prop · GZ03125 · 2012-03-20 00:00:00 — Bestämmelsen ändras språkligt på så sätt att ordet dock skjuts in för att göra det tydligare att andra styckets förbud mot vissa villkor är en in- skränkning av den möjlighet att besluta villkor som första stycket ger. Tredje stycket motsvarar det tidigare fjärde styckets andra mening som innebär att förbudet mot villkor inte gäller i vissa situationer. Bestämmelsen i tredje stycket första punkten är ny. Den innebär att de villkor får beslutas som i fråga om koldioxid behövs för att hindra ut- släpp från en verksamhet med geologisk lagring av koldioxid eller från en verksamhet med avskiljning, komprimering eller transport av koldi- oxid för sådan lagring. Undantaget behövs med hänsyn till den före- slagna bestämmelsen i 22 kap. 25 d § 7 om att en dom som omfattar tillstånd till geologisk lagring av koldioxid ska innehålla villkor som syftar till att begränsa utsläpp av koldioxid. Undantaget behövs med hänsyn också till den föreslagna bestämmelsen i 22 kap. 25 f § miljöbal- ken om att det i en dom som omfattar tillstånd till vissa nya förbrännings- anläggningar ska kunna beslutas villkor om att utrymme ska avsättas vid anläggningen för den utrustning som behövs för att avskilja och kompri- mera koldioxid. Även i övrigt kan det finnas behov av att besluta villkor för att hindra utsläpp av koldioxid från verksamheter med geologisk lagring av koldioxid eller som syftar till geologisk lagring av koldioxid. Ändamålet med sådana verksamheter är nämligen att hindra koldioxid från att finnas ute i atmosfären. Tredje stycket andra punkten motsvarar det tidigare fjärde stycket andra meningen. Det tidigare femte stycket utgår. Det innehöll en upplysning om be- stämmelser som finns på annan plats i . Upplysningen behövs inte. De nya bestämmelserna behandlas i avsnitt 11.5. 16 kap. 2 a § Paragrafen är ny men motsvarar normgivningsbemyndigandet i tidigare 16 kap. 2 § första stycket andra meningen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.5. 17 kap. 1 § I paragrafen införs en ny femte punkt med innebörden att geologisk lagring av koldioxid ska tillåtlighetsprövas av regeringen. dock inte lagring för forskningsändamål, om lagringen avser mindre än Med lagring för forskningsändamål avses lagring som görs för forskning, utveckling eller provning av nya produkter och Av artikel 10 i CCS-direktivet framgår bl.a. att Europeiska kommissio- nen ska informeras om alla utkast till lagringstillstånd och annat material som den behöriga myndigheten har tagit hänsyn till. kommissionen kan, från mottagandet av utkastet till lagringstillstånd, avge ett icke bindande yttrande om detta. sionen beslutar att inte avge något yttrande, ska den informera medlems- staten inom en månad från det att utkastet till tillstånd kom in till kom- Information till kommissionen möjliggörs genom att regeringen, inom ramen för tillåtlighetsprövningen, till kommissionen skickar det yttrande som mark- och miljödomstolen har upprättat enligt 21 kap. 7 § miljöbal- Yttrandet kan nämligen anses motsvara det som i direktivet avses med utkast till lagringstillstånd. Kommissionen får då information om yttrandet tillsammans med annat material som mark- och miljödomstolen tagit hänsyn till i målet i samband med att yttrandet och handlingarna i målet lämnas till regeringen. Eftersom kommissionen inte behöver delta i prövningen av lagring för forskningsändamål (jfr direktivets artikel 2.2) behövs inte heller något förfarande med regeringens tillåtlighetsprövning. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.7. 17 kap. 7 § Regeringen kan ibland vid sin tillåtlighetsprövning komma till resultatet att verksamheten endast kan tillåtas om särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen beslutas. Detta regleras redan i paragrafens första En exemplifiering av vad villkor för allmänna intressen kan vara finns i prop. 1997/98:45, Del 2, s. 222. Vid en tillåtlighetsprövning av en anläggning för geologisk lagring av koldioxid kan dock regeringen behöva besluta andra villkor än sådana som anses behövas för att tillgodose ett allmänt intresse. t.ex. Europeiska kommissionen i ett yttrande över utkastet till tillstånd (jfr kommentaren till 17 kap. 1 §) ha synpunkter som bör ge avtryck i det kommande tillståndet även om synpunkterna avser frågor som annars inte skulle hänföras till ett allmänt intresse. I paragrafen införs därför ett nytt andra stycke med innebörden att vid tillåtlighetsprövning av geo- logisk lagring av koldioxid får regeringen besluta också om villkor som behövs med hänsyn till synpunkter som Europeiska kommissionen har Av artikel 10.2 framgår att avvikelser från Europeiska kommissionens synpunkter i yttrande ska motiveras i det slutliga beslutet. vikelser bör därför framgå av såväl regeringens beslut i tillåtlighetsfrågan i de frågor som har behandlats av regeringen, som av domstolens dom i den mån frågorna behandlas där. Den sistnämnda skyldigheten regleras i 22 kap. 25 d § punkten 14. Paragrafen har utformats i linje med Lagrådets förslag med en språklig utformning som motsvarar 22 kap. 25 d § punkten 14. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.7. 22 kap. 1 a § Paragrafen är ny. I CCS-direktivet finns i artikel 7 bestämmelser om vad en ansökan om tillstånd ska innehålla när det gäller geologisk lagring av koldioxid. I paragrafen tas därför in en bestämmelse om att en sådan ansökan, utöver det som anges i 22 kap. 1 §, ska innehålla uppgift om vem som är verksamhetsutövare (första punkten), en beskrivning av verksamhetsutövarens tekniska kompetens och handlingar som styrker kompetensen (andra punkten), en beskrivning av lagringsplatsen och de geologiska förhållandena runt den (tredje punkten), uppgift om den totala mängd koldioxid som ska lagras (fjärde punkten), uppgift om samman- sättningen av den koldioxidström som ska injekteras, dvs. tillföras lag- ringsplatsen (sjätte punkten), uppgifter om injektionstakt och injektions- tryck (sjunde punkten), en bedömning av den förväntade lagringssäker- heten (nionde punkten), uppgifter som visar att den finansiella säkerhet som krävs kommer att vara giltig och i kraft innan koldioxid tillförs (tionde punkten) samt ett förslag till en övervakningsplan (elfte punkten), en plan för underhåll efter stängning (tolfte punkten) och en plan för åtgärder för att avhjälpa risker för koldioxidutsläpp (trettonde punkten). Med det som sägs i nionde punkten om att den finansiella säkerheten ska vara giltig och i kraft avses att säkerheten inte bara ska vara ett juri- diskt bindande instrument utan också kunna tas i anspråk när det behövs för att uppfylla de krav som gäller för verksamheten. Under Osparkonventionen, dvs. konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (SÖ 1994:25), har det antagits ett beslut om geologisk lagring av koldioxid, beslut /2, som är bundet av. Beslutet innehåller bestämmelser om vad ett tillstånd till geologisk lag- ring av koldioxid ska innehålla, bl.a. att det i tillståndet ska finnas upp- gifter om den geologiska formationen, källor för koldioxidströmmar, den geografiska lokaliseringen av injekteringsanläggningen och metoder för transporten av koldioxid. Någon motsvarighet till dessa bestämmelser finns inte i CCS-direktivet. För att säkerställa att domstolen får tillgång till uppgifterna, krävs att de finns med i ansökan. Detta anges i andra, femte och åttonde punkterna. Paragrafen har utformats i enlighet med det som Lagrådet har förordat. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8 och 12.1. 22 kap. 1 b § Paragrafen är ny. Genom artikel 33 i CCS-direktivet ändras direktivet om stora förbränningsanläggningar. Den nya bestämmelsen i direktivet om stora förbränningsanläggningar innehåller bl.a. krav på vad en ansökan om tillstånd till en ny förbränningsanläggning med en nominell elektrisk effekt på eller mer ska innehålla. Med nominell elektrisk effekt avses den elektriska effekt som anläggningen är byggd för att maximalt kunna producera. I paragrafen tas därför in en bestämmelse om att en ansökan om till- stånd till en ny sådan stor förbränningsanläggning ska innehålla en redo- görelse för om det finns tillgängliga och lämpliga geologiska lagrings- platser för koldioxid där koldioxid från anläggningen kan lagras, om transporten av koldioxid till den lagringsplatsen är ekonomiskt och tek- niskt genomförbar och om det är tekniskt och ekonomiskt möjligt att efter driftstarten montera utrustning för koldioxidavskiljning. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.1. 22 kap. 4 § I första stycket tydliggörs att det är mark- och miljödomstolen som är adressat för bestämmelsen. I ett nytt tredje stycke införs en skyldighet för domstolen att informera geologiska undersökning och Europeiska kommissionen om en ansökan om tillstånd till geologisk lagring av koldioxid. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.8.2. 22 kap. 21 a § Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att mark- och miljödomstolen ska informera geologiska undersökning och Europeiska kom- missionen om den slutliga utgången i ett mål om tillstånd till geologisk lagring av koldioxid. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.9.2. 22 kap. 25 d § Paragrafen är ny. Av artikel 9 i CCS-direktivet framgår vad ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid åtminstone ska innehålla. Under Osparkonventionen, dvs. konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (SÖ 1994:25), har det antagits ett beslut om geologisk lagring av koldioxid, beslut /2, som är bundet av. Beslutet innehåller bestämmelser om vad ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid ska innehålla, bl.a. att det i tillståndet ska finnas uppgifter om den geologiska formationen, källor för koldioxidströmmarna, den geo- grafiska lokaliseringen av injektionsanläggningen och metoder för trans- porten av koldioxid. Någon motsvarighet till dessa bestämmelser finns inte i CCS-direktivet. I 22 kap. 25 § regleras vad en dom ska innehålla som inne- bär att tillstånd ges. I propositionen om (prop. 1997/98:45, Del 2, s. 246) angavs att uppräkningen inte är uttömmande och inte heller avser att utgöra minimikrav, utan snarare ska ses som en form av minnes- lista. I 22 kap. 25 a25 c §§ finns mer specifika bestämmelser om vad en dom ska innehålla som omfattar tillstånd att bedriva en sådan verksamhet som anges i respektive paragraf. Kraven gäller utöver det som sägs i 25 §. Kraven i 22 kap. 25 § är inte tillräckliga för att genomföra samtliga krav i CCS-direktivets artikel 9 och Osparkonventionen. Därför behövs ytterligare en bestämmelse som är specifik för en viss verksamhet. De krav som följer av CCS-direktivet och Osparkonventionen inte redan krävs enligt 22 kap. 25 § tas därför in i den nya 22 kap. 25 d §. gäller utöver det som sägs i 22 kap. 25 §. Kraven i 22 kap. 25 a och 25 c §§ ska inte tillämpas på geologisk lagring av koldioxid. Enligt tredje punkten ska lagringstillståndet innehålla villkor om lag- ringsplatsens hydrauliska egenskaper. Hydrauliska egenskaper kan t.ex. vara tryck, temperatur och akvifärens geologiska egenskaper. Om t.ex. lagringen ska ske i sandsten, kan de hydrauliska egenskaperna avse bl.a. porernas storlek och hur de kommunicerar med varandra. Den hydrau- liska enhetens egenskaper är beroende av akvifärens geologiska egenska- per. Rådande tryck och temperatur påverkar också den hydrauliska enhe- tens egenskaper. Förutsättningarna kan ändras . När tillståndet ges kan det därför vara svårt att göra en säker beskrivning av de hydrauliska egenskaperna. Enligt femte punkten ska det beslutas villkor om reservoartrycket. Med reservoartrycket avses trycket i reservoaren. Trycket är en viktig egen- skap som bestämmer hur koldioxiden och det salta grundvattnet rör sig i reservoaren. Trycket kan förändras genom att det t.ex. uppstår sprickor i tätande lager, då man tillför innehåll (t.ex. injekterar koldioxid) eller tar bort innehåll (t.ex. utvinner olja eller gas), eller då den hydrauliska en- hetens omfattning ändras. Trycket kan också vara en faktor som gör att de tätande barriärerna fungerar. Tryckförändringar kan också skapa sprickor i tätande lager. Allt detta är helt beroende på de lokala geolo- giska förutsättningarna och därför olika på varje ställe, dvs. platsspecifikt och något som verksamhetsutövaren måste undersöka. Enligt fjortonde punkten som har utformats enligt Lagrådets förslag ska domen även innehålla skälen för avvikelse från synpunkter som Europeiska kommissionen har lämnat i samband med regeringens tillåt- lighetsprövning. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.9.1 och 12.1. 22 kap. 25 e § Paragrafen är ny. CCS-direktivet ändrar genom artikel 33 direktivet om stora förbränningsanläggningar på så sätt att en ny artikel 9 a införs. Enligt den nya artikeln ska medlemsstaterna se till att driftsansvariga vid alla förbränningsanläggningar med en nominell elektrisk effekt på eller mer, för vilka det ursprungliga tillståndet till uppförande eller, i avsaknad av sådant förfarande, det ursprungliga drifttillståndet har beviljats efter det att CCS-direktivet trätt i kraft, har bedömt huruvida lämpliga lagringsplatser finns tillgängliga, transporten är tekniskt och ekonomiskt genomförbar och om det är tekniskt och ekonomiskt möjligt att eftermontera utrustning för koldioxidavskiljning. Om dessa villkor är uppfyllda, och det är lämpligt med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön, ska den behöriga myndigheten se till att lämpligt ut- rymme avsätts vid anläggningen för den utrustning som krävs för att av- skilja och komprimera koldioxid. Den behöriga myndigheten ska bedöma huruvida villkoren är uppfyllda på grundval av den bedömning som den driftsansvariga gjort och annan tillgänglig information, särskilt när det gäller skydd av miljön och av människors hälsa. Tillstånd till den aktuella typen av förbränningsanläggningar prövas av mark- och miljödomstolen. För att genomföra artikel 9 a i direktivet om stora förbränningsanläggningar behövs en bestämmelse som säger att en dom som omfattar tillstånd till en ny förbränningsanläggning med en nominell elektrisk effekt på eller mer ska innehålla villkor om att utrymme ska avsättas vid anläggningen för den utrustning som behövs för att avskilja och komprimera koldioxid. Detta förutsätter dock att det med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön är lämp- ligt att avsätta ett sådant utrymme. Vidare ska ett sådant villkor ställas endast om det är tekniskt och ekonomiskt möjligt att eftermontera utrust- ning för koldioxidavskiljning, en lämplig lagringsplats finns tillgänglig och transport av koldioxid från anläggningen till en sådan lagringsplats är tekniskt och ekonomiskt genomförbar. Med nominell elektrisk effekt avses den elektriska effekt som anläggningen är byggd för att maximalt kunna producera. Paragrafen har utformats i enlighet med det som Lagrådet har anfört. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.9.1. 28 kap. 14 § Paragrafen är ny. Med bestämmelserna genomförs CCS-direktivets arti- kel 21 punkterna 1, 2 a och 3 i fråga om lagringsplatser. I paragrafen regleras verksamhetsutövarens skyldighet att på skäliga villkor lagra koldioxid åt annan. Frågan om när villkoren ska anses skä- liga behandlas i avsnitt 11.10. Om det inte finns ledig kapacitet och inte heller sådan kapacitet rimligen kan göras tillgänglig i lagringsplatsen, gäller ingen skyldighet för verksamhetsutövaren att lagra koldioxid åt annan. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 11.10. 28 kap. 15 § Paragrafen är ny. Med bestämmelsen genomförs CCS-direktivets artikel 21 punkt 4 i fråga om lagringsplatser. När verksamhetsutövaren får en begäran om att lagra koldioxid åt annan måste verksamhetsutövaren prö- va om det finns ledig kapacitet. Det kan också vara så att anslutning inte är möjligt, t.ex. på grund av de tekniska förutsättningarna. Det finns dock ingen ovillkorlig rätt att neka lagring på grund av att anslutning inte är möjligt. Vid ett nekande att lagra koldioxid på grund av bristande kapa- citet eller anslutningsmöjlighet måste verksamhetsutövaren alltid ange skälen för sitt nekande. Verksamhetsutövaren måste dock även, om det inte försämrar säker- heten vid transport eller lagring, göra de förbättringar som krävs av lag- ringsplatsen för att möjliggöra koldioxid åt andra. Verksamhetsutövaren kan således under vissa förutsättningar bli skyldig att utöka sin verk- samhet eller fördröja stängning av lagringsplatsen mot sin vilja. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10. 28 kap. 16 § Paragrafen är ny. Enligt CCS-direktivets artikel 2 punkt 2 ska direktivet inte tillämpas på geologisk lagring av koldioxid med en sammanlagd planerad lagring på under som görs för forskning, utveckling eller provning av nya produkter eller processer. Sådan lagring bör därför inte omfattas av skyldigheten att lagra koldioxid åt annan. I paragrafen anges att bestämmelserna om skyldighet att lagra koldi- oxid åt annan (14 och 15 §§) inte gäller geologisk lagring för forsknings- ändamål av mindre än koldioxid. Med forskningsändamål avses forskning, utveckling eller provning av nya produkter eller proces- ser. Bestämmelsen har utformats i överensstämmelse med Lagrådets syn- punkter och placerats efter 14 och 15 §§ där skyldigheterna anges. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10.3. 28 kap. 17 § Paragrafen är ny och innehåller en upplysning om att regeringen utser den myndighet som ska pröva tvister om skyldigheter för verksamhets- utövaren att lagra koldioxid åt andra. En sådan prövningsmyndighet be- hövs för ett genomförande av artikel 22 punkt 1 i CCS-direktivet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10.2. 28 kap. 18 § Paragrafen är ny. Vid en prövning av skyldigheten att lagra koldioxid åt annan och skyldigheten att vidta eventuella förbättringsåtgärder måste prövningsmyndigheten få tillgång till de tekniska och ekonomiska upp- gifter som behövs för prövningen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10.2. 28 kap. 19 § Paragrafen är ny. En begäran i samband med prövning enligt 17 § är inte att betrakta som tillsyn i enlighet med 26 kap. och bestäm- melserna om vite i det kapitlet går därför inte att tillämpa. För att säker- ställa att prövningsmyndigheten får det underlag som behövs för pröv- ningen bör prövningsmyndighetens få förelägga verksamhetsutövaren att tillhandahålla de uppgifter som avses i 28 kap. 17 §. Ett sådant före- läggande får förenas med vite. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.10.2. 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln Paragrafen är ny. I första punkten klargörs att geologisk lagring av kol- dioxid omfattas av lagen om kontinentalsockeln. Bestämmelsen är ett resultat av bedömningen att lagring i kontinentalsockelns geologiska formationer är ett sätt att utnyttja kontinentalsockeln i den mening havs- rättskonventionen lägger i uttrycket exploiting. Det uttrycket har i lagen om kontinentalsockeln översatts med ordet utvinna. Oavsett en betydelseskillnad mellan exploiting och utvinning innebär första punkten att geologisk lagring av koldioxid anses vara likställt med ut- forskning och utvinning och att sådan lagring t.ex. därför kräver tillstånd enligt 3 §. I andra punkten likställs vissa undervattenskablar och rörledningar med utforskning av kontinentalsockeln och utvinning av dess naturtill- gångar. Sådana kablar och rörledningar som anges i paragrafen ska alltså omfattas av samma krav som andra verksamheter som innebär att konti- nentalsockeln utforskas eller att dess tillgångar utnyttjas. har kablar och rörledningar som dras fram i syfte att utforska eller utvinna kontinentalsockeln ansetts omfattas av alla bestämmelser i lagen som avser utforskning och utvinning. Med andra punkten a) klargörs detta uttryckligen i lagtexten. Utanför en kuststats territorium har staten enligt havsrättskonvention, UNCLOS, full jurisdiktion över sådan utforskning och utvinning som bestämmelserna i lagen syftar på. Konventionen ger kuststaten samma jurisdiktion i fråga om kablar och rörledningar som fortsätter in på statens territorium eller som byggs eller används i samband med en verksamhet som bedrivs på en anläggning, konstruktion eller konstgjord ö som finns på kontinentalsockeln. Detta gäller även om kablarna eller rörledningarna dras fram eller används för utforskning eller utvinning av kontinentalsockeln. Det kan t.ex. vara frå- ga om elkablar eller gasledningar. Detta är innebörden av andra punkten b) och c). I andra punkten b) anges också kablar och rörledningar som dras fram inom svenskt territorium. Bestämmelsens första punkt behandlas i avsnitt 11.15 och dess andra punkt i avsnitt 11.16. Enligt andra stycket ska ett tillstånd som ges enligt lagen om konti- nentalsockeln avse ett bestämt område och . Ett tillägg görs som innebär att ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid inte be- höver bestämmas till . Undantaget från kravet på tidsbe- gränsning gäller endast tillstånd till lagringsverksamheten och de anlägg- ningar, rörledningar och andra anordningar som hör till lagringsverksam- heten. Undantaget gäller alltså inte utforskningstillstånd som ges för undersökningar inför en eventuell lagring. I övrigt görs språkliga änd- ringar. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.15.1. Paragrafen är ny. Med bestämmelserna genomförs CCS-direktivets arti- kel 5 punkt 3. Enligt första stycket får ett utforskningstillstånd inför en eventuell lagring av koldioxid inte bestämmas till än vad som är nöd- vändigt för att hinna genomföra en ändamålsenlig undersökning. Detta krav följer av CCS-direktivet. Enligt andra stycket får giltighetstiden förlängas om det visar sig att den tidigare bestämda tiden inte räcker för att slutföra undersökningarna. En förlängning förutsätter att en ansökan om förlängning görs innan den tidigare bestämda tiden har löpt ut. Om en sådan ansökan har kommit in i rätt tid, fortsätter det tidigare givna tillståndet att gälla ända till dess att frågan om förlängning slutligt har avgjorts, dvs. ett slags interimistiskt förlängt tillstånd. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 11.15.2. Paragrafen är ny. Med bestämmelsen genomförs CCS-direktivets artikel 5 punkt 4 och ger ensamrätt till den som får ett utforskningstillstånd. Av 7 § framgår att om ett tillstånd enligt lagen ges i fråga om en viss naturtillgång inom ett område som omfattas av ett tidigare givet tillstånd avseende en annan naturtillgång, får arbete för undersökning eller bear- betning som utförs på grund av den först uppkomna rätten inte hindras av rättighet som tillkommit . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.15.3. Paragrafen är ny. För att genomföra CCS-direktivets artiklar 21 och 22 även i den ekonomiska zonen behövs en bestämmelse av vilken följer att vid utläggande av rörledningar som avser transport av koldioxid för geo- logisk lagring på kontinentalsockeln utanför territorialgränsen ska 8 b 8 d §§ lagen (1978:160) om vissa rörledningar tillämpas. Det innebär att innehavaren av rörledningen kan bli skyldig att transportera koldioxid åt annan enligt de förutsättningar som följer av de angivna bestämmelserna i lagen om vissa rörledningar. Överväganden görs i avsnitt 11.16. Paragrafen anpassas till den nya lydelsen av 2 b § så att de kablar och rörledningar som jämställs med utforskning av kontinentalsockeln och utvinning av dess naturtillgångar inte ska prövas enligt 15 a §. För kablar och rörledningar som anges i första, andra och tredje punkterna gäller alltså inte 15 a § utan i stället gäller de bestämmelser som reglerar ut- forskning och utvinning av kontinentalsockeln, t.ex. tillståndsbestäm- melsen i 3 §. Med anledning av tillägget får paragrafen en ny redaktionell utform- ning där, tillsammans med paragrafens ingress, första punkten motsvarar innehållet i paragrafens tidigare utformning. Andra och tredje punkterna utgör tillägget. Överväganden görs i avsnitt 11.16. 16.3Förslaget till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144) Första stycket 4 ändras för att uttryckligen möjliggöra ledningsrätt för ledningar för transport av koldioxid från ett produktionsställe, ett upplag eller en lastplats.