prop · H00310 · 2012-09-19 00:00:00 — Ett annat dilemma är att de familjer som tar emot ensamkommande barn kan ha många egna problem, t.ex. att de själva har anlänt till , saknar sysselsättning eller är trångbodda. Det är enligt handläggare inte alltid lätt att avgöra om man ska godkänna hemmen eller inte. Befintliga bestämmelser bör i princip inte ändras bedömde att det finns behov av förändringar vad gäller socialnämndens ansvar för barn i annat enskilt hem. Utredningen övervägde att föreslå att socialnämndens ansvar helt och hållet skulle tas bort för barn som placeras av sina föräldrar hos någon annan. Man stannade vid att socialnämndens ansvar för medgivande skulle behållas, eftersom medgivandet är ett sätt att försäkra sig om att förhållandena i hemmet är tillfredsställande. Bestämmelserna om information och samråd med andra kommuner, som gäller vid en familjehemsplacering föreslogs också vara kvar. Man lyfte också fram socialnämndens ansvar för att inleda en utredning om det i samband med medgivandeutredning kom fram uppgifter som visade att barnet eller den unge kunde vara i behov av stöd och skydd från . De ensamkommande barnens särskilda behov och ansvar för dessa barn lyftes särskilt fram av utredningen. de mer eller mindre permanent kommit att skiljas från sina föräldrar och Prop. 2012/13:10 måste betraktas som särskilt utsatta. Flera remissinstanser, däribland , har ställt sig tveksamma till eller avstyrker utredningens förslag. Man menar att ensamkommande barn redan vid ankomsten till är i en mycket utsatt position. Efter vad som framkommit anser regeringen inte att det finns tillräckligt underlag för att förändra socialnämndens ansvar vid privata placeringar. Regeringen föreslår därför ingen ändring i denna del med ett undantag. Regeringen anser inte att det kan vara en skyldighet för socialnämnden att lämna dem som vårdar barn i ett annat enskilt hem råd, stöd och annan hjälp. Däremot kan kommunen göra det i förebyggande syfte när den finner att det är lämpligt. När det gäller ensamkommande barn vill regeringen framhålla att det är angeläget att behov av stöd och skydd utreds enligt gällande bestämmelser, även om de bor hos släktingar eller någon annan närstående. 8.4Uppföljning när en placering upphört Regeringens förslag: får besluta om uppföljning av ett barns situation efter det att en placering i ett familjehem eller hem för vård eller boende har upphört. En förutsättning för att en sådan uppföljning får ske är att barnet, utan att förhållanden som kan föranleda ett beslut om tvångsvård föreligger, bedöms vara i särskilt behov av nämndens stöd eller skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas. Vid en uppföljning får nämnden konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs samt samtala med barnet utan vårdnadshavarens samtycke. Uppföljningen ska avslutas senast från det att placeringen har upphört eller när nämnden finner skäl att inleda ny utredning. Nämnden ska underrätta barn som fyllt och vårdnadshavare som berörs om beslutet att inleda respektive avsluta uppföljningen. förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag. Remissinstanserna: De som haft synpunkter på förslaget är i huvudsak positiva. och i anser att tiden ska förlängas till fyra alternativt . menar att skillnaden mellan uppföljning, utredning och ansvaret för eftervård behöver klargöras. Skälen för regeringens förslag: Det händer i vissa fall att vårdnadshavare återkallar sitt samtycke till fortsatt frivillig vård, även om barnet av bedöms ha kvarstående behov av stöd och skydd. Det är också väl belagt att ungdomar ofta avbryter vården utan att syftet med vården uppnåtts. Återplacering i samhällsvård i sådana fall är inte ovanligt. Riskerna för återplacering ökar om vården har varit kortvarig och 2012/13:10 avslutats oplanerat, s.k. sammanbrott. Att vården avbryts oplanerat kan bl.a. medföra svårigheter för barn och ungdomar att klara skolgången. För att kunna följa upp ett barn eller en ungdom i en situation då vården avslutats oplanerat föreslår regeringen att socialnämnden i särskilda situationer ska ha befogenheter att kunna informera sig om situationen för ett barn . Motsvarande reglering har föreslagits när en utredning avslutats utan att en föreslagen insats kunnat beslutas (se avsnitt 7.2). Regeringen föreslår att möjligheten till uppföljning begränsas på så sätt att det endast rör de fall då det finns ett särskilt behov av insatser. I detta ligger att uppföljning efter avslutad placering ska tillämpas restriktivt. Det ska fattas ett formellt beslut om uppföljning och den får som längst pågå . Beslutet ska motiveras, dokumenteras och delges den det berör enligt gällande regler. ska med viss regelbundenhet, beroende på barnets ålder och behov, ha kontakt med föräldrar och barnet samt ha möjlighet att kunna ta de kontakter som behövs. ska också kunna samtala med barnet oberoende av vårdnadshavarens samtycke under förutsättning att barnet själv samtycker till det. Liksom anser regeringen att det är angeläget att det tydligt framgår för alla parter vad avser att göra uppföljningen pågår. Det ska därför av dokumentationen i ärendet klart framgå att placeringen avslutats men att socialnämnden anser att det finns en oro för barnets situation och att det finns behov av att följa upp hur det går för barnet för att kunna avgöra om barnets situation behöver utredas eller om det går att motivera för insatser. Det är angeläget att uppföljningen genomförs på ett genomtänkt och respektfullt sätt, med hänsyn till barnet och föräldrarna. Förutom syftet att få information om barnets förhållanden bör uppföljningen också kunna innebära ett motivationsarbete om bedömer att det finns behov av öppna insatser eller av en ny placering. Ett flertal remissinstanser anser att den föreslagna uppföljningstiden inte är tillräcklig. Regeringen är däremot inte beredd att föreslå än den utredningen föreslagit. Inför ett sådant ställningstagande krävs, enligt regeringens bedömning, att den nu föreslagna bestämmelsen har följts upp. Stöd till familjehemsföräldrar efter en Regeringens förslag: Om vårdnaden av ett barn har flyttats över till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare, som barnet tidigare varit placerat i familjehem hos, ska socialnämnden ge dessa råd och Råd och stöd ska ges av socialnämnden i den kommun som beslutat om familjehemsplaceringen, om de särskilt förordnade vårdnadshavar- na begär det. förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett par remissinstanser uttrycker viss tveksamhet inför förslaget. lyfter frågan varför ett eventuellt stödbehov inte kan tillgodoses av de nya vårdnadshavarnas kommun. Åre kommun menar att en del av den positiva effekten av vårdnadsöverflyttningen för barnet faller om det kvarstår stödbehov hos de nya vårdnadshavarna. Skälen för regeringens förslag Gällande bestämmelser om vårdnadsöverflyttning I 6 kap. 8 § (FB) regleras att vårdnaden kan flyttas över till familjehemsföräldrar hos vilka barnet stadigvarande vårdats och fostrats. Förutsättningarna för detta är att det ska vara uppenbart bäst för barnet att de rådande förhållandena får bestå. Bestämmelsen har som främsta syfte att förhindra att barn som rotat sig i ett familjehem blir uppryckta ur en miljö där de funnit sig till rätta och känner en större samhörighet och känslomässig förankring än till sitt föräldrahem. gäller enligt socialtjänstlagen och LVU att socialnämnden, när ett barn varit placerat i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, särskilt ska överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna (prop. 2002/03:53). Bakgrunden till förslaget var att barn som placeras i familjehem ibland blir kvar i vården och att detta kan leda till att barn lever i ovisshet om var de hör hemma och om och hur länge de får bo kvar i ett familjehem. I förarbetena framhålls att barnets inställning är av stor vikt vid dessa beslut. har utarbetat allmänna råd med tillhörande handbok behöver ny vårdnadshavare (2006) som vägledning vid vårdnadsöverflyttningar. Enligt den allmänna bestämmelse i socialtjänstlagen, som reglerar att socialnämnden i sin allmänna omsorg om barn och unga ska tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ett ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts, har de nya vårdnadshavarna rätt till stöd efter vårdnadsöverflyttningen. De särskilt förordnade vårdnadshavarna har inte någon försörjningsskyldighet för barnet till skillnad från barnets biologiska föräldrar. De nya vårdnadshavarna har rätt till underhållsbidrag, underhållsstöd, barnbidrag och eventuell barnpension. Den kommun som har tagit initiativ till överflyttningen av vårdnaden om ett barn till familjehemsföräldrarna ska, enligt socialtjänstlagen, kunna fortsätta att utge skälig ersättning av vården för barnet. Antalet vårdnadsöverflyttningar är lågt uppföljning 2006 av treårsregeln när det gäller övervägande av vårdnadsöverflyttning visade att antalet genomförda vårdnadsöverflyttningar var förhållandevis lågt. Uppföljningen visade att många familjehemsföräldrar var tveksamma till vårdnadsöverflyttningar. Det främsta skälet var att de förlorade stödet från i placeringskommunen, som de upplevde det som oklart vilket stöd de kunde få av hemkommunen. Familjehemmet efterfrågade stöd på 2012/13:10 grund av barnets problematik eller i kontakten med de biologiska föräldrarna. Det finns, enligt , inte tillräckligt underlag för att kunna uttala sig om ytterligare vårdnadsöverflyttningar borde ha gjorts. I många fall har det sannolikt inte bedömts möjligt med hänsyn till barnets bästa. Det finns, enligt utredningens bedömning, inga enkla eller säkra lösningar när det gäller att garantera kontinuitet, trygghet och säkerhet för de långtidsplacerade barnen. Ju som placeringen pågår desto mindre realistisk blir dock frågan om hemgång. Placeringskommunen bör få ge fortsatt stöd till familjehemsföräldrar efter en vårdnadsöverflyttning För att underlätta en vårdnadsöverflyttning när en sådan bedöms bäst för det enskilda barnet kan familjehemsföräldrarna, enligt regeringens bedömning, behöva garanteras fortsatt stöd från placeringskommunen. Där finns redan en upparbetad kontakt. Placeringen har pågått och det är placeringskommunen som har bäst kännedom om såväl barnets tidigare förhållanden som de nuvarande och som också känner föräldrarna och familjehemmet väl. Det får därför anses vara motiverat att råd och stöd även efter en vårdnadsöverflyttning ska fortsätta ges av placeringskommunen, om familjehemsföräldrar begär det. Som framgår ovan har redan socialnämnden ett ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad har avgjorts. Regeringen anser dock att socialnämndens ansvar för råd och stöd till familjehemsföräldrar som blivit vårdnadshavare tydligt behöver framgå av socialtjänstlagen. Det bör, enligt regeringens bedömning, klargöras i samma bestämmelse som regeringen föreslår för att ge särskilt förordnade vårdnadshavare en möjlighet att ha kvar den upparbetade kontakten med placeringskommunen för att få råd och stöd. Syftet med förslaget är att underlätta för de familjehem som överväger att överta vårdnaden om ett placerat barn. I samband med vårdnadsöverflyttningen är det viktigt att nämnden noga diskuterar familjehemsföräldrarnas önskemål om fortsatt stöd. Placeringskommunen kan även behöva vara behjälplig med att förmedla kontakt med i hemkommunen om familjehemsföräldrar önskar att stödet ska ges därifrån. Förslaget omfattar endast råd och stöd och är en särregel i förhållande till reglerna om vistelsekommunens respektive hemkommunens ansvar i 2 a kap. socialtjänstlagen. I de fall vårdnadshavare är i behov av insatser som inte kan ges utan beslut om bistånd enligt socialtjänstlagen är det som regel hemkommunen som ska ansvara för detta. Insatser som är riktade till det enskilda barnet ska vanligtvis, enligt reglerna om ansvarig kommun, ges i den kommun där barnet är bosatt. Kvalitet rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden Regeringens förslag: ska se till att det finns rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom verksamhet rörande barn och ungdom. förslag: Överensstämmer i stort med reger- Utredningen föreslår att det i lag ska regleras att kvali- teten i verksamheten systematiskt och fortlöpande ska följas upp. Remissinstanserna: De som kommenterat utredningens förslag i denna del är positiva. Skäl för regeringens förslag Kommunerna har ett ansvar för att utveckla och säkra kvaliteten i sina Av 3 kap. 3 § socialtjänstlagen framgår att insatser inom ska vara av god kvalitet. Kvaliteten ska systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. I förarbeten som låg till grund för kvalitetsparagrafen anges vissa fak- torer som är av stor betydelse för att en verksamhet ska uppnå god kva- litet, bl.a. en förtroendefull samverkan mellan den enskilde och social- tjänstens personal samt respekt för den enskildes personliga integritet. Vikten av den enskildes medinflytande, rättssäkerhet och en lätt tillgäng- lig vård och service framhålls också (prop. 1996/97:124). I kvalitetsarbetet ingår att kunna hantera fel som kan uppstå i verksam- heten och som, om de inte upptäcks, kan leda till att barn och ungdomar drabbas av övergrepp eller missförhållanden. Rapporteringsskyldigheten inom (lex ) gäller från och med hela inklusive verksamhet vid 2009/10:131). nya utformning på ett tydligare sätt än tidigare vara ett stöd för social- tjänstens systematiska kvalitetsarbete. konstaterar att samtliga kommuner bedriver kvalitetsarbete i någon form men att det är stora skillnader mellan kom- Många kommuner tycks använda någon form av kvalitetsindi- I merparten av kommunerna finns också någon form av rutiner för klagomålshantering. I tillsynen av hem för vård eller boende (HVB) konstaterade länsstyrelserna och att många behandlingshem däremot saknade eller hade otillräckliga system för att följa upp kvaliteten i verksamheten. Nära sammankopplat med kvalitetsarbetet hör utvecklingen av en evi- densbaserad praktik inom , dvs. döma insatser utifrån bästa tillgängliga kunskap (se avsnitt 4.2). från praktiken har ökat markant vilket tagit sig uttryck i ökad efterfrågan på bl.a. kunskap om resultat av olika insatser, systema- tiska dokumentationssystem och standardiserade bedömningsinstrument. Föreskrifter om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete (SOSFS 2011:9). Dessa gäller från . Föreskrifterna är gemensamma för , LSS och hälso- och sjukvården. fanns föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för kvalitet i verksamhet enligt SoL, LVU, LVM och LSS. De nya föreskrifterna anger bl.a. att den som bedriver socialtjänst ska ansvara för att det finns ledningssystem för verksamheten. Systemet ska användas för att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra verksamheten. Med stöd av ledningssystemet ska planera, leda, kontrollera, följa upp, utvärdera och förbättra verksamheten. Vidare ska identifiera, beskriva och fastställa de processer i verksamheten som behövs för att säkra verksamhetens kvalitet. ska utöva egenkontroller och ta emot och utreda klagomål och synpunkter på verksamhetens kvalitet. Dessa ska tillsammans med inkomna rapporter sammanställas och analyseras för att den som bedriver socialtjänst ska kunna se mönster eller trender som indikerar brister i verksamhetens kvalitet. Var och en som fullgör uppgifter i verksamheten är skyldig att medverka i verksamhetens kvalitetsarbete. Rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker Som konstaterat pågår ett utvecklingsarbete som visar på barn- och ungdomsvårdens fortlöpande förbättringar av kvalitet och innehåll. Enligt utredningen finns dock alltför lite kunskap om resultatet av insatser för berörda barn och familjer. Det hänger samman med att uppföljning och utvärdering inte utgör en självklar del av verksamheten. Vidare utsätts barn, enligt utredningen, alltjämt för risker och skador inom vården, som inte tillräckligt uppmärksammas eller förhindras. Kommunernas kvalitetsarbete är enligt regeringen i hög grad beroende av att uppföljning sköts på ett systematiskt sätt och utgör en självklar del av verksamheten. Av föreskrifter framgår även att med stöd av ledningssystemet bl.a. ska kontrollera, följa upp, utvärdera och förbättra verksamheten. beslut och insatser inom detta område har stor betydelse för berörda barn och unga och deras familjer. Insatserna kan vara av mycket ingripande natur och kan spela en viktig roll för ett barns uppväxt och förutsättningar för resten av livet. Mot denna bakgrund delar regeringen utredningens bedömning att det är av central betydelse att socialnämnden följer upp den egna verksamheten som bedrivs inom ramen för den sociala barn- och ungdomsvården. Det är i detta sammanhang även viktigt att understryka att i socialnämndens ansvar ingår att kräva kvalitetssystem och kvalitetsuppföljning av de privata verksamheter som man anlitar. Regeringen delar däremot inte uppfattning att detta behöver regleras i särskild ordning. Regeringen bedömer att uppföljningen är ett led bland andra i arbetet med att säkra kvalitén i verksamheten. När samhället tar över ansvaret för barns uppväxt och vård och placerar barnet i en miljö där inte har daglig insyn är det som påtalar, nödvändigt med ett fungerande uppföljningssystem för att undvika att barn och ungdomar vanvårdas. Barn och unga inom är en utsatt grupp och deras säkerhet och trygghet måste bättre kunna garanteras. Regeringen föreslår därför att socialnämnden även ska vara skyldig att inom ramen för kvalitetsarbetet se till att det finns rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom den sociala barn- och ungdomsvården. Lagrådet har framfört att en sådan skyldighet rimligen bör gälla alla grupper som ryms inom ansvar och förordat att det bör övervägas om skyldigheten antingen kan avvaras eller utformas så att den inte begränsas till barn och ungdomar. Regeringen bedömer dock att bestämmelsen har betydelse för den sociala barn- och ungdomsvården med hänsyn till vad som framkommit i och om att det förekommit och fortfarande förekommer övergrepp eller annan vanvård (se avsnitt 4.3) och därför inte kan avvaras. I fråga om övriga grupper saknas beredningsunderlag. Regeringen vill i detta sammanhang även markera vikten av att arbetar med att synliggöra den verksamhet man bedriver för barn och unga. Detta mot bakgrund av vad som framkommer i , Signaler, att , som borde vara huvudaktör i barnens svåra situation, ofta framstår som frånvarande och osynlig för barnen. Regeringen anser t.ex. att information på nätet, ute i skolorna och på andra platser där man vet att barn och unga finns skulle vara ett sätt att bli mer närvarande och synligare. Vid upptäckta missförhållanden är det betydelsefullt att omständligheterna utreds och att ansvarsförhållanden och systembrister klarläggs. Erfarenheterna från det som skett bör ligga till grund för den fortsatta utvecklingen av rutinerna i syfte att undvika att liknande missförhållanden uppstår eller att samma fel begås igen. Det är viktigt att uppmärksamma att nämndens ansvar i detta hänseende gäller oavsett om placeringen sker i privat eller offentlig verksamhet, vid institution eller i familjehem. Frågor om risker och åtgärder vid missförhållanden bör vara en självklar del i upphandlingen av tjänster från privata utförare. Det är också viktigt att tar föräldrars information om det egna barnets förhållanden på allvar. Barn kan ha lättare att vända sig till en förälder i en svår situation än till en myndighetsperson. Se även avsnitt 8.2 om förslag att barn ska få en egen socialsekreterare. Regeringen anser vidare att det bör tas ta fram ett långsiktigt program för ökad säkerhet inom samhällsvården av barn och unga (förslag i [SOU 2011:9]). Det är också angeläget att kontinuerligt följa omfattningen av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården samt analysera och sprida de erfarenheter som görs. Se avsnitt 11 Utvecklingsarbete. 2012/13:10 10 Förebyggande arbete och öppna insatser Uppsökande och annat förebyggande arbete Regeringens förslag: ska tillsammans med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs uppmärksamma och verka för att barn och ungdom inte vistas i miljöer som är skadliga för dem. ska bedriva uppsökande och annat förebyggande arbete för att förhindra att barn och ungdom far illa. ansvarar för att ett barn, som utsatts för brott, och dennes närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. ska också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. Utredningen föreslog att socialnämnden ansvarar för att barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående får stöd och hjälp. Remissinstanserna: Förebyggande arbete: De remissinstanser som kommenterat dessa förslag instämmer. Barn och unga som utsatts för brott: anser att lagtexten om barn som bevittnat våld bör utvidgas även till andra fall än där barnet direkt hört eller sett våldet. I detta ryms då att ansvaret kan baseras på barnets insikt om att en närstående blivit utsatt för våld eller andra övergrepp. , Barnens Rätt I Samhället m.fl. är inne på samma linje och vill ersätta begreppet bevittnat våld med upplevt våld. föreslår att det ska framgå att även de barn som bevittnat våld får det stöd och den hjälp som de behöver. Det behövs enligt även ett förtydligande varför barn och unga anges få stöd och hjälp men inte skydd. Skälen för regeringens förslag Allmänt om förebyggande arbete Den sociala barn- och ungdomsvårdens ansvar för barn och unga kan sägas handla om tre huvuduppgifter. En av dessa uppgifter är att bedriva allmänt inriktat och förebyggande arbete. De andra uppgifterna är att tillhandahålla öppna stöd- och hjälpinsatser och att bereda underårig vård utanför det egna hemmet. Till detta kommer ett stort antal uppgifter som hör ihop med dessa huvuduppgifter. Med förebyggande insatser avses insatser som sätts in tidigt för att förhindra en ogynnsam utveckling oavsett barnets eller den unges ålder. En av ambitionerna med socialtjänstreformen var just att förstärka det strukturinriktade och allmänt förebyggande arbetet. I förarbetena till den ursprungliga socialtjänstlagen (1980:620) gavs stort utrymme åt dessa frågor. I lagen anges bl.a. att socialnämnden ska ta initiativ till och bevaka att åtgärder vidtas för att skapa en god samhällsmiljö och goda förhållanden för bl.a. barn och unga. Den kommunala har således en skyldighet att bedriva förebyggande arbete. förtydligades detta ansvar specifikt för det drogförebyggande arbetet (prop. 1998/99:3). Enligt bestämmelsen ska socialnämnden aktivt arbeta för att förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom av alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopningsmedel. Det innebar ett särskilt utpekande av ett angeläget område för det förebyggande arbetet. gäller bestämmelser om samverkan som innebär att , hälso- och sjukvården samt förskolan, skolan och fritidshemmet ska samverka med samhällsorgan, organisationer och andra som berörs i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa. har ett huvudansvar för att samverkan kommer till stånd och har således en samordnande och pådrivande roll för att barns och ungas behov ska kunna tillgodoses (prop. 2002/03:53). Bestämmelserna återfinns i socialtjänstlagen (5 kap. 1 a §), skollagen (2010:800, 29 kap. 13 §), hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, 2 f §) och patientsäkerhetslagen (2010:659, 6 kap. 5 §).