prop · GZ03162 · 2012-06-18 00:00:00 — Regeringens förslag: Beslut om lagringsskyldighet, beslut om tillstånd att fullgöra lagringsskyldigheten med andra lagringsbränslen än sådana som har sålts eller förbrukats eller med råolja, beslut om tillstånd till lagerhållning av annan än den lagringsskyldige eller om tillstånd till lagring utanför landet, beslut om föreläggande som förenats med vite, beslut om återkallelse av tillstånd som meddelats enligt lagen, beslut om lagringsavgift och om förseningsavgift får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Ett beslut enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen gäller om något annat inte har angetts i beslutet. Rapportens förslag: Överensstämmer i sak med promemorians förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har haft synpunkter på förslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har haft synpunkter på Direktivet innehåller inga bestämmelser om överklagande. Skälen för regeringens förslag En bestämmelse om överklagande bör införas i lagen. Beslut om lagringsskyldighet, om tillstånd att fullgöra lagringsskyldigheten med andra lagringsbränslen än sådana som har sålts eller förbrukats eller med råolja, om tillstånd till lagerhållning av annan än den lagringsskyldige, om tillstånd till lagring utanför landet, om föreläggande som förenats med vite, om återkallande av tillstånd som meddelats enligt lagen, om lagringsavgift och om förseningsavgift bör få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Denna uppräkning av överklagbara beslut är uttömmande. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. I förslaget finns också en generell bestämmelse om att ett beslut enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen gäller om något annat inte har angetts i beslutet. En sådan bestämmelse är av stor betydelse för försörjningstryggheten genom att den bidrar till att beslutade lager finns tillgängliga för användning om en situation kräver att de tas i bruk. Bestämmelsen har placerats i kapitlet om överklagande och har formulerats om med anledning av Lagrådets synpunkter. Regeringens förslag: Lagen om beredskapslagring av olja ska träda i kraft då lagen om beredskapslagring av olja och kol ska upphöra att gälla. Lagringsåret som har inletts ska avslutas . Den upphävda lagen ska dock fortfarande gälla för det lagringsår som har inletts . Rapportens förslag: Rapporten innehåller inga förslag om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har haft synpunkter på förslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: och framför att det kan komma att krävas övergångsregler i samband med införandet av den nya lagen. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet före . Skälen för regeringens förslag Lagen om beredskapslagring av olja bör träda i kraft för att uppfylla direktivets krav. Lagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja och kol bör upphöra att gälla när den nya lagen sätts i kraft. En övergångsbestämmelse bör införas som avslutar det lagringsår som inletts . Skälet för detta är att lagringsåret enligt den föreslagna lagen inleds då lagringsåret enligt LBOK ännu inte har avslutats. Sistnämnda lagringsår löper till och med . Det bör också införas en övergångsbestämmelse som anger att den upphävda lagen fortfarande ska gälla för det lagringsår som inletts . Lagförslaget i denna proposition syftar till att genomföra direktiv /119/EG om skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter. I samband med genomförandet omarbetas den nuvarande lagen om beredskapslagring av olja och kol som är . Vissa av den lagens bestämmelser utgår genom förslaget och andra omformuleras redaktionellt (jfr avsnitt 4.1). Genomförandet av direktivet kräver reglering. Det finns inga alternativa Det ställningstagande som går att göra inom ramen för direk- tivet är vilka som ska hålla lager. Det finns tre alternativ. staterna kan välja att inrätta centrala lagringsenheter som får uppgiften att förvärva, hålla och sälja oljelager, eller så kan s.k. särskilda lager som ägs av medlemsstaten eller den centrala lagringsenheten inrättas. ligen kan lagren hållas av ekonomiska aktörer. Enligt förslagen i denna proposition ska beredskapslager hållas av ekonomiska aktörer. Den ordningen gäller . Den statliga lagringen har avvecklats Genom att beredskapslagren hålls av ekonomiska aktörer som hanterar lagringsbränslen hålls lagren i det normala logistik- systemet, de har hög tillgänglighet och rätt kvalitet och de omsätts löpande genom de lagringsskyldigas försäljning och varuförsörjning. del är det därför mest optimalt och kostnadseffektivt att den nuvarande ordningen får bestå. saknas en diskussion om den samhällsekonomiska kostnaden av Eftersom systemet inte ändras beträffande vilka som är lagringsskyldiga saknas skäl att i sammanhanget belysa kostnaderna utöver vad som anges i detta avsnitt. går längre än direktivet kräver på en punkt. krävs endast tillstånd vid utlandslagring som utförs av annan än den som Enligt lagförslaget krävs tillstånd även vid lagring inom landet som utförs av annan än den lagringsskyldige. den nuvarande lagen ut så det innebär ingen ny ordning för aktörerna och direktivet ger medlemsstaterna möjlighet att ha strängare regler än vad direktivet kräver när det gäller delegering av lagerhållning (jfr Det föreslås att den nya lagen ska träda i kraft . Ett sådant ikraftträdande överensstämmer med direktivets införlivande- De eventuella informationsinsatser som behövs riktar sig mot aktörerna och kommer att hanteras av . Sådana företag inom oljebranschen som hanterar oljeprodukter och därigenom blir lagringsskyldiga berörs av förslaget. bedömning av hur dessa företag påverkas och vad förslagen innebär för deras administrativa kostnader. för landets domstolar samt vissa övriga verksamheter analyseras också. Övergång till beräkning enligt nettoimport Genom de nya reglerna för beräkning av lagringsskyldighet sker en övergång till beräkning enligt nettoimport (istället för förbrukning) och omräkning till råoljeekvivalenter. Med den metod som föreslås i denna proposition grundas aktörernas lagringsskyldighet på deras försäljning eller förbrukning av fyra grupper av s.k. lagringsbränslen. är motorbensin, jetbränsle av fotogentyp, gasolja och diesel- olja/eldningsolja 1 samt övriga eldningsoljor. svarar de föreslagna lagringsbränslena för nästan hela inhemska konsumtion av petroleumprodukter för energi- Enligt rapportering av energistatistik till EU och IEA för uppgick de totala leveranserna av petroleumprodukter (utom nafta) till ca . Leveranserna av de fyra lagringsbränslena uppgick till ca , eller av alla leveranser, räknat i ton. Övriga leveranser av petroleumprodukter, som alltså svarar för , utgörs i allt väsentligt av etan och LPG till petrokemisk industri (0,eller ), övriga LPG-leveranser (0,eller ), smörjmedel () samt bitumen (0,eller ). drar slutsatsen att konsekvensen av den föreslagna modellen torde bli att skyldigheten att lagra de fyra lagringsbränslena ska täcka 90 dagars nettoimport av råolja och alla petroleumprodukter, inklusive de råvaror som används i petrokemi och för tillverkning av smörjmedel och asfalt. En kontrollberäkning som utfördes för med förslag till ny lag om beredskapslagring av olja m.m. visade att lagring av de samlade basmängderna av vart och ett av de fyra lagringsbränslena under /2011 skulle ha varit tillräcklig för att motsvara 90 dagars nettoimport , enligt direktivets beräkningsregler. Detta indikerar att lagringsprocenten enligt de föreslagna reglerna i den nya lagen bör bli av ungefär samma omfattning som enligt de nuvarande reglerna. Avsikten är att flygfotogen ska lagras på samma sätt som gäller för de andra lagringsbränslena. Detta får till följd att volymerna av flygfotogen som hålls i lager för den civila marknaden i kommer att behöva öka och att alla större säljare av flygfotogen på den svenska marknaden får bära kostnaden för lagringsskyldigheten på samma sätt som säljare (eller importörer som är förbrukare) av andra lagringsbränslen. Enligt Energimyndighetens rapport finns det i sex större aktörer som levererar flygfotogen till flygbolagen vid landets flygplatser. Fem av dessa är oljebolag med internationell verksamhet inom flygbränsle och en är SAS eget supplybolag. Nästan all flygfotogen importeras. Tillverkningen vid svenska raffinaderier är obetydlig. Specifikationen på produkten styrs av internationella normer. Logistikkedjan (tankar, järnvägsvagnar, pipelines) är dedikerad och blandning med andra produkter får inte förekomma. Myndigheten anger vidare att omsättning av produkten är viktig och att beredskapslager därför måste vara integrerade med de kommersiella lagren. Logistiksamarbetet (lagring, transport, tankningsservice på flygplatserna) mellan aktörerna är utvecklat för att uppnå kostnadseffektivitet. Lagringsanläggningarna ägs antingen av oljebolagen eller av oberoende lagringsbolag. uppskattar i sin rapport att försäljningen i f.n. uppgår till drygt 1 miljon m3 . Myndigheten anger vidare att lagren för den civila marknaden har utgjort ca vilket skulle indikera att lagringsvolymen av flygfotogen i skulle behöva öka med i storleksordningen för att uppnå en andel av försäljningen på . Detta skulle innebära en ökad kapitalbindning i storleksordningen . Enligt myndigheten kan den kapitalkostnad som kommer att få bäras av leverantörerna av flygfotogen och ytterst deras kunder för en volym av denna storleksordning uppskattas till omkring 15 milj. kr, eller ca / m3 . Myndigheten pekar också på frågan om det finns lagringskapacitet för Prop. 2011/12:162 större volym flygfotogen inom landet men bedömer att denna fråga går att lösa inom branschen och att utlandslagring kan utgöra en möjlighet. Kostnaden för tillkommande lagerhållning kommer i tillägg till den uppskattade kapitalkostnaden. förutsätter att branschen kommer att utreda hur de logistiska frågorna bäst ska lösas i inhemskt och internationellt samarbete samt anger att myndigheten är beredd att samverka med branschen om resultaten av en sådan utredning för att se om särskilda åtgärder blir nödvändiga, t.ex. en stegvis uppbyggnad av lagerkapaciteten. anger också i rapporten att om leverantörerna av flygfotogen inte skulle bli lagringsskyldiga måste leverantörer av andra lagringsbränslen i princip bära motsvarande förpliktelse, eftersom införseln av flygfotogen ingår i den nettoimport som grundlägger Lagringsskyldighet för värmeverk och kraftvärmeverk Lagringsskyldigheten för värmeverk och kraftvärmeverk har varit särskilt reglerad i LBOK och har endast omfattat det egna beredskapsbehovet av olja och kol. Några sådana bestämmelser föreslås inte i denna propo- Således kommer verken framöver att omfattas av de allmänna reglerna om lagringsskyldighet dvs. om de själva inför bränsle för sin förbrukning blir de lagringsskyldiga. Detta innebär att de minimilager, som har funnits i denna sektor och som har varierat mellan 16 000 och , till allra största delen kommer anger i sin rapport att besparingen för fjärrvärmebranschen dock är svår att beräkna men att den kapitalbind- ning som fjärrvärmebranschen inte skulle behöva bära uppskattas till ca 250 milj, kr baserat på dagens lagring. kommer i princip att i stället framöver få bäras av de oljebolag som är leverantörer till värmeverken och kraftvärmeverken (verk som har egen import eller införsel blir dock fortsatt lagringsskyldiga). Delegering av lagerhållning och rapporteringsskyldighet Möjligheterna att delegera lagerhållning inom och utanför landet blir större enligt förslagen genom att direktivet medger beredskapslagring genom delegering i hela unionen under förutsättning att de berörda länderna lämnat tillstånd. har utlandslagring endast kunnat ske om haft avtal om detta med det land där lagringen ska ske. Förändringarna bör ge ökade möjligheter för oljebranschen till effektivt De lagringsskyldiga företagens rapporteringsskyldighet kommer att öka något till följd av den nya regleringen. ringen ska inkludera eventuella brister i beredskapslagren för en brist har förekommit. Uppgifter om lokalisering av lagren och ägare till lagren vid delegering behöver ingå i rapporteringen. styrs av direktivet. Förslagen innebär dock förenkling av vissa andra administrativa rutiner för beredskapslagringen (inget förhandsgod- kännande för koncernlagring, förenklat tillstånd för lagring inom landet Prop. 2011/12:162 och fleråriga godkännanden att få utföra lagring för annan). har angett i sin rapport att rapporteringssystemet ska utvecklas så att de lagringsskyldiga företagen kan lämna uppgifter Det går således att konstatera att den administrativa bördan för de lagringsskyldiga företagen när det gäller den månatliga lager- rapporteringen kommer att öka något, men att detta bör kunna kompen- seras genom ett moderniserat, databaserat rapporteringssystem och enklare regler i de avseenden som beskrivits ovan. de administrativa kostnaderna för företagen därför inte öka. förseningsavgift införs om inte de lagringsskyldiga företagen rapporterar Direktivet innebär nya uppgifter för . löpande registret över beredskapslagren med sammanhängande årsrapport och de månatliga statistiska sammanställningarna över bered- skapslagren samt de kommersiella och särskilda lager som hålls i , vilka inte har några direkta motsvarigheter . rapport ska också upprättas med en analys av det system som etablerats för kontroll av tillgången och den fysiska tillgängligheten till bered- Även tillståndsgivning för lagerhållning av annan inom eller utanför landet kan kommat att innebära ökad arbetsbörda om sådant samarbete mellan oljebolagen ökar i omfattning. aviserat projekt för att skapa ett effektivt elektroniskt rapporterings- anger i sin rapport att antalet lagringsskyldiga kommer att minska från ca 30 till ca 20 när lagringsskyldigheten upphör för värmeverk och kraftvärmeverk som inte inför bränsle för egen förbrukning och några leverantörer av flygbränsle tillkommer. myndigheten gör bedömningen att resursbehovet för att handlägga ärenden om beredskapslagring och utöva tillsyn trots detta kommer att öka, särskilt då den nya regleringen ska implementeras. Myndigheten har också identifierat att det finns behov av att minska sårbarheten i handläggningen av ärenden rörande beredskapslagring, som i huvudsak utförs av en tjänsteman och anför sammantaget att detta bör innebära behov av ytterligare minst en årsarbetskraft för handlägg- ning av frågor rörande beredskapslagring. I denna proposition bedöms dock att de eventuella kostnader som skulle kunna uppstå är av övergångskaraktär. När det nya regelverket och rapporteringssystemet väl är på plats kommer hanteringen för myndig- heten att bli enklare. De kostnader som kan komma att uppstå under övergångsfasen bör kunna rymmas inom myndighetens befintliga De myndighetsuppgifter som följer av genomförandet av direktivet bedöms rymmas inom befintliga ekonomiska ramar. Beslut som rör storleken på den lagringsskyldiges lager, lagringsavgift, vitesförelägganden och återkallande av medgivande för lagring ombesörjd av annan får enligt LBOK överklagas till allmän förvaltnings- Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Andra beslut än de uppräknade överklagas enligt LBOK till regeringen. Enligt förslagen i denna proposition får beslut om lagringsskyldighet, om tillstånd för lagerhållning som utförs av annan, om föreläggande som förenats med vite, återkallande av tillstånd som lämnats enligt lagen och om lagringsavgift och förseningsavgift överklagas till allmän förvalt- Det förslås att prövningstillstånd ska krävas för över- klagande till kammarrätten. Möjligheten att överklaga beslut till rege- ringen tas bort och enligt förslaget avses uppräkningen av de beslut som går att överklaga vara uttömmande. I stort sett kommer därför samma typ av beslut att kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol som . Förslag lämnas dock om en förseningsavgift som också ska kunna över- De beslut som föreslås kunna överklagas riktar sig mot dem som är Antalet lagringsskyldiga kommer, enligt Energi- myndighetens bedömning, att minska från ca 30 till ca 20 stycken när lagringsskyldigheten upphör för värmeverk och kraftvärmeverk som inte inför bränsle för egen förbrukning och några leverantörer av flygbränsle Mot bakgrund av ovanstående blir den sammantagna bedömningen att antalet mål som överklagas till domstolarna inte kommer att öka. Förslagen kommer inte särskilt att påverka de små företagens arbets- Förslagen bedöms inte heller påverka den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, sysselsätt- ningen och den offentliga servicen i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska 7.1Förslag till lag om beredskapslagring av olja I paragrafen anges syftet med lagen. Uttrycken allvarligt försörjningsavbrott och beredskapslager definieras i 2 §. I paragrafen finns definitioner av uttryck som används i lagen. Uttrycken allvarligt försörjningsavbrott, beredskapslager, inhemsk konsumtion, kommersiella lager och referensår är definierade med utgångspunkt i direktivet. Referensåret måste vara ett helt kalenderår för att överensstämma med direktivets definition och artikel 3.3. Detta innebär exempelvis att är referensår för /2011. När det gäller definitionen av lagringsbränslen så kommer det att framgå på förordningsnivå vilka bränslen i avsnitt 3.1 första stycket i bilaga C i och rådets förordning (EG) nr 1099/2008 om energistatistik som ska vara lagringsbränslen, jfr normgivningsbemyndigande i 9 kap. 1 § första stycket. Beträffande Lagrådets synpunkter hänvisas till avsnitt 5.3. Övervägandena finns i avsnitt 5.15.3, 5.6 och 5.7. Av paragrafen framgår grunderna för beräkning av storlek och sammansättning på samlade beredskapslager. I första stycket anges hur beredskapslagrets storlek ska beräknas. Utgångspunkterna är desamma som anges i direktivet. I definitionen av beredskapslager i 1 kap. 2 § anges vilka energiprodukter som avses. Uttrycket nettoimport används i direktivet och avser i detta sammanhang såväl handel med annat medlemsland i Europeiska unionen som handel med tredjeland. Av andra stycket framgår att beredskapslager ska bestå av lagringsbränslen och råolja. Mängden råolja som får ingå i beredskapslagret är dock begränsad. Råolja får endast lagras efter tillstånd enligt 3 kap. 2 § första stycket och får aldrig utgöra mer än två tredjedelar av beredskapslagret. I ett tredje stycke anges att tillsynsmyndigheten prövar frågor om beredskapslager. Uttrycken lagringsår, beredskapslager, inhemsk konsumtion och lagringsbränslen och tillsynsmyndighet definieras i 1 kap. 2 §. Beträffande Lagrådets synpunkter hänvisas till avsnitt 5.2. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 5.2. Av paragrafens första punkt framgår att beredskapslager ska hållas av dem som är skyldiga att hålla lager enligt 3 kap. 1 §. Av andra punkten framgår att en statlig förvaltningsmyndighet kan bli lagringsskyldig om regeringen har beslutat om lagringsskyldighet för myndigheten. Beträffande Lagrådets synpunkter hänvisas till avsnitt 5.2. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Av paragrafen framgår vad som krävs för att lagringsskyldighet ska föreligga. Det finns ett bemyndigande i 9 kap. 2 § 2 för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om lagringsskyldighet. Detta omfattar exempelvis föreskrifter om den mer exakta volymen för lagringsskyldighetsgrundande import och försäljning eller förbrukning enligt första punkten. Uttrycket import avser i detta sammanhang såväl handel med annat medlemsland i Europeiska unionen som handel med tredjeland. Uttrycket referensår definieras i 1 kap. 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I paragrafen finns bestämmelser om vilka lagringsbränslen som de lagringsskyldiga ska lagra. Av första stycket framgår att lagret inte får bestå av vilka lagringsbränslen som helst utan det är sådana lagringsbränslen som den lagringsskyldige har sålt eller förbrukat under referensåret som ska lagras. Om undantag från denna huvudregel ska göras krävs tillstånd. Tillstånd får lämnas att lagra råolja eller andra lagringsbränslen än dem som sålts eller förbrukats. De förutsättningar som gäller för tillstånd att lagra råolja eller andra lagringsbränslen än dem som sålts eller förbrukats kommer att finnas i bestämmelser på lägre nivå än i lag, jfr normgivningsbemyndigande i 9 kap. 2 § 3. Av andra stycket framgår att lagringsskyldigheten ska fullgöras med lagringsbränslen som den lagringsskyldige äger. Enda möjligheten till undantag gäller om lagerhållningen har uppdragits åt någon annan enligt 4 kap. 1 §. Då får lagringsskyldigheten fullgöras med lagringsbränslen som den som håller lagret äger. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Av paragrafen framgår att omfattningen på den lagringsskyldiges lager ska bestämmas på grundval av den mängd av varje lagringsbränsle som denne har sålt eller förbrukat under referensåret. Uttrycket referensår definieras i 1 kap. 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Av paragrafens första stycke framgår att tillsynsmyndigheten prövar frågor om lagringsskyldighet. Av andra stycket framgår att beslut om lagringsskyldighet vilket inkluderar beslut om sammansättning och omfattning på den lagringsskyldiges lager ska fattas för varje lagringsår. Ett beslut om lagringsskyldighet får ändras under pågående lagringsår om det är nödvändigt för storleken på beredskapslager. Uttrycket lagringsår definieras i 1 kap. 2 §. Beträffande Lagrådets synpunkter hänvisas till avsnitt 5.2. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3. Av paragrafen framgår att det åligger tillsynsmyndigheten att begära in uppgifter för prövning av lagringsskyldighet. Det innebär att myndigheten avgör vilka som blir uppgiftsskyldiga. Om uppgifter inte lämnas efter begäran kan den som är uppgiftsskyldig få en förseningsavgift, jfr 8 kap. 8 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I paragrafen finns bestämmelser om delegering av lagerhållning. För att någon annan än den som är lagringsskyldig ska få hålla lager krävs tillstånd oavsett om delegeringen avser lagerhållning inom landet eller utanför landet. Tillstånd krävs även för att den som är lagringsskyldig ska få hålla egna lager utanför landet. Vad som krävs för att få tillstånd kommer att framgå av föreskrifter på lägre nivå än lag, jfr normgivningsbemyndigande i 9 kap. 2 § 3. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten prövar frågor om lagerhållning av någon annan än den som är lagringsskyldig och lagring utanför landet enligt 4 kap. Beträffande Lagrådets synpunkter hänvisas till avsnitt 5.2. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. I paragrafen anges de krav som ställs på lagringen. Tillgänglighet handlar, i detta sammanhang, både om lokalisering av lager och om möjlighet att transportera lager till slutanvändare och marknader inom tidsramar och på villkor som lindrar uppkomna leveransproblem. Utgångspunkten för bestämmelsens utformning är direktivets definition av fysisk tillgänglighet. Uttrycket allvarligt försörjningsavbrott definieras i 1 kap. 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I paragrafens första stycke finns en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten ska underrättas om ett lager blivit föremål för beslut om beslag eller verkställighetsåtgärd eller innehas av bolag som är försatta i konkurs eller har ingått en ackordsuppgörelse med borgenärer. Bestämmelsen syftar till att säkerställa lagrets tillgänglighet. Underrättelseskyldigheten åvilar den som håller det aktuella lagret.