prop · GZ03167 · 2012-07-05 00:00:00 — Som ett stöd för genomförandet av globala överenskommelser i länderna har regeringen genom Kemikalieinspektionens arbete bidragit till olika vägledningsdokumentet inom till exempel UNDP och , om bl.a. lagstiftning, institutionell utveckling, finansiering av kemikaliekontroll och substitution av särskilt farliga ämnen. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortsatt har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande. Samordning sker på flera nivåer och med relevanta aktörer, till exempel med Kemikalieinspektionen, Sida och olika civilsamhällesorganisationer som till exempel . Kemikalieinspektionen har också förmedlat resestöd för deltagare från utvecklingsländer att kunna medverka vid ett flertal möten. Vidare bedriver Kemikalieinspektionen en rad regionala och bilaterala samarbeten, bl.a. internationella kurser, med ett stort inslag av nätverksbyggande, ett gemensamt program med om genomförande av kemikaliekonventionerna, samt stöd till ett nätverk för myndigheter och institutioner som arbetar med bekämpningsmedelsfrågor i . Men det finns behov av att ytterligare öka samverkan för att stärka utvecklingspotentialen inom området. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortfarande har kommit relativt långt när det gäller samordning och samverkan. Regeringen har initierat flera studier om kemikalieanvändning och utveckling. Som stöd i de internationella kvicksilverförhandlingarna tog till exempel Kemikalieinspektionen fram rapporter om alternativ till kvicksilverprodukter och konsekvenser av olika sätt att reglera kvicksilver. Bedömningen är därmed fortsatt att regeringen har kommit långt gällande kunskap och analys. Arbete framåt: En viktig EU-process att arbeta vidare med när det gäller kemikaliehantering och utveckling är det sjunde miljöhandlingsprogrammet. På den globala arenan är den globala kemikaliestrategin det mest centrala redskapet för genomförande av målsättningarna för samstämmighet mellan kemikaliefrågor och utveckling och regeringen, men även arbetet i de särskilda kemikaliekonventionerna (, Rotterdamkonventionen och ) är av betydelse för att uppnå de globala utvecklingsmålen. Regeringen kommer fortsatt att verka för dess genomförande, genom att integrera kemikalie- och avfallsfrågorna tydligare i utvecklingsagendan, men också genom genomförandet av så kallade framkantsfrågor som information om kemikalier i varor samt problematiken kring elektronikavfall. Framåt är också förhandlingarna om en ny kvicksilverkonvention viktiga samt förhandlingarna inom Montrealprotokollet där framför allt vätefluorkarboner är en viktig knäckfråga. Finansiering av globala åtaganden och etableringen av en finansieringslösning för de överenskommelser som saknar finansieringsmekanismer kommer att bli den största knäckfrågan framåt. En ytterligare viktig fråga framåt är att stödja länder i utveckling av grundläggande kemikalielagar. Detta gäller inte minst länder med en mycket snabb ökning i produktion och användning av kemikalier. Mål: Att urbanisering sker på ett hållbart sätt och bidrar till långsiktig utveckling och fattigdomsminskning Regeringen anser att hållbar stadsutveckling fortsatt är centralt i arbetet med klimatförändringar och miljöpåverkan då en stor del av jordens befolkning och dess miljöpåverkan är koncentrerad till städer, i ökande utsträckning även i utvecklingsländer. Regeringens samlade bedömning av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Inom Delegationen för hållbara städer, vars mandat har förlängts , arbetar regeringen med att främja hållbar stadsutveckling både nationellt och internationellt. Regeringen har antagit en miljöteknikstrategi med fokus på stadsutvecklingsfrågorna och har en särskild miljöteknikfrämjare. internationella miljötekniksamarbete, där hållbar stadsutveckling utgör en central del, omfattar nu förutom även och . Inom den klimatstödjande processen Clean Energy Ministerial har regeringen tillsammans med , och beslutat att utveckla ett nätverk för hållbara städer (). Detta tyder sammantaget på att regeringen fortfarande har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande. och genomför tillsammans med ett flertal myndigheter, företag och branschorganisationer internationella samarbetsprojekt kring hållbara städer genom det så kallade SymbioCity- arbetet. Sida har gett organisationen och Landsting i 2011/12:167 uppdrag att tillsammans med kommuner och andra organisationeatt vidareutveckla, förvalta och använda den manual för integrerad, hållbar stadsutveckling som myndigheten tagit fram. Arbetet med manualen samordnas också med SymbioCity-arbetet. Gemensamma insatser mellan , myndigheter, näringsliv och andra relevanta aktörer är väl utvecklade men kan ytterligare stärkas för att bidra till ett integrerat perspektivet på stadsutveckling. Därmed bedöms regeringen fortsatt ha kommit relativt långt när det gäller samordning och samverkan. Genom Delegationen för hållbara städer har flera aktörer beviljats bidrag för fördjupande studier kring hållbar stadsutveckling. Delegationen samlar forskningsaktörer för sammanställning av kunskap kring forskningsläget och har formulerat behov av ytterligare satsningar på forskning och utveckling. Detta tyder på att regeringen fortfarande har kommit långt när det gäller kunskap och analys. Arbete framåt: Allt fler människor i världen flyttar från land till stad, inte minst i utvecklingsländer. beräknas fem miljarder av jordens befolkning leva i städer. Städer har en viktig roll i ekonomisk utveckling, fattigdomsminskning och riskhantering där tillgång till vatten, sanitet, energi och livsmedel är centrala områden. I städer och tätorter finns goda förutsättningar för en väl utbyggd infrastruktur i form av tekniska försörjningssystem för transporter, energiförsörjning, avfallshantering samt vatten och avlopp. Det finns också goda möjligheter att i ökad omfattning integrera dessa tekniska system med varandra. Inför om hållbar utveckling , Rio+20, driver regeringen bl.a. en helhetssyn på hållbar stadsutveckling där vikten av fattiga människors delaktighet och sysselsättning är central, liksom deras tillgång till olika välfärdstjänster som hälsa och utbildning. Regeringen kommer att följa upp resultaten av i arbetet med fokusområdet framöver. Viktiga EU-processer att arbeta vidare med när det gäller urbanisering är det informella EU-samarbetet kring hållbara städer där bl.a. ett gemensamt verktyg för att underlätta kommuners arbete med hållbar stadsutveckling tagits fram. Framtida knäckfrågor är att fortsatt driva stadsutvecklingsfrågorna internationellt, bl.a. vid UN-Habitat:s 6:e i . Global utmaning: Konflikter och sviktande situationer Mål: En legitim säkerhetssektor under demokratisk kontroll i konflikt-, och postkonfliktländer såväl som i sviktande situationer Regeringens bedömning är att säkerhetssektorreformer (SSR) fortsatt är centralt för att ska bidra till en legitim säkerhetssektor under demokratisk kontroll i konflikt-, och postkonfliktländer såväl som i sviktande situationer och därmed förbättra förutsättningarna för fattigdomsbekämpning och utveckling. Regeringens samlade bedömning Skr. 2011/12:167 av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Regeringen verkar för ökad internationell samordning av SSR-insatser med andra berörda reforminsatser, framför allt när det gäller rättsväsende och förvaltning. Regeringen bidrar till det gemensamma nordiska åtagandet att stödja uppbyggandet av den Afrikanska Unionens östafrikanska snabbinsatsstyrka (Eastern African Standby Brigade, EASBRIG), liksom till EU:s utbildningsinsats i till stöd för den somaliska regeringens säkerhetsstyrkor. är en viktig aktör i SSR- arbetet i . , tillsammans med de nordiska och baltiska länderna, fortsätter också SSR-stödet gentemot , och . Regeringen stödjer och bidrar till EU:s arbete med SSR i synergi mellan krishantering och biståndsinstrument i . Regeringen arbetar också för genomförandet av samverkansavtalet mellan EU och om brottsbekämpning. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortsatt har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande. Det finns etablerade och väl fungerande beredningsgrupper inom som till exempel styrgruppen för SSR-frågor bestående av representanter från UD, Försvarsdepartementet och vilket tyder på att regeringen fortfarande kommit långt när det gäller samordning och samverkan. God kunskap finns om fokusområdet och myndigheter involveras i stor utsträckning. Ett exempel är den nationella kontaktgruppen för säkerhetssektorreform som är en myndighetsöverskridande mekanism för samordning av internationella SSR-stödjande insatser. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortsatt kommit relativt långt gällande kunskap och analys. Arbete framåt: Inom EU kommer SSR-frågorna fortsatt vara viktiga. En framtida knäckfråga inom fokusområdet som också är politiskt känslig är hur man kan mäta resultat av SSR. Indikatorer för detta skulle behöva utarbetas. 5.2 Kvinnor, fred och säkerhet Mål: Förbättra situationen för kvinnor i konflikt- och postkonfliktsituationer Regeringens bedömning är att fokusområdet kvinnor fred och säkerhet fortsatt är centralt för att förbättra kvinnors situation i konflikt- och postkonfliktländer och därmed förbättra förutsättningarna för fattigdomsbekämpning och utveckling. av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Regeringens har tydligt prioriterat och inkluderad frågor om kvinnor, fred och säkerhet i relevant politikutformning samt arbetar med genomförandet av handlingsplanen för 1325 vilket tyder på att regeringen fortsatt har kommit långt när det gäller området kan förbättras, och myndigheter har fått särskilda uppdrag. Regeringen bedömer sammantaget att man fortsatt kommit relativt långt när det gäller samordning och samverkan. Ökat fokus på ämnesområdet kvinnor, fred och säkerhet har bidragit till ökad kunskap hos politiker, policyutövare och media, nationellt såväl som i konflikt och postkonfliktländer. Insikt om både svårigheter och möjligheter att genomföra FN:s säkerhetsresolutioner (och de efterföljande resolutionerna, 1820, 1888, 1889 och 1960) finns. Regeringen har genomfört utbildningsinsatser nationellt och internationellt för att säkra genomförandet av resolutionerna. Myndigheterna i det så kallade Genderforcesamarbetet genomför löpande utbildningar i området. Regeringen lämnade också ett finansiellt bidrag till the International Conference on the Great Lakes Regions (ICGLR) specialsession om sexuellt och genderbaserat våld. Konferensen anordnades inom ramen för och fanns också representerat på plats. Bidraget syftade till att stärka ett initiativ som ger politisk tyngd och nationellt ägande över frågan om sexuellt och genderbaserat våld. Sammantaget tyder detta på att regeringen fortfarande kommit långt gällande kunskap och analys inom området. Arbete framåt: En framtida knäckfråga inom fokusområdet är hur man går från ett kvantitativt till ett kvalitativt tillvägagångssätt när det gäller mätning av resultat, som till exempel att inte bara mäta om det finns genderrådgivare i missionerna utan också ta reda på var dessa befinner sig i strukturen, eller att inte bara mäta om kvinnor deltar i fredsfrämjande arbete utan också vilken inverkan de har haft på beslut etc. Inom EU kommer fortsatt arbete med kvinnor, fred och säkerhet att vara viktigt. 5.3 Från konflikt till stabil fred och långsiktig hållbar utveckling Mål: Att bidra till att överbrygga gapet mellan konflikt och långsiktigt hållbar utveckling Regeringens bedömning är att fokusområdet fortsatt är centralt för att överbrygga gapet mellan konflikt och långsiktig hållbar utveckling med fokus på stabil fred som främsta förutsättning för att långsiktig hållbar utveckling ska kunna äga rum. Regeringens samlade bedömning av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Regeringen antog 2010 en vägledande policy för säkerhet och utveckling för . har också tillsammans med lanserat ett initiativ att upprätta ett europeiskt fredsinstitut. Inom EU arbetar regeringen för en effektiv samordning mellan olika aktörer i en konflikt eller post-konfliktsituation, bl.a. när det gäller att stärka synergierna mellan civila och militära aktiviteter liksom att identifiera områden där rättsväsendet kan stärka den civila krishanteringen. Regeringen har med utgångspunkt i Lissabonfördragets tagit initiativ till att utveckla formerna för EU:s agerande i fält till stöd för demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter och rättsstaten. de föreslagna så kallade external relations-insatser skulle unionen Skr. 2011/12:167 kunna använda sina instrument för yttre åtgärder på ett mer kraftfullt och har vid högnivåmötet i endosserat överenskommelsen om arbete med sviktande stater, New , har ingått ett pilotsamarbete med och om dess genomförande på landnivå i . Det tyder på att regeringen nu har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande vilket är en uppgradering jämfört med . När det gäller samordning och samverkan är bedömningen att regeringen fortsatt har kommit relativt långt eftersom beredningsgrupper och samrådsfunktioner finns inom . Myndigheterna involveras i stor utsträckning, inte minst när det gäller att ställa kapaciteter till förfogande för krishanteringsinsatser. Kunskap och analys finns om stabil fred som främsta förutsättning för långsiktig hållbar utveckling som t.ex det analysverktyg för identifiering av rättsaspekter och behov kring offentlig förvaltning i konflikt- och postkonfliktsituationer som utvecklas av och som har pilottestats i samarbete med UNDP. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortfarande kommit relativt långt gällande kunskap och analys. Arbete framåt: Framtida uppgifter inom fokusområdet är att inom EU få genomslag för det svensk-finska förslaget att upprätta ett europeiskt fredsinstitut, att få gehör för det svenska förslaget om att genomföra samlade fältinsatser till stöd för länder i post-auktoritära övergångar (external relations-insatser), samt att genomföra pilotsamarbete inom New i . Global utmaning: Smittsamma sjukdomar och andra hälsohot 6.1 Hållbara hälsosystem och ökad tillgång till läkemedel Mål: Säkerställa fattiga människors tillgång till hållbara hälsosystem och nödvändiga läkemedel Regeringens bedömning är att hållbara hälsosystem och ökad tillgång till läkemedel fortsatt är av stor vikt för att bekämpa smittsamma sjukdomar och andra hälsohot. Sammanhållna hälsosystem och tillgång till effektiva och säkra läkemedel är en förutsättning för långsiktiga hälsoinsatser. Regeringens samlade bedömning av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Ett exempel på regeringens arbete med att inkludera ett utvecklingsperspektiv i utformningen av politiken är den strategi för svenskt samarbete med () som antogs 2011 där stärkande av fattiga länders hälsosystem är en prioriterad fråga. agerar även inom WHO för ett förstärkande av dess arbete mot spridningen av antibiotikaresistenta bakterier (ABR) samt inom EU för en gedigen uppföljning av rådsslutsatserna om ABR. också konsekvent lyft frågor om hälsosystem, genusrelaterad ohälsa och mödradödlighet i olika internationella sammanhang. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortsatt har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande. finns en beredningsgrupp för WHO-relaterade frågor där relevanta myndigheter deltar och som vid behov inkluderar externa aktörer. En gemensam WHO-strategi mellan och berörda myndigheter har lett till ökad samsyn och samverkan i en rad frågor. Sammantaget tyder detta på att regeringen nu har kommit långt när det gäller samordning och samverkan vilket är en uppgradering (). När det gäller hållbara hälsosystem och nödvändiga läkemedel inhämtar kunskap från fackmyndigheter, utlandsrepresentationen och forskningsvärlden. Detta tyder sammantaget på att regeringen fortfarande kommit relativt långt gällande kunskap och analys. Arbete framåt: Inom EU pågår viktiga processer där regeringen arbetar för fokus på Exchange of information and best practises in improving the performance of health systems. En knäckfråga framöver är WHO:s potential att ta det globala ledarskapet i frågan. 6.2 Tidig varning och snabba begränsningsåtgärder Mål: Snabba och effektiva system för tidig varning och snabba begränsningsåtgärder som kan vara operativa på regional och lokal nivå Regeringens bedömning är att tidig varning och snabba begränsningsåtgärder fortsatt är av stor vikt för bekämpningen av smittsamma sjukdomar och andra hälsohot. Utbrotten av pandemier som fågelinfluensan och H1N1 vittnar om vikten av internationella varningsmekanismer för att möta hot mot människors liv och hälsa, inte minst i utvecklingsländer. Regeringens samlade bedömning av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Regeringen deltar aktivt, både inom EU och globalt, med smittskyddsfrågor som pandemiberedskap samt genomförandet av det internationella hälsoreglementet. Även fackmyndigheter deltar i internationellt samarbete på operativ och förebyggande nivå. Den samlade bedömningen är därmed fortsatt att regeringen kommit relativt långt när det gäller politikens utformning och utförande. finns en beredningsgrupp för frågor relaterade till () där relevanta myndigheter deltar och som vid behov inkluderar externa aktörer. En gemensam WHO-strategi mellan och berörda myndigheter har lett till ökad samsyn och samverkan i en rad frågor. Sammantaget tyder detta på att regeringen nu har kommit långt när det gäller samordning och samverkan vilket är en uppgradering (). omsätter kunskap som inhämtas från utlandsrepresentation och fackmyndigheter. Rapportering har till exempel inhämtats från myndigheterna avseende utvärdering av pandemin. Svensk forskning bidrar till kunskapsuppbyggnaden inom området. sammantaget bedömningen att uppgraderas till att regeringen kommit relativt långt när det gäller kunskap och analys. Arbete framåt: Inom EU finns bra system för tidig varning, men en utmaning är att samordna olika regionala system på global nivå. Viktiga knäckfrågor är att omsätta tidig varning i effektiva begränsningsåtgärder samt arbete med spannet mellan kortsiktig beredskap (dvs. tidig varning) respektive långsiktig beredskap (dvs. Ett bredare arbete med hälsoskyddsfrågor som miljörelaterade hälsoaspekter och kopplingen mellan hälsa och livsmedelssäkerhet är också viktiga frågor. WHO behöver axla det globala ledarskapet i frågan. Dessutom behöver de allra fattigaste länderna stöd för att kunna leva upp till åtagandena inom det Internationella Hälsoreglementet. 6.3 Hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder Mål: Att med ökad fokusering och samstämmighet i engagemang verka för att länders och internationella organisationers arbete med de faktorer som påverkar hälsan förstärks och anpassas till rådande kunskap Regeringens bedömning är att hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder fortsatt är av stor vikt för att hantera smittsamma sjukdomar och andra hälsohot. Regeringens samlade bedömning av bidrag till fokusområdet och dess mål är följande: Regeringen har prioriterat utvecklingsperspektivet i en hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande politik i till exempel vid FN-mötena om millenniemålen 2010 och om icke-smittsamma sjukdomar 2011 då kopplingar gjordes mellan det preventiva hälsoarbetet och bredare insatser för att påverka ekonomisk och social utveckling. Inom () och EU driver viktiga folkhälsofrågor. Ett exempel är arbete inom WHO med genomförandet av den globala alkoholstrategin. Regeringen arbetar vidare med partsdrivna och bilaterala samarbeten med till exempel och . Sammantaget tyder detta på att regeringen fortfarande har kommit långt när det gäller politikens utformning och utförande. finns en beredningsgrupp för frågor relaterade till n (WHO) där relevanta myndigheter deltar och som vid behov inkluderar externa aktörer. En gemensam WHO-strategi mellan och berörda myndigheter har lett till ökad samsyn och samverkan i en rad frågor. Sammantaget tyder detta på att regeringen kommit långt när det gäller samordning och samverkan vilket är en uppgradering (). Omfattande forskning om hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder, samt att inhämtar kunskap från utlandsrepresentation och fackmyndigheter, tyder sammantaget på att regeringen fortfarande kommit långt gällande kunskap och analys. 2011/12:167 Arbete framåt: Arbetet inom EU med hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder är fortsatt viktigt. En knäckfråga framöver är att WHO ges möjlighet att agera som globalt expertorgan när det gäller det hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande arbetet, bl.a. enligt förväntningar på organisationens arbete med icke-smittsamma sjukdomar i uppföljningen av slutdokumentet från om icke-smittsamma sjukdomar . Regeringens arbete med samstämmighetspolitiken för utveckling - 2010-2012 Regeringens bedömning av arbetet med de sex globala utmaningarna visar sammantaget att regeringen kommit längre på de flesta områden än vid bedömningen 2008-2010, men också att några nya brister har kunnat identifieras när det gäller samordning och samverkan. Regeringens bedömning visar att regeringen kommit längst när det gäller själva utformningen och utförandet av samstämmighetspolitiken för utveckling, den komponent som handlar om att beakta och utforma ett utvecklingsperspektiv inom olika politikområden. Denna bedömning kan sägas bekräftas av det samstämmighetsindex (Commitment to Development Index, CDI) som den Washington-baserade organisationen tar fram. Av 22 som bedöms när det gäller samlad påverkan på utvecklingsländer inom bistånd, handels-, investerings-, migrations-, säkerhets- och miljöpolitik samt teknologiöverföring, intog första platsen . Enligt index kan dock förbättra sig på flera områden. bedöms ligga under medelvärdet när det gäller säkerhetsfrågor där vapenexporten bedöms som en svaghet. bedöms även relativt lågt när det gäller så kallade teknologiöverföring och investeringar i fattiga länder. En utvärdering av utvecklingspolitik från OECD9 konstaterar att utformning av samstämmighetspolitiken för utveckling är god, men att genomförandet av politiken har varit svårare, bl.a. när det gäller samordning- och samverkansmekanismer. Detta bekräftas av regeringens bedömning av arbetet med de sex globala utmaningarna där just samordning och samverkan, är den komponent som ligger lägst. När det gäller kunskap och analys bedömer regeringen att arbetet inom de globala utmaningarna generellt kommit relativt långt. Nedan följer exempel på regeringens arbete med genomförandet av samstämmighetspolitiken för utveckling inom de tre komponenterna i OECD-modellen som regeringen använder, nämligen: -Politikens utformning och utförande -Samordning och samverkan -Kunskap och analys 9 review av utvecklingspolitik, (), 2009-2011. Politikens utformning och utförande Mål: Politiskt ägarskap som tar sig utryck i ett tydligt utvecklingsperspektiv i politikens utformning och utförande Samlat visar regeringens bedömning 2010-2012 av arbetet med de globala utmaningarna att regeringen kommit längst när det gäller utformningen och utförandet av samstämmighetspolitiken. Ett exempel när det gäller regeringens utformning och utförande av ett utvecklingsperspektiv inom flera politikområden är regeringens förberedelser och förhandlingar inför om hållbar utveckling i (+20) där ansvaret i regeringen ligger hos biståndsministern. av regeringen som centralt i denna process och regeringen har en hög ambitionsnivå inför mötet. Inom EU arbetar regeringen bl.a. för att +20 lyfter fram betydelsen av fattiga människors delaktighet, sysselsättning och tillgång till välfärdstjänster. näringsliv, samt handel och jordbrukets roll för grön ekonomi och fattiga människors levnadsvillkor är andra viktiga frågor. demokrati, jämställdhet och en inkluderande hållbar tillväxt. arbetar slutligen för att Rio-mötet ska utgå från individens drivkraft som