prop · GZ03142 · 2012-04-18 00:00:00 — I könstillhörighetslagen används termen könsroll. Även denna term bör ändras. Begreppet könsroll är framförallt ett uttryck för det sociala könet, dvs. den roll som en person fostras och socialiseras in i utifrån förvänt- ningar på respektive kön. En människas upplevelse av att tillhöra ett visst kön kan antas påverkas av såväl psykologiska och sociala som biologiska faktorer. I detta sammanhang, där termen könsroll länkas till upp- trädande, framstår det som mindre lämpligt. Det indikerar också att det är en roll som man kan träda in i och ut ur men som inte är rotad i identiteten. Mot denna bakgrund framstår termen könsidentitet som mer lämplig. Könsidentitet utgör en hänvisning till den egna upplevelsen snarare än till samhällets förväntningar. Termen transsexuell bör inte föras in i lagen Utredningen föreslog att det i lagen uttryckligen skulle anges som krav för fastställelse av ändrad könstillhörighet att sökanden efter medicinsk utredning är konstaterat transsexuell. I lagstiftningsärendet har det emellertid inte framkommit något som tyder på att en sådan ändring är önskvärd. En sådan ändring skulle medföra en något snävare utformning av lagstiftningen än den nuvarande, vilket skulle kunna innebära en risk för att vissa personer utestängs från möjligheten att ansöka om fast- ställelse enligt 1 § (jfr prop. 1972:6 s. 58). Regeringen delar däremot utredningens bedömning att kravet på att sökanden måste antas leva i den nya könsrollen även bör kvarstå i lagstiftningen, om än med en modernare utformning (se bl.a. under föregående rubrik). Bemyndigande att meddela föreskrifter Regeringen avser att ge i uppdrag att stärka kunskaps- stödet när det gäller personer med transsexualism (se avsnitt 11.1). Därutöver bör , med stöd av ett nytt normgivnings- bemyndigande i könstillhörighetslagen, i förordning ges möjlighet att meddela föreskrifter om vissa av de krav som ställs för att en ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet ska kunna bifallas. Det kan exempelvis handla om föreskrifter om hur länge en sökande ska ha upp- trätt i enlighet med den önskade könsidentiteten före ett beslut om fast- ställelse. Bemyndigandet bör få en något vidare utformning än utred- ningen föreslog (se vidare författningskommentaren till den nya 9 § könstillhörighetslagen). Medfödd avvikelse i könsutvecklingen Regeringens förslag: En person med medfödd avvikelse i köns- utvecklingen ska efter ansökan få fastställt att han eller hon tillhör annat kön än det som framgår av folkbokföringen, om en ändring av könstillhörigheten är förenlig med utvecklingen av könsidentiteten och mest förenlig med sökandens kroppsliga tillstånd. Även när det inte krävs att ett barn samtycker till ansökan, ska hänsyn tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslog att den som har könsorgan med ett sådant utseende att det kan ge upphov till tvekan om hans eller hennes köns- tillhörighet ska kunna få fastställt att han eller hon tillhör det andra könet än det som antecknats i folkbokföringen, om det är förenligt med ut- vecklingen av könsrollen och sådan könstillhörighet är mest förenlig med sökandens kroppsliga tillstånd. Vidare innebar utredningens förslag att den som är men som likväl inte står under någons vårdnad inte själv ska få ansöka om ändrad könstillhörighet. I stället bör ansökan ske under medverkan av de f.d. vårdnadshavarna. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Nationella Nätverk för DSD har avstyrkt förslaget. , INIS-Intersexuella i och Natio- nella Nätverk för DSD anför att termen intersexuell (intersexualism) som utredningen använder och dess definition bör ändras. I stället för termen intersexuell sammanfattar den engelska beteckningen DSD, disorders of sex development bättre de olika tillstånd som brukar kallas för inter- sexuella. anför vidare att DSD på svenska skulle lyda tillstånd med störd könsutveckling. Med denna definition skulle till exempel CAH, congenital adrenal hyperplasia, inkluderas. Nationella nätverk för DSD anför att i används den engelska benämningen och förkortningen DSD i medicinska sammanhang. Om man inte skulle finna det lämpligt att använda engelsk terminologi i lagförslaget föreslår nätverket att man använder termen medfödd avvikelse i könsutvecklingen. Några remissinstanser, , bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL), lysning (), , INIS-Intersexuella i och Nationella Nätverk för DSD, är emot att barn med medfödd avvikelse i könsutvecklingen och som behandlats men inte finner sig tillrätta i det valda könet ska anses vara transsexuella och behöva vänta tills de är för fastställelse. Nationella Nät- verk för DSD anför att patienter med medfödda könsutvecklingsrubb- ningar och transsexuella är helt olika diagnosgrupper. En medfödd störd könsutveckling utesluter diagnosen transsexualism. En lag om ändrad könsidentitet bör följa internationellt erkänd diagnosindelning och skriv- ningar för medfödda avvikelser i könsutvecklingen och transsexuella bör hållas separat i lagförslaget. Nationella Nätverk för DSD anför att lagförslaget lägger stor Prop. 2011/12:142 tyngd vid könsorganens utseende för att en person ska kunna hänföras till gruppen intersexuella i lagens mening. Det är inte förenligt med medicinsk diagnostik. Det är vanligt att personer med störd könsutveck- ling har avvikande yttre genitalia men det gäller . Nätverket anser därför att medicinsk diagnostik bör utgöra grund för lagens användning. Trots ökande kunskap kan man endast ställa en exakt etiologisk diagnos i mindre än hälften av alla fall med oklart kön vid födelsen. Det är sannolikt att man också kommer att bli tvungen att fatta beslut om könstillhörighet för barn med oklart kön utan att säkert veta vilket kön som bäst kommer att passa just den individen när den växer upp. Endast för ett mindre antal diagnoser finns upp- följningsstudier som kan ge vägledning vid val av könstillhörighet för dessa patienter. Alla patienter med DSD måste ha individualiserad behandling. Missuppfattningen att alla DSD-barn upptäcks och behandlas före några månaders ålder är allvarlig. Det är olyckligt att i en lag detaljreglera eller beskriva hur beslut kring könstillhörighet ska fattas. Med ökande kunskap kommer praxis att förändras. När en lag ska moderniseras är det viktigt att man inte använder föråldrade skrivningar. Bedömningarna måste därför lämnas åt den medicinska professionen. Liknande resonemang förs av - Intersexuella i . Kammarrätten i anför att i författningskommentaren till 3 § i förslaget till lag om ändring av könstillhörighet anges att även i sådana fall där vårdnadshavarens vårdnad om barnet har upphört på grund av att barnet ingått äktenskap bör huvudregeln upprätthållas och ansökan ske under medverkan av de f.d. vårdnadshavarna. Som 3 § andra stycket i lagförslaget är formulerad går det inte att tillämpa bestämmelsen på ett sådant sätt som anges i författningskommentaren. Dessutom omfattas dessutom personer som ingått äktenskap och därför inte längre har några vårdnadshavare överhuvudtaget inte av möjligheten att göra en ansökan enligt 3 § i lagförslaget. vid anför att lagtexten rörande samtycke i 3 § andra stycket bör utformas i enlighet med vad som i andra sammanhang stadgats om samtycke från underåriga, dvs. att samtycke krävs av ett barn som nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas. betonar att även yngre barn givet- vis ska få vara delaktiga i viktiga beslut som berör dem, utifrån deras ålder och mognad. Skälen för regeringens förslag Bakgrund till nuvarande lagstiftning Fastställelse av ändrad könstillhörighet kan erhållas enligt 2 § lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, förkortad könstillhörighetslagen, om det hos någon föreligger sådan missbildning av könsorganen som kan ge anledning till tvekan om hans eller hennes kön. Förutsättningen är att det är förenligt med utvecklingen av köns- rollen samt rättelse av missbildningen kan ske så att organen bättre överensstämmer med önskad könstillhörighet eller, där rättelse ej anses påkallad, sådan könstillhörighet är mest förenlig med sökandens kropps- liga tillstånd. Den aktuella bestämmelsen kom till för att skapa en möjlighet för personer med somatisk intersexualitet att få ändrad könstillhörighet. Innan könstillhörighetslagen trädde i kraft ändrades anteckningar i folk- bokföringen med stöd av bestämmelser i folkbokföringskungörelsen (1967:495), vilka regler avsåg fel som gjorts på grund av förbiseende. Någon annan möjlighet att få en anteckning om kön ändrad fanns inte. I propositionen med förslag till könstillhörighetslagen (prop. 1972:6) anfördes att somatisk intersexualitet karaktäriseras av att det föreligger missbildningar i könsorganen, vilka företer både manliga och kvinnliga drag. Däremot omfattas inte sådana fall då avvikelsen hänför sig endast till de sekundära könskaraktärerna såsom utveckling av bröst, behåring och röstläge. För att fastställelse av könstillhörigheten ska kunna komma i fråga bör krävas att missbildningen är av sådan art att den verkligen ger anledning till tvekan om könet (a. prop. s. 50). Om det inte föreligger någon anledning till sådan tvekan kan en felaktig könsregistrering rättas enligt regler i folkbokföringsförfattningarna (a. prop. s. 58). I propositionen anfördes vidare att vid bestämningen av könstill- hörigheten måste även hänsyn tas till sökandens psykosexuella inställ- ning. I många fall, anfördes det, torde visserligen inte detta problem upp- stå eftersom frågan om fastställande av könstillhörigheten ofta antas gälla små barn. Ju äldre barnet är desto större hänsyn måste man emellertid ta till dess psykosexuella inriktning. Inte i något fall bör fastställelse av könstillhörigheten få ske i strid mot en utvecklad könsroll (a. prop. s. 50). Vidare anfördes det i nämnda proposition att om individens könsroll efter fastställelse av könstillhörigheten skulle utvecklas i motsatt riktning finns möjlighet att erhålla ny fastställelse av ändrad könstillhörighet enligt 1 § könstillhörighetslagen (a. prop. s. 58). Uttrycket missbildning av könsorganen bör ändras Utredningen har föreslagit att uttrycket missbildning av könsorganen som kan ge anledning till tvekan om hans kön bör ändras till köns- organ med ett sådant utseende att det kan ge upphov till tvekan om hans eller hennes könstillhörighet. Vidare används i förarbetena till den nu aktuella bestämmelsen liksom i utredningens betänkande genomgående termen intersexuell. , INIS-Intersexuella i och Nationella Nätverk för DSD har invänt att den engelska beteckningen DSD, disorders of sex development bättre sammanfattar de olika tillstånd som brukar kallas för intersexuella. Det är även den benämning som läkare i har beslutat att använda i medicinska sammanhang. DSD skulle på svenska lyda tillstånd med störd köns- utveckling eller medfödd avvikelse i könsutvecklingen. Med medfödd avvikelse i könsutvecklingen menas ett medfött tillstånd i vilket könets kromosomala, gonadala eller anatomiska utveckling är atypisk, dvs. avvikelsen i könsutvecklingen kan hänföras till kromosomer, könskörtlar eller anatomi. Utredningens förslag till ny lydelse kan tolkas som att det endast är de yttre könsorganen som har betydelse för om en person med stöd av den aktuella bestämmelsen ska kunna få sin könstillhörighet Det skulle i så fall vara en alltför snäv avgränsning. Regeringen gör i likhet med remissinstanserna bedömningen att uttrycket medfödd avvikelse i könsutvecklingen bäst sammanfattar de tillstånd det kan vara fråga om och att det därför bör användas i lagstiftningen. Några remissinstanser, bl.a. RFSL och , har invänt mot utred- ningens bedömning att barn med medfödd avvikelse i könsutvecklingen och som behandlats men inte finner sig tillrätta i det valda könet ska anses vara transsexuella och behöva vänta tills de är för fast- ställelse. Den fastställelse av könstillhörighet som sker när ett barn föds och den eventuella könskorrigerande operation som görs i samband där- med äger rum utan tillämpning av könstillhörighetslagen. Regeringen gör bedömningen att om ett barn som konstaterats ha en medfödd avvikelse i könsutvecklingen senare inte finner sig till rätta i det valda könet kan, om diagnosen fortfarande anses föreligga, fastställelse av ändrad könstill- hörighet ske med tillämpning av 2 § könstillhörighetslagen. Det gäller även om barnet fått könskorrigerande behandling. I annat fall bör det även fortsättningsvis vara möjligt att ansöka om fastställelse av ändrad könstillhörighet enligt 1 § (se prop. 1972:6, s. 58). Detta har enligt uppgift från Rättsliga rådet förekommit i något enstaka fall. Till skillnad från utredningen föreslår regeringen inte att det ska vara ett uttryckligt krav att diagnosen transsexualism har ställts för att fastställelse ska kunna ske enligt 1 §. När det gäller den nuvarande åldersgränsen enligt 1 § gör regeringen bedömningen att förutsättningarna för en ändring bör utredas vidare (se avsnitt 8.6.2). Kravet på en bedömning av om rättelse kan ske bör tas bort I den nuvarande lydelsen av 2 § könstillhörighetslagen anges som en av förutsättningarna för att en person ska kunna erhålla fastställelse att rättelse av missbildningen kan ske så att organen bättre överensstämmer med önskad könstillhörighet, eller, där rättelse ej anses påkallad, sådan könstillhörighet är mest förenlig med sökandens kroppsliga tillstånd. Utredningen har föreslagit att kravet på rättelse av de tvetydiga köns- organen ska tas bort och istället betonat att det är utvecklingen av köns- rollen som ska vara avgörande för vilken könstillhörighet som ska registreras hos individen. Hos små barn som inte har utvecklat någon könsidentitet och beträffande personer med vacklande könsidentitet bör, i likhet med tidigare ordning, könsorganens utseende kunna fälla utslaget. Regeringen bedömer att det nu aktuella kravet framstår som onödigt och därför bör tas bort, bl.a. mot bakgrund av att det i lagstiftningen inte uppställs något krav på att kirurgiska ingrepp ska ha vidtagits för att fastställelse ska kunna komma ifråga. Vidare bör även i nu aktuella bestämmelse i könstillhörighetslagen termen könsroll ersättas av könsidentitet (se avsnitt 8.1). Barnens rätt bör stärkas i ärenden om fastställelse kan, till skillnad från vad som gäller för personer med trans- sexualism, ändrad könstillhörighet fastställas för personer med medfödd avvikelse i könsutvecklingen som inte fyllt . dessa fall exempelvis ske för mycket små barn. Det bör också framöver Prop. 2011/12:142 vara möjligt att genomgå en sådan ändring för dessa gäller att ansökan om fastställelse ska göras av båda vård- nadshavarna och att barn som fyllt ska samtycka till ansökan. Enligt 6 kap. 11 § har vårdnadshavaren rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren ska därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. vid har efterlyst en bestämmelse om att samtycke ska krävas av ett barn som nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas. har betonat vikten av att även barn får vara delaktiga i viktiga beslut som angår dem, utifrån deras ålder och mognad. De aktuella ärendena har naturligtvis en mycket stor personlig betydelse även för barn som är . Regeringen anser det angeläget att den allmänna principen om att ett barns egna synpunkter och önskemål bör beaktas i takt med stigande ålder och utveckling tillämpas även på detta område. Bestämmelsen om att barn som fyllt har vetorätt mot en ansökan om fastställelse enligt 2 § könstillhörighetslagen bör kvarstå men kompletteras med en bestämmelse om att hänsyn även ska tas till viljan hos barn som är , med beaktande av deras ålder och mognad. Enligt 6 kap. 2 § består vårdnaden om ett barn till dess att barnet fyller eller ingår äktenskap. De personer som ingått äktenskap innan de fyllt har således ingen vårdnads- havare. Enligt 2 § könstillhörighetslagen får den person som är men som likväl inte står under någon annans vårdnad själv ansöka om ändrad könstillhörighet. föreslog att denna regel skulle tas bort och att ansökan i dessa fall skulle ske under medverkan av de f.d. vårdnadshavarna. Den som är får inte ingå äktenskap utan tillstånd av i det län där den sökande är folkbokförd. Vidare får tillstånd endast meddelas om det finns särskilda skäl (2 kap. 1 § och 15 kap. 1 § ). Det borde vara ovanligt att en person som inte fyllt redan ingått äktenskap och där- till önskar ändra könstillhörighet. Skulle denna situation uppstå får den person som fått tillstånd att gifta sig anses vara i stånd att även själv ansöka om ändrad könstillhörighet. Bestämmelsen om att en person, som ännu inte fyllt men som inte står under annans vårdnad, själv får ansöka om ändrad könstillhörighet bör därmed kvarstå. 8.3Civilstånd som villkor för fastställelse Regeringens förslag: Kravet att sökanden ska vara ogift för att ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet ska kunna meddelas tas bort och ersätts av en bestämmelse om att sökanden inte får vara registrerad partner. Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer endast delvis med regeringens. Utredningen föreslog, med utgångspunkt i den lagstiftning om äktenskap och registrerat partnerskap som gällde före , att ett äktenskap skulle omvandlas till ett registrerat partner- skap och ett registrerat partnerskap omvandlas till ett äktenskap om en make/maka/registrerad partner fick sin könstillhörighet ändrad. En förut- sättning för att så skulle ske var att den andra maken eller registrerade partnern samtyckte till en sådan omvandling. Om maken eller den registrerade partnern inte lämnade samtycke måste äktenskapet eller partnerskapet upplösas innan en ändring av könstillhörigheten kunde fastställas. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. anför att det ter sig naturligt att det ska vara krav på att maken eller den registrerade partnern lämnar sitt samtycke och att möjligheten att upplösa äktenskapet eller det registrerade partnerskapet finns om maken eller partnern motsätter sig en omvandling av äktenskapet/registrerade partnerskapet. anser att makes/partners sam- tycke till omvandling av äktenskap/partnerskap är viktig inte minst på grund av de civilrättsliga konsekvenserna som följer. Några remissinstanser, , bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL), RFSL , (), , Öppna Moderater, och Homo-, bi- och transliberaler, har tillstyrkt förslaget om att sökanden inte längre ska vara ogift men anser inte att det ska införas ett krav på makes/makas/registrerad partners samtycke till omvandlingen av äktenskapet/partnerskapet. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 § lagen (1972:119) om fast- ställande av könstillhörighet i vissa fall, förkortad könstillhörighetslagen, får fastställelse av ändrad könstillhörighet endast meddelas om sökanden är ogift. Eftersom ett registrerat partnerskap har samma rättsverkningar som ett äktenskap, innebär bestämmelsen också att beslut om fastställelse inte heller får meddelas beträffande den som är registrerad partner enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Det är inte ovanligt att en person som önskar ändra sin könstillhörighet är gift eller registrerad partner. Situationen på det familjerättsliga om- rådet är helt annorlunda än vad den var när könstillhörighetslagen trädde 1972. Argumentet för att kräva att sökanden var ogift var då att resultatet av en ändring av könstillhörigheten blev ett samkönat äktenskap, vilket inte accepterades i den då gällande lagstiftningen. är äktenskapet könsneutralt och omfattar både heterosexuella och homosexuella par. I samband med att könsneutrala äktenskap infördes upphävdes lagen om registrerat partnerskap. Denna lag tillämpas emellertid fortfarande för de par som registrerat partner- skap. Dessa par kan dock välja att omvandla partnerskapet till ett äkten- skap, antingen genom vigsel eller genom anmälan till , se 2 och 3 §§ lagen (2009:260) om upphävande av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Genom den nya könsneutrala lagstiftningen kommer ett gift par att kunna vara fortsatt gifta med varandra även om den ena parten i äkten- skapet ändrar sin könstillhörighet. Mot denna bakgrund är det otidsenligt och ologiskt att en person ska behöva skilja sig för att han eller hon ska beviljas ändring av könstillhörigheten. Ett sådant tvångsmässigt upp- lösande av ett äktenskap, med alla de konsekvenser som det får, såväl Prop. 2011/12:142 ekonomiskt som känslomässigt, är högst otillfredsställande. anser därför att lagstiftningens krav på att sökanden ska vara ogift, i meningen inte få ha ingått äktenskap, bör tas bort. anförde att för det fall att könsneutrala äktenskap införs i borde frågan om ett eventuellt krav på sam- tycke från make/maka eller registrerad partner övervägas på nytt. Frågan är således om det ska uppställas som ett villkor för ändrad könstill- hörighet att en sökande som är gift har ett samtycke från sin make eller maka till ändringen. Med hänsyn bl.a. till att rättsverkningarna inom äktenskapet består även om könstillhörigheten för den ena av makarna ändras, framstår ett villkor om samtycke som en omotiverad inskränk- ning av individens självbestämmande. Det har inte framkommit något skäl till att just dessa situationer skulle ha företräde framför alla de andra fall där en person träffar livsavgörande val utan att samråda med sin make eller maka. En person som inte längre önskar vara gift kan ansöka om äktenskapsskillnad. Regeringen finner således inte skäl att i lagen uppställa krav på att sökandens maka eller make ska lämna sitt samtycke till ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet. En särskild situation uppstår dock för de par som lever i ett registrerat partnerskap. Om en av partnerna får sin könstillhörighet ändrad kommer paret inte längre att vara samkönat, vilket är en rättslig förutsättning för denna samlevnadsform. I könstillhörighetslagen bör det därför införas en bestämmelse om att ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet inte får meddelas om sökanden är registrerad partner. I dessa fall måste, innan ett beslut om fastställelse av könstillhörighet meddelas, partnerskapet antingen upplösas eller (beträffande partnerskap som registrerats i ) omvandlas till ett äktenskap. Det sistnämnda kan ske antingen genom att partnerna lämnar in en anmälan till Skatte- verket om att partnerskapet ska gälla som ett äktenskap eller genom vigsel. Den som är registrerad partner och som inleder en utredning om ändrad könstillhörighet bör i ett tidigt skede informeras av vårdgivaren om dessa förutsättningar för att ges så god tid som möjligt att ta ställning till vilken åtgärd som ska vidtas. 8.4Folkbokföring som villkor för fastställelse Regeringens förslag: En ansökan om fastställelse av ändrad könstill- hörighet får bifallas för den som är folkbokförd i . Kravet på svenskt medborgarskap tas bort. Regeringens bedömning: En utländsk medborgare som får köns- tillhörigheten ändrad i bör ges information om att detta beslut inte automatiskt överförs till medborgarskapslandets folkbokföring och upplysningar om de konsekvenser som kan uppstå när personen ska ansöka om nytt pass. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag och bedömning. Utredningen föreslog att beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet får meddelas för svensk medborgare eller utländsk medborgare som är bosatt i . Bosättningsbegreppet ska därvid tolkas på samma sätt som i social- försäkringsbalken, dvs. den utländska medborgaren måste antas komma att vistas i . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.