prop · H00351 · 2012-12-28 00:00:00 — Ett stort antal myndigheter har delansvar inom friluftslivet och bör vara involverade och ta ansvar för att genomföra och utveckla friluftslivspolitiken. Se vidare avsnitt 5. Länsstyrelserna har en viktig roll i samarbetet med och i vägledning till kommunerna inom länet. Den lokala dialogen och engagemanget är av stor vikt. Kommunerna har en särskild roll att stimulera det lokala friluftslivet. Som stöd i genomförandet och uppföljningen av friluftslivsmålet om engagemang och samverkan anser vi att följande preciseringar bör användas: Andelen kommuner i som har lokala friluftsråd eller liknande ökar kontinuerligt. Länsstyrelserna eller någon annan regional huvudman samordnar arbetet med friluftsliv regionalt och vägleder kommunerna. Det finns ett etablerat nätverk för friluftsliv mellan statliga myndigheter och myndigheterna samverkar med de ideella friluftsorganisationerna, de kommersiella aktörerna, kommunerna och markägarna i syfte att tillgängliggöra svenskt natur- och kulturlandskap. Människors utevistelse i natur- och kulturlandskapet ökar. Samordning, genomförande och uppföljning Vi avser att ge i uppdrag att vara samordnande myndighet för detta mål. bör återkommande utvärdera dialog- och samverkansarbetet. Som underlag bör berörda myndigheter återkommande redovisa till hur samverkan inom friluftslivet med de ideella organisationerna, de kommersiella aktörerna, kommunerna och markägarna utvecklas. Länsstyrelserna ska i genomförandet och uppföljningen av de tio friluftslivsmålen redovisa till hur de samordnar och vägleder kommunerna. Redovisningen ska ske i enlighet med anvisningar. I syfte att få information om kommunernas friluftslivsarbete bör fortsätta att genomföra enkätundersökningen Friluftskommun. När det gäller statsbidragen till friluftsorganisationerna bör kontinuerligt följa upp och utvärdera Svenskt Friluftslivs hantering av fördelningen. bör även utvärdera om stödets syften har uppnåtts enligt förordningen. Se även avsnitt 5 i frågor som rör bl.a. samordning, genomförande och uppföljning. I fråga om starkt engagemang och samverkan redovisar vi följande insatser. Samordning av myndigheter och organisationer I propositionen Framtidens friluftsliv befästes ansvar för samordningen av friluftslivsarbetet i nationella myndigheter. Följaktligen stärktes roll och förtydligades verkets uppdrag att samordna friluftslivet på myndighetsnivå i regleringsbreven i syfte att kraftsamla i arbetet med att genomföra friluftslivspolitiken. Vi har beslutat att i instruktionen för förtydliga verkets ansvar för samordning och samverkan med såväl myndigheter som andra berörda aktörer. Se vidare avsnitt 5. En förutsättning för att genomföra friluftslivspolitiken är att involvera fler av friluftslivets aktörer. Staten kan medverka till att skapa förbättrade förutsättningar för friluftslivet. De primära aktörerna i genomförandet av friluftslivspolitiken i naturen är dock organisationer och enskilda individer. Det är genom att människorna utövar skilda typer av friluftsliv som intresset för friluftsliv upprätthålls och utvecklas. I propositionen Framtidens friluftsliv betonades att fortsatt samverkan och dialog mellan friluftslivets aktörer är angelägen. Samverkan och lyhördhet för lokalbefolkningen, markägare och nyttjare har central betydelse i arbetet med friluftsliv. Medverkan till dialog mellan friluftslivets aktörer, såsom markägare, ideella organisationer, utbildningar inom friluftsliv, branschorganisationer, natur- och kulturturismföretag m.fl. behöver stärkas. I uppdrag ingår att samverka och föra dialog med såväl myndigheter som organisationer och andra representanter för intresseorganisationer. Vidare förs under ledning bl.a. dialogmöten om friluftsliv och allemansrätten. I dialogen medverkar representanter för organisationer för dem som bedriver friluftsliv, äger mark eller vill använda andras marker för kommersiella aktiviteter. Även myndigheter medverkar i dialogerna. Vi avser dessutom att fortsatt föra en direkt dialog med friluftslivets olika aktörer för att fånga upp synpunkter och konkreta förslag från dem som jobbar nära frågorna eller äger och brukar markerna. Därför är den årliga Tankesmedjan för friluftslivet ett viktigt forum för dialog, erfarenhetsutbyte och framtidsutsikter kring friluftsliv. Tankesmedjorna bygger på delaktighet och är till för dem som arbetar med friluftsliv såsom i ideella organisationer, kommuner, myndigheter, företag eller branschorganisationer samt markägare, nyttjare och oorganiserade aktörer. Tankesmedjan arrangeras och behandlar aktuella teman. Tankesmedjan , arrangerad av tillsammans med och ett tjugotal myndigheter, fokuserade på den fortsatta utvecklingen av friluftslivspolitikens mål som beslutades av . Tankesmedjan syftade till att fånga upp idéer och förslag till den fortsatta utvecklingen av natur- och kulturturismen i . kommer friluftslivsfrågor att lyftas av år, ett samarbete mellan cirka trettio myndigheter och intresseorganisationer som syftar till att öka kunskapen om frågor som rör naturen. Det kommande årets tema är Uteåret, vilket bl.a. innebär att friluftslivet uppmärksammas på olika sätt inom nätverket. Barns och ungas medverkan stärks Vi anser att barns och ungas delaktighet bör stärkas i friluftslivsarbetet. Temat för den årliga Tankesmedjan för friluftsliv handlar om hur bl.a. barn och unga, nya svenskar, äldre och personer med funktionsnedsättning kan få bättre förutsättningar att bedriva friluftsliv. Barns och ungas delaktighet stärks även i samhällsplaneringen. och fick i uppdrag att initiera, samordna och stödja kommunala försöksverksamheter som involverar barn och unga i samhällsplaneringen. Försöksverksamheterna pågår i , , , , och . Det gemensamma syftet med kommunernas arbete är att prova och utveckla metoder och rutiner med olika inriktning för barns och ungas delaktighet och medverkan. Uppdraget genomförs i samverkan med och Kommuner och Landsting och ska slutredovisas . Ett förslag till strategi för genomförande och fortsatt utvecklingsarbete inom kommunerna ska ingå i slutrapporten. Vi anser att naturupplevelser och friluftsliv är en tillgång och möjlighet för alla och en viktig del av den svenska välfärden och kulturen. Det är positivt om nyanlända invandrare informeras och välkomnas att ta del av vad naturen och friluftslivet erbjuder. Exempelvis kan information om skyddade områden göras tillgänglig på fler språk och vid mötesplatser för nyanlända. har också tagit fram information om allemansrätten på flera av de vanligaste invandrarspråken. Ett exempel på organisationers arbete är Svenska Jägareförbundets integrationsprojekt, som riktar sig till nya svenska ungdomar och där fritidsfiske och natur är centrala inslag. I projektet ingår också matlagning med viltkött, vilket har gett engagemang för jakt och natur bland nya svenskar. I propositionen Framtidens friluftsliv lyfte regeringen fram den stora betydelse som kommunala och landstingskommunala naturvårdsstiftelser har såväl för att skapa regional samverkan om friluftslivs- och naturvårdsfrågor som för att förvalta och tillgängliggöra naturområden. De stiftelser som finns gör ett betydelsefullt arbete och vi undersöker därför möjligheterna att etablera flera liknande stiftelser där det finns intresse. har följaktligen fått i uppdrag att utreda förutsättningarna för hur staten kan medverka till att ytterligare kommunala och landstingskommunala naturvårdsstiftelser eller motsvarande organisationer etableras. arbete ska ske efter samråd med länsstyrelserna och Kommuner och Landsting. Uppdraget ska redovisas . Regeringens bedömning: Ett mål för friluftslivspolitiken bör vara att allemansrätten är grunden för friluftslivet. Målet bör innebära att allemansrätten värnas och allmänhet, markägare, föreningar och företag har god kunskap om allemansrätten. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning När det gäller tillgängligheten till natur generellt har allemansrätten avgörande betydelse för ett ansvarsfullt friluftsliv och hållbar turism och för människors möjlighet att fritt vistas i natur- och kulturlandskapet. Ut- gångspunkten är respekt och ansvar för såväl natur- och kulturlandskapet som markägare och nyttjanderättsinnehavare och kan sammanfattas inte störa, inte förstöra. Allemansrätten är en viktig tillgång för både stad och land, liksom för regional utveckling, landsbygdsutveckling och lokala turistföretag. Målet bör innebära att allemansrätten värnas och har starkt stöd hos allmänhet, markägare, föreningar och företag. Den inskränkning av egendomsskyddet som allemansrätten innebär är förankrad i grundlag (2 kap. 15 § regeringsformen). har i betänkandena /12:MJU14 och 2010/11:MJU19 betonat vikten av ökad kunskap om allemansrätten samt dialog mellan kommersiella nyttjare och markägare. Som stöd i genomförandet och uppföljningen av målet om allemansrätten anser vi att följande preciseringar bör användas: De regler och den tillsyn som förtydligar allemansrätten tillämpas effektivt. Syftet är att allemansrätten ska vara fortsatt stark. Allmänhetens, markägares, föreningars, företags och myndigheters kunskap om allemansrätten och dess möjligheter och begränsningar är god. Dialog med bl.a. intresseorganisationer, markägare, företag och myndigheter om allemansrätten genomförs för att öka kunskapen, ge större förståelse och finna lösningsmodeller om intressemotsättningar eller konflikter uppstår när det gäller allemansrättsrelaterade frågor. Samordning, genomförande och uppföljning Vi avser att ge i uppdrag att vara samordnande myndighet för detta mål. bör bl.a. redovisa återkommande vilka åtgärder som är genomförda samt genomföra periodiska mätningar eller undersökningar av kunskapen om allemansrätten. Verket bör vidare återkommande utvärdera dialogarbetet. Se även avsnitt 5 i frågor som rör bl.a. samordning, genomförande och uppföljning. I fråga om allemansrätten redovisar vi följande insatser. I propositionen Framtidens friluftsliv fastslogs bl.a. att människors möjligheter att vistas i naturen och utöva friluftsliv ska stödjas och att allemansrätten är en grund för friluftslivet. Detta innebär bl.a. värnande av allemansrätten och att naturen ska vara tillgänglig för alla. Tillgängligheten för allmänheten har dock i vissa fall begränsats genom att privata förbudsskyltar av typen Privat område, Tillträde förbjudet och liknande sätts upp för att avvisa eller avhålla allmänheten från att beträda ett visst område som är av betydelse för friluftslivet. Bestämmelser om skyltar som avvisar allmänheten från ett område som har betydelse för friluftslivet finns i lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning. Bestämmelserna har till syfte att värna allemansrätten. Enligt lagen är det endast en myndighet som kan ge markägare tillstånd att sätta upp en förbudsskylt som avvisar allmänheten från ett område som har betydelse för friluftslivet. Det är även kommunerna som utövar den omedelbara tillsynen av lagen. Med anledning av problematiken med otillåten skyltning aviserades i propositionen Framtidens friluftsliv behovet av att se över bestämmelserna om skyltar i lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning. Syftet var att förtydliga betydelsen av att tillgängligheten enligt allemansrätten värnas. har fått i uppdrag att utvärdera tillämpningen av den aktuella lagen. i rapporten förbjudet! (NV rapport 6492). Verket har lämnat förslag till förändringar av bestämmelserna, ansvarsfördelningen mellan myndigheter samt förslag till hur bestämmelserna kan arbetas in i (dnr M2012/883/Nm). Beredning av frågan pågår i . I propositionen Framtidens friluftsliv betonades att ett organiserat nyttjande av allemansrättsligt tillgänglig mark alltid bör bygga på ett gott samarbete med markägare. Ambitionen är att få ett bra samtalsklimat mellan företagare, organisationer och fastighetsägare så att parterna kommer överens innan en verksamhet etableras. Parterna bör därför sträva efter att avtala om hur aktiviteter ska bedrivas under ömsesidigt hänsynstagande. bör i samråd med , , , , markägarorganisationer, friluftsorganisationer och naturturistnäringen utarbeta kanaler för att underlätta dialog och kontakter mellan bl.a. företag, ideella organisationer, myndigheter, markägare och samebyar. 4.4Tillgång till natur för friluftsliv Regeringens bedömning: Ett mål för friluftslivspolitiken bör vara att det finns tillgång till natur för friluftslivet. Detta bör innebära att samhällsplanering och markanvändning tar hänsyn till friluftslivets behov av tillgång till attraktiva natur- och kulturlandskap. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning Friluftsliv är ett allmänt intresse. Friluftslivet ska i sitt utövande ta hänsyn till markägarens och nyttjanderättsinnehavares intressen. Förutsättningen för friluftsliv är tillgång till natur- och kulturlandskap. Tillgång definieras som att det ska finnas natur- och kulturlandskap att utöva ett friluftsliv i. I samhällsplaneringen och vid mark- och vattenanvändning behöver därför hänsyn tas till friluftslivets behov av tillgång till attraktiva natur- och kulturmiljöer. Friluftsliv rymmer en stor variation av aktiviteter som ställer olika krav på landskapets kvaliteter. Detta medför att det måste finnas en variation av miljöer att tillgå, i närheten av där människor bor, men också på distans. odlings- och skogslandskap ger möjlighet till rika friluftslivsupplevelser. Regeringen uttalade i propositionen En skogspolitik i takt med tiden (prop. 2007/08:108) att skogens sociala värden värderas högt av en bred allmänhet och ur folkhälso- och rekreationsperspektiv är viktiga för hela samhället samt att kunskapen hos markägare och andra yrkesverksamma om hur skogsbruk kan bedrivas med hänsyn till sociala värden bör öka. Det är likaså viktigt att friluftslivet får vetskap om hur skogs- och jordbruk bedrivs. har till uppgift att verka för att landets skogar sköts på ett sådant sätt att de skogspolitiska målen kan nås, vilket även inkluderar frågor om skogens sociala värden. Vattennära områden och stränder är en viktig tillgång för friluftsliv och rekreation. I departementspromemorian Svenska miljömål preciseringar av miljökvalitetsmålen (Ds. 2012:23) lyftes det fram att kust- och skärgårdslandskapet är tillgängligt för rekreation och friluftsliv ger förutsättningar för ett rikt och varierat friluftsliv. Vi anser att följande preciseringar bör användas som stöd i genomförandet och uppföljningen av friluftslivsmålet om tillgång till natur för friluftslivet: Antalet områden av lokalt, regionalt och nationellt intresse för friluftsliv som är kända och kartlagda med värdebeskrivningar ökar. Andelen översiktsplaner som behandlar och visar tillgången till natur- och kulturlandskap med olika upplevelsevärden i hela kommunen ökar och uppdateras kontinuerligt. Friluftslivets behov av tillgång till attraktiva natur- och kulturlandskap säkerställs genom hållbart brukande, fysisk planering och bevarande. Modeller för att lösa eventuella målkonflikter mellan olika intressen är etablerade. Samordning, genomförande och uppföljning Vi avser att ge i uppdrag att vara samordnande myndighet för detta mål på skogsmark. får i uppdrag att vara samordnande myndighet för övrig mark. Även andra berörda ansvariga myndigheter, t.ex. , Havs- och vattenmyndigheten, och länsstyrelserna m.fl. bör följa upp det hållbara brukandets hänsyn till friluftslivet och redovisa till och . bör vidare fortsätta att genomföra enkätundersökningen God bebyggd miljö. Som ovan nämnts kan underlaget från denna enkät användas till såväl uppföljningen av miljömålet God bebyggd miljö som flera av de tio friluftslivsmålen. Statistik över skyddade områden som tillhandahålls av är viktig information i sammanhanget. bör fortsatt redovisa statistik över naturskyddade områden. Se även avsnitt 5 i frågor som rör bl.a. samordning, genomförande och uppföljning. I fråga om tillgång till natur för friluftsliv redovisar vi följande insatser. Friluftsområden av nationellt intresse har bedömt att 215 områden är av riksintresse för friluftslivet. En av utgångspunkterna för områden av riksintresse för friluftsliv bör vara att områdena är betydelsefulla för många människors friluftsliv och att de kan nyttjas ofta och mycket. Det bör inte vara avgörande varifrån besökarna till ett visst riksintresseområde kommer utan det viktiga är områdets faktiska betydelse för ett stort antal människors friluftsliv. Det är angeläget att utpekade riksintresseområden har en god aktualitet genom att ny kunskap och nya bedömningar kan tillföras. Vi har därför gett i uppdrag att se över de områden i landet som är av riksintresse för friluftslivet enligt 3 kap. 6 § , särskilt med hänsyn till de långsiktiga behoven av tätortsnära natur. Uppdraget ska redovisas . Länsstyrelserna ska hjälpa i arbetet med bl.a. översiktliga bedömningar av aktuella områden. Hänsyn till friluftslivet tas i samhällsplanering och mark- och vattenanvändning Av 3 kap. 4 § (2010:900) framgår att kommunen i översiktsplanen ska redovisa riksintressen enligt 3 och 4 kap. . Ett sådant riksintresse är friluftslivet. Det betyder att kommunen i sin översiktsplan ska visa hur friluftslivet tas till vara i planeringen när det gäller tillgång och tillgänglighet till områden som är lämpliga för friluftsliv. Översiktsplanen ska aktualitetsprövas minst en gång per mandatperiod, vilket ska säkra att planen hålls aktuell bl.a. gällande friluftslivets intressen. Lokal dialog och samverkan med kommuner och markägare är väsentligt för att hitta långsiktigt hållbara lösningar för skogar som har betydelse för rekreation och friluftsliv. Ökad kunskap om alternativa skötselmetoder och metoder som syftar till att bevara och förstärka friluftsvärden i exempelvis tätortsnära skog är viktigt. Inom projektet för miljöhänsyn, som driver, utvecklas bl.a. målbilder för god miljöhänsyn inom skogssektorn och sektorsansvaret tydliggörs. Dessutom utvecklas ett nytt system för hänsynsuppföljning. Regeringens bedömning: Ett mål för friluftslivspolitiken bör vara att det finns attraktiv tätortsnära natur för friluftslivet. Målet bör innebära att befolkningen har tillgång till grönområden och ett tätortsnära landskap med höga frilufts-, natur- och kulturmiljövärden. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning Den tätortsnära naturen och bebyggelsens grönområden är viktiga för rekreation och friluftsliv för den stora andel av befolkningen som bor i tätorter. Sådana områden bidrar även till att främja attraktiva livs- och boendemiljöer. Kommunerna bör särskilt verka för att tillgodose behovet av sådan natur som i och nära tätorten är attraktiv för friluftslivet. 2012/13:51 kan den kommunala planeringen spela en viktig roll. Det gäller både översiktsplanering och detaljplanering men även andra beslut som gäller Av framgår att när planer utarbetas och när andra beslut tas kring byggande ska det göras med hänsyn till att det i närheten av bebyggelse ska finnas parker och andra grönområden. Det ska även finnas lämpliga friytor och platser för lek och motion och annan utevistelse. Vi anser att myndigheter bör samverka och stötta kommunerna i deras arbete samt medverka till att stärka förutsättningarna för friluftsliv och rekreation i tätortsnära natur- och kulturlandskap. I propositionen Framtidens friluftsliv betonades att genom sitt särskilda ansvar för planering och byggande bör verka för att det i kommunerna kan skapas förutsättningar för allemansrätten och för friluftsliv. Programmet för lokala naturvårdsprojekt () som inleddes är ett verktyg för att gynna den tätortsnära naturen i olika avseenden, gällande såväl utveckling som skötsel och skydd. Som stöd i genomförandet och uppföljningen av målet om tätortsnära natur för friluftslivet anser vi att följande preciseringar kan användas: Tillgången till sådant tätortsnära natur- och kulturlandskap som är attraktivt för friluftslivet ökar genom bevarande, utveckling och nyskapande. Nåbarheten till och inom tätortsnära natur- och kulturlandskap ökar genom vägar, stigar, vandringsleder, cykelvägar, ridvägar och kollektivtrafik samt genom information om dessa möjligheter. Andelen av det tätortsnära natur- och kulturlandskapets kvaliteter och upplevelsevärden som är bevarade och utvecklas genom strategisk planering, förvaltning, dialog och skötsel ökar kontinuerligt. Samordning, genomförande och uppföljning Vi avser att ge i uppdrag att vara samordnande myndighet för detta mål. bör till redovisa de kommunala och statliga tätortsnära naturreservat som har i syfte att främja friluftsliv samt Lona-projekt i tätortsnära läge. Berörda myndigheter bör redovisa åtgärder för bevarande, utveckling och nyskapande av tätortsnära natur med höga friluftslivs-, natur- och kulturmiljövärden till . bör vidare följa upp kommunernas översiktsplaner samt planeringsunderlag och strategier för grönstruktur och friluftsliv. Se även avsnitt 5 i frågor som rör bl.a. samordning, genomförande och uppföljning. I fråga om attraktiv tätortsnära natur redovisar vi följande insatser. Tätortsnära områden för vardagsfriluftslivet I fråga om den tätortsnära naturen, som är av största vikt för människors vardagsfriluftsliv, arbetar vi vidare med att sådana naturområden skyddas formellt eller med att på annat sätt säkerställa att de förvaltas med stor hänsyn till friluftslivet. Av 3 kap. 6 § framgår att särskild hänsyn ska tas till behovet av grönområden i tätorter och i närheten av tätorter. Länsstyrelserna i , och fortsätter genomförandet av skyddet av tätortsnära natur i enlighet med de program som utarbetades för detta på regeringens uppdrag med ambitionen att programmen ska vara genomförda 2015. Länsstyrelserna ska redovisa insatser och resultat i sin årsredovisning. Samhällsplanering för en tillgänglig och trygg vardagsmiljö När det gäller samhällsplaneringsfrågor har i uppdrag bl.a. att ansvara för ett samverkansprojekt med uppgift att samordna och utveckla ett arbete kring samhällsplanering och bebyggelseutveckling för en miljö som möjliggör och stimulerar till fysisk aktivitet i vardagen. Detta avser exempelvis tillgänglighet till grönområden och tätortsnära friluftsområden samt säkra, trygga och attraktiva gång- och cykelbanor. En viktig del i uppdraget handlar om att aktivt sprida kunskap och goda exempel om hur planeringen av den fysiska miljön kan bidra till fysisk aktivitet och hälsosamma val. genomför arbetet i samverkan med , länsstyrelserna, Kommuner och Landsting och andra berörda aktörer. Uppdraget ska slutredovisas . Av framgår att barn, unga och äldre särskilt uppmärksammas i arbetet med uppdraget. Myndigheten har i utvecklingsarbetet vidare valt att särskilt sätta fokus på fyra sorters landskap fotgängarens, cyklistens respektive barnens landskap samt det tätortsnära landskapet. Åtgärder som leder till ökat resande med cykel bidrar till att nå ett flertal samhällsmål till att minska resandets miljöpåverkan, minska trängseln och att främja folkhälsan. Regeringen har mot denna bakgrund vidtagit flera åtgärder som stödjer cykling som transportmedel. tillsattes Utredningen om översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv (N 2010:08) för att se över de regler som påverkar förutsättningarna för att cykla, med syfte att göra det enklare och mer attraktivt att cykla samt att göra cyklingen säkrare. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande . Därutöver har regeringen uppdragit åt och Transportstyrelsen att ta fram en strategi och handlingsplan för ökad och säker cykling. Av redovisningen från detta uppdrag, , framgår bl.a. vikten av att fokusera på att stärka cyklingens plats i samhällsplaneringen. Vidare pågår inom arbete med två cykelleder, Kattegattleden mellan och samt Sydostleden mellan och . Ett utvecklingsarbete avseende vägvisning av turistleder för cyklister pågår också.