prop · H00358 · 2012-12-20 00:00:00 — Regeringens proposition 2012/13:58 Utbildning för barn som vistas i landet utan Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att skollagen (2010:800) ändras så att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ges i huvudsak samma rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola och motsvarande skolformer samt gymnasieskola och gymnasiesärskola som barn som är bosatta i landet. Rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer medför enligt förslaget inte skolplikt för sådana barn som vistas i landet utan tillstånd. Vidare föreslås i propositionen att vissa paragrafhänvisningar i skollagen samt i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) ska korrigeras. Ändringarna föreslås träda i kraft . 2012/13:58 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) ............ 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800)..................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Rätt till utbildning........................................................................... Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd....... Informationsskyldighet och uppsökande verksamhet....... Rätt till skolskjuts och elevresor....................................... 5.5Rätten till utbildning i gymnasieskola och 5.6Undervisning med hänsyn till barnets behov och Sekretess och skyldighet att lämna uppgifter.................................. Bestämmelser om sekretess och tystnadsplikt.................. Skolans och socialnämndens underrättelseskyldighet...... Korrigering av vissa paragrafhänvisningar ..................................... Konsekvenser av förslaget om rätt till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd............................................................. Konsekvenser för barn...................................................... Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen............. Konsekvenser för fristående huvudmän ........................... Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800)........ 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800)................................... Sammanfattning av betänkandet Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas (SOU 2007:34) ............................ Författningsförslag i betänkandet Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas (SOU 2007:34)..................... Förteckning över remissinstanser avseende betänkandet Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas (SOU Bilaga 4 Sammanfattning av betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5)....................................................................... Författningsförslag i betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5)............................................................... Förteckning över remissinstanser avseende betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5) .................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 2012/13:58 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i skollagen (2010:800), 2.lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs att 28 kap. 8 och 15 §§ samt 29 kap. 24 §§ skollagen (2010:800) ska ha följande lydelse. Beslut av Sameskolstyrelsen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol i fråga om 1. föreläggande för vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter enligt 7 kap. 23 §, eller 13 kap. 16 § första stycket. 13 kap. 23 § första stycket. Beslut av Sameskolstyrelsen får överklagas hos i fråga om 1. barns mottagande i sameskolan enligt 7 kap. 7 §, 2. åtgärder enligt 13 kap. 16 § 2. åtgärder enligt 13 kap. 23 § andra stycket för en elev som inte andra stycket för en elev som inte bor hemma, eller bor hemma, eller 3. rätt till utbildning för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. Med bosatt i landet avses i denna lag den som ska vara folkbokförd här enligt folkbokföringslagen (1991:481). Som bosatt i landet ska vid tillämpningen av denna lag anses även den som inte är folkbokförd här men som 1.omfattas av 1 § första eller tredje stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl., 2.vistas här med stöd av tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlänningslagen (2005:716), 3. har rätt till utbildning eller annan verksamhet enligt denna lag till följd av , avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer, eller 3. har rätt till utbildning eller annan verksamhet enligt denna lag till följd av , avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer, 4. är familjemedlem till en person som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall och som inte omfattas av 3. 4.är familjemedlem till en person som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall och som inte omfattas av 3, eller 5.vistas här utan stöd av myndighetsbeslut eller författning. Har ett beslut om avvisning eller utvisning meddelats mot någon som avses i andra stycket 1 ska denne fortfarande anses vara bosatt i på den grunden till dess att han eller hon lämnar landet. Om den som avvisats eller utvisats håller sig undan så att beslutet inte kan verkställas ska personen dock anses som bosatt i på den grund som anges i andra stycket 5. Begränsningar i rätten till utbildning för dem som avses i andra stycket följer av 3 §. De personer som avses i 2 § andra stycket 1 och 2 har rätt till utbildning i gymnasieskola och gymnasiesärskola endast om de har påbörjat utbildningen innan de fyllt . De har inte rätt till utbildning i vuxenutbildning, särskild utbildning för vuxna eller utbildning i svenska för invandrare. De personer som avses i 2 § andra stycket 4 har endast rätt till utbildning i grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola. De personer som avses i 2 § andra stycket 5 har endast rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola, sameskola och, om de påbörjar utbildningen innan de fyllt , gymnasieskola och gymnasiesärskola. En person som avses i 2 § andra stycket 1 ska anses som bosatt i även om ett beslut om avvisning eller utvisning har meddelats. Detta gäller fram till dess att personen lämnar under förutsättning att han eller hon inte håller sig undan så att ett sådant Bestämmelsen i 9 kap. 4 § andra stycket gäller inte i fråga om vårdnadshavare för barn som avses i 2 § andra stycket 5. beslut inte kan verkställas. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 28 kap. 8 och 15 §§ i sina nya lydelser tillämpas för tid . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs att 28 § lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) ska ha följande lydelse. Ett beslut att ge en internatskola ställning som riksinternatskola enligt 10 kap. 1 § skollag ska, om det gäller vid utgången av , fortsätta att gälla som ett beslut enligt 29 kap. 14 § i den nya skollagen. En enskild som bedriver utbildning vid en riksinternatskola ska därvid anses godkänd som huvudman för den eller de skolformer som anordnas vid riksinternatskolan. Ett beslut att ge en internatskola ställning som riksinternatskola enligt 10 kap. 1 § skollag ska, om det gäller vid utgången av , fortsätta att gälla som ett beslut enligt 29 kap. 15 § i den nya skollagen. En enskild som bedriver utbildning vid en riksinternatskola ska därvid anses godkänd som huvudman för den eller de skolformer som anordnas vid riksinternatskolan. Denna lag träder i kraft men tillämpas för tid . Ärendet och dess beredning Regeringen bemyndigade ansvarigt statsråd att ge en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarna för att reglera en rätt till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn och ungdomar som undanhåller sig verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut (dir. 2006:28). Utredningen, som antog namnet Utredningen om rätt till utbildning m.m. för barn som håller sig undan verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning (UD 2006:02), överlämnade betänkandet Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas (SOU 2007:34). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. De författningsförslag som lades fram i betänkandet finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i (U2008/873/S). Regeringen bemyndigade ansvarigt statsråd att ge en särskild utredare i uppdrag att komplettera förslaget i det ovan nämnda betänkandet SOU 2007:34 (dir. 2009:71). Utredningen, som antog namnet Utredningen om rätt till skolgång m.m. för barn som vistas i landet utan tillstånd (U 2009:03), överlämnade betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4. De författningsförslag som lades fram i betänkandet finns i bilaga 5. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. Remissyttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i (U2010/533/S). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagförslaget har justerats enligt Lagrådets förslag, vilket framgår av författningskommentaren. I avsnitt 2.1 och 2.2 föreslår regeringen att vissa paragrafhänvisningar i skollagen (2010:800) och lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) korrigeras. Skälen för förslagen redovisas i avsnitt 8. Dessa ändringar är av så enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats över dessa förslag. I finns en generell rätt till utbildning för alla barn, men denna rätt omfattar inte barn som vistas i landet utan tillstånd. i utan tillstånd lever ofta i en utsatt situation som de själva inte kan råda över. Regeringen anser att även dessa barn ska ha rätt till skol- gång för att bidra till att de får stöd i sin utveckling. 2012/13:58 är ett land som har en tradition av öppenhet mot omvärlden. Nya influenser har berikat kulturellt, ekonomiskt och kunskapsmässigt under alla tider och gör bättre. Utifrån den målsättningen och i strävan efter en human migrationspolitik har regeringen och de gröna träffat en ramöverenskommelse i migrationsfrågor. Som en del av överenskommelsen har regeringen och de gröna enats om att införa en rätt till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd. I tillämpas reglerad invandring. Det innebär att personer som lever och arbetar i landet ska ha tillstånd att göra det. En person har enligt svensk lag även rätt att i vissa fall vistas i landet i avvaktan på beslut om personen får stanna eller inte. Om en person får ett avvisnings- eller utvisningsbeslut är det viktigt att detta beslut verkställs. Trots det finns det både vuxna och barn som av olika anledningar vistas i landet utan stöd av myndighetsbeslut eller författning (dessa benämns hädanefter personer som vistas i landet utan tillstånd). I vissa fall är det fråga om personer som befunnit sig i landet med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som har löpt ut och som därefter stannat kvar i landet. I andra fall kan det handla om personer som har sökt uppehållstillstånd här men fått avslag på sin ansökan och därefter håller sig undan verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. Det förekommer också att både vuxna och barn kommer till landet utan att ge sig till känna för myndigheterna. I flera fall lever barnen och deras familjer mer eller mindre gömda, även om det händer att personer som t.ex. har fått avslag på sin ansökan om uppehållstillstånd inte aktivt gömmer sig för myndigheterna utan fortsätter att bo på det sätt man gjort före avslagsbeslutet. Barn som vistas i landet utan tillstånd befinner sig i en utsatt situation. Valet att leva i utan tillstånd görs i de flesta fallen av föräldrarna, och barnen har små möjligheter att påverka detta. Det är naturligtvis mycket svårt att avgöra hur många personer som vistas i landet utan tillstånd. Utredningen om rätt till skolgång m.m. för barn som vistas i landet utan tillstånd gjorde bedömningen att det finns omkring 3 000 barn i landet som saknar tillstånd för sin vistelse här. Enligt nuvarande reglering har dessa barn inte rätt till utbildning. Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () artikel 28 har alla barn rätt till utbildning. ska läsas som en helhet, där de olika rättigheterna påverkar andra rättigheter, som rätten till liv och utveckling. Regeringens målsättning för migrationsområdet är att ska ha en långsiktigt hållbar migrationspolitik som värnar asylrätten och som inom ramen för den reglerade invandringen underlättar rörlighet över gränser, främjar arbetskraftsinvandring, tillvaratar och beaktar migrationens utvecklingseffekter samt fördjupar det europeiska och internationella samarbetet. ska ha en human asylpolitik och vara en för den som flyr undan förföljelse och förtryck. Särskild hänsyn ska tas till barns bästa. En rättssäker asylprocess har också ett tydligt avslut. Om den sökande har fått ett avvisnings- eller utvisningsbeslut som vunnit laga kraft är han eller hon skyldig att lämna landet. Att detta upprätthålls är viktigt för att i längden ska kunna behålla nuvarande asylsystem och erbjuda Prop. 2012/13:58 skydd till dem som behöver det. 5 Rätt till utbildning 5.1Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd Regeringens förslag: Barn som vistas i landet utan tillstånd ska ha i huvudsak samma rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola, sameskola, gymnasieskola och gymnasiesärskola som de barn som är bosatta i landet. Regeringens bedömning: Det bör inte införas någon avgränsning vad gäller vistelsetid. Förslaget i SOU 2010:5: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock att barn som vistas i landet utan tillstånd även ska ges tillgång till förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet. Dessutom föreslår utredningen att en förutsättning för att rätten till utbildning ska gälla är att vistelsen i landet inte kan förväntas bli endast tillfällig. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget att barn som vistas i landet utan tillstånd ska få rätt till utbildning m.m. anser t.ex. att en sådan utvidgning av målgruppen som utredningen föreslår och en författningsreglering av rättigheten till utbildning innebär att svensk lagstiftning på området kommer att motsvara de krav som ställs enligt när det gäller alla barns rätt till utbildning. Flera remissinstanser framför synpunkter på den av utredningen föreslagna avgränsningen av målgruppen. framför vikten av att det tydligt framgår när rätten till utbildning inträder. anser att det bör förtydligas i motiveringen hur den förväntade vistelsetiden bör beräknas. Även Förvaltningsrätten i , kommun och framhåller svårigheten att göra bedömningen om barnet endast tillfälligt vistas i landet. Förvaltningsrätten i anser att det vore bättre att inte upprätthålla en avgränsning och låta alla som anmäler sig gå i skolan. Denna åsikt delas av Länsstyrelserna i och län samt . Flera instanser, t.ex. , framhåller också att den tidsperiod som utredningen föreslagit som en hållpunkt för bedömningen om en vistelse kan anses vara endast tillfällig är för ett barn. anser vidare att det bör finnas en reglering som motsvarar den för asylsökande barn, dvs. att mottagandet bör ske senast en månad efter ankomsten till . En sådan reglering minskar risken för att det blir en alltför stor skillnad i hantering mellan olika kommuner. Tidsfristen bör utgå från den dag ansökan inkom till hemkommunen. Vidare vill bl.a. också lyfta frågan om hur barnet ska ansöka om en plats och vad som ska anges i en sådan ansökan. Det bör enligt i det fortsatta beredningsarbetet tydligare framgå hur ansökningsförfarandet bör gå till. och anför principiella invändningar mot förslaget. tar inte ställning till utredningarnas uppfattning att de aktuella barnen ska ges rätt till utbildning, men framhåller att man har svårt att se att de reformförslag som lämnats i betänkandena är förenliga med asyl- och migrationspolitiken såsom den kommit till uttryck i gällande författningar. anser att det finns en motsättning i att personer som befinner sig i landet utan tillstånd ska ha rätt till offentligt finansierad utbildning. Principen om barnets bästa ska enligt naturligtvis komma i främsta rummet, men enligt utlänningslagen (2005:716) är det straffbart att uppsåtligen eller av oaktsamhet uppehålla sig i utan föreskrivet tillstånd. Som en rimlig avvägning mellan dessa utgångspunkter bör huvudprincipen enligt vara att endast de personer som har rätt att vistas i ska ha rätt till utbildning i landet. anser det dessutom tveksamt om barnen kommer att gå till skola eller förskola på grund av rädslan för upptäckt. Skälen för regeringens förslag och bedömning Rätt till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd Barn som vistas i landet utan tillstånd befinner sig ofta i en mycket svår situation som de i regel inte själva kan råda över. Ofta anstränger sig barnens familjer för att gömma sig från myndigheterna, vilket ytterligare ökar påfrestningarna för barnen. En rätt till utbildning innebär att dessa barn ges möjlighet att uppnå samma kunskapsnivå som jämnåriga barn. En sådan rätt kan också spela en väsentlig roll för deras hälsa och utveckling. Genom att barnen ges en rätt till utbildning får de bättre förutsättningar att utvecklas psykiskt, fysiskt och socialt. På så vis kan barnen förbereda sig för vuxenlivet, oavsett var de kommer att leva . Att barnen går i skolan innebär dessutom att de får en kontinuerlig kontakt med vuxna personer utanför den egna familjen, som har möjlighet att upptäcka om barnen far illa och i så fall gripa in och vidta nödvändiga åtgärder. Som nämnts tidigare tillämpas i reglerad invandring. Det innebär att personer som lever och arbetar i landet ska ha tillstånd att göra detta. Om en person får ett avvisnings- eller utvisningsbeslut är det också viktigt att detta beslut faktiskt verkställs. För det enskilda barnet är det dock av ovan anförda skäl viktigt att gå i skolan. De båda utredningar som undersökt frågan har dessutom kommit fram till att det inte finns något säkerställt samband mellan en ökad rätt att ta del av sociala förmåner och antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. Att uppehålla sig i utan föreskrivet tillstånd är i vissa fall straffbart enligt 20 kap. utlänningslagen. Att barnet eller barnets föräldrar i vissa fall kan göra sig skyldiga till brott genom att vistas i landet utan tillstånd bör dock, med hänsyn de påtagliga fördelar en rätt till utbildning medför för de berörda barnen, inte hindra att barnen ges en sådan rätt. har från olika FN-organ som övervakar efterlevnaden av konventioner om mänskliga rättigheter fått flera rekommendationer om att rätten till utbildning bör säkerställas för alla barn, bl.a. barn som vistas i landet utan tillstånd. , som övervakar efterlevnaden av FN:s konvention om barnets rättigheter (), har t.ex. rekommenderat att ge även barn som vistas i landet utan tillstånd rätt till utbildning. Enligt artikel 28 har alla barn rätt till utbildning. ska läsas som en helhet, där de olika rättigheterna påverkar andra rättigheter, som rätten till liv och utveckling. omfattar personer , dvs. även en stor del av eleverna i gymnasieskolan. har ratificerat och den är därmed folkrättsligt bindande. Däremot är konventionen inte direkt tillämplig som lag i . I stället har riksdag och regering konstaterat att konventionen i allt väsentligt överensstämmer med nationell rätt och där så inte varit fallet har lagstiftningen ändrats. Regeringen anser inte att rätten till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd bör omfatta förskola och fritidshem. Att utöka rätten till utbildning för dessa barn innebär en avvägning mellan å ena sidan upprätthållandet av en reglerad invandring och å andra sidan barnets rätt till utbildning. Regeringen anser att en rimlig avvägning är att barnen ges rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola och gymnasieskola med motsvarande skolformer, men inte tillgång till förskola och fritidshem. Därtill kommer att en tillgång till förskola och fritidshem skulle innebära flera praktiska svårigheter t.ex. vad gäller administration av avgifter. Dessutom ser regeringen det som osannolikt att familjer som vistas i landet utan tillstånd skulle välja att skicka små barn till förskola. Som en följd av att barnen inte ges rätt till förskola och fritidshem kommer de inte heller att omfattas av bestämmelserna om annan pedagogisk verksamhet i 25 kap. skollagen, t.ex. pedagogisk omsorg och öppen förskola, eftersom sådan verksamhet erbjuds i stället för eller som komplement till förskola eller fritidshem. Regeringen bedömer inte att det skulle innebära diskriminering enligt att undanta de aktuella barnen från rätten till utbildning i förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet. Den av regeringen tillsatta barnkommittén konstaterade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) att staten har ett ansvar för att alla barn i landet får sina grundläggande behov tillgodosedda, men att det ändå kan sägas finnas en nedtrappning av ansvaret när det handlar om barn som vistas i landet illegalt. Regeringen och anslöt sig till barnkommitténs slutsatser (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Sammantaget anser regeringen att rätten till utbildning i förskoleklass, grundskola och motsvarande skolformer samt gymnasieskola och gymnasiesärskola ska omfatta även barn som vistas i landet utan tillstånd. Regeringens förslag i denna proposition innebär att lärare och annan personal i skolan inom ramen för sin anställning och vid sin yrkesutövning är skyldiga att arbeta med barn som vistas i landet utan tillstånd på i 2012/13:58 stort sett samma sätt som de arbetar med andra barn. Denna skyldighet kommer att gälla även när det är fråga om barn vars vistelse i landet utgör brott enligt utlänningslagen, eller när barnets föräldrars vistelse utgör brott enligt utlänningslagen. Enligt 20 kap. 7 § utlänningslagen är det straffbart att i vinstsyfte dölja en utlänning eller på annat sätt uppsåtligen hjälpa en utlänning att olovligen uppehålla sig i . I förarbeten uttrycks att det krävs ett aktivt handlande för att handlingen ska vara straffbar. Syftet med bestämmelsen är att bekämpa människosmuggling (prop. 2003/04:35, s. 57). Att en skola tar emot ett barn som vistas i landet utan tillstånd för att tillgodose den rätt till utbildning för sådana barn som föreslås i denna proposition innebär inte att skolpersonal eller huvudmän gör sig skyldiga till brott mot 20 kap. 7 § utlänningslagen. Be- stämmelserna om medverkan till brott i 23 kap. 4 § innebär att den som hjälper en utlänning att olovligen uppehålla sig i landet i vissa fall kan göra sig skyldig till medhjälp till brott mot utlänningslagen. Att skolpersonal inom ramen för sina anställningsavtal och skolförfattningar, såsom skollagen (2010:800) och läroplaner, arbetar med barn som vistas i landet utan tillstånd medför inte att ett sådant medverkansansvar blir aktuellt.