prop · GZ03105 · 2012-03-15 00:00:00 — Rådet antog 2007 en förordning om upprättande av ett instrument för internationellt kärnsäkerhetssamarbete. Detta instrument har på kärnsäkerhetsområdet ersatt det tidigare Tacis-programmet. Syftet med instrumentet är att höja säkerheten och förbättra strålskyddet vid kärntekniska anläggningar i tredjeländer. Det nya i INSC är att biståndet inte bara är begränsat till forna utan inkluderar nu även andra länder. EU:s samarbete har utvidgats till ett antal nya länder. DEL 3 EU:S FÖRBINDELSER MED 9 Utrikes- och säkerhetspolitik Målen med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är bl.a. att skydda unionens gemensamma värden och intressen, stärka unionens säkerhet och främja internationellt samarbete. EU är en synlig och alltmer efterfrågad aktör på den globala arenan. har EU:s förmåga fortsatt att utvecklas när det gäller att genomföra insatser till stöd för internationell fred och säkerhet. EU leder ett drygt tiotal civila och militära insatser till stöd för internationell fred och säkerhet. har fortsatt att bidra till utvecklingen av denna förmåga och bidrar med personal till samtliga insatser. 9.1Den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken Insatser i kontinuerlig förändring EU:s militära och civila krishanteringsinsatser inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) är ett konkret uttryck för unionens vilja och förmåga att bidra till fred och säkerhet i konfliktområden. Sammanlagt tretton insatser bedrevs i , och fyra militära, åtta civila och en civil-militär. EU:s insats utanför (EUNAVFOR ) har tillsammans med andra internationella aktörer bidragit till säkerheten i området och att skydda hjälpleveranser från till . Som en del av en övergripande strategi för har planeringen för en möjlig regional maritim förmågeuppbyggnad i regionen påbörjats. har EU:s militära utbildningsinsats för somaliska säkerhetsstyrkor (EUTM ) fortsatt . Utbildningen har mer fokuserat på kompaninivå och instruktörsutbildning, än som tidigare på plutonnivå. Utbildningen sker i nära samarbete med främst Afrikanska unionen. bidrar med utbildningspersonal till insatsen. EU:s militära insats i Bosnien och (EUFOR ) gick in i en ny fas som främst syftar till att stödja en bosnisk reform för säkerhetssektorn. Parallellt beslutades om en reducering av den militära truppen. Det beslutades även om att polisinsatsen i Bosnien och ska avslutas och det fortsatta rättsstatsstödet bedrivas av EU:s särskilda representant i landet. Beslut har fattats att polisinsatsen i de palestinska områdena, EUPOL COPPS, och gränsövervakningsinsatsen i Rafah, EUBAM, ska slås samman till en insats . EU:s insatser i Kosovo, och har fortsatt . 2011/12:105 Polis- och rättstatsinsatsen i Kosovo, EU:s överlägset största och mest komplexa civila insats , engagerade sig mer i landets norra delar där utmaningarna varit fortsatt stora. Den civila observatörsinsatsen i har fått ökad betydelse sedan observatörsmissionerna från FN respektive () avvecklats. En utvärdering av insatsens effekter ska göras . Polisinsatsen i fortsatte att utvecklas. Insatsens verksamhet blir allt viktigare i takt med att det internationella engagemanget i landet viktas över från militärt till civilt stöd. Mot bakgrund av Sydsudans självständighet inledde EU som en del av ett bredare engagemang planering för en möjlig flygplatssäkerhetsinsats i Juba. Under krisen i sattes strukturer upp för det fall en EU-insats skulle bli aktuell. Åtgärder har tagits för en möjlig civil postkonfliktinsats i landet. Förbättrad förmåga att genomföra fredsfrämjande insatser Arbetet med att förbättra EU:s civila och militära krishanteringsförmåga har fortsatt . På den civila sidan arbetade man vidare med att stärka EU:s förmåga att genomföra fredsfrämjande insatser. Strävan efter att förbättra och bredda medlemsstaternas nationella arbete med att rekrytera, utbilda och sända ut civil personal i fält fortsatte, liksom arbetet med att stärka utbildning inom jämställdhet och mänskliga rättigheter. Initiativet att förbättra samordningen mellan civil och militär förmågeutveckling handlar om att undersöka civil-militära synergier på en rad områden inom förmågeutveckling. Det rör sig exempelvis om strategisk och taktisk transport, logistik, kommunikationer, medicinskt stöd, säkerhets- och skyddsaspekter för t.ex. personal, träning samt utbyte av teknisk expertis inom specifika områden. Konkreta projekt har påbörjats inom ramen för den handlingsplan som tagits fram av rådssekretariatet. Vid rådet för utrikes frågor antogs rådsslutsatser om utvecklingen av den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken som bl.a. välkomnade det s.k. , skrivet av , och utrikes- och försvarsministrar . Brevet understryker vikten av att effektivisera och stärka EU:s agerande inom den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken. Vid rådet för utrikes frågor fastslogs att den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken fortsätter att vara ett viktigt verktyg i en allomfattande ansats som syftar till att uppnå EU:s strategiska mål. Rådet underströk vikten av att fortsatta framsteg görs inom den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken. Fyra stridsgrupper har stått i beredskap i vardera och bidragit till EU:s snabbinsatsförmåga . stod den nordiska stridsgruppen i beredskap, parallellt med en stridsgrupp ledd av . var ansvarig nation för den nordiska stridsgruppen, som också inkluderade enheter från , stod redo att bidra med en Skr. 2011/12:105 helikopterenhet i händelse av insats med den nordiska stridsgruppen. På området militär förmågeutveckling har arbetet fortsatt kring fördjupat internationellt samarbete, s.k. pooling och sharing. Rådet för utrikes frågor (försvar) antog rådsslutsatser . Krympande europeiska försvarsbudgetar och en allmänt svår ekonomisk situation har skapat ett brett politiskt stöd för denna satsning. Pooling och sharing har varit en återkommande huvudpunkt vid europeiska försvarspolitiska möten. Flera seminarier kring ämnet har genomförts, såväl som analyser på medlemsstatsnivå. Utifrån nationella analyser har konkreta projekt börjat ta form. Regionala samarbetsformer anses ha goda möjligheter att nå framgång och EU:s institutioner har här en viktig stödjande roll. Europeiska försvarsbyrån () har arbetat vidare med sina uppgifter inom ramen för tidigare beslutade inriktningar och strategier. Bland annat har ett fältlaboratorium för bekämpande av hemmagjorda sprängladdningar inrättats i . Vid rådet för utrikes frågor underströks vikten av pooling och sharing som ett instrument för att fylla kritiska luckor i pågående insatser. har också samarbetet med kommissionen intensifierats. Europeiska försvarsbyrån () har initierat ett arbete med att identifiera frågor som i huvudsak ligger inom kommissionens ansvarsområde, men som kan få betydande konsekvenser för försvarsområdet. Det gäller bl.a. spektrumfrågor och det gemensamma europeiska luftrummet. Samarbete med andra aktörer Samarbete med andra organisationer, framför allt med FN, spelar en framträdande roll i EU:s säkerhets- och försvarspolitik. har samarbetet intensifierats bl.a. genom utökade kontakter mellan rådssekretariatet och . Samarbetet mellan EU och FN i fält är också av stor betydelse. Ett bra exempel på ett nära och framgångsrikt samarbete mellan organisationerna är samarbetet med inom ramen för EU:s insats utanför . Samarbetet mellan EU och Nato är också av stor betydelse i krishanteringssammanhang. Behovet av nära samarbete är särskilt stort i områden där både EU och Nato är närvarande med fredsfrämjande personal, till exempel i och Kosovo. Samarbetet med Afrikanska unionen fortsatte att spela en framträdande roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i , bl.a. när det gäller insatser som syftar till att stabilisera säkerhetssituationen i . fortsatte även samarbetet med ett antal länder utanför EU som deltar i unionens fredsfrämjande insatser. EU fattade beslut om ett ramavtal med , , och om dess deltagande i sådana insatser. Fler liknande ramavtal med andra nationer är att vänta . Kvinnor, fred och säkerhet EU:s arbete för att genomföra 1325 (2000) om kvinnor, fred och säkerhet har utvecklats. arbetar aktivt inom EU för att stärka genomförandet av resolutionen. antog regeringen en nationell handlingsplan för resolution för perioden 20092012. Handlingsplanen fortsätter att genomföras på nationell, regional och global nivå. har ett särskilt intresse av, och ansvar för, att resolution genomförs fullt ut i EU:s freds- och säkerhetsskapande arbete. Särskilda ansträngningar har gjorts inom den gemensamma säkerhets- och utrikespolitiken. Även inom de humanitära insatserna i konflikt- och postkonfliktområden har resolutionen1325 uppmärksammats särskilt. har EU:s arbete med klimat och säkerhet utvecklats. EU har i multilaterala och bilaterala sammanhang fortsatt arbetet med bl.a. klimatförändringar, konfliktförebyggande och konflikthantering. har EU också stärkt sin kapacitet för att hantera säkerhetspolitiska konsekvenser av klimatförändringar. EU som aktör i FN har EU, med aktiv svensk medverkan, spelat en central roll i FN:s arbete. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhandlingsprocesser och har varit en nyckelaktör i de flesta resolutioner och initiativ, bl.a. i Mellanösternresolutionerna. Det reformarbete som har präglat FN har fortsatt EU har arbetat aktivt för fortsatt reformering och modernisering av FN:s styrning och förvaltning. rådande finansiella klimat betonat vikten av effektiv användning av organisationens resurser, prioriteringar i verksamheten och budgetar på EU har på olika sätt drivit frågan om reformering av skalorna för medlemsstaternas bidrag till FN. reformer av säkerhetsrådet har fortsatt . stater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet råder det oenighet om hur detta bör ske. Efter långa och komplicerade förhandlingar, och som en uppföljning till Internationella domstolens yttrande om Kosovos självständighet, kunde enhälligt anta en resolution som lagts fram gemensamt av EU:s medlemsstater och och som uppmanade till direkta samtal mellan och . EU har aktivt deltagit i diskussioner om FN:s fredsbyggande- kommission och uppföljningen av den översyn av kommissionen som Målsättningen är att göra kommissionen till ett effektivt verktyg för stats- och fredsbyggande för att förhindra att länder återfaller i konflikt. EU har även aktivt stött den översyn av civil kapacitet inom FN som slutfördes . Avsikten med översynen är bland annat att i partnerskap med FN:s medlemsstater och regionala organisationer stärka FN:s tillgång till civil kompetens vad gäller freds-, rättsstats- och institutionsbyggande. EU har också spelat en aktiv roll i förhandlingarna för att stärka FN:s fredsfrämjande kapacitet. EU har medverkat aktivt i genomförandet av mot terrorism och aktivt bidragit till arbetet med att försöka nå en överenskommelse om en övergripande konvention mot terrorism. EU har fortsatt att bidra till uppföljningen av FN:s högnivåpanelsarbete för samstämmighet på det ekonomiska och sociala området. EU deltog i den årliga öppna debatten om resolution i . I FN:s arbete med att genomföra resolutionerna och 1820 (och de efterföljande resolutionerna) har EU varit en viktig aktör. och EU har även på olika stöttat FN:s generalsekreterares särskilda representant och hennes kontor i frågor om sexuellt våld i konflikt. I FN är EU en ledande aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter. EU har fortsatt att vara djupt engagerat i att verka för att för mänskliga rättigheter i ska bli ett verksamt forum för behandling av såväl utvecklingen i världens länder som av tematiska frågor på området. kandiderar till för mänskliga rättigheter för perioden 20132015. Ett svenskt medlemskap bedöms bidra till att ytterligare stärka EU:s engagemang i rådet. På utvecklingsområdet har ansträngningarna för att uppnå milleniemålen förstärkts med EU som en aktiv och pådrivande aktör. har drivit att särskild uppmärksamhet ska riktas mot jämställdhetsmålen eftersom dessa släpar efter. Det nära samarbetet mellan EU och FN när det gäller fredsfrämjande insatser har fortsatt att utvecklas . Förutom ett allt närmare samarbete mellan rådssekretariatet och i har det varit ett nära samarbete i fält, bl.a. i (se avsnitt 12.8.4). Lissabonfördragets ikraftträdande har medfört konsekvenser för EU:s möjligheter att agera i . För att stärka EU:s ställning i krävs vissa förändringar i generalförsamlingens arbetssätt. EU-kretsen ansåg att en resolution vore det tydligaste och mest pålitliga alternativet för att uppnå detta mål. Efter omfattande förhandlingar antogs resolutionen om EU:s deltagande i FN av generalförsamlingen. Resolutionen, som bland annat möjliggör att EU:s representanter blir uppsatta bland större grupper på talarlistan i debatter i generalförsamlingen, bör medföra att EU:s roll i FN stärks och förtydligas. Vid sitt toppmöte i antog () en deklaration som bekräftade grundläggande normer och principer samt upprättandet av en så kallad har EU varit aktiv i att fortsätta driva frågor som var aktuella vid . Det har handlat om att förstärka kapacitet inom konfliktförebyggande, krishantering, postkonfliktrehabilitering samt att verka för ett starkare samarbete inom mänskliga dimension (mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati). Till grund för det operativa samarbetet ligger de riktlinjer för samarbete med som EU:s utrikesministrar antog 2003. har varit ordförande i . I återspeglas samarbetet mellan och EU i ett samarbetsavtal och genom ett särskilt samarbetsavtal med för grundläggande rättigheter i samt genom gemensamma biståndsprogram. Ett gemensamt ramverk för demokratiarbete och normutveckling av arbetet med mänskliga rättigheter har utvecklats . I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Denna process har resulterat i en ökad dialog även på andra områden och avsikten är att se över möjligheterna för EU att ansluta sig till andra Europarådskonventioner. Bland annat finns det ett ökat intresse från EU:s sida att närma sig arbete på korruptionsområdet (GRECO). Det finns ett starkt stöd från EU till den () när det gäller att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och se till att straffrihet för förövarna av dessa brott upphör. Stödet manifesterades och tydliggjordes genom ett rådsbeslut om ICC . Enskilda länder uppvaktades också och påmindes om den skyldighet de har att samarbeta med domstolen. Den höga representanten gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bl.a. vid fall av icke-samarbete med domstolen. EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas nationella Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s Skr. 2011/12:105 arbete. 9.5Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU är en global aktör för de mänskliga rättigheterna (MR). Arbete mot dödstraff, tortyr, våld mot kvinnor samt arbetet om MR-försvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den internationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de särskilda EU-riktlinjerna som finns på dessa områden. Flera individuella fall av MR-försvarare vars mänskliga rättigheter kränkts har särskilt tagits upp genom uppvaktningar och uttalanden . FN:s arbete för mänskliga rättigheter har hög prioritet för EU. Detta har bl.a. kommit till uttryck genom det förslag till strategi för mänskliga rättigheter som den höga representanten presenterade som ett gemensamt meddelande utifrån sina dubbla funktioner som både hög representant för utrikespolitiken samt vice ordförande i kommissionen. Strategin tar främst sikte på arbetsmetoder; hur EU kan bli bättre både internt men också i sitt externa samarbete med andra länder eller grupper av länder när det gäller mänskliga rättigheter. Utöver denna strategi utarbetas drygt 150 landstrategier som ska vara styrande för arbetet med mänskliga rättigheter i fält. Landstrategierna tar sikte på den särskilda situationen i landet ifråga och ska fungera som ett verktyg för ambassader och EU-delegationer. I det multilaterala arbetet bidrog EU till att för mänskliga rättigheter blev alltmer aktivt t.ex. genom att vara pådrivande för tre specialsessioner om kränkningar av mänskliga rättigheter i . EU uppmärksammade även kränkningar av mänskliga rättigheter genom att verka för antagandet av en resolution vid 17:e sessionen . Högkommissarien för mänskliga rättigheter fick, genom antagandet av resolutionen, i uppdrag att rapportera om situationen för mänskliga rättigheter i landet. En rapport ska presenteras vid sessionen . EU bidrog också till att inrätta en specialrapportör för . I har EU framför allt arbetat för att man ska anta landresolutioner om , och samt ett antal tematiska resolutioner, exempelvis en om religiös intolerans och en om barnets rättigheter. genomförde EU särskilda dialogmöten om de mänskliga rättigheterna med drygt ett 20-tal organisationer och stater, bl.a. med och . EU fortsatte att följa upp den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog 2003. Detta sker bl.a. genom en s.k. icke-spridningsklausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. Vidare fortsatte genomförandet av den handlingsplan om icke-spridning som EU antog 2008. För är det angeläget att EU driver en politik för både nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Den politiskt mest uppmärksammade frågan gällde kärntekniska program. EU i synnerhet , , och den höga representanten fortsatte att spela en aktiv roll för att förmå att frysa all anrikning av uran och inleda förhandlingar. EU fattade beslut om att utöka kretsen av personer och entiteter i som är föremål för sanktioner. EU fortsatte att tillämpa de utvidgade sanktioner som beslutat om i syfte att påverka att frysa sin urananrikning och möjliggöra förhandlingar. Vidare ställde sig EU bakom resolution GOV/2011/69, antagen av , vilken uppmanade att samarbeta fullt ut med . gav EU också stöd till en resolution i om . Styrelsen konstaterade att brutit mot sina förpliktelser enligt kärnämneskontrollavtalet med och beslutade att rapportera detta till . EU bidrog till den framgångsrika översynskonferensen för ickespridningsfördraget och var engagerad i genomförandet av konferensens slutdokument, som innehåller handlingsplaner för nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. Till stöd för beslutet att en internationell konferens om etablerandet av en zon fri från massförstörelsevapen i ska hållas , anordnade EU ett seminarium i där 13 länder från , 26 EU-medlemsstater, utrikestjänsten EEAS, kommissionen samt deltog. hölls den sjunde översynskonferensen för konventionen mot biologiska och toxiska vapen. EU:s gemensamma prioriteringar handlade bl.a. om förtroendeskapande åtgärder, efterlevnad av konventionen, den vetenskapliga utvecklingen samt internationellt samarbete och bistånd. EU fortsatte att aktivt främja ikraftträdandet av provstoppsavtalet och ett avtal för förbud mot och kontroll av klyvbart material för kärnvapen. Lätta vapen, särskilt inhumana konventionella vapen och minor Den EU-strategi med handlingsplan för bekämpning av spridning av små och lätta vapen (SALW) som antogs av 2005 har fortsatt att genomföras . om införande av en särskild SALW-klausul i samarbetsavtal mellan EU Skr. 2011/12:105 och tredjeland har fortsatt följts upp. EU:s och engagemang i förhandlingarna om ett särskilt protokoll om klusterammunition inom ramen vapenkonvention (CCW) fortsatte . Vid översynskonferensen för CCW kunde statsparterna dock inte enas om ett sådant protokoll, varför frågan tills vidare lagts på is. EU har fortsatt att verka för att så många stater som möjligt ansluter sig till med förbud mot antipersonella minor. EU stödde ett projekt för att främja som arrangerades av det internationella centret för minröjning i . har aktivt deltagit i regelbundna diskussioner på rådsarbetsgruppsnivå om medlemsstaternas tillämpning av den gemensamma ståndpunkten om vapenexport och medverkat i utbytet av information om synen på exportdestinationer. har arbetet varit särskilt fokuserat på utvecklingen i och . har fortsatt aktivt medverkat i EU:s insatser för informationsspridning om exportkontrollfrågor till länder utanför EU, s.k. outreach. genomfördes möten mellan medlemsstaterna och kommissionen om att genomföra direktivet om förenklade regler för överföring av försvarsrelaterade produkter inom unionen. Arbetet med att uppnå ett fördrag om regler för internationell vapenhandel fortsatte med flera förberedande möten i FN. Slutförhandling sker vid en diplomatkonferens i FN . För att kunna agera kraftfullare i FN-processen, bl.a. genom EU-gemensamma uttalanden, diskuterar medlemsstaterna förhandlingsmaterian i en särskild arbetsgrupp i EU under ordförandeskap av utrikestjänsten EEAS. har aktivt bidragit till denna process. EU arbetade också med särskilda insatser för att förmå andra stater att stödja arbetet för ett fördrag, bl.a. genom regionala seminarier. Produkter med dubbla användningsområden Medlemsstaterna fortsatte sitt arbete för att stärka regelverk, arbetsrutiner och samarbetsformer bl.a. som en följd av åligganden genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner om icke-spridning och åtaganden i de multilaterala exportkontrollregimerna , Missile Technology Control Regime, och Wassenaar Arrangement. slutförde arbetsgruppen för produkter med dubbla användningsområden diskussionerna kring s.k. generella licenser. Förslaget om de nya generella licenserna antogs av i Skr. 2011/12:105 september. De kommer att införas som bilaga 2 i förordningen som reglerar exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden. Samarbete mellan exportkontrollmyndigheter och tullmyndigheter var andra frågor som diskuterades. Förslag på uppdatering av bilaga 1 i EU:s förordning om produkter med dubbla användningsområden överlämnades av kommissionen till . EU använder s.k. riktade sanktioner som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i tredjeländer. har EU genomfört FN- sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, suspenderat eller moderniserat de befintliga sanktionerna mot följande tredjeländer: -(Demokratiska republiken), -(mot ledarskapet i regionen ), EU:s övriga sanktioner mot olika länder har lämnats oförändrade . Dessutom har EU beslutat om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt tredjeland eller en bestämd region. Detta gäller personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket. omfattades även samröre med talibanerna av dessa sanktioner, men de personer som det gällde har överförts till de ovan nämnda sanktionerna för . Vidare finns en separat ordning för sanktioner mot andra som är inblandade i terroristhandlingar. Sanktionerna mot dem som är åtalade av eller motarbetar det arbete som utförs av för det (ICTY) har upphävts sedan de sista åtalade kunnat gripas. EU har fortsatt sitt arbete mot terrorism internt inom EU (se även avsnitt 20.1.3) och externt med utgångspunkt i EU:s övergripande strategi mot terrorism och mot terrorism. Terrorism är ett gränsöverskridande fenomen som kräver internationell samverkan baserad på multilaterala ramverk. På det externa området har det i första hand rört sig om förebyggande insatser med särskild betoning på att försöka motverka rekrytering och radikalisering och bygga upp rätts- och polisväsendet i tredjeland. Inom ramen för kommissionens stabilitetsinstrument har projekt fortsatt i , och . Också och har stått i fokus för diskussionerna om insatser. Kopplingen mellan utveckling och säkerhet har alltmer uppmärksammats inom ramen för arbetet mot terrorism.