prop · GZ0363 · 2012-02-09 00:00:00 — Av första stycket framgår att beslut om säkerhetskontroll alltid kan fattas av domstolens chef eller någon annan lagfaren domare som han eller hon har delegerat beslutanderätten till. Om kontrollen ska genomföras med anledning av en viss förhandling får den även beslutas av rätten. Detta gäller oavsett om frågan om säkerhetskontroll prövas före eller efter att förhandlingen inletts. Rätten beslutar i den sammansättning som följer av tillämpliga behörighetsregler. Enligt andra stycket ska ett beslut om säkerhetskontroll föregås av samråd med polismyndigheten och, om kontrollen ska ske med anledning av en viss förhandling i brottmål, med åklagaren. Samråd behöver dock inte ske om det är uppenbart obehövligt. Samråd kan undvaras t.ex. när en pågående kontroll ska förlängas utan att förhållandena har förändrats i någon beaktansvärd utsträckning eller när ett beslut om kontroll justeras på ett sätt som inte påverkar polisens insats. Av tredje stycket framgår att ett beslut om säkerhetskontroll ska avse , dock längst . Säkerhetskontrollen ska inte pågå än vad som behövs med hänsyn till riskerna för domstolen. Om beslutet avser endast en viss förhandling är det tillräckligt att ange aktuell förhandling. Domstolen ska under ett besluts giltighetstid löpande ompröva förutsättningarna för kontroll. Om domstolen därvid gör bedömningen att det saknas skäl för fortsatt kontroll ska kontrollen genast upphöra. Om det alltjämt finns förutsättningar för kontroll när ett beslut om kontroll löper ut och kontrollen därför bedöms behöva fortgå, kan ett nytt beslut fattas. Vidare ska i ett beslut om säkerhetskontroll anges vilka lokaler som säkerhetskontrollen omfattar. Omfattningen av kontrollen bör anges så precist som möjligt och inte avse mer än vad som är motiverat med hänsyn till säkerhetsriskerna och lokalernas utformning. Det kan t.ex. röra sig om hela domstolen, ett visst våningsplan, endast några rättssalar med angränsande utrymmen eller utrymmen i andra domstolars lokaler eller tillfälliga förhandlingsutrymmen. 3 § En säkerhetskontroll omfattar dem som har kallats att närvara vid en förhandling och övriga besökare till de lokaler som beslutet om säkerhetskontroll avser. Kontrollen omfattar dock inte domstolens anställda eller nämndemän och andra som infinner sig i berörda lokaler när de utövar allmän tjänst eller offentligt uppdrag och inte heller advokater. Om det finns särskilda skäl får den som enligt 2 § får besluta om den aktuella säkerhetskontrollen undanta andra personer från kontrollen eller besluta att personer som annars skulle vara undantagna ska omfattas av denna. I paragrafen anges vilka som omfattas av säkerhetskontrollen, när denna personkrets kan inskränkas respektive utökas samt vem som fattar beslut i en sådan fråga. Övervägandena finns i avsnitt 8. Ändringarna är föranledda av att uppdelningen mellan allmän och särskild säkerhetskontroll har tagits bort. Möjligheten att besluta om att inskränka eller att utöka kretsen av personer som omfattas av säkerhetskontrollen regleras i tredje meningen. Sådana beslut får fattas av den som enligt 2 § har haft rätt att fatta beslut om den aktuella kontrollen, dvs. domstolschefen eller någon annan lagfaren domare som han eller hon har delegerat beslutanderätten till samt, om kontrollen endast sker med anledning av en viss förhandling, rätten. När det gäller möjligheterna till undantag är någon ändring i sak inte avsedd (prop. 1980/81:114 s. 22 och prop. 2000/01:32 s. 63). 4 § En säkerhetskontroll genomförs, efter närmare anvisningar av polismyndigheten, av en ordningsvakt under ledning av en polisman eller av en polisman. Paragrafen behandlar vem som genomför en säkerhetskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8. Ändringen innebär att en säkerhetskontroll ska genomföras av en ordningsvakt under ledning av en polisman eller av en polisman. Kontrollen ska alltid genomföras efter närmare anvisningar av polismyndigheten. Att kontrollen genomförs efter sådana anvisningar och under ledning av polisman innebär dock inte att polis måste vara närvarande i domstolens lokaler. Frågan om polisens medverkan vid en säkerhetskontroll t.ex. vid en förhöjd risk avgörs av polismyndigheten. 5 § Vid en säkerhetskontroll ska vapen och andra föremål som är ägnade att komma till användning vid brott som avses i 1 § eftersökas. För detta ändamål får kroppsvisitation utföras och väskor och andra föremål som påträffas i de lokaler som omfattas av säkerhetskontrollen undersökas. Kroppsvisitation och undersökning av väskor och andra föremål ska ske genom användande av metalldetektor eller annan liknande anordning eller, om det finns särskilda skäl, på annat sätt. Om kroppsvisitation eller undersökning av väskor och andra föremål ska ske på annat sätt än genom användande av metalldetektor eller annan liknande anordning, ska uppgiften utföras av en polisman eller av en ordningsvakt som polismyndigheten har godkänt för sådan uppgift. Identitetskontroll får genomföras endast för att fastställa om en person som Prop. 2011/12:63 uppger sig inte omfattas av säkerhetskontroll ska undantas från kontrollen. Paragrafen reglerar kontrollens utförande. Övervägandena finns i avsnitt 8. Ändringarna är föranledda av att uppdelningen mellan allmän och särskild säkerhetskontroll samt möjligheten att deponera okontrollerade föremål för förvaring har tagits bort. Den föreslagna regleringen motsvarar den för allmän säkerhetskontroll. Första stycket andra meningen har anpassats till definition av kroppsvisitation utan att någon ändring i sak är avsedd. Begreppet kroppsvisitation omfattar således väskor och andra föremål som någon bär med sig. I övrigt har vissa språkliga justeringar gjorts. 6 § Den som vägrar att genomgå en säkerhetskontroll ska inte ges tillträde till de lokaler som kontrollen omfattar. Om någon som är kallad till en förhandling vid domstolen vägrar att genomgå en säkerhetskontroll, ska detta anmälas till domstolen. Rätten ska då avgöra om den som har vägrat att genomgå säkerhetskontroll ska undantas från denna. Får den som vägrar att genomgå en säkerhetskontroll hämtas till domstolen, om han eller hon uteblir, får rätten besluta att personen trots sin vägran ska genomgå kontrollen. Paragrafen reglerar följderna av vägran att genomgå en säkerhetskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8. I första stycket har en konsekvensändring gjorts med anledning av att uppdelningen mellan allmän och särskild säkerhetskontroll har tagits bort. Andra stycket reglerar följderna av att den som är kallad till en förhandling vägrar att genomgå säkerhetskontrollen. Den som verkställer kontrollen ska anmäla denna vägran till någon företrädare för domstolen. Det är sedan rätten som ska avgöra om den som vägrar att genomgå kontrollen ska undantas från denna. 7 § Påträffas vid en säkerhetskontroll något sådant föremål som avses i 5 § första stycket första meningen och tas det inte i beslag enligt bestämmelserna i , ska den hos vilken föremålet påträffas uppmanas att lämna det ifrån sig för förvaring. Den som inte följer en sådan uppmaning får avlägsnas från domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid domstolsförhandling, om inte annat följer av andra stycket. Är innehavaren till ett påträffat föremål okänd, får det omhändertas. Om någon som är kallad till en förhandling vid domstolen inte följer en uppmaning enligt första stycket, ska detta anmälas till domstolen. Rätten ska då avgöra om den som har vägrat att lämna föremålet ifrån sig ska få tillträde utan att lämna det ifrån sig. Får den som vägrat att lämna ifrån sig föremålet hämtas till domstolen, om han eller hon uteblir, får rätten besluta att föremålet trots personens vägran ska omhändertas för förvaring. I paragrafen regleras följderna av att ett farligt föremål påträffas vid kontrollen. Enligt första stycket andra meningen får den som inte följer en uppmaning att lämna ifrån sig ett farligt föremål avlägsnas från domstolens lokaler eller de andra lokaler som används vid Ändringen är av redaktionell karaktär. Ett tillägg Prop. 2011/12:63 har gjorts med anledning av att det i 1 § föreslås ett förtydligande av att säkerhetskontroll kan genomföras även när en domstolsförhandling äger rum i andra lokaler än domstolens egna. Någon ändring i sak är inte avsedd (jfr prop. 1980/81:114 s. 25 och prop. 2000/01:32 s. 67). På motsvarande sätt som i 6 § andra stycket anges i denna paragrafs andra stycke att det är rätten som ska avgöra vad som ska ske när någon som är kallad till en förhandling inte följer en uppmaning att lämna ifrån sig ett sådant föremål som anges i 5 § första stycket första meningen. I övrigt har vissa språkliga justeringar gjorts. Särskilda bestämmelser om förvaring av föremål 8 § Föremål som har lämnats till förvaring eller omhändertagits enligt denna lag ska förvaras på ett betryggande sätt. På begäran ska ett bevis om att ett föremål har lämnats till förvaring eller omhändertagits utfärdas. Föremålet ska återlämnas till den som har lämnat det till förvaring eller från vilken det omhändertagits när denne lämnar de lokaler som kontrollen omfattar. Paragrafen reglerar förvaring och återlämnande av föremål som lämnats till förvaring eller omhändertagits vid en säkerhetskontroll. Ändringarna är en följd av att uppdelningen mellan allmän och särskild säkerhetskontroll har tagits bort. I övrigt har vissa språkliga justeringar gjorts. Särskilda bestämmelser om kroppsvisitation 9 § Kroppsvisitation som är av mera väsentlig omfattning ska utföras i ett avskilt utrymme och om möjligt i vittnes närvaro. Kroppsvisitation får utföras eller bevittnas endast av en person som är av samma kön som den som visiteras, om undersökningen inte sker genom användande av metalldetektor eller annan liknande anordning eller avser föremål som den visiterade har med sig. Paragrafen anger hur kroppsvisitation och undersökning av föremål ska utföras vid säkerhetskontrollen. Övervägandena finns i avsnitt 8. Ändringen i första stycket innebär att en kroppsvisitation av mera väsentlig omfattning ska utföras i ett avskilt utrymme. Med ett avskilt utrymme avses rum eller annat utrymme som har avskilts genom t.ex. draperi, skärmvägg eller liknande avdelare och som inte medger insyn. Av det nya andra stycket, som delvis motsvarar första stycket andra meningen i paragrafens tidigare lydelse, följer att undersökning av föremål som någon har med sig, t.ex. en väska, kan utföras och bevittnas även av en person som inte är av samma kön som den som visiteras. I övrigt har vissa språkliga justeringar gjorts. Sammanfattning av betänkandet Ökad säkerhet i domstol (SOU 2009:78) Utredningsuppdraget beslutades vid regeringssammanträde . Av direktiven (dir. 2008:127) framgår att det på grund av det allt hårdare samhällsklimatet kan ifrågasättas om säkerheten i domstolarna är tillräcklig. Frågan var därför om det kunde finnas behov av att utöka möjligheterna att besluta om säkerhetskontroll i domstol enligt lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol (säkerhetskontrollagen). I uppdraget ingick bl.a. att göra en kartläggning av säkerhetsriskerna i och hoten mot domstolarna. För det fall ett behov av att utöka möjligheterna att besluta om säkerhetskontroll i domstol ansågs föreligga, skulle enligt direktiven förslag till lagändringar lämnas. Även vissa andra frågor med anknytning till säkerhetskontrollagen skulle övervägas inom ramen för uppdraget. Mot bakgrund av samhälleliga förändringar, särskilt brottsutvecklingen sedan säkerhetskontrollagen senast ändrades , har utredningen funnit, att det finns ett klart uttalat behov av att utöka möjligheterna att fatta beslut om säkerhetskontroll i domstol. Här kan också nämnas vissa händelser som mer specifikt har drabbat just domstolarna, såsom knivdådet i och sprängningen utanför samt de i tyska Landshut och inträffade morden under pågående förhandlingar . Behov av ökad säkerhet finns även vid andra förhandlingar än i brottmål och berör också förvaltningsdomstolarna. För att säkerhetskontroll allmän eller särskild ska kunna beslutas enligt gällande rätt krävs att det föreligger en konkret risk för brottslighet som innebär en allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Utredningen anser emellertid att det för en säkerhetskontrolls genomförande endast bör krävas att kontrollen syftar till att förebygga sådan brottslighet. Om utredningens förslag genomförs, ska det därigenom kunna vara möjligt att i större utsträckning besluta om säkerhetskontroll vid en närmast abstrakt hotbild som inte ens behöver kunna knytas till förekomsten av någon viss förhandling. Därjämte ska det, liksom , givetvis kunna genomföras säkerhetskontroller när det faktiskt finns en konkret riskindikation, företrädesvis just i anslutning till att en viss huvudförhandling eller annat sammanträde ska hållas. I praktiken innebär förslaget alltså att möjligheten att åstadkomma säkra domstolar vidgas genom att tröskeln för när säkerhetskontroll kan beslutas sänks. Men det blir också möjligt att fatta beslut med längre räckvidd än , då beslutet naturligen knyts till genomförandet av en viss förhandling. I betänkandet används begreppet fasta säkerhetskontroller för denna form av kontroll. Typiskt sett handlar det om inpasseringskontroller med larmbågar som är placerade vid en domstols entré, dvs. i likhet med vad som redan bl.a. finns i . Ett beslut om en fast säkerhetskontroll, dvs. över , till följd av en abstrakt hotbild kan enligt förslaget grunda sig på erfarenheter som gjorts vid tidigare genomförda säkerhetskontroller, t.ex. större beslag av farliga föremål eller andra händelser. Att ett stort antal brottmåls- förhandlingar pågår och innefattar allvarlig våldsutövning eller gängbrottslighet kan vara en annan anledning, liksom att det förekommer gäng- eller släktrivalitet som berör domsagan eller motsvarande. Vidare kan en hotbild mot domstolens personal, mot åklagare och andra som brukar företräda sin myndighet i domstolen eller mot advokater utgöra skäl för ett mer kontinuerligt säkerhetsarrangemang av detta slag. Detsamma gäller när det föreligger en hotbild som har sin rot i lokala ordningsstörande grupperingar. Utredningen betonar överlag sambandet mellan ordningsstörning och säkerhetsrisker och understryker allmänt värdet av att, oavsett förekomsten av säkerhetskontroll, domstolarna i större utsträckning använder sig av egen uniformerad ordningspersonal för att, vid behov, säkerställa ordningen i domstolens lokaler och därmed minimera säkerhetsriskerna. När en säkerhetskontroll övervägs, oavsett om det finns en konkret hotbild eller inte, måste proportionalitetshänsyn tas i varje enskilt fall så att ett godtagbart skydd uppnås med minsta möjliga inskränkning av den enskildes grundlagsskyddade rättigheter. Säkerhetskontroller över får inte beslutas slentrianmässigt och måste bli föremål för omprövning under vissa omständigheter. Utredningen föreslår mot bakgrund av den nya modellen för riskbedömningarna att det endast ska förekomma en typ av säkerhetskontroll. Den nuvarande indelningen i allmän och särskild säkerhetskontroll föreslås därför utgå. I de fall då säkerhetskontrollen inte avser hela domstolen måste de berörda lokalerna, alternativt den förhandling som avses, anges i beslutet. Säkerhetskontroller ska, liksom , kunna genomföras på flera ställen inom själva domstolsbyggnaden. Dagens bestämmelser innebär att det i första hand är en polisman som ska genomföra säkerhetskontroll. Ordningsvakter kan emellertid efter beslut av polismyndigheten tillåtas genomföra en allmän säkerhetskontroll, men under ledning av polis. De kan också tillåtas biträda en polisman som genomför särskild säkerhetskontroll. Men eftersom möjligheterna att besluta om säkerhetskontroll nu i utredningens förslag föreslås bli utvidgade, är det inte praktiskt att utgå från att polis ska delta vid genomförandet i lika stor utsträckning framgent. Säkerhetskontroll ska därför enligt förslaget kunna genomföras av ordningsvakt närmast som ett förstahandsalternativ men efter närmare anvisningar av polismyndigheten och under ledning av polisman. ska alltså alltjämt polisman kunna genomföra en säkerhetskontroll. Om det finns en konkret hotbild, ska domstolen dock få besluta att säkerhetskontrollen måste genomföras av polisman, som därvid ska ha rätt att utföra kroppsvisitation och undersökning av väskor även på annat sätt än genom användande av metalldetektor eller liknande anordning. Samråd med polismyndigheten inför beslut om säkerhetskontroll ska till skillnad från vad som är fallet inte behöva ske när det kan anses vara obehövligt, exempelvis i samband med sådana fasta säkerhetskontroller då polis kanske inte ens förutsätts vara fysiskt närvarande. Ett beslut om att det är polisman som ska genomföra säkerhetskontrollen (m.a.o. inte endast ordningsvakter) ska emellertid alltid föregås av samråd med polismyndigheten. med åklagare vara obligatoriskt innan säkerhetskontroll beslutas inför viss förhandling i brottmål. Det måste ankomma på domstolschefen eller annan person som fått beslutanderätten delegerad till sig att ta beslut om säkerhetskontroll som inte är inskränkt till viss domstolsförhandling. Anpassningar till den beredningsorganisation som präglar domstolsarbetet medför att utredningen föreslår att domstolschefen eller personen som fått uppgiften delegerad till sig i fortsättningen ska kunna fatta beslut om säkerhetskontroll utan begränsningar, dvs. även rörande säkerhetskontroll i samband med viss förhandling, vilket är en utvidgning jämfört med vad som gäller . Den sistnämnda kategorin av beslut ska även kunna fattas av rätten eller, om förhandlingen ännu inte har inletts, av den som ska vara ordförande vid förhandlingen. Enligt gällande rätt ska en person som inte tillåter undersökning av väska eller annat föremål i samband med säkerhetskontroll, om det anses lämpligt, ges tillfälle att lämna föremålet till förvaring. Under utredningsarbetet har framkommit att möjligheten att vägra förvaring knappast nyttjas. utgör föremål som lämnats till förvaring naturligtvis en potentiell säkerhetsrisk. Därför föreslår utredningen nu att det inte längre ska vara möjligt att lämna okontrollerade föremål till förvaring vid säkerhetskontroll. Den som inte tillåter undersökning ska vägras tillträde. I utredningsuppdraget har ingått att överväga om undantaget för vissa personkategorier att genomgå säkerhetskontroll generellt ska avse advokater och tolkar. Utredningen anser att undantaget alltjämt bör gälla advokater och dem som utövar allmän tjänst eller har offentliga uppdrag. Möjligheten att inskränka kretsen av personer som är generellt undantagna från allmän säkerhetskontroll tillkom mot bakgrund av de praktiska problem som generella undantag kan ge upphov till, särskilt vid större domstolar. För fasta ordningsvakter och i domstolen tjänstgörande poliser är det enklare om de generella undantagen för olika personkategorier är få. Tillämpningsområdet när det gäller möjligheterna att inskränka kretsen av undantagna personer ska därför enligt förslaget sträckas ut till samtliga säkerhetskontroller, oavsett om de avser att kontrollera besökare vid passagen till domstolens lokaler eller exempelvis till någon enskild förhandlingssal. Utredningsförslaget berör samtliga landets domstolar. utgår utredningen från att det endast blir ett begränsat antal domstolar uppskattningsvis 1015 domstolar som vid varje given tidpunkt kan tänkas ha skäl att genomföra fasta säkerhetskontroller, dvs. Förslaget kommer att medföra viss kostnadsökning. Den är dock svår att beloppsmässigt fastställa närmare. Det är framför allt nyanställningar av ordningsvakter och inköp av teknisk utrustning som går att närmare precisera. Därtill kommer kostnader för ombyggnationer, m.m. Eftersom det är ett angeläget samhälleligt intresse att kunna genomföra säkra och öppna domstolsförhandlingar, dvs. en kärnverksamhet i ett rättssamhälle, bör de ökade kostnaderna enligt utredningen i första hand täckas genom ökade anslag. Om resurstillskott inte anses kunna komma i fråga, får anslagen justeras genom avgiftshöjningar eller omfördelningar inom det nuvarande budgetanslaget för Domstolar (domstolarna och förvaltningsmyndigheten ). Utredningens förslag föreslås träda i kraft . Lagförslag i betänkandet Ökad säkerhet i domstol (SOU 2009:78) Förslag till lag om ändring i lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol1 dels att nuvarande 3 § ska betecknas 5 § och att 510 §§ ska betecknas 611 §, dels att 1, 2 och 410 §§ samt rubriken närmast före 1 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 3 §, samt närmast före 3 § en ny rubrik av följande lydelse. genomföras som allmän eller sär- genomföras i syfte att förebygga att det i en domstols lokaler för- övas brott som innebär en allvar- genomföras, om det finns anled- lig fara för någons liv, hälsa eller ning att befara att det i en dom- frihet eller för omfattande för- stols lokaler kan komma att för- störelse av egendom. övas brott som innebär en allvarlig fara för någons liv, hälsa eller fri- het eller för omfattande förstörelse genomföras, om det till följd av risk för att det i samband med en att förövas brott som anges i slutas av domstolens chef eller domstolens chef eller annan lag- annan lagfaren domare som faren domare till vilken beslutan- 1Senaste lydelse av lagens rubrik 2001:180. 2Senaste lydelse 2001:180. 3Senaste lydelse 2001:180. Ändringen innebär bl.a. att första och tredje styckena upphävs. 4Senaste lydelse 2001:180. eller hon har delegerat beslutan- derätten har delegerats. kontroll beslutas av rätten eller, om förhandlingen ännu inte har inletts, av den som skall vara ord- förande vid förhandlingen. Om kontrollen ska ske i sam- skall samråd ske med polismyn- band med en viss domstolsför- digheten och, i fråga om särskild säkerhetskontroll i brottmål, med även beslutas av rätten eller, om förhandlingen ännu inte har inletts, av den som ska vara ordförande Ett beslut om allmän säker- hetskontroll skall avse och, ska avse och, vid behov, vid behov, innehålla uppgift om innehålla uppgift om vilka lokaler vilka lokaler som beslutet avser. Ett beslut om särskild säker- hetskontroll skall avse en viss för- Beslut om säkerhetskontroll ska föregås av samråd med polismyndigheten, om det inte är obehövligt. Samråd ska ske med åklagaren, innan säkerhetskontroll beslutas i samband med en viss förhandling i brottmål. Ett beslut enligt 4 § av domstolen att polisman ska genomföra säkerhetskontrollen ska alltid föregås av samråd med polismyndigheten. Säkerhetskontroll genomförs, efter närmare anvisningar av polismyndigheten, av polisman. Vid allmän säkerhetskontroll får dock polismyndigheten besluta att kontrollen skall genomföras av ordningsvakt under ledning av polisman. 5Senaste lydelse av tidigare 3 § 2001:180. 6Senaste lydelse av tidigare 4 § 2001:180. Säkerhetskontroll genomförs, efter närmare anvisningar av polismyndigheten, av ordningsvakt under ledning av polisman eller av polisman. Om det finns anledning att befara att det i en domstols lokaler kan komma att förövas brott som kontroll får polismyndigheten besluta att polisman som genomför kontrollen skall biträdas av ordningsvakt. någons liv, hälsa eller frihet eller egendom, får domstolen besluta att Allmän säkerhetskontroll omfattar besökare till domstolens lokaler. Kontrollen avser dock inte domstolens anställda eller nämndemän och andra som infinner sig i domstolens lokaler på grund av utövning av allmän tjänst eller offentligt uppdrag och inte heller advokater. Domstolen får, om särskilda skäl talar för det, undanta andra personer från kontrollen och besluta att personer som annars skulle vara undantagna skall omfattas av kontrollen. Särskild säkerhetskontroll omfattar åhörare och dem som har kallats att närvara vid förhandlingen.