prop · GZ0355 · 2012-02-10 00:00:00 — Innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade telemeddelanden skall göras tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand. Med telemeddelande avses ljud, text, bild, data eller information i övrigt som förmedlas med hjälp av radio eller genom ljus eller elektromagnetiska svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om frågor som avses i första och andra styckena samt får i enskilda fall medge undantag från kravet i första stycket. Innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade meddelanden skall göras tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall medge undantag från skyldigheten enligt första stycket och får meddela de förelägganden som behövs för efterlevnaden av skyldigheterna enligt första och andra styckena. Föreläggandena får förenas med vite. Tystnadsplikt enligt 20 § första stycket gäller även för uppgift som hänför sig till 1. åtgärden att kvarhålla försändelser enligt 27 kap. 9 § rättegångsbal- 2. angelägenhet som avser an- 2. angelägenhet som avser an- vändning av hemlig teleavlyssning vändning av avlyssning eller över- eller hemlig teleövervakning enligt vakning enligt 27 kap. 18 respek- 27 kap. 18 eller 19 § rättegångs- tive 19 § eller balken eller tekniskt bistånd med tekniskt bistånd med avlyssning eller med övervakning enligt 4 kap. 25 b § lagen (2000:562) om kap. 25 b § lagen (2000:562) internationell rättslig hjälp i brott- internationell rättslig hjälp i brott- 2 Nuvarande lydelse enligt förslag i prop. 5. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till , om verket finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende som avser kontroll av skatt eller avgift eller rätt folkbokföringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481), och Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller tillgång till uppgift som avses i 20 § första stycket skall på begäran lämna 1. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivningslagen (1970:428), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns synnerliga 2. uppgift som avses i 20 § 2. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och som gäller första stycket 1 och som gäller misstanke om brott till åklagar- misstanke om brott till myndighet som skall ingripa mot brottet och någon annan myndighet som skall även i andra fall till polismyndig- ingripa mot brottet, om fängelse är het eller åklagarmyndighet, föreskrivet för brottet och det kan föranleda annan påföljd än 3. uppgift som avses i 20 § 3. uppgift som avses i 20 § första stycket 3 och som gäller första stycket 3 samt sådana upp- misstanke om brott till åklagar- gifter för lokalisering av ett tek- niskt hjälpmedel som avses i 27 någon annan myndighet som skall kap. 19 § till ingripa mot brottet, om det för polismyndighet, om myndigheten brottet inte är föreskrivet lindri- finner att uppgiften behövs i sam- gare straff än fängelse , band med efterforskning av perso- ner som har försvunnit under sådana omständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa, 4. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en kronofogdemyndighet som behöver uppgiften i exekutiv verksamhet, om myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 5. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till , om verket finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende som avser kontroll av skatt eller avgift eller rätt folkbokföringsort enligt folkbokföringslagen (1991:481), 6. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till polismyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med underrättelse, efterforskning eller identifiering vid olyckor eller dödsfall eller för att myndigheten skall kunna fullgöra en uppgift som (1984:387), 7. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till polismyndighet eller åklagarmyndighet, om myn- digheten finner att uppgiften be- hövs i ett särskilt fall för att myn- underrättelseskyldighet enligt 33 § bestämmelser om unga lagöver- 8. uppgift som avses i 20 § 6. uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och 3 till regional första stycket 1 och 3 till regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksam- lagen (1981:1104) om verksam- heten hos vissa regionala alarme- heten hos vissa regionala alarme- Ersättning för att lämna ut upp- Ersättning för att lämna ut upp- gifter enligt första stycket 8 skall gifter enligt första stycket 6 skall vara skälig med hänsyn till kost- vara skälig med hänsyn till kost- naderna för utlämnandet. naderna för utlämnandet. Den som i annat fall än som avses i 20 § första stycket och 21 § i radiomottagare har avlyssnat eller på annat sätt med användande av sådan mottagare fått tillgång till ett radiobefordrat telemeddelande som inte är avsett för honom eller henne själv eller för allmänheten får inte obehörigen föra det vidare. Den som i annat fall än som avses i 20 § första stycket och 21 § i radiomottagare har avlyssnat eller på annat sätt med användande av sådan mottagare fått tillgång till ett radiobefordrat meddelande som avses i 27 kap. 18 respektive 19 § och som inte är avsett för honom eller henne själv eller för allmänheten får inte obehörigen föra det vidare. Den som i verksamhet som Den som i verksamhet som anges i 19 § första stycket lämnar anges i 19 § första stycket lämnar ut innehållet i och uppgifter om ut innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade tele- avlyssnade eller övervakade med- meddelanden har inte rätt till er- delanden har inte rätt till ersätt- Den som lämnar ut uppgifter enligt 22 § första stycket 2 och 3 har inte rätt till ersättning. 3 Nuvarande lydelse enligt förslag i lagrådsremiss Kostnadsansvar för hemlig teleavlyssning m.m. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från första och andra styckena. Denna lag träder i kraft . 10 Förslag till förordning om ändring i sekretessförordningen (1980:657) Härigenom föreskrivs att 6 § sekretessförordningen (1980:657) och bilagan till den förordningen skall ha följande lydelse. Föreskrifter med stöd av 15 kap. 2 § sekretesslagen Följande myndigheter skall i den utsträckning som framgår nedan inte tillämpa föreskriften i 15 kap. 2 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelser på beford- ringsanstalt och om hemlig teleav- diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelse på beford- ringsanstalt och om hemlig teleav- diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelse på beford- ringsanstalt och om hemlig teleav- ningar som rör brott mot rikets säkerhet Följande myndigheter skall i den utsträckning som framgår nedan inte tillämpa föreskriften i 15 kap. 2 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelser på beford- eller övervakning enligt 27 kap. 18 respektive 19 § , diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelse på beford- eller övervakning enligt 27 kap. 18 respektive 19 § , diarier över ärenden om kvarhål- lande av försändelse på beford- eller övervakning enligt 27 kap. 18 respektive 19 § , hemlig dataavläsning samt diarier brott mot rikets säkerhet Särskilda begränsningar i sekretes- 1. utredning, planering, till- ståndsgivning, prisreglering, till- syn och stödverksamhet hos rege- ringen i frågor som rör näringsli- 133. utredning, planering, till- sekretessen gäller inte beslut i ståndsgivning och tillsyn enligt lagen (2004:656) om utsläpp av 1. utredning, planering, till- ståndsgivning, prisreglering, till- syn och stödverksamhet hos rege- ringen i frågor som rör näringsli- 133. utredning, planering till- sekretessen gäller inte beslut i ståndsgivning och tillsyn enligt lagen (2004:656) om utsläpp av prövning av frågor enligt 36 § förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation Denna förordning träder i kraft . 11 Förslag till förordning om ändring i polisförordningen (1998:1558) Härigenom föreskrivs att 3 kap. 8 § polisförordningen (1998:1558) skall ha följande lydelse. länspolismästare, polismästare, polisö- verintendenter, polisintendenter eller polissekreterare får fatta beslut 20. om att göra en anmälan som 20. om att göra en anmälan som rör utvisning enligt 2 § lagen rör utvisning enligt 2 § lagen (1991:572) om särskild utlän- (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll, om förvar enligt 8 § ningskontroll, om förvar enligt 8 § första stycket samma lag, om första stycket samma lag, om m.m. enligt 19 § samma lag eller m.m. enligt 19 § samma lag eller om att framställa yrkande om om att framställa yrkande om tillstånd till hemlig teleavlyssning tillstånd till avlyssning m.m. enligt m.m. enligt 21 § andra stycket 21 § andra stycket samma lag, får uppdra åt en annan anställd än som anges i första stycket att fatta beslut i ärenden som anges där, om den anställde har den kompetens, utbildning och erfarenhet som behövs. Denna förordning träder i kraft . 12 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2000:704) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att 7 § förordningen (2000:704) om internationell rättslig hjälp i brottmål skall ha följande lydelse. Följande kostnader skall återkrävas av den ansökande staten: 4. hemlig teleavlyssning: myn- 4. avlyssning enligt 27 kap. 18 § utlägg för operatörs kostnader för verkställandet av avlyssning. Denna förordning träder i kraft . 13 Förslag till förordning om ändring i förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation Härigenom föreskrivs att 36 § förordningen (2003:396) om elektronisk kommunikation skall ha följande lydelse. får efter samråd med och meddela de verkställighetsföreskrifter som behövs för hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning enligt 6 kap. 19 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation samt får efter samråd med och i enskilda fall medge undantag från krav enligt 6 kap. 19 § första stycket samma lag. får medge undantag och meddela förelägganden enligt 6 kap. 19 § tredje stycket lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Denna förordning träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna (SOU 2005:38) Remissvar har inkommit från ombudsmän (), , Hovrätten för , , , , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Länsrätten i , Justitiekanslern, , , , , , , , , Datainspektionen, Försvarsmakten, , , , , , , , , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , , Svenska avdelningen av , för Mänskliga rättigheter, kommuner och landsting, , Svenska IT- företagens Organisation, , , , , , , , , , , , Föreningen och (), IFPI svenska gruppen, Svenska , Svenska Artisters och Musikers (), Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (). har meddelat att nämnden inte har några synpunkter att lämna. och har meddelat att man avstår från att yttra sig. för Mänskliga rättigheter, B2 Bredband AB, , och har inte kommit in med yttrande. sammanfattning av delbetänkandet (SOU 2009:1) De brottsbekämpande myndigheterna (i detta sammanhang avses åklagare, polis och tull) har möjlighet att få tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation enligt två regelverk, bestämmelserna om hemlig teleövervakning i (RB) och utlämnande av uppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 3 lagen om elektronisk kommunikation (LEK) från dem som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst (leverantörer). Myndigheterna får i princip samma uppgifter oavsett vilka bestämmelser som tillämpas. Det rör sig främst om uppgifter som svarar på frågorna vilka teleadresser kommunicerade med varandra, när skedde det, var befann sig de som kommunicerade och vilken typ av kommunikation användes. Myndigheterna får inte tillgång till innehållet i en kommunikation, t.ex. telefonsamtalet, smsmeddelandet, telefaxmeddelandet eller epostmeddelandet, utan enbart till vad som brukar kallas trafikuppgifter. För att få innehållet i meddelandet krävs beslut om det mer ingripande tvångsmedlet hemlig teleavlyssning. Tillstånd till hemlig teleövervakning ger tillgång till såväl historiska uppgifter som framtida uppgifter medan lagen om elektronisk kommunikation enbart omfattar historiska uppgifter, alltså sådana uppgifter som redan finns hos leverantören när beslutet verkställs. Förutsättningarna för hemlig teleövervakning enligt 27 kap. 19-21 §§ RB är följande. 1.Det ska finnas en skäligen misstänkt person. a)brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (även anstiftan och medhjälp), b)dataintrång, barnpornografibrott som inte är ringa, narkotikabrott eller narkotikasmuggling, eller c)försök, förberedelse eller stämpling till brott under a) och b). 3.Åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. 4.Åtgärden ska avse uppgifter om telemeddelanden som befordras eller har befordrats till eller från teleadresser med viss anknytning till den misstänkte. 5.Åtgärden ska beslutas av domstol. Förutsättningarna för att de brottsbekämpande myndigheterna ska få tillgång till uppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK är följande (i jämförelse med ). 1.Det ska vara fråga om misstanke om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (även anstiftan och medhjälp omfattas men inte försöks, förberedelse och stämplingsbrott). 2.Det behöver inte finnas en skäligen misstänkt person. 3.Åtgärden behöver inte vara av synnerlig vikt för utredningen. Åtgärden är inte begränsad till vissa teleadresser. Åtgärden beslutas av den brottsbekämpande myndigheten. För att de brottsbekämpande myndigheterna ska få uppgifter om abon- nemang från leverantörerna, t.ex. namn, adress, hemliga telefonnummer och IPnummer, fordras inte samma svårhetsgrad rörande den misstänkta I sådana fall är det enligt 6 kap. 22 § första stycket 2 LEK tillräckligt att det för brottet är föreskrivet fängelse och att det i det en- skilda fallet kan bli fråga om annan påföljd än böter. lämnades tillstånd till hemlig teleövervakning i 1 315 I samtliga fall där hemlig teleavlyssning beviljades (966 fall) hade domstolen gett tillstånd till hemlig teleövervakning. 349 fall hade tillstånd meddelats till enbart hemlig teleövervakning. Det saknas statistik över antalet fall där de brottsbekämpande myndig- heterna begär ut uppgifter med stöd av lagen om elektronisk kommuni- Polisen har gjort beräkningar över antalet fall där man har begärt att få ut uppgifter enligt 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK och uppskattat det till ca 9 500. Den siffran omfattar inte Säkerhetspoli- sens och ärenden. Mot bakgrund av kravet i lagen om elektronisk kommunikation på att det ska vara fråga om misstanke om brott med ett straffminimum fängelse, står det klart att utred- ningarna enbart rör allvarlig brottslighet och att myndigheterna många gånger har begärt uppgifter i samma utredning. anledning till det relativt stora antalet beslut är att det inledningsvis i många förundersökningar rörande grova brott saknas en skäligen miss- tänkt person och därmed finns det inte heller möjlighet att använda sig av hemlig teleövervakning enligt . En hjälp i arbetet med att identifiera misstänkta personer är att inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation på och i närheten av en brottsplats, längs flyktvägar och En annan anledning till det relativt stora antalet beslut är an- vändningen vid brottslighet av mobiltelefoner med anonyma kontantkort, där myndigheterna behöver inhämta uppgifter i syfte att identifiera den som använder ett visst abonnemang. Uppdraget som redovisas i detta betänkande utredningar har kommit med förslag om att de brottsbekämpande myndigheternas delvis parallella möjligheter att inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation genom respektive lagen om elektronisk kommunikation ska föras samman i ett regelverk. Förslagen har inte lett till lagstiftning. Frågan om myndigheternas användning av lagen om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet togs inte upp i de sammanhangen. Regeringen konstaterar i direktiven till den här utredningen att det finns ett operativt behov av att få tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation för att kartlägga brottslig verksamhet och i övrigt arbeta brottsförebyggande. Regeringen anger att såväl tekniken kring elektronisk kommunikation som polisens och tullens underrättelseverksamhet har genomgått stora förändringar och att det mot den bakgrunden kan ifrågasättas om bestämmelsen i 6 kap. 22 § första styck- et 3 LEK är ändamålsenligt utformad. Regeringen konstaterar också i direktiven att det i underrättelseverk- samheten kan finnas behov av att även få tillgång till uppgifter om abon- nemang (6 kap. 22 § första stycket 2 LEK) och att utredningen i den delen ska utgå från att det ska vara möjligt för de brottsbekämpande myndigheterna att få tillgång till sådana uppgifter, inklusive uppgift om vem som har haft ett visst IPnummer vid ett visst tillfälle, även vid miss- tanke om brott som i det konkreta fallet bör föranleda ett bötesstraff. Utredningens uppdrag är bl.a. mot den bakgrunden att överväga beho- vet av mer ändamålsenliga regler för inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen. Det rör sig då inte om uppgifter från trådlös kommunikation, som radio och satellitkommuni- kation, eftersom etern har ansetts vara fri. Inhämtning och bearbetning av olika former av elektronisk kommunikation är ett allt viktigare verktyg för de brottsbekämpande myndigheterna såväl i underrättelseverksamhet som i det brottsutredande arbetet. har elektronisk kommunikation ett starkt skydd i både regeringsformen och . Den omfattas av skyddet rörande privat och familjeliv och korrespondens i artikel 8 i och skyddet mot undersökning av förtroligt meddelande i 2 kap. 6 § regeringsformen. En grundläggande utgångspunkt för förslagen är att de inte bara ska syfta till att upprätthålla en effektiv brottsbekämpande verksamhet utan även till att förstärka och bygga ut rättssäkerheten och integritetsskyddet vid inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation. Tydliga och rättssäkra befogenheter för utfående av uppgifter om elektronisk kommunikation Bestämmelsen i 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK bryter leverantörernas tystnadsplikt och ställer som enda krav för att uppgifterna ska få hämtas in, att misstanken rör brottslighet av viss svårhetsgrad. Det saknas i den lagen bestämmelser såsom vid hemlig teleövervakning om exempelvis formerna för tillståndsgivningen, krav på synnerlig vikt för utredningen, hur överskottsinformation får användas, underrättelseskyldighet till enskild och om särskild tillsyn av Säkerhets och integritetsskyddsnämnden. Regleringen i lagen om elektronisk kommunikation uppfyller inte i tillräcklig grad de krav på rättssäkerhet och integritetsskydd som måste finnas vid det här slaget av integritetskänsliga åtgärder. Den ska därför upphävas. I förundersökningar ska uppgifter om elektronisk kommunikation kunna inhämtas från leverantörerna enbart efter beslut om hemlig teleövervakning. I underrättelseverksamhet ska befogenheter att inhämta uppgifter från leverantörerna tas in i en ny lag om tillgång till uppgifter om viss elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Hemlig teleövervakning i förundersökningar När ska inhämtning få ske? När bestämmelsen i 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK upphävs blir det, för att kunna upprätthålla en effektiv brottsbekämpning, nödvändigt att möjliggöra att hemlig teleövervakning avseende uppgifter om telemeddelanden som har befordrats (historiska uppgifter) får användas även när det saknas en skäligen misstänkt person. Det ska krävas att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen och att syftet är att fastställa vem som skäligen kan misstänkas för brottet eller utröna annan omständighet av väsentlig betydelse för utredningen. Det sistnämnda kan vara att fastställa var en målsägande eller ett vittne har befunnit sig eller var en brottsplats är belägen. Ett strängare krav än när det finns en skäligen misstänkt person ska gälla för att åtgärden ska få användas i ett sådant tidigt skede i en förundersökning. Misstanken ska röra brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om sådan gärning är belagd med straff, eller annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse . Det är alltså fråga om samma brott som krävs för hemlig teleavlyssning. Vem ska fatta beslut? Tillstånd till hemlig teleövervakning i förundersökningar där det finns en skäligen misstänkt person ges av domstol. Det är av stor vikt i det brottsbekämpande arbetet att det finns möjlighet att snabbt få tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation. Snabbheten i förfarandet är en avgörande framgångsfaktor. Ofta är möjligheten till minutoperativa beslut avgörande för att säkra ett lyckat utredningsresultat. Det gäller särskilt som de personer som sysslar med grov brottslighet aktivt vidtar åtgärder i syfte att försvåra och omöjliggöra ett framgångsrikt arbete från de brottsbekämpande myndigheternas sida. Åklagare ska få ge interimistiskt tillstånd till hemlig teleövervakning, om det kan befaras att inhämtande av rättens tillstånd skulle medföra en sådan fördröjning eller annan olägenhet som är av väsentlig betydelse för utredningen. Har åklagaren gett ett sådant interimistiskt tillstånd ska han eller hon genast göra en skriftlig anmälan om åtgärden till rätten. I anmälan ska skälen för åtgärden anges. Rätten ska skyndsamt pröva ärendet. Finner rätten att det inte finns skäl för åtgärden, ska den upphäva beslutet. Har ett interimistiskt tillstånd till hemlig teleövervakning upphört att gälla innan rätten har prövat ärendet, ska åklagaren anmäla åtgärden till Säkerhets och integritetsskyddsnämnden. Beslut om hemlig teleövervakning innan det finns en skäligen misstänkt person ska vid sidan av domstol få fattas även av undersökningsledare eller åklagare (utan att det är fråga om interimistiska tillstånd). Det är fråga om fall som omfattas av lagen om elektronisk kommuni- Om åtgärden kan antas bli av stor omfattning eller av särskilt ingripande slag, ska domstolen dock fatta besluten. Detta ska gälla bl.a. Prop. 2011/12:55 när inhämtningen avser långa tidsperioder, ett stort antal personer eller Bilaga 4 någon som arbetar med källskyddad information på ett medieföretag. Tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet När ska inhämtning få ske? Bestämmelsen i 6 kap. 22 § första stycket 3 LEK anger att brottsligheten ska ha ett minimistraff fängelse för att inhämtning ska får ske. Det bör även fortsättningsvis gälla i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. finns det brott som faller inom ansvarsområde och som inte har denna stränga straffskala men där tillgången till uppgifterna i undersökningarna har sådan betydelse att inhämtning ska få ske trots ett lägre straffminimum. Det rör bl.a. sabotage, kapning, olovlig kårverksamhet, brott mot medborgerlig frihet, spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift, olovlig underrättelseverksamhet och företagsspioneri. För att inhämtning ska få ske bör det finnas ett krav på att uppgifterna kan antas ha en påtaglig betydelse för undersökningen. Det bör uttryckas så att uppgifter om viss elektronisk kommunikation ska få hämtas in i underrättelseverksamhet när det finns särskild anledning att anta att uppgifterna kan bidra till att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamheten.