prop · H00310 · 2012-09-19 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att grundregeln ska vara att vårdnadshavare och andra som berörs av en utredning om ett barns behov av stöd eller skydd genast underrättas om ett beslut att inleda utredning. I vissa situationer behöver det däremot finnas en möjlighet till respit med att delge dem som berörs av utredningen om ett sådant beslut. Regeringen föreslår därför att om det finns särskilda skäl, ska kunna avvakta med att informera berörda om att en utredning inletts. Frågan om att kunna avvakta med att informera vårdnadshavaren om en inledd utredning måste, enligt regeringens uppfattning, bedömas utifrån en avvägning mellan barnets rätt till integritet och vårdnadshavarens rätt till insyn för att kunna ta sitt vårdnadsansvar. Vanligtvis uppstår frågan när det gäller äldre barn och regler om barns ökade beslutskompetens i takt med stigande ålder och mognad talar för en lyhördhet för barnets önskemål. Men det finns givetvis situationer när detta gäller även yngre barn. Det kan således behövas ett visst rådrum för att tillsammans med det berörda barnet planera kontakten med vårdnadshavaren och överväga det eventuella behov av skydd som kan uppstå i och med att informationen om inledd utredning når föräldrarna. Det kan även avse situationer som rör yngre barn. En sådan situation kan vara att vårdnadshavaren eller någon annan närstående är misstänkt för övergrepp mot barnet och att polisutredningen befinner sig i ett känsligt läge. I en sådan situation behöver polisens och utredningar samordnas. En annan situation kan vara då barnet självt är misstänkt för att ha begått ett brott och det kan innebära ett stort men för brottsutredningen om vårdnadshavaren underrättas. Ytterligare ett skäl att avvakta med att underrätta vårdnadshavaren kan vara önskemål från barnet eller den unge själv. Hon eller han kan ha vänt sig till och berättat om förhållanden i hemmet som föranleder en utredning, men motsätter sig att föräldrarna kontaktas. Det kan bl.a. handla om flickor och pojkar som rymmer eller kastas ut hemifrån eller situationer där någon utsatts för hedersrelaterat våld. I dessa lägen kan behöva tala med personer i barnets professionella nätverk, ha ytterligare samtal med barnet och i särskilt allvarliga fall planera för hur skyddet av barnet ska utformas innan vårdnadshavaren informeras om att en utredning inletts. Uppföljning efter avslutad utredning Regeringens förslag: får besluta om uppföljning av ett barns situation när en utredning som gäller barnets behov av stöd eller skydd avslutats utan beslut om insats. En förutsättning för att en sådan uppföljning får ske är att barnet, utan att förhållanden som kan föranleda ett beslut om tvångsvård föreligger, bedöms vara i särskilt behov av nämndens stöd eller skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas. Vid en uppföljning får nämnden ta de kontakter som behövs. Ett barn får höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande vid uppföljning efter avslutad utredning. Uppföljningen ska avslutas senast från det att utredningen som gäller ett barns behov av stöd och skydd avslutats eller nämnden finner skäl att inleda ny utredning. Nämnden ska underrätta barn som fyllt och vårdnadshavare som berörs om beslutet att inleda respektive avsluta uppföljningen. förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som kommenterat förslagen är positiva. Uppföljning efter avslutad utredning: , anser att förslaget är kontroversiellt ur ett rättssäkerhetsperspektiv eftersom bestämmelsen utvidgar befogenheter på bekostnad av föräldrarnas. Det finns skäl att ange att en sådan bestämmelse får användas ytterst restriktivt. Ett flertal remissinstanser, bl.a. , , och kommuner och , menar att den föreslagna uppföljningstiden är för kort och bör utsträckas till fyra eller . Samtala med barn utan samtycke: är positiv till förslaget men påpekar att det ska vara tydligt att barnet inte får tvingas att prata med . Rätten att komma till tals innebär givetvis också en rätt att inte behöva uttrycka sina åsikter. m.fl. anser att det behövs vägledning för hur handläggaren ska handskas med de olika situationer som kan uppkomma. i anser att det i lagen eller förarbeten ska anges ett förbehåll om att samtalet bedöms vara förenligt med barnets bästa. Skälen för regeringens förslag ansvar att följa barn som riskerar att utvecklas ogynnsamt har ett särskilt ansvar att följa barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt. I förarbeten anges att det är angeläget att inte utan vidare släpper kontakten med ungdomar som visat tecken på en ogynnsam utveckling som förutsättningarna för tvångsvård enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, inte är uppfyllda och samtycke till föreslagna insatser 2012/13:10 inte kunnat erhållas (prop. 1984/85:171). Denna uppföljning förutsätts ske i frivilliga former. I förarbetena anges ungdomar särskilt men samma problematik har identifierats i familjer med små barn där föräldrarna avvisar erbjudande om frivilliga insatser och där förhållandena inte är så allvarliga att LVU kan tillämpas. Med dagens regler är det således inte möjligt att inhämta uppgifter om barnets situation, oberoende av vårdnadshavarens samtycke. I de fall vårdnadshavarna avvisar nödvändiga insatser och erbjudanden om uppföljningssamtal kan det därför vara svårt att omsätta lagens intentioner i praktisk handling. Frågan om uppföljningsansvar efter avslutad utredning har behandlats av flera tidigare utredningar; (SOU 1998:31), Kommittén mot barnmisshandel (SOU 2001:71) och (SOU 2000:77). Kompetens- och metodutveckling har då framhållits i stället för lagstiftning. I de fall inte lyckas motivera till frivilliga insatser, och det inte finns underlag för att tillgripa tvång, har det ansetts att vårdnadshavarnas rätt till självbestämmande och integritet måste respekteras. Från finns ett begränsat undantag från detta då ett barn har två vårdnadshavare och den ena inte samtycker till t.ex. vissa insatser enligt socialtjänstlagen. ska då få besluta att åtgärden ändå får vidtas, om det krävs med hänsyn till barnets bästa. En barnavårdsutredning syftar till att, i samarbete med föräldrar och barn, klargöra barnets situation och behov, samt när det är befogat, föreslå adekvata insatser. Om det inte krävs någon insats fattas beslut om att avsluta utredningen utan åtgärd. Ärendet är då avslutat och det krävs en ny anmälan eller annan ny information för att kunna besluta om att inleda en ny utredning. utbud av resurser och förmåga att motivera till insatser är i många fall avgörande för om föräldrar ska samtycka till sådana insatser. I enlighet med socialtjänstlagens huvudprincip ska frivillighet eftersträvas så långt det är möjligt, givetvis med hänsyn till barnets bästa. Uppföljning efter avslutad utredning När en utredning avslutas med att konstaterar att det finns behov av insatser och vårdnadshavaren eller barnet, om han eller hon avvisar de erbjudanden som föreslagits måste i de allra flesta fall respektera denna inställning. I vissa fall kan det dock kvarstå en stor oro för barnets situation. Då kan det, enligt regeringens bedömning, vara viktigt att under ytterligare få kunna följa utvecklingen, exempelvis med förskola och skola, och ha uppföljande samtal med föräldrar och barn. Regeringen delar därför bedömning att , i de fall man har en berättigad misstanke om att barnet kan fara illa, ska kunna informera sig om ett barns situation ytterligare efter avslutad utredning. Detta oberoende av samtycke från föräldrarna eller barnet. vid ifrågasätter utredningens förslag ur ett rättssäkerhetsperspektiv och menar att det måste framgå att en sådan bestämmelse ska användas med restriktivitet. Ur ett barnrättsperspektiv är det dock, enligt regeringens uppfattning, angeläget att det finns en möjlighet att kunna följa utvecklingen under en tydligt angiven tidsperiod. Detta för att kunna motivera vårdnadshavaren att ta emot en föreslagen insats som har en möjlighet följa utvecklingen genom att ta behövliga kontakter utan att det behöver inledas en ny utredning. Det ger möjligheter för socialnämnden att pröva nya arbetssätt för att motivera till vård och stöd. Med hänsyn till det intrång detta innebär i vårdnadshavarnas rätt till självbestämmande och integritet är det däremot angeläget att ett beslut om uppföljning omgärdas med stor tydlighet och inte tillämpas slentrianmässigt. Därför föreslår regeringen att uppföljning efter avslutad utredning ska beslutas och kunna gälla en period av högst . Den som berörs ska underrättas såväl om beslutet att inleda som beslutet att avsluta uppföljningen. De kontakter som tas och den information som inhämtas ska dokumenteras enligt reglerna för dokumentation. Möjlighet till uppföljning ska finnas även i de fall en domstol avslagit socialnämndens ansökan om tvångsvård. Ett flertal remissinstanser anser att den föreslagna uppföljningstiden inte är tillräcklig. Regeringen är inte beredd att föreslå än den utredningen föreslagit. Inför ett sådant ställningstagande krävs, enligt regeringens bedömning, att den nu föreslagna bestämmelsen har följts upp. I de fall det blir aktuellt med en uppföljning ska ett formellt beslut ha fattats om att avsluta utredningen och det ska klart framgå av dokumentationen att vårdnadshavaren eller barnet inte samtyckt till den insats som föreslagit utifrån sin bedömning av barnets behov. Beslutet om uppföljning ska motiveras, dokumenteras och meddelas den det berör enligt gällande regler. Möjligheten till uppföljning ska tillämpas restriktivt och får självfallet inte vara ett sätt att förlänga den ordinarie utredningstiden. Beslut om uppföljning får fattas först sedan utredningen avslutats och det står klart att det finns behov av uppföljning. Uppföljningen måste genomföras på ett genomtänkt och respektfull sätt med hänsyn till både vårdnadshavare och barn. Förutom syftet att fortsatt kunna följa barnets förhållanden bör uppföljningen också kunna innebära ett fortsatt motivationsarbete för att möjliggöra de insatser till barnet som nämnden anser nödvändiga. Rätt att tala med barn utan vårdnadshavares samtycke vid uppföljning efter avslutad utredning respektive avslutad placering I barnavårdsutredningar är det numera möjligt för utredaren att tala med barnet utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Detsamma gäller i utredningar på initiativ av socialnämnden om överflyttning av vårdnaden på grund av att vårdnadshavaren brister i omsorgen om barnet eller då ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet. Bestämmelsen infördes i socialtjänstlagen . I förarbetena till bestämmelsen anges bl.a. att syftet är att göra det möjligt att genomföra ett samtal med ett barn när det är motiverat att barnet hörs och att det i varje enskilt fall krävs omsorgsfulla överväganden från sida angående behovet av att samtal sker (prop. 2012/13:10 2009/10:192, bet. 2009/10:CU20, rskr. 2009/10:358). Någon regel om att vårdnadshavarens inställning ska kontrolleras före samtalet finns inte. I förarbetena framgår vidare att det ofta kan vara av stor betydelse för barnets bästa att eftersträva ett samtycke av vårdnadshavaren även om samtalet i och för sig får genomföras utan samtycke. kan, t.ex. i samband med diskussion med vårdnadshavaren om tid och plats för samtalet, informera om vad samtalet kommer att beröra och söka förankra behovet av att det genomförs på ett för barnet bra sätt. En sådan diskussion bör i allmänhet kunna bidra till att avdramatisera situationen. Att ta kontakt med barnet utan vårdnadshavarens vetskap, t.ex. på väg hem från skolan, kan enligt förarbetena inte anses godtagbart. Att har möjlighet att genomföra samtalet med barnet utan att vårdnadshavaren är närvarande innebär inte att samtalet måste genomföras på det sättet. bör vara lyhörd för vårdnadshavarens och barnets synpunkter. I vissa fall torde ett bättre resultat uppnås om vårdnadshavaren tillåts närvara. I förarbetena markeras även att samtal med barn alltid bör genomföras varsamt och med hänsyn till barnets situation och individuella förutsättningar. Det är särskilt viktigt att respektera den lojalitetskonflikt som barnet kan befinna sig i. Barnet får under inga förhållanden pressas på ställningstaganden och synpunkter. Finns det två vårdnadshavare, får barnet höras utan att samtycke krävs av någon av dem. har känt till beredningen av nämnda bestämmelse i och föreslagit att bestämmelsen ska gälla vid uppföljning av avslutad utredning, som regeringen föreslagit ovan, samt vid uppföljning efter avslutad placering som regeringen föreslår längre fram i propositionen. Regeringen delar utredningens bedömning och föreslår att motsvarande regler som finns när det gäller utredningar även ska gälla vid uppföljningar efter avslutad utredning respektive placering. Vad som anges i förarbetena om gällande bestämmelse ska i stort även omfatta detta förslag. ska således med viss regelbundenhet, beroende på barnets ålder och behov, ha kontakt med vårdnadshavare och barnet samt kunna ta de kontakter som behövs. ska också kunna samtala med barnet oberoende av vårdnadshavarens samtycke om barnet själv samtycker till det. uppfattning om att det ska vara tydligt att barnet inte får tvingas att tala med under utredningen och att rätten att komma till tals också innebär en rätt att inte behöva uttrycka sina åsikter delas av regeringen. Barnet har rätt att få relevant information och regeringen föreslår i propositionen att barn ska ha möjlighet att framföra sina åsikter. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. Vård utanför det egna hemmet Om förutsättningar för mottagande av barn Regeringens förslag: I socialtjänstlagen införs några nya bestämmel- ser som avser förutsättningar för mottagande av barn. När det finns ett tilltänkt hem för placering av ett barn, och det finns någon i detta hem som placerats där efter beslut av en annan kommun, ska nämnden informera och samråda med den kommunen. melsen avser även jourhem. Om socialnämnden utreder ett jourhem i en annan kommun ska nämnden på samma sätt som gäller för andra hem informera och samråda med den kommunen innan den fattar sitt beslut. I samband med ett beslut om placering i ett familjehem ska social- nämnden ingå avtal med dem som nämnden avser att anlita som Nämndens och familjehemmets åtaganden som avser bar- nets behov av stöd och skydd under placeringen ska framgå av avtalet. ska tillhandahålla den utbildning som behövs för dem som nämnden avser att anlita för vård i familjehem eller jourhem. Regeringens bedömning: Frågan om tillstånd för privata konsu- lentstödda verksamheter som yrkesmässigt bedriver psykosocialt stöd eller behandling utreds vidare. förslag: Överensstämmer delvis med reger- Utredningen föreslog att den kommun där det tilltänkta hemmet eller jourhemmet finns utan hinder av sekretess ska lämna de upplys- ningar som kan vara av betydelse för den placerande nämndens utredning Utredningen föreslog vidare att privata verksamheter, som i den del de ger psykosocialt stöd eller behandling till barn och unga som vårdas i familjehem, ska vara tillståndspliktiga. Remissinstanserna: De som yttrat sig om förslagen är mestadels posi- Information och Samråd inför en placering: anser att det bör förtydligas vilken nämnd som får avgöra om familjehemmet ska ta emot ytterligare ett barn. väcka frågan om någon slags vetorätt, dvs. en skyldighet att rätta sig efter den kommun som redan har placeringar i ett familjehem. mannen anser att förhållandena i familjehemmet bör utredas kontinuer- det finns en risk att familjehemmet blir liveget till den kommun som är först med att placera ett barn i familjehemmet. Avtal mellan socialnämnden och familjehemmet: och Familjevårdens anser att det är av stor vikt att ansvarsfördelningen skrivs in i avtalet. Barnen framför att barn och unga bör få ta del av innehållet i avtalet och att socialnämnden och familjehemmet ska beakta barnets eller den unges Utbildning av familjehems- och jourhemsföräldrar: Barnombudsman- nen anser att det ska föreligga en skyldighet för socialnämnden att tillse att familjehems- och jourhemsföräldrar genomgår utbildning innan, eller i nära anslutning till att ett barn eller en ung person placeras i deras hem. Det är vidare enligt av yttersta vikt att familjehems- och jourhemsföräldrar som tar emot asylsökande barn får särskild utbildning och stöd i mottagandet. påpekar att det kan vara svårt för mindre kommuner att klara uppgiften att utbilda familjehem och lyfter fram behovet av samarbete inom regionen. Skälen för regeringens förslag och bedömning Gällande bestämmelser vid placering utanför det egna hemmet ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna placeras i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. När ett barn placeras ska det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Vad som är bäst för barnet ska dock alltid beaktas. Ett barn får inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om henne eller honom. får inte lämna medgivande eller fatta beslut om vård i hemmet utan att förhållandena i det tilltänkta hemmet är utredda av nämnden. Ett beslut om placering föregås av en utredning dels av hemmets allmänna lämplighet, dels av hemmets lämplighet för att ta emot ett visst barn. Om familjehemmet finns i en annan kommun än placeringskommunen ska nämnden informera och samråda med den kommunen innan den fattar beslut om placering. Bestämmelsen har tillkommit för att understryka ansvar att noga förbereda den kommande placeringen så långt det är möjligt. Det finns inte reglerat i lag hur många barn som får tas emot för placering i ett hem. Ett familjehem kan ha uppdrag åt flera kommuner . För att hemmet ska kunna genomföra den beslutade vården på ett bra sätt behöver i allmänhet lämna ut sekretesskyddade uppgifter. Stöd för att lämna ut vissa sådana uppgifter finns i 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), se (JO:s) ämbetsberättelse 1986/87, s. 193. Familjehemsföräldrarna kan t.ex. få information om barnet, barnets behov och om vårdnadshavarnas situation. Familjehemsföräldrar måste kunna diskutera barnets situation med förskola, skola och hälso- och sjukvården. De bör dock enligt JO vara försiktiga med de uppgifter de får om barnet och dess familj och inte föra dem vidare i onödan. ska lämna dem som vårdar barnet i det enskilda hemmet råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Sådant stöd kan innefatta t.ex. utbildning såväl före som under ett pågående uppdrag samt handledning som är anpassad till uppdragets art. Med jourhem avses ett enskilt hem som vid upprepade tillfällen tar emot barn för tillfällig vård och fostran, dvs. Ett barn får vårdas i jourhemmet högst efter det att socialnämndens utredning avslutats. Förhållandena och förutsättningarna för vård i jourhemmet ska vara utredda av en socialnämnd. Bestämmelsen tillkom 2008 för att tydliggöra att jourhemmen kan tillgodose de krav som ställs på kvalitet och säkerhet Omfattningen av utredningsskyldigheten motsvarar den som gäller vid utredningar av familjehem. Regeringen anser även att frågan om var gränsen går mellan familjehem och hem för vård eller boende (HVB) är av intresse i detta sammanhang. kan familjehem driva verksamhet som liknar den verksamhet som drivs av HVB utan tillstånd, medan de som driver HVB behöver leva upp till ett antal krav som ställs för att få tillstånd. har berört frågan och regeringen har beslutat att den utredare, som ska göra en översyn av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, m.m., också närmare ska analysera hur kraven på verksamheterna bör utformas för att ge förutsättningar för en god och säker vård (dir. 2012:79). Information och samråd vid utredning av familjehem, jourhem och annat enskilt hem har ett ansvar för att de familjehem, jourhem och andra enskilda hem som används för att ta emot barn är ordentligt utredda och har befunnits lämpliga att ta emot ett specifikt barn. Med tanke på att vissa flickor och pojkar som placeras i familjehem har stora vårdbehov och att familjehem alltmer används som alternativ till institutionsvård anser regeringen att det är särskilt viktigt att familjehemsutredningarna håller hög kvalitet. har redovisat att det generellt sett finns brister i familjehemsutredningarna och att kvaliteten varierar i landet. Utredningen föreslår därför ett par åtgärder som ska ge nämnden bättre förutsättningar att utreda familjehem som finns i en annan kommun än den egna. I samband med en utredning av ett familjehem eller ett annat enskilt hem som ligger i en annan kommun gäller, som nämnts ovan, att ska informera och samråda med den kommunen. Det ska göras bl.a. för att säkerställa och förbereda t.ex. barnets skolgång och eventuellt annat särskilt stöd som barnet kan behöva under placeringen. lyfter dock fram att det också kan finnas andra skäl till att kontakta den kommun där familjehemmet är beläget. Den kommunen kan ha väsentlig information som kan behövas för att bedöma hemmets lämplighet. Utredningen anser att denna kommun på ett aktivt sätt ska vara placeringskommunen behjälplig med att ta fram nödvändig information. Regeringen delar emellertid inte utredningens uppfattning att det behöver införas en sekretessbrytande bestämmelse för att kunna komma åt uppgifter om det tilltänkta enskilda hemmet. Det finns redan nu en möjlighet att få de uppgifter om hemmet som är nödvändiga för att bedöma om hemmet är lämpligt att placera ett specifikt barn i. både kan och bör begära samtycke från de tilltänkta familjehemsföräldrarna att få inhämta sådana uppgifter. Lämnar föräldrarna inte samtycke kan det i sig vara ett skäl till att avstå från att placera ett barn i den familjen. Genom en sådan förfrågan ges även de tilltänkta familjehemsföräldrarna en chans att i ett tidigt skede själva dra sig ur utredningsförfarandet. 2012/13:10 Det förekommer även att en annan kommun kan ha barn, ungdomar eller vuxna placerade i ett tilltänkt enskilt hem. Den kommunen kan ha värdefull information om hemmet, som är av betydelse för den kommun som utreder ett tilltänkt enskilt hem för placering. Regeringen anser, liksom utredningen, att kontakt med andra kommuner som har uppdrag i samma hem är en viktig del i placeringskommunens referenstagning när det gäller att bedöma hemmets lämplighet för det aktuella barnet. Utredningen har bl.a. lyft fram att det kan vara mindre lämpligt att som placering under uppväxtåldern välja ett familjehem som regelmässigt tar emot flera barn med stora vårdbehov. Även den kommun som redan har placerat ett barn i det tilltänka familjehemmet kan vara betjänt av att få information om att hemmet kommer att ta emot ytterligare en placering eftersom detta kan påverka situationen för det barn som redan finns i familjehemmet. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att det införs en bestämmelse om att den kommun som avser att placera ett barn i ett enskilt hem också ska samråda med andra kommuner som har pågående uppdrag i samma hem. Som bl.a. påpekar kan det uppstå situationer när en kommun, som redan har ett barn placerat i ett hem, anser att det inte är lämpligt att hemmet tar emot ytterligare barn eller unga. Situationen kan också uppstå när ett tilltänkt familjehem inte accepterar att en av kommunerna motsätter sig att hemmet tar emot en ny placering. Regeringen delar uppfattning att en lämplig lösning i en sådan situation kan vara att behandla frågan om ytterligare placeringar i det avtal som regeringen kommer att föreslå att kommunen ska teckna med familjehemmet, se nedan.