prop · H00355 · 2012-12-20 00:00:00 — tion bör de dock inte heller vara skyldiga att tillämpa denna bestämmel- Lagen (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med Prop. 2012/13:55 offentliga förvaltningsuppgifter gäller vid överklaganden av beslut av enskilda organ om det inte finns avvikande bestämmelser i annan lag eller författning (1 §). Lagen, som alltså kommer att gälla för beslut av kontrollorgan, innehåller särskilda bestämmelser om hur och inom vilken tid ett beslut överklagas, till vem ett överklagande ska ges in, om vem som ska pröva om överklagandet har kommit in i rätt tid samt att avvisa ett överklagande som har kommit in . Det finns inte skäl att, som Förvaltningsrätten i är inne på, göra 10 § förvaltningslagen om inkommande handlingar delvis tillämplig på kontrollorganens verksamhet när det gäller överklagande av beslut eftersom frågan om ett överklagande har kommit in i rätt tid prövas av den myndighet som ska pröva överklagandet. Det kan bli aktuellt att delegera kontrolluppgifter till kontrollorgan som är etablerade i en annan medlemsstat och har sitt säte där. Som har angetts i avsnitt 10.1 är det inte möjligt att göra de svenska reglerna tillämpliga på andra kontrollorgan än sådana som har sitt säte i . Regeringens förslag: Bestämmelserna om rätten att ta del av allmänna handlingar och bestämmelserna om sekretess ska göras tillämpliga på de kontrollorgan som kontrolluppgifter har delegerats till enligt lagen om kontroll av ekologisk produktion. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna, däribland och , tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. betonar att de föreslagna reglerna är särskilt viktiga för allmänhetens förtroende för de behöriga myndigheterna, kontrollorganen och lagstiftningen om ekologisk produktion. saknas nära nog all form av insyn i kontrollorganens verksamhet, vilket riskerar att späda på den skepsis till ekologiskt producerade livsmedel som har kunnat noteras hos framför allt media. i och i anser att det är viktigt att det framgår tydligt att handlingar som berör affärshemligheter, t.ex. i form av recept, inte kan lämnas ut. Om det kommer att finnas tveksamheter om hur inlämnade uppgifter kommer att behandlas hos kontrollorganen kommer detta att hämma utvecklingen eftersom företag kan avstå från att söka certifiering. Flera remissinstanser, däribland Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien och kontrollorganen , tidigare , , och , anser att förslaget om rätten att ta del av handlingar enbart ska gälla i fråga om kontrollorgan med säte i , har eller kan ha konkurrenssnedvridande konsekvenser. Skogs- och Lantbruksakademien och kontrollorganen m.fl. anser att hårdare krav inte ska ställas på svenska kontrollorgan än på konkurrerande organisationer med bas i andra EU-länder. förslaget medför en risk för att kontrollorgan som har sitt säte i väljer att förlägga sitt huvudkontor i ett annat land. verket avstyrker förslaget i denna del eftersom det inte gäller för kontrollorgan som har sitt säte utomlands. KRAV och kontrollorganen m.fl. avstyrker förslaget med motiveringen att det skulle leda till fördyringar och negativa konsekvenser för branschen. KRAV anser inte att förslaget ger en ökad rättssäkerhet eller trovärdighet. Kravet på ackreditering enligt EN 45011 är tillräckligt för att garantera objektivitet och korrekt hantering av certi- Det finns inte heller skäl till att ha högre krav för svenska certifieringsorgan verksamma i än för kontrollorgan som har sitt säte utomlands. att förslaget skulle innebära stora risker för de kunder som måste lämna hemliga recept och produktionsmetoder till certifieringsorganen eftersom de inte längre fullt ut kan lita på att den sekretess som är inbyggd i ackrediteringskraven nu gäller. Det är inte förenligt med EN 45011. Swedac anser att behovet av att rättsligt likställa kontrollorganen med myndigheter vad gäller delar av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) faller eftersom man anser att det inte bör vara möjligt att delegera myndighetsuppgifter till certifieringsorgan. också att den i förarbetena till lagen (1992:1119) om teknisk kontroll angivna principen om att kontrollorganens verksamhet inte ska betraktas som myndighetsutövning inte bör ändras inom en enda sektor på det sätt som föreslås i promemorian. Skälen för regeringens förslag: I 2 kap. tryckfrihetsförordningen regleras rätten att ta del av allmänna handlingar. Ett av kriterierna för att en handling ska vara allmän är att den förvaras hos en myndighet. 2 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av allmänna hand- lingar hos en myndighet gälla också hos organ som anges i bilagan till sekretesslagen i den mån handlingarna hör till den verksamhet som anges Vid införandet av bestämmelsen anfördes att en utvidgning av offentlighetsprincipens tillämpningsområde utanför myndighetsområdet bör inriktas på de organ som det framstår som mest angeläget att reglera från offentlighetssynpunkt, nämligen sådana som handhar myndighets- utövning mot enskilda. De flesta organ som anges i bilagan har också fått sig anförtrodda åtminstone några uppgifter som innefattar myndighets- utövning mot enskild (se bl.a. prop. 1996/97:142 och prop. 2001/02:38). Kontrollorganen för ekologisk produktion omfattas inte av bestämmelserna om offentlighet och sekretess enligt svensk nationell Allmänheten har således inte någon insyn i den kontroll som bedrivs av kontrollorganen och sekretessbestämmelserna är inte tillämpliga på Standarden EN 45011 innehåller inte några bestäm- melser som tillförsäkrar allmänheten insyn. Som har konstaterats i avsnitt 9.2 utför kontrollorganen i viss utsträck- ning uppgifter som innefattar myndighetsutövning mot Regeringen föreslår därutöver nu att kontrollorganen ska få ökade befogenheter att fatta beslut som innefattar myndighetsutövning. Det finns mot den bakgrunden ett behov av insyn i kontrollorganens Bestämmelserna om rätten att ta del av allmänna handlingar och sekretess bör därför göras tillämpliga på kontrollorganen. Skogs- och Lantbruksakademien och kontrollorganen m.fl. har framfört Prop. 2012/13:55 farhågor för att bestämmelserna kommer att bli kostsamma och leda till negativa konsekvenser för branschen. Dessa farhågor bör dock inte överdrivas mot bakgrund av att bestämmelserna om offentlighet och sekretess enbart kommer att tillämpas i de ärenden som rör myndighetsutövning. Rätten att ta del av allmänna handlingar kommer att vara begränsad till handlingar som hör till den verksamhet som nämns i bilagan. Det kan bli aktuellt att delegera kontrolluppgifter till kontrollorgan som är etablerade i en annan medlemsstat i EU och har sitt säte där. Som har angetts i avsnitt 10.1 är det dock inte möjligt att göra den nationella regleringen tillämplig på kontrollorgan som har sitt säte i andra länder än . i och i anser att det är viktigt att det tydligt framgår att handlingar som berör affärshemligheter inte kan lämnas ut. m.fl. bedömer att förslaget skulle innebära stora risker för de kunder som måste lämna hemliga recept och produktionsmetoder till certifieringsorganen eftersom de inte längre fullt ut kan lita på att den sekretess som är inbyggd i ackrediteringskraven nu gäller. Regeringen delar länsstyrelsernas bedömning om att det kan finnas ett behov av sekretess med hänsyn till affärshemligheter. Genom att göra bestämmelserna om offentlighet och sekretess tillämpliga på kontrollorganens verksamhet blir inte bara tryckfrihetsförordningens regler om rätt att ta del av handlingar hos en myndighet tillämpliga i den angivna verksamheten hos kontrollorganen. Kontrollorganen jämställs också med myndighet vid tillämpningen av offentlighets- och sekretesslagen (2 kap. 4 § andra meningen). Detta innebär att bestämmelsen i 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen jämförd med 9 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) och punkten 107 i bilagan till samma förordning blir tillämplig. Enligt den gäller viss sekretess för uppgifter om enskilds ekonomiska förhållanden i statlig myndighets verksamhet, som består i tillsyn med avseende på näringslivet. Det kommer således att finnas ett skydd för affärshemligheter även i fortsättningen. Vidare innebär förslaget att bl.a. bestämmelserna om registrering av handlingar m.m. i 46 kap. offentlighets- och sekretesslagen blir tillämpliga i verksamheten. En ytterligare konsekvens av förslaget är att bestämmelserna i arkivlagen (1990:782) blir tillämpliga i den angivna verksamheten. Regeringens bedömning: och bör ges i uppdrag att ta fram riktlinjer för hur kontrollorganen bör tillämpa de nya bestämmelserna om möjlighet att överklaga beslut av ett kontrollorgan, om förvaltningslagens tillämpning och om offentlighet och sekretess. Promemorians bedömning: Promemorian innehöll inte någon bedömning om att en vägledning bör tas fram. 2012/13:55 Remissinstanserna: , tidigare , , och har framfört att de behöver anpassa sig till de nya bestämmelserna om möjlighet att överklaga beslut av ett kontrollorgan, om förvaltningslagens tillämpning och bestämmelserna om offentlighet och sekretess. Skälen för regeringens bedömning: Som framgår av avsnitt 17 gör regeringen den bedömningen att kontrollorganen behöver för att anpassa sig till de nya bestämmelserna om möjlighet att överklaga beslut av ett kontrollorgan, om förvaltningslagens tillämpning och bestämmelserna om offentlighet och sekretess. För att underlätta kontrollorganens anpassning till de nya bestämmelserna bedömer regeringen att det även finns behov av riktlinjer i frågan. och bör därför ta fram sådana riktlinjer. 11Behöriga myndigheter och kontrollmyndigheter 11.1Närmare om behöriga myndigheter och kontrollmyndigheter Regeringens förslag: Begreppet tillsynsmyndighet ska ersättas av begreppet kontrollmyndighet i den nya lagen. Kontroll av efterlevnaden av de EU-förordningar som kompletteras av den nya lagen om kontroll av ekologisk produktion, de beslut som har meddelats med stöd av EU-förordningarna, den nya lagen, de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och de beslut som har meddelats med stöd av lagen ska utövas av , , de andra statliga förvaltningsmyndigheter som regeringen bestämmer och kommunerna. Regeringen får meddela föreskrifter om fördelningen av kontrolluppgifter mellan kommunerna och de statliga förvaltningsmyndigheterna. En kommuns uppgift ska fullgöras av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Kontrollmyndigheterna ska genom rådgivning, information och andra åtgärder underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt de EU-förordningar som kompletteras av lagen om kontroll av ekologisk produktion, de beslut som har meddelats med stöd av EU-förordningarna, den nya lagen, de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och de beslut som har meddelats med stöd av lagen. Kontrollmyndigheterna ska verka för att åtgärder vidtas mot överträdelser av de EU-förordningar som kompletteras av den nya lagen, de beslut som har meddelats med stöd av EU-förordningarna, lagen, de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och de beslut som har meddelats med stöd av lagen. Regeringens bedömning: bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för de nya reglerna om vattenbruksproduktion och framställning av ekologisk jäst som är avsedd för foder. bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för de nya reglerna om framställning av ekologisk jäst som är avsedd för livsmedel. Promemorians förslag och bedömning: Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag och bedömning. I promemorian föreslogs dock en annan lagteknisk konstruktion. Vidare bedömdes i promemorian att bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för ekologisk vattenbruksproduktion. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget och bedömningen. anser att verket bör ha det centrala ansvaret för kontrollen av de nya reglerna om framställning av ekologisk jäst för foder eftersom myndigheten redan har ansvaret avseende jäst för livsmedelsändamål. anser att mot bakgrund av att redan har ansvar för generella frågor om foder så bör verket vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för ekologisk jäst som är avsedd till foder. i län, i och i anser att kontrollmyndigheterna bör ansvara för tolkning av aktuella EU-förordningar så att det finns en gemensam nationell tolkning av det EU-ekologiska regelverket för svenska förhållanden. i och i anser att det därför är viktigt att myndigheterna även kommer att få medel inom landsbygdsprogrammet för rådgivning och information. anser att även kontrollorganen ska ägna sig åt rådgivning och information till framför allt livsmedelsföretag som är anslutna eller som vill ansluta sig till ett kontrollorgan. Myndigheten anser att kravet på att kontrollorgan ska vara oberoende inte begränsar kontrollorganens möjligheter att göra detta. Förslaget innebär en rätt för kontrollorganen att hänskjuta alla former av frågor till de utpekade myndigheterna, vilket får till följd att enskilda drabbas i form av försämrad servicetillgång. Vidare innebär det att den enskilde skulle tvingas vända sig till både kontrollorganet och berörd central myndighet. anser att den ekologiska sektorn ska ta ett stort ansvar för hur EU-förordningarna tillämpas i och även för information om tillämpningen. stöder synpunkt att kravet på opartiskhet och frihet från intressekonflikter inte behöver vara ett hinder för att kontrollorganet ska kunna lämna enkel grundläggande information till den enskilde om innehållet i EU:s förordningar och kompletterande svenska författningar. Den enskilde ska kunna vända sig till kontrollorganet för att verifiera att han eller hon har förstått en regel rätt eller för att fråga om sådant som direkt hör samman med möjligheten att uppfylla lagstiftningen. Dock ska kontrollorganen inte åta sig rådgivning eller egen uttolkning av bestämmelserna på området. Förslaget i promemorian riskerar att uppfattas som att hela ansvaret för information till kund åläggs myndigheterna. Den enskilde går då miste om den smidigare lösningen att diskutera gällande regler i den löpande kontakten med sitt kontrollorgan, vilket motverkar strävan till förenkling för den enskilde. Även Länsrätten i , numera Förvaltningsrätten i , anser att 4 § förvaltningslagen om serviceskyldighet bör gälla även för kontrollorgan. , och anser att behöriga myndigheter bör samordna och ansvara för framtagning av riktlinjer för Det är en grundläggande del i certifierings-/kontroll- systemet som kompletterar ackrediteringskraven på certifieringsorganen, vilka ska bidra till att kvalitetssäkra och harmonisera certifieringsarbetet. Det är viktigt att olika certifieringsorgan gör likartade bedömningar och det krävs då gemensamma riktlinjer att arbeta efter. i ställer sig positiva till att kontroll- organen ska ha möjlighet att bedriva viss informationsverksamhet men det finns också andra aktörer som bedriver rådgivning, t.ex. inom ramen för landsbygdsprogrammet och det är viktigt att det finns en samsyn samt att de som bedriver rådgivning har rätt kompetens. Den kompletterande promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Jordbruks- verket och KRAV, tillstyrker eller har inte något att erinra mot bedöm- ningen i den kompletterande promemorian att bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för ekologiskt vattenbruk. tillstyrker eftersom det innebär ett mer sammanhållet ansvar för ekologisk produktion med de krav på kompe- tens som detta innebär än om eller en ny myndighet för havs- och vattenmiljöfrågor skulle ansvarat för dessa uppgifter. Förbundet anser att formuleringen vattenbruksdjur är olycklig eftersom den klumpar ihop ett obestämt antal arter av mycket olika slag och dessutom ger intrycket att dessa djur är till för att användas i vattenbruk, vilket de naturligtvis inte är. Det är bättre att precisera vilka arter det är som avses eller använda en annan skrivning. I avsaknad av en särskild myndighet för djurskydd är den mest lämpliga myndigheten att ha ansvar för skydd av vattenlevande djur som utnyttjas Utredningen om inrättande av en myndighet för havs- och vattenmiljö (M 2010:03) pekar på att trots att ansvaret för vattenbruksfrågor ska övergå till ska den kommande myndigheten för havs- och vattenmiljö ha ett ansvar för att i ett större sammanhang bedöma de ekologiska förutsättningarna för lokalisering och drift av vattenbruks- anläggningar med avseende på den yttre miljön och de förutsedda eller möjliga effekter på den omgivande miljön samt växt- och djursamhällen som sådana anläggningar kan komma att ha. Behovet av samråd mellan och den kommande myndigheten bör därför regleras i Samrådet kan t.ex. avse föreskrifter om utpekande av lämp- liga områden för lokalisering respektive utformningen av produktions- regler för olika typer av anläggningar. Skälen för regeringens förslag och bedömning i stället för tillsynsmyndighet I rådets förordning (EG) nr 834/2007 och kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 används begreppen kontrollmyndighet och behörig myndighet. I och rådets förordning (EG) nr 882/2004 används begreppet behörig myndighet medan begreppen kontrollmyndighet eller behörig myndighet att utföra offentlig kontroll används i de författningar som innehåller tillämpningsbestämmelser till EU-förord- ningen. I lagen om EG:s förordning om ekologiskt framställda produkter används i stället begreppet tillsynsmyndighet. I avsnitt 8 ovan anges att begreppet tillsyn bör ersättas med begreppet kontroll i lagstiftningen om ekologisk produktion. Ett annat begrepp än tillsynsmyndighet bör med hänsyn till ovanstående användas i lagstiftningen om ekologisk produktion. De begrepp som tydligast beskriver myndighetens huvuduppgift, att ha ansvar för kontroll av att EU-förord- ningens produktionsregler följs, är begreppet kontrollmyndighet och behörig myndighet att utföra kontroll alternativt behörig myndighet att utföra offentlig kontroll. I de bestämmelser i lagen om kontroll av ekologisk produktion där det finns ett behov av att använda sig av något av de begreppen går det att använda begreppet kontrollmyndighet. Begreppet kontrollmyndighet är en adekvat beskrivning av myndighetens huvudsakliga ansvarsuppgifter i fråga om efterlevnaden av regelverket. Begreppet kontrollmyndighet bör därför användas i stället för begreppet tillsynsmyndighet i den nya lagen om kontroll av ekologisk produktion. Enligt rådets förordning (EG) nr 834/2007 och kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 åligger det behöriga myndigheter och i några fall medlemsstaterna att ansvara för andra uppgifter än kontrolluppgifter. Bland annat ska ställning tas till om undantag ska lämnas från produktionsreglerna enligt kommissionens förordning (EG) nr 889/2008. Det bör tydligt framgå i vilka fall som myndigheterna även ska utföra de uppgifter som ankommer på en behörig myndighet eller på en medlemsstat. Det behöver dock inte anges i lag. Vilka myndigheter bör utses? I avsnitt 9 redogörs för ansvarsfördelningen mellan myndigheter och kontrollorgan. När det gäller ansvarsfördelningen mellan myndigheterna gäller följande enligt 4 § förordningen (2009:27) om ekologisk produktion. utövar kontroll över efterlevnaden av det ekologiska regelverket i fråga om livsmedel. utövar kontroll i fråga om marknadsföring och över produktion och hantering i övrigt av jordbruksprodukter som är ekologiskt framställda. ska utföra dokumentkontroll enligt 3 § samma förordning. I den nu upphävda förordningen (1995:702) om EG:s förordning om ekologiskt framställda produkter föreskrevs även att kommunerna skulle utöva tillsyn av det ekologiska regelverket i fråga om livsmedel. I samband med den ordinarie livsmedelstillsynen kontrollerar kommunerna med stöd av livsmedelslagstiftningen att märkningen av livsmedel inte är vilseledande, se avsnitt 14. Det saknas anledning att ändra den tillsynsordning som gäller Dock bör kommunerna ha den roll i kontrollen som de hade . Regeringen återkommer till detta i avsnitt 11.2. Den närmare ansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör komma till uttryck genom föreskrifter på förordningsnivå. regeringen att meddela föreskrifter om fördelningen av kontrolluppgifter mellan kommunerna och de statliga förvaltningsmyndigheterna bör där- för tas in i den nya lagen. Till skillnad från vad som gäller bör det dock av tydlighetsskäl redan av lagen framgå att även kommunerna är I likhet med vad som föreskrivs i bl.a. livsmedels- lagen bör det dessutom i lagen föreskrivas att en kommuns uppgifter ska fullgöras av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Genom rådets förordning (EG) nr 834/2007 utvidgas tillämpnings- området för för ekologisk produktion genom att gemen- samma regler införs för bl.a. produkter från vattenbruk och jäst som används som foder eller livsmedel. Vattenbruk definieras i EU-förordningarna som uppfödning eller odling av vattenorganismer med metoder som är avsedda att öka pro- duktionen av organismen i fråga utöver miljöns naturliga kapacitet (artikel i rådets förordning (EG) nr 834/2007 och artikel 3 d i rådets förordning (EG) nr 1198/2006 av om Europeiska fiskerifonden, EUT L 223, , s. 5, Celex 32006R1198). bruk omfattar odling av bl.a. fisk, vattenlevande blötdjur (mollusker; t.ex. musslor och ostron), vattenlevande kräftdjur (t.ex. räkor) och vatten- levande alger inklusive tång. Rådets förordning (EG) nr 834/2007 och kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 innehåller bestämmelser om ekologiskt vattenbruk. Bestämmelserna är uppdelade på algproduktion respektive produktion av De begreppen har dock inte definierats. vattenbruksdjur får förstås som annan vattenbruksproduktion än pro- duktion av vattenlevande alger. är förvaltningsmyndighet inom fiskeområdet enligt förordningen (2009:1464) med instruktion för , vilket inkluderar vattenbruket. Myndigheten ska som sådan myndighet arbeta för en hållbar utveckling, ett gott djurskydd, ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv och en livsmedelsproduktion till nytta för Myndigheten ska vidare medverka till att främja och I frågor som har betydelse för havs- och vatten- miljön och vattenbruket ska myndigheten samverka med Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrelserna. eller inte erinrat mot bedömningen i den kompletterande promemorian att bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet för Regeringen anser därför att bör vara behörig myndighet och kontrollmyndighet även för dessa frågor. Förbundet anser att formuleringen vattenbruksdjur inte bör I och med att regeringen anser att bör ansvara för både ekologisk produktion av vattenlevande alger och vattenbruks- djur kan regeringen inte se något behov av att använda Begreppet används dock i EU-förordningar, vilka gäller direkt i som svensk lag. använda sig av begrepp som avviker från . Det kan därför komma att vara nödvändigt att använda det unionsrättsliga begreppet i nationella författningar som ska komplettera EU-förordningarna. anses inte jäst vara en jordbruksprodukt (artikel 38 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, tidigare artikel 32 i EG- fördraget). Framställning av jäst faller därmed inte automatiskt in under ansvarsområde för ekologisk produktion. Enligt den nuvarande ansvarsfördelningen ansvarar för övrigt ekologiskt foder (med undantag för vattenbruksprodukter). Ekologisk jästproduktion bedrivs inte i . Konventionell jäst som är avsedd för foder framställs av rester från bryggeriproduktion. är, som har nämnts, behörig myndighet avseende bestämmelserna om foder och animaliska biprodukter och utövar sådan kontroll (10 och 11 §§ förordningen [2006:814] om foder och animaliska biprodukter).