prop · GZ03115 · 2012-03-21 00:00:00 — Om en anställningstid skulle innebära att tidsgränsen i andra stycket överskrids, ska avtalet omfatta så som möjligt utan att tidsgränsen överskrids. 10 § Ett anställningsavtal får ingås för vikariat som kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldat eller . Om en arbetstagare har varit anställd hos Försvarsmakten som vikarie i sammanlagt , övergår vikariatet till ett anställningsavtal för kontinuerlig tjänstgöring. Anställningen gäller då . Om en anställningstid skulle innebära att tidsgränsen enligt 9 § andra stycket överskrids, ska avtalet omfatta så som möjligt utan att tidsgränsen överskrids. 11 § Ett anställningsavtal för kontinuerlig tjänstgöring får även ingås för tjänstgöring i en viss internationell militär insats för en arbetstagare som har en sådan specialistkompetens som behövs i den aktuella insatsen. 12 § En kontinuerlig eller anställning som gruppbefäl, soldat eller enligt 9 § första stycket får inledas med en tidsbegränsad provanställning, om prövotiden är högst . Vill inte Försvarsmakten eller arbetstagaren att anställningen ska fortsätta efter det att prövotiden har löpt ut, ska besked om detta lämnas till motparten senast vid prövotidens utgång. Om inte annat har avtalats, får en provanställning avbrytas före prövotidens utgång. 13 § Försvarsmakten ska underrätta arbetstagaren minst i förväg om en provanställning ska avbrytas eller avslutas utan att övergå i en anställning enligt 9 §. Är arbetstagaren fackligt organiserad, ska Försvarsmakten med underrättelsen varsla den lokala arbetstagarorganisation som arbetstagaren tillhör. Arbetstagaren och den lokala arbetstagarorganisationen har rätt till överläggning med Försvarsmakten om beskedet. 14 § Senast efter det att ett anställningsavtal har ingåtts eller före arbetstagarens avresa utomlands, om vistelsen utomlands ska pågå än en månad, ska Försvarsmakten lämna skriftlig information till arbetstagaren om alla villkor som är av väsentlig betydelse för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet. Om anställningstiden är kortare än , är Försvarsmakten inte skyldig att lämna sådan information. Informationen ska innehålla följande uppgifter 1.arbetsgivarens och arbetstagarens namn och adress, anställningens tillträdesdag samt arbetsplats, 2.en kort specificering eller beskrivning av arbetstagarens arbetsuppgifter och yrkesbenämning eller tjänstetitel, 3. vilken form av tidsbegränsad anställning som anställningen avser och om den inleds med en tidsbegränsad provanställning, 5.uppsägningstider för anställningen, 6.prövotidens längd vid provanställning, 7.begynnelselön, andra löneförmåner och hur ofta lönen ska betalas ut, 8.längden på arbetstagarens betalda semester och längden på arbetstagarens normala arbetsdag eller arbetsvecka, och 9.tillämpligt kollektivavtal, om sådant finns. De uppgifter som avses i andra stycket 5, 7 och 8 får, om det är lämpligt, lämnas i form av hänvisningar till lagar, andra författningar eller kollektivavtal som reglerar dessa frågor. 15 § Försvarsmakten ska i den utsträckning det är möjligt hålla en tjänstgörande arbetstagare informerad om planerad tjänstgöring. Senast före tjänstgöring ska Försvarsmakten informera arbetstagaren om tidpunkten för tjänstgöringens början, tjänstgöringens omfattning och var den ska ske. Informationen får lämnas senare om det finns särskilda skäl. 16 § En anställning upphör utan föregående uppsägning vid anställningstidens utgång, om inte annat följer av 10 § andra stycket. En sådan tidsbegränsad anställning som avses i 911 §§ får sägas upp av Försvarsmakten eller arbetstagaren före anställningstidens utgång. 17 § En arbetstagare får med omedelbar verkan lämna sin anställning, om Försvarsmakten väsentligt åsidosatt sina skyldigheter mot arbetstagaren. I de fall som avses i 18 § lagen (1982:80) om anställningsskydd kan Försvarsmakten genom avskedande avbryta anställningen med omedelbar verkan. 18 § Försvarsmakten får inte förkorta en tjänstgörande arbetstagares tjänstgöringsperiod till följd av skäl som hänför sig till arbetstagaren personligen, om det inte finns saklig grund för uppsägning av personliga skäl eller grund för avskedande enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd. 19 § Om Försvarsmakten förkortar en tjänstgörande arbetstagares tjänstgöringsperiod av andra skäl än vad som anges i 18 § ska Försvarsmakten utge lön och andra anställningsförmåner till arbetstagaren under en månad från avbrottet. Detta gäller dock inte för tid då arbetstagaren kan avbryta ledigheten hos sin civila arbetsgivare. 20 § För både Försvarsmakten och arbetstagaren gäller en minsta uppsägningstid . Försvarsmakten får bevilja arbetstagaren kortare uppsägningstid. Arbetstagaren har rätt till en uppsägningstid på , om den sammanlagda anställningstiden är minst sex år men kortare än , , om den sammanlagda anställningstiden är men kortare än , och , om den sammanlagda anställningstiden är . 21 § Om en arbetstagare som är föräldraledig enligt 4 eller 5 § föräldraledighetslagen (1995:584) eller helt ledig enligt 9 § samma lag sägs upp på grund av arbetsbrist, börjar uppsägningstiden löpa när arbetstagaren helt eller delvis återupptar arbetet, eller när arbetstagaren skulle ha återupptagit sitt arbete enligt den anmälan om föräldraledighet som gäller när uppsägningen sker. Uppsägningstiden upphör dock senast då det tidsbegränsade anställningsavtalet skulle ha upphört att gälla. 22 § Vid tillämpningen av 25 § första stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd ska hänvisningen till 5 § här i stället avse en hänvisning till 911 §§ denna lag. Vid tillämpningen av 25 § andra stycket lagen om anställningsskydd ska hänvisningen till 15 § första stycket här i stället avse en hänvisning till 23 § denna lag. Vid tillämpningen av 27 § första stycket lagen om anställningsskydd ska hänvisningen till 16 § andra stycket här i stället avse en hänvisning till 24 § andra stycket denna lag. Vid tillämpningen av 3 § sista stycket lagen om anställningsskydd ska hänvisningen till 15 § här i stället avse en hänvisning till 23 § denna lag. Besked om att anställningen inte kommer att fortsätta 23 § En arbetstagare som är anställd enligt 9 eller 10 § och som inte kommer att få fortsatt anställning när anställningen upphör, ska få besked av Försvarsmakten om detta minst en månad före anställningstidens utgång. Detta gäller dock endast om arbetstagaren har varit anställd hos Försvarsmakten mer än när anställningen upphör. Är anställningstiden så kort att ett besked inte kan lämnas en månad i förväg, ska beskedet i stället lämnas när anställningen börjar. 24 § Ett besked enligt 23 § ska vara skriftligt. I beskedet ska det anges om arbetstagaren har företrädesrätt till återanställning eller inte. Om arbetstagaren har företrädesrätt och om det krävs anmälan för att företrädesrätten ska kunna göras gällande, ska även detta anges. Beskedet ska lämnas till arbetstagaren personligen. Är det inte skäligt att kräva detta, får beskedet i stället sändas i ett rekommenderat brev till arbetstagarens senast kända adress. 25 § En arbetstagare som har fått ett besked enligt 23 § har rätt till skälig ledighet från anställningen med bibehållna anställningsförmåner för att besöka Arbetsförmedlingen eller på annat sätt söka arbete. 26 § Ger Försvarsmakten en arbetstagare ett besked enligt 23 § om att en anställning ska upphöra ska den lokala arbetstagarorganisa- tion som arbetstagaren tillhör varslas. Arbetstagaren och den lokala arbetstagarorganisationen har rätt till överläggning med Försvarsmakten om beskedet. 27 § En arbetstagare ska informera sin civila arbetsgivare om anställningen i Försvarsmakten. Informationen ska lämnas vid ingående av anställningsavtal med en civil arbetsgivare eller i samband med att arbetstagaren tar anställning i Försvarsmakten. Arbetstagaren är skyldig att hålla sin civila arbetsgivare informerad om planerad tjänstgöring i Försvarsmakten. Rätt till ledighet från civil anställning 28 § En arbetstagare har rätt till hel ledighet från sin civila anställning för att pröva en anställning som kontinuerligt eller tjänstgörande i Försvarsmakten enligt denna lag. Ledighet enligt första stycket får endast beviljas hos En arbetstagare har även rätt till hel ledighet från sin civila anställning för tjänstgöring enligt 11 §. 29 § En förutsättning för rätt till ledighet enligt 28 § första stycket är att arbetstagaren vid ledighetens början har varit anställd hos sin civila arbetsgivare eller sammanlagt minst tolv Vid beräkningen av anställningstid enligt denna bestämmelse tillämpas 3 § första stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. 30 § En arbetstagare har rätt till hel ledighet från sin civila anställning för tjänstgöring i Försvarsmakten enligt denna lag. Ledighet enligt första stycket får omfatta högst i en följd. Uttagen ledighet enligt 28 § första stycket ska inte räknas med i denna Ledighet utöver det som följer av andra stycket får dock tas ut om Försvarsmakten anser att det finns synnerliga skäl. 31 § En förutsättning för rätt till ledighet enligt 30 § är att arbetstagaren inte har tjänstgjort i Försvarsmakten, i annan anställning än provanställning, . 32 § En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet för att tjänstgöra i Försvarsmakten ska anmäla detta till sin civila arbetsgivare senast före ledighetens början. Om detta inte kan ske ska anmälan göras . I anmälan ska det anges när ledigheten ska påbörjas och hur länge ledigheten är planerad att pågå. Om ledighetsperioden behöver förlängas ska arbetstagaren anmäla detta till sin civila arbetsgivare . Om arbetstagaren på grund av tjänstgöringen i Försvarsmakten är förhindrad att kontakta den civila arbetsgivaren, ska Försvarsmakten göra en sådan anmälan för arbetstagarens räkning. 33 § En civil arbetsgivare får skjuta upp anmäld ledighet högst efter arbetstagarens anmälan när ledigheten gäller 1.provanställning enligt denna lag, eller 2.den första tjänstgöringsperioden för tjänstgöring om denna inte inleds med en provanställning. Om den civila arbetsgivaren beslutar att skjuta upp ledigheten ska denne genast underrätta arbetstagaren. 34 § En arbetstagare får avbryta sin påbörjade ledighet och återuppta sitt arbete hos sin civila arbetsgivare i samma omfattning som före ledigheten. Om arbetstagaren vill utnyttja sin rätt att återuppta sitt arbete, ska hon eller han möjligt underrätta sin civila arbetsgivare om detta. Om ledigheten varit planerad att pågå en månad eller mer, får den civila arbetsgivaren skjuta på återgången högst efter det att denne tagit emot underrättelsen. Arbetstagaren har alltid rätt att återuppta sitt arbete då ledigheten skulle ha upphört. Skydd för den civila anställningen 35 § Om en arbetstagare sägs upp eller avskedas från sin civila anställning på grund av att hon eller han begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag, ska uppsägningen eller avskedandet ogiltigförklaras, om arbetstagaren begär det. 36 § En arbetstagare som begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag är inte på grund av denna ledighet skyldig att hos sin civila arbetsgivare godta 1.några andra minskade anställningsförmåner eller försämrade arbetsvillkor än sådana som är en nödvändig följd av ledigheten, eller 2.någon annan omplacering än en sådan som kan ske inom ramen för anställningsavtalet och som är en nödvändig följd av ledigheten. 37 § Den som är anställd som tjänstgörande i Försvarsmakten får inte behandlas sämre när hon eller han gör en förfrågan om eller söker arbete hos en civil arbetsgivare än vad som skulle ha varit fallet utan anställningen hos Försvarsmakten. 38 § En arbetstagare har rätt till återhämtningstid mellan internationella militära insatser. 39 § Tid för återhämtning ska, för en arbetstagare som är anställd som kontinuerligt tjänstgörande, bestämmas med hänsyn till vad som behövs i det enskilda fallet. Innan arbetstagaren sänds på en ny internationell militär insats, ska Försvarsmakten bedöma om tiden för återhämtning varit tillräcklig. Om det finns särskilda skäl får vid en sådan bedömning tiden för återhämtning bestämmas till än vad som tidigare bedömts behövligt. 40 § Tid för återhämtning ska, för en arbetstagare som är anställd som tjänstgörande, omfatta . Sker tjänstgöring i Försvarsmakten får den inte överstiga i följd. Semester hos den civila arbetsgivaren 41 § Den semester som en tjänstgörande arbetstagare har tjänat in hos Försvarsmakten ska läggas ut under den civila anställningen. En civil arbetsgivare ska lägga ut sådan semester på samma sätt som om den hade tjänats in i den civila anställningen. Av de semesterdagar som läggs ut under ett visst semesterår ska de dagar med semesterlön som har tjänats in hos Försvarsmakten läggas ut först. Detta gäller dock inte i den utsträckning som Försvarsmakten redan har lagt ut semester för arbetstagaren. 42 § Den civila arbetsgivaren ska underrätta Försvarsmakten när semester som har tjänats in hos Försvarsmakten läggs ut. 43 § Vid beräkningen av semesterdagar enligt 18 § semesterlagen (1977:480) ska den civila arbetsgivaren även beakta semesterdagar som har tjänats in hos Försvarsmakten. 44 § Den semester som en tjänstgörande arbetstagare har tjänat in i sin civila anställning ska läggas ut hos Försvarsmakten. Detta gäller dock inte när det arbete som utförs med hänsyn till förhållandena är så speciellt för verksamheten att skyldighet att lägga ut semester inte följer av och rådets direktiv /88/EG av den 4 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden2. Semester enligt första stycket ska läggas ut på samma sätt som om den hade tjänats in hos Försvarsmakten. Av de semesterdagar som läggs ut under ett visst semesterår ska de dagar med semesterlön som har tjänats in hos Försvarsmakten läggas ut först. Detta gäller dock inte i den utsträckning som den civila arbetsgivaren redan har lagt ut semester för 45 § Försvarsmakten ska underrätta den civila arbetsgivaren om när den semester som har tjänats in hos den civila arbetsgivaren läggs ut. Övriga bestämmelser om semester 46 § Försvarsmakten ska underrätta den civila arbetsgivaren om hur många semesterdagar med semesterlön som har tjänats in under tjänstgöringen hos Försvarsmakten och hur många av som har lagts ut under semesteråret. Försvarsmakten ska också underrätta den civila arbetsgivaren om hur många semesterdagar utan semesterlön som har lagts ut. Underrättelsen ska lämnas när tjänstgöringsperioden hos 47 § Den civila arbetsgivaren ska underrätta Försvarsmakten om hur många semesterdagar med semesterlön som arbetstagaren har tjänat in hos den civila arbetsgivaren och hur många av som lagts ut Den civila arbetsgivaren ska också underrätta Försvarsmakten om hur många semesterdagar utan semesterlön som har Underrättelsen ska lämnas när tjänstgöringen hos 48 § Annan ledighet än semester som arbetstagaren har rätt till enligt lag och som har beviljats i anställningen hos den civila arbetsgivaren får slutföras i anställningen som tjänstgörande i Försvarsmakten. motsvarande sätt får en sådan ledighet som har beviljats i anställningen som tjänstgörande i Försvarsmakten slutföras i anställningen hos den civila arbetsgivaren. Arbetstagaren är skyldig att möjligt informera den arbetsgivare som inte har beviljat ledigheten om ledigheten. Tvister om giltigheten av uppsägningar eller avskedanden 49 § Vid tvist om en uppsägnings giltighet ska anställningen upphöra senast då det tidsbegränsade anställningsavtalet skulle ha upphört att gälla. 2 EUT L 299, 18.11.2003, s. 9 (Celex 32003L0088). Vid tvist om ett avskedandes giltighet kan en domstol besluta att anställningen trots avskedandet ska bestå som längst till den tidpunkt då det tidsbegränsade anställningsavtalet skulle ha upphört att gälla. 50 § En arbetsgivare som bryter mot denna lag ska betala lön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren kan ha rätt till samt ersättning för skada som uppkommer. En arbetstagare är skadeståndsskyldig om hon eller han inte iakttar den uppsägningstid som anges i 20 § första Skadestånd enligt första stycket kan avse både ersättning för den förlust som uppkommer och ersättning för den kränkning som lagbrottet Ersättning för förlust som avser tid efter anställningens upphörande får under alla förhållanden bestämmas till högst det belopp som anges i 39 § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Om det är skäligt kan skadeståndet sättas ned helt eller delvis. 51 § Den som vill kräva skadestånd eller framställa annat fordringsanspråk som grundar sig på 7, 13, 14, 1621, 2326 eller 35 § ska underrätta motparten om detta från den tidpunkt då den skadegörande handlingen företogs eller fordringen förföll till Avser arbetstagarens yrkande brott mot 911 eller 12 § räknas tidsfristen från anställningstidens utgång. Har det inom underrättelsetiden påkallats förhandling om tvistefrågan enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet eller med stöd av kollektivavtal, ska talan väckas efter det att I annat fall ska talan väckas efter det att tiden för underrättelse gick ut. 52 § När en arbetstagare vill begära semesterlön eller skadestånd på grund av brott mot semesterreglerna i denna lag, ska talan väckas inom från utgången av det semesterår då arbetstagaren enligt lagen skulle ha fått den förmån som begäran gäller. 53 § Vid annan arbetstvist enligt denna lag än sådan som avses i 51 och 52 §§ tillämpas 64 § första stycket, 65 och 66 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet när det gäller den tid inom vilken förhandling ska begäras eller talan väckas. 54 § Om förhandling inte begärs eller talan inte väcks inom föreskriven tid, är rätten till förhandling respektive talan förlorad. 55 § Försvarsmaktens beslut om anställning enligt denna lag får inte 56 § Mål om tillämpningen av denna lag ska enligt vad som följer av 1 kap. lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister handläggas enligt den lagen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) Härigenom föreskrivs att 1 § semesterlagen (1977:480) ska ha följande Arbetstagare har rätt till semesterförmåner enligt denna lag. Semesterförmånerna utgörs av semesterledighet, semesterlön och Särskilda bestämmelser för vissa lagen (1963:115) 1. lagen (1963:115) om förlängd med radiologiskt arbete. med radiologiskt arbete, Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2009:1439. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet och f.d. regeringsrådet samt justitierådet Per Virdesten. Enligt en lagrådsremiss (Försvarsdepartementet) har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.Lag om vissa försvarsmaktsanställningar, och 2.Lag om ändring i semesterlagen (1977:480) Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås en ny lag om vissa försvarsmaktsanställningar. De arbetstagare som omfattas av lagförslaget är gruppbefäl, soldater och sjömän. I lagen regleras Försvarsmaktens möjlighet att anställa dessa personalkategorier samt därmed sammanhängande frågor. Den nya lagen förslås innehålla bestämmelser om hur gruppbefäl, soldater och sjömän ska anställas i Försvarsmakten och om deras anställningsvillkor i olika hänseenden. Regleringen innebär i vissa delar avvikelser från vad som gäller enligt lagen (1982:80) om anställ- ningsskydd (LAS), som en hel del bestämmelser i den lagen ska gälla för de arbetstagare som anställs enligt den föreslagna lagen. Dessutom kommer ett antal bestämmelser i såväl den nya lagen som i LAS att vara dispositiva och alltså komma att omfattas av kollektivavtal. Det främsta syftet med den föreslagna speciallagen synes vara att tillgodose Försvarsmaktens behov av att kunna anställa gruppbefäl, soldater och sjömän på längre tidsbegränsade anställningar än vad det nuvarande regelsystemet tillåter. Detta torde emellertid kunna åstadkommas på olika sätt. En möjlighet är att som huvudregel låta LAS och de befintliga bestämmelserna på det statliga området gälla och komplettera dessa bestämmelser med de särregler som bedöms nödvändiga för att ge Försvarsmakten möjligheten att tidsbegränsa anställningarna på lämpligt sätt. Detta skulle visserligen innebära att alla gruppbefäl, soldater och sjömän kanske inte skulle komma att anställas på exakt samma sätt, men innebära färre särregler och vara mer i linje med hur bestämmelser om anställningsskydd brukar hanteras. Lagrådet vill emellertid inte motsätta sig den valda lagstiftnings- tekniken och har därför inte något att erinra mot en speciallag som reglerar anställningarna av gruppbefäl, soldater och sjömän. Det innebär emellertid att regelsystemet blir otydligt och svårt att överblicka på grund av att de olika regelsystemen både är omfattande och griper in i varandra på ett svåröverskådligt sätt. Att den föreslagna speciallagen ska tillämpas tillsammans med LAS samt kollektivavtal i anslutning till dessa lagar skapar också risk för gränsdragnings- och tolkningsproblem vid tillämpningen, se även vad Lagrådet anför under 52 § om en särskild preskriptionsbestämmelse om skadestånd på grund av brott mot bestämmelserna om semester. Förslaget till Lag om vissa försvarsmaktsanställningar Rubriken närmast före 1 § lyder Lagens tillämpningsområde. Men 25 §§ handlar inte om lagens tillämpningsområde. Lagrådet föreslår därför att det före 2 § införs en rubrik som lyder: Inledande bestämmelser. Lagrådet föreslår att 2 § förtydligas genom att ges följande lydelse: Ett avtal som innebär att arbetstagares rättigheter enligt denna lag upphävs eller inskränks är ogiltigt i den delen. Det gäller dock inte kollektivavtal som avses i 3 §. Lagrådet föreslår att ordet tjänsteman utmönstras genom att punkt 1 ges följande lydelse: 1. gruppbefäl, soldat och : en arbetstagare med tidsbegränsad militär anställning som inte är yrkes- eller reservofficerare, I punkt 8 definieras återhämtningstid som tid då arbetstagaren inte ska tjänstgöra i en internationell insats. Av 3840 §§ framgår att återhämt- ningstid är tiden mellan två internationella insatser. Definitionen är inte särskilt träffande, eftersom den omfattar också tid före en första internationell insats. Av 3840 §§ framgår vad som ska gälla i fråga om återhämtningstid och definitionen kan därför avvaras här. Lagrådet föreslår att en motsvarighet till definitionen i stället tas upp i 38 §. Enligt första stycket ska gruppbefäl, soldater och sjömän inte få anställas med stöd av någon annan lag än den föreslagna speciallagen. Det har under föredragningen upplysts att syftet med denna formulering endast är att föreskriva att Försvarsmakten inte får använda några andra lagregler som stöd för att tidsbegränsa anställningarna och att avsikten alltså inte är att i andra hänseenden reglera förutsättningarna för anställningarna. Detta innebär t.ex. att sedvanliga bedömningsgrunder vid anställning av arbetstagare hos staten som 4 § lagen (1994:260) om offentlig anställning ger uttryck för ska tillämpas. Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas genom att ges följande lydelse. Anställningsavtal ska ingås för kontinuerlig tjänstgöring eller tjänstgöring och tidsbegränsas enligt denna lag. Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas genom att ges följande lydelse: Ett anställningsavtal ska omfatta och högst . Den totala anställningstiden får uppgå till högst , varav högst som kontinuerligt tjänstgörande. Om en anställningstid skulle innebära att tidsgränsen för den totala anställningstiden överskrids, ska avtalet omfatta den tid som återstår av den tillåtna totala anställningstiden. Första stycket hindrar inte avtal som omfattar än i de fall som anges i 10, 11 eller 12 §. Lagrådet föreslår att andra stycket sista meningen i konsekvens med vad Lagrådet föreslagit beträffande 9 § formuleras enligt följande: Om en anställningstid skulle innebära att tidsgränsen enligt 9 § för den totala anställningstiden överskrids, ska avtalet omfatta den tid som återstår av den tillåtna totala anställningstiden.