prop · H0031d16 · 2012-09-20 00:00:00 — Enligt regeringens bedömning är det viktigt att arbetet med att ta tillvara synergier inte bara mellan olika verksamheter i samhället på lokal, regional och central nivå fortsätter utan också mellan de verksamheter som bedrivs på nationell respektive internationell nivå. Arbetet med att bistå och stödja ansvariga myndigheters krishanteringsåtgärder och information till allmänhet och media vid allvarliga olyckor och kriser bör fortsätta och utvecklas. Det gäller bl.a. frågor om vad som hänt, vad det innebär för den enskilda individen och för samhället samt den fortsatta utvecklingen. En allvarlig händelse skapar också ett behov hos enskilda individer att hjälpa till, t.ex. genom att kunna lämna information till rätt mottagare. Händelserna i är ett tydligt exempel på hur viktigt det är att snabbt kunna förmedla säker kommunikation vid en insats. Arbetet med att ta tillvara synergier mellan den nationella och den internationella verksamheten bör fortsätta. 4.12.1Utvecklad tvärsektoriell, privat och offentlig samverkan Samhällsutvecklingen karaktäriseras av en långtgående specialisering inom samhällsviktig verksamhet. Dessutom blir det allt vanligare att privata aktörer har ett ansvar i den samhällsviktiga verksamheten. Många verksamheter är beroende av andra aktörers tjänster eller produkter för att kunna fungera. Exempel på detta är att sjukvården måste ha tillgång till el, vatten och transporter för att kunna fungera på en rimlig nivå. Dessa förhållanden gör det nödvändigt att upprätthålla en god samverkan och dialog mellan berörda aktörer så att målen för samhällets krisberedskap kan uppnås. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Regeringen anser att samverkansområdena har en viktig roll att fylla när det gäller att uppnå målen för samhällets krisberedskap. Arbetet inom samverkansområdena bör därmed förtydligas och förstärkas. Regeringen anser att det är viktigt att arbetet i samverkansområdena kännetecknas av ett helhetsperspektiv rörande åtgärder inom samhällets krisberedskap där brister i samhällets förmåga att hantera risker identifieras, åtgärder föreslås, följs upp och utvärderas. Dessutom bör samverkansområdena ta hänsyn till möjliga synergier, kritiska beroenden och andra gemensamma frågor. Arbetet inom samverkansområdena har sin grund i ansvarsprincipen. Det finns anledning att kontinuerligt se över och analysera hur samverkansområdena på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt kan uppnå målen för samhällets krisberedskap. Regeringen gör bedömningen att det är av största vikt att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap tillsammans med de myndigheter som ingår i samverkansområdena fortsätter arbetet för att utveckla former för att öka privata aktörers deltagande i arbetet inom samverkansområdena. Enligt regeringens bedömning bör också aktörerna i samverkansområdena stärka sin samverkan med Försvarsmakten. 4.12.2Förstärkningsresurser och internationellt stöd till Arbetet med samhällets krisberedskap bör präglas av samarbete och samverkan mellan myndigheter, kommuner, landsting, privata företag, frivilligorganisationer och den enskilde. Det bör ske nationellt och internationellt, både bilateralt och multilateralt. kvarstår ytterligare arbete för att utifrån ansvarsprincipen bl.a. utveckla samarbetet samt tydliggöra och öka kunskaperna om roller och ansvarsförhållanden avseende arbetet med samhällets krisberedskap. Situationer kan uppstå där resurser att hantera allvarliga händelser och kriser inte räcker till. För sådana situationer är det viktigt att har en förmåga att kunna ta emot stöd. Förberedelser för att ta emot internationellt stöd i bör vara en del av de åtgärder som vidtas för att stärka samhällets förmåga att hantera allvarliga händelser och kriser. Förmågan bör kunna anpassas snabbt och flexibelt. En särskild utredare har på regeringens uppdrag kartlagt de förutsättningar och eventuella hinder som kan finnas för möjligheter att ta emot internationellt stöd vid allvarliga händelser och kriser i fredstid (SOU 2012:29). Betänkandet är under beredning i . Omhändertagandet av utredningens resultat 2013 bör ske med utgångspunkt bl.a. i EU:s riktlinjer för värdlandsstöd. Det är viktigt att inom EU och i det nordiska samarbetet kan ge stöd för den händelse att dessa länders egna resurser för att hantera kriser och allvarliga händelser inte räcker till. Regeringen anser att det pågående framtagandet av en ny rättsakt till grund för EU:s civilskyddsmekanism utgör en viktig process för hur detta samarbete kan utvecklas för framtiden och att fortsatt ska vara en aktiv deltagare i detta arbete. Regeringen anser att Hagadeklarationen utgör ett viktigt forum för att utveckla det nordiska samarbetet inom krisberedskapsområdet. I det nordiska samarbetet genom Hagadeklarationen, där är ordförandeland, kommer bl.a. frågor om att inom ramen för befintliga resurser utveckla det nordiska räddningstjänstsamarbetet inom Nordred, samsyn om vikten av att på förhand kunna utplacera nordiska beredskapsresurser vid olika evenemang, utveckling av legala och avtalsmässiga förutsättningar för gränsöverskridande verksamhet och räddningsinsatser till sjöss samt samarbetet kring medicinsk evakuering med flyg att fortsatt behandlas. Målsättningen är att dessa initiativ ska bidra till ett närmare nordisk samarbete som bidrar till ett effektivare resursutnyttjande och därigenom stärker samhällets robusthet och krishanteringsförmåga. Arbetet med att bistå och stödja ansvariga myndigheters krishanteringsåtgärder och information till allmänhet och media vid allvarliga olyckor och kriser bör fortsätta och utvecklas. Även utvecklingsarbetet när det gäller befintliga verktyg som t.ex. för information till allmänheten bör fortsätta. Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) internationella insatsverksamhet bör också i fortsättningen ha som utgångspunkt de olika principer som styr det humanitära biståndet, utvecklingsbiståndet och den internationella civila krishanteringen (konflikthanteringen). Myndigheten bör fortsatt utveckla sin förmåga att följa den tekniska och metodmässiga utvecklingen inom det internationella biståndsområdet. Ambitionen med insatsverksamheten bör fortsatt vara att kunna erbjuda ett behovsbaserat och kvalificerat stöd som bygger på ett helhetsperspektiv och ett sammanhängande koncept. De insatsstödjande uppgifterna inom bl.a. logistik samt informations- och kommunikationsteknologi, bör fortfarande bilda kärnan i myndighetens insatsberedskap till nytta för insatser vid kriser och naturkatastrofer tidig återuppbyggnad, samt vid insatser av freds- och säkerhetsfrämjande art. Uppbyggnad av katastrofberedskap och kompetens för katastrofriskreducering bör bygga på kompetens som uppnås inom myndighetens nationella verksamhet. Myndigheten bör vidare sträva efter att fortsatt vara en ledande aktör inom humanitär min- och ammunitionshantering. Säkerheten för utsänd personal är mycket viktig. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap agerar i första hand stödjande till andra organisationer, främst FN, som har ett väl utbyggt system för personalens säkerhet vilket också omfattar av MSB utsänd personal. Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps säkerhetsarbete kopplat till den internationella verksamheten bör därför bygga på en god samverkan med FN:s och EU:s säkerhetsstrukturer samt relevanta svenska myndigheter. EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (GSFP) är under utveckling, särskilt som en följd av de förändringar som återges i Lissabonfördraget, med flera nya civila insatser i vardande. Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps resurser bör även fortsatt aktivt 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 ställas till förfogande som bidrag till EU på det civila området, inte minst vad gäller insatsstödjande uppgifter i uppstartsfasen av en mission. Till sådana insatser bör myndigheten fortsatt primärt sekondera enskilda individer mot bakgrund av vikten av att andra EU-länder utvecklar sina egna resurser på insatsstödområdet och att EU utvecklar sin förmåga att genomföra insatsstöd. Inom GSFP har även (KBV:s) kompetens allt oftare efterfrågats. Regeringen har bl.a. beslutat (dnr Fö2012/148/SSK) att KBV får ställa ett av sina sjöövervakningsflygplan med personal till förfogande för deltagande i EU:s insats utanför , Operation , . Planerad insatsstart är . Myndigheten deltog även i insatsen . Personal från KBV kommer även att bistå i den civila kapacitetsuppbyggnadsinsatsen som genomförs inom ramen för GSFP i länder kring . Bidraget finansieras över utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. representerar i arbetet inom Agreement, som är ett internationellt samarbete kring miljöföroreningar i . kommer att vara värd för det årliga möte som hålls inom ramen för detta samarbete. Erfarenhetsåterföringen från genomförda insatser internationellt bör fortsatt utvecklas och fördjupas i myndigheternas arbete, bl.a. för att vunna lärdomar ska kunna komma den nationella verksamheten till del på ett systematiserat sätt. Tvärgående perspektiv som till exempel jämställdhet och miljö bör fortsatt integreras i verksamheten. Utvecklingen och förstärkningen av EU:s responskapacitet vid olyckor och katastrofer både inom och utom unionen pågår i riktning mot att skapa mer förutsägbara insatser grundat på föridentifierade resurser i form av en frivillig pool samt upprättande av beredskapsplaner. bör aktivt delta i denna utveckling med bibehållen nationell handlingsfrihet och fortsatt vara en aktiv deltagare i insatser genomförda inom ramen för EU:s civilskyddsmekanism. Samverkan vid strategiska och taktiska flygtransporter internationellt är fortsatt en viktig dimension av civil-militär respektive 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Detta gäller också för det Svenska nationella ambulansflyget (SNAM) där särskilt den civila nordiska kontexten fortsatt bör beaktas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap för att en mer effektiv användning av samhällets resurser ska kunna åstadkommas. Svenska civil-militära samverkanslösningar ska vara förenliga med de internationellt överenskomna riktlinjerna på området, Guidelines (2007) vid naturkatastrofer och MCDA (Military and ) Guidelines (2003) vid humanitära kriser i konfliktområden. 4.12.4 Miljöräddning till sjöss Utvecklingen mot ökade transportvolymer av farliga ämnen, såsom olja, fortsätter på och därmed ökar även riskerna för olyckor med utsläpp till havs. En olycka kan få omfattande konsekvenser om det inte finns en god förmåga att hantera händelsen. Givet detta och i kombination med känslighet anser regeringen att det är angeläget att har förmåga att hantera olyckor till havs. En ändamålsenlig räddningstjänstberedskap måste fortlöpande anpassas till rådande och bedömd hotbildsutveckling. Därför är den svenska inriktningen att kunna ha nationell förmåga och kapacitet till nödbogsering, nödläktring och brandbekämpning till sjöss genom att befintliga resurser utnyttjas effektivare i syfte att förhindra att olja kommer ut i vattnet vid en fartygsolycka. Det har kunnat konstateras att () står inför ekonomiska problem . Regeringen har, tillsammans med myndigheten, påbörjat ett arbete i syfte att nå balans mellan KBV:s verksamhet och ekonomi. Arbetet kommer att fortsätta . infördes en ny fördelningsmodell avseende organisationsstöd till de frivilliga försvarsorganisationerna. Syftet med detta var bl.a. att i större utsträckning betona behov och verksamhet samt att öka långsiktighet och förutsägbarhet. emotser den utvärdering av fördelningsmodellen som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) kommer att påbörja . Anslaget för finansiering av organisationsstöd till de frivilliga försvarsorganisationerna togs på förslag av regeringen bort ur statsbudgeten 2010 (prop. 2009/10:1, bet. 2009/10:FöU1, rskr. 2009/10:104). har tillkännagivit (bet. 2011/12:FöU1, rskr. 2011/12:92) att anslaget för de frivilliga försvarsorganisationerna bör återinföras på statsbudgeten för att säkerställa ett visst grundläggande organisationsstöd. Med tanke på den utvärdering som MSB ska göra av fördelningsmodellen och eftersom frivilligorganisationernas roll i det reformerade försvaret och deras roll i krisberedskapsarbetet är en fråga som behöver beaktas i Försvarsberedningens kommande arbete anser regeringen att återinförandet av ett frivilliganslag får anstå. Försvarsberedningen kan bl.a. komma att titta på vilket behov som finns när det gäller bemanning av de nationella skyddsstyrkorna, organisationernas möjligheter att bidra till Försvarsmaktens rekrytering, försvarets folkliga förankring samt insatser inom krisberedskapsområdet m.m. förmåga att hantera allvarliga olyckor och kriser är beroende av att myndigheter, organisationer och privata aktörer har tillgång till tillförlitliga och säkra kommunikationssystem. Regeringens bedömning är att en förutsättning för att en sådan samverkan ska kunna bedrivas effektivt är att alla inblandade parter använder . är nationella kommunikationssystem för samverkan och ledning. syftar både till att stärka samhällets krishanteringsförmåga och att underlätta den dagliga kommunikationen hos organisationer som arbetar med allmän ordning, säkerhet eller hälsa. En bred och omfattande anslutning innebär en effektivisering ur ett samhällsperspektiv och skapar mervärde inför och under operativ samverkan. Det svenska krishanteringssystemet vilar på ansvarsprincipen, som innefattar att varje sektorsansvarig aktör har ett ansvar för att samverkan sker. Regeringen anser att utgångspunkten bör vara att samtliga statliga myndigheter som enligt förordning (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap har ett särskilt ansvar vad gäller krisberedskap bör vara anslutna till och använda . Vid sidan av myndigheternas anslutning är det avgörande att kommuner, landsting och privata aktörer ansluter sig till . För att underlätta och skynda på dessa målgruppers anslutning är det avgörande att det finns en långsiktig finansiering. Regeringen konstaterar att det initialt var färre användare som anslöt sig till systemet i jämförelse med vad som beräknats. Den sparsamma och fördröjda anslutningen har medfört en minskad krishanteringsförmåga då systemets potential inte fullt utnyttjats. I syfte att bredda användandet av systemet och därmed stärka krisberedskap ytterligare inrättar regeringen ett samverkansbidrag med avsikt att bl.a. stimulera och skynda på den kommunala anslutningen till . Samverkansbidraget finansieras från det under utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap uppförda anslaget 2:4 Krisberedskap. Regeringens bedömning är att samverkansbidraget bör leda till en ökad anslutning vilket möjliggör att kostnaderna för i sin helhet täcks av användarna. Samverkansbidraget införs under förutsättning att en överenskommelse nås med Kommuner och Landsting (SKL) om att omfördela medel, inom anslaget 2:4 Krisberedskap, som tidigare gått till annan verksamhet enligt det s.k. kommunavtalet. Rakels funktionalitet behöver kontinuerligt utvecklas utifrån användarnas behov. Finansiering av sådana tjänsteutvecklingskostnader ska bekostas av de användare som nyttjar tilläggstjänsterna. genomförs en översyn för att ge fler myndigheter möjlighet att ansluta sig till systemet. Det är angeläget att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap kontinuerligt effektiviserar både organisation och 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 verksamhet så att driftskostnaderna för hålls nere. Därutöver ska möjligheten att samordna hela eller delar av driften av olika statliga kommunikationssystem utredas. Regeringen har beslutat att se över samhällets alarmeringstjänst. Alarmeringstjänsten bör fungera på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. En samordnad alarmeringstjänst bör eftersträvas för att främja stärkt samverkan, minimera hanteringstider och skapa förutsättningar för ett optimalt nyttjande av samhällets samlade resurser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. Regeringen anser att en samordnad alarmeringstjänst är en viktig grund för samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap. Samhällets alarmeringstjänst bör säkerställa: de enskildas säkra och lika rätt till att få kontakt med samhällets hjälporgan i en nödsituation, samhällets behov av samverkan och en samordnad hantering vid olika typer av nödlägen, en effektiv, säker, sammanhållen och obruten larmkedja, möjligheten till förutsättningar för en aktuell bild över samhällets samlade resurser för hjälpinsatser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa samt möjligheten att ge aktuell bild över vilka insatser som pågår inom allmän ordning, säkerhet och hälsa och att denna information kan tillhandahållas myndigheter som har behov av uppgifterna för sin verksamhet. 4.14Lärande och kunskapsåterföring från olyckor och kriser samt forskning Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har enligt sin instruktion att såväl områdesvis som på en övergripande samhällsnivå följa upp och utvärdera krisberedskapen och bedöma om vidtagna 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 åtgärder har fått önskad effekt. Regeringen vill framhålla vikten av att sådana uppföljningar och utvärderingar genomförs t.ex. avseende effekterna av projekt som har genomförts med bidrag från anslaget 2:4 Krisberedskap. Det är också viktigt att berörda aktörers hantering av inträffade allvarliga händelser och övningar utvärderas. Arbetet med att höja förmågan att motstå och hantera kriser är en lärande verksamhet som genererar kunskap och insikt genom att erfarenheter av övade och inträffade händelser tas tillvara. Arbetet med lärande behöver bedrivas medvetet, strukturerat och tvärsektoriellt, exempelvis i formerna för samverkansområdena. Målet med den lärande verksamheten är att öka aktörernas förmåga att förebygga och hantera olyckor och kriser. Detta sker genom inriktning, samverkan, tillsyn, analys, uppföljning, utvärdering, övning, beställning av forskning och studier samt lärande från inträffade händelser. En viktig förutsättning för det olycksförebyggande arbetet är MSB:s arbete med statistik och analys av olyckor, kriser och säkerhets- och krishanteringsarbete. Inom området för metoder och system för lärande från olyckor och kriser bör arbetet med att förvalta och utveckla metodik för olycksundersökningar och observatörsverksamhet fortsatt utvecklas. Vidare bör MSB fortsätta arbetet med att utveckla och förbättra samverkan mellan kommunerna samt information och stöd till kommunerna, avseende olycksundersökningar, erfarenhetsåterföring och effektiva lärprocesser. Forskningen inom området samhällets krisberedskap bör bedrivas så att den bör kunna generera praktiskt tillämpbara forskningsresultat som ska kunna användas i arbetet med samhällets krisberedskap. Forskningen bör vara långsiktig och systematisk. För att säkerställa att resultatet från forskningen når ut till berörda aktörer är kommunikation och spridning av forskningsresultat viktigt. Kunskapsspridning bör prioriteras. Möjligheterna till att samfinansiera forskning med internationella aktörer bör tillvaratas, som t.ex. redan sker med och (). Utvecklingen där bör fortsatt följas för att skapa en ökad kunskap inom relevanta områden som informationssäkerhet och skydd mot farliga ämnen. bör fortsatt, under de två avslutande åren av EU:s sjunde ramforskningsprogram, särskilt arbeta för ett högt deltagande i delprogrammet säkerhetsforskning. Svenska aktörer, både statliga och från näringslivet, har varit framgångsrika med sitt deltagande i ramprogrammet. Förhandlingarna om nästa ramprogram, Horizon 2020, pågår. Ambitionen för förhandlingarna är bl.a. att skapa förutsättningar för ett ökat deltagande i ramprogrammet från svensk sida. Samarbetet med bör ges fortsatt prioritet inom säkerhetsforskningsområdet. övergick 2011 till anslagsfinansiering, från att tidigare ha varit avgiftsfinansierad. Regeringen fortsätter att följa effekterna av myndighetens förändrade finansiering. Ett av argumenten till förändrad modell för finansiering var att regeringen bedömde att åtgärden skulle leda till kortare handläggningstider. Utredningstiderna har blivit något bättre men regeringen bedömer att ytterligare ansträngningar inom detta område behöver göras. Det bör övervägas om myndigheten kan anpassa ambitionsnivån i vissa olycksutredningar för att därigenom anpassa resursåtgången till utredningarnas förväntade nytta. har inga tillsynsuppgifter och har heller inte någon uppgift när det gäller frågor om skuld och ansvar, skadestånd eller frågor om certifikatsåtgärder, disciplinära åtgärder, m.m. Mot denna bakgrund betonar regeringen vikten av att myndigheten säkerhetsställer att arbetet med att lämna och följa upp de rekommendationer som lämnas i samband med utredningarna, med syfte att ge underlag för beslut om säkerhetshöjande åtgärder, görs så effektivt som möjligt. 4.15.1Stärkt civil och militär samverkan och ett förnyat civilt försvar Efter det slut tonades det civila försvaret ner, både verksamheter som syftade till att förbereda samhället för att möta konsekvenserna av ett väpnat angrepp och som stödjande resurs i förhållande till det militära försvaret. Istället kom sårbarheten i samhället för civila hot och förmågan att hantera komplexa krissituationer i fokus. 2009:10/140 Ett användbart försvar bedömde regeringen att ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt . Kriser eller incidenter, som även inbegriper militära maktmedel kan dock också uppstå i vår region, och på kan militära angreppshot likväl aldrig uteslutas. Arbetet för samhällets säkerhet bör leda till en god förmåga att kunna motstå och hantera påfrestningar av olika slag i hela hotskalan från allvarliga olyckor och kriser till höjd beredskap och krig. Regeringen bedömer att det finns behov av att utveckla samverkan och samordning samt ett stärkt planeringsarbete mellan myndigheter med ansvar för samhället krisberedskap och totalförsvar. Ett effektivt och koordinerat arbete i detta syfte ska utgå från de övergripande målen för vår säkerhet och bidra till ett effektivare utnyttjande av befintliga resurser samt bygga på det ömsesidiga behovet av stöd och samordning som finns hos såväl civila aktörer som hos Försvarsmakten. Statliga myndigheter, i synnerhet de med särskilt ansvar enligt 11§ och 18§ förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, ska utveckla en god förmåga att hantera sina uppgifter såväl vid fredstida krissituationer som vid höjd beredskap. Regeringen vill betona vikten av att planering för detta genomförs och att det finns en helhetssyn som omfattar hela hotskalan. Myndigheterna bör därför bl.a. inom samverkansområdena arbeta med såväl åtgärder för fredstida krissituationer som planering av åtgärder vid höjd beredskap. Planeringen bör ske med beaktande av 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 relevanta delar av det arbete som bedrivs inom försvarsplaneringen. För att Försvarsmaktens befintliga förmågor och resurser på effektivt sätt ska kunna utgöra stöd för civila aktörer bör samverkan och samordning mellan civila och militära myndigheter ytterligare utvecklas. Det bör i första hand ske genom att Försvarsmakten på ett tydligare sätt medverkar i systemet för krisberedskap, bl.a. i relevanta samverkansområden. Det moderna insatsförsvaret är också i hög grad beroende av att samhällsviktig verksamhet i övrigt fungerar och kan stödja Försvarsmakten i lösande av ålagda uppgifter. Civila myndigheter som har särskilt ansvar inför och vid höjd beredskap enligt förordning (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap bör därmed stödja och samverka med Försvarsmakten i dess uppgifter att försvara och främja svensk säkerhet genom insatser nationellt och internationellt, upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet samt värna suveräna rättigheter och nationella intressen utanför det svenska territoriet. Försvarsmaktens arbete med försvarsplanering bör därmed ske i samverkan med dessa myndigheter. Mot bakgrund av ovanstående ser regeringen ett behov av fortsatt utvecklingsarbete inom området.