prop · GZ03137 · 2012-04-04 00:00:00 — Det fiskefartyg till vilket en tillfälligt eller permanent indragen fiskelicens är knuten ska identifieras som ett fiskefartyg utan fiskelicens i det och i registret över EU:s fiskeflotta som avses i artikel 15.1 respektive 15.3 i grundförordningen. Den elektroniska databasen med fiskelicenser och fisketillstånd som avses i artikel 116.1 d i kontrollförordningen ska uppdateras. Om ett fiskefartyg bedriver fiskeverksamhet trots att fiskelicensen dragits in tillfälligt eller permanent, ska de behöriga myndigheterna vidta omedelbara åtgärder i enlighet med artikel 91 i kontrollförordningen. Fiskefartyget kan i tillämpliga fall föras upp på EU:s förteckning över . Om den myndighet som bemyndigats att tilldela prickar inte även är den centrala myndighet som enligt artikel 5.5. i kontrollförordningen ska samordna alla nationella kontrollmyndigheters verksamhet, ska den centrala myndigheten informeras om samtliga beslut som fattas enligt bestämmelserna om pricksystemet. En fiskelicens är kopplad till ett fiskefartyg. Om ett fiskefartyg säljs, överförs eller på annat sätt byter ägare efter den dag då en allvarlig överträdelse skett, ska eventuella prickar som har tilldelats innehavaren av fiskelicensen för det berörda fartyget överföras till den framtida innehavaren av fiskelicensen för fartyget. Innehavaren av fiskelicensen är skyldig att informera varje potentiell framtida licensinnehavare om det antal prickar som han eller hon har genom en bestyrkt kopia som hämtas hos de behöriga myndigheterna. De prickar som ligger till grund för en tillfällig indragning ska inte raderas, utan nya prickar läggs till redan tilldelade prickar. havaren av en fiskelicens inte har gjort sig skyldig till ytterligare en allvarlig överträdelse efter datumet för den senaste över- trädelsen ska dock alla prickar i fiskelicensen raderas. då betraktas som om den aldrig blivit indragen. Fiskelicensinnehavaren kan även få antalet prickar minskade med två genom att använda (VMS) eller elektronisk rapportering utan att vara skyldig att göra detta, delta i vetenskapliga undersökningar för att förbättra fiskeredskapens selektivitet, vara medlem i en producentorganisation och följa en fiske- plan som innebär att fiskemöjligheterna minskas eller ansluta sig till ett fiske som ingår i särskilda miljömärkningsprogram. Minskningen får dock inte leda till att alla prickar på fiskelicensen Om prickar raderas av någon av dessa anledningar ska inne- havaren av fiskelicensen informeras dels om raderingen, dels om det antal prickar som återstår. Genom kontrollförordningen är medlemsstaterna skyldiga att inrätta ett pricksystem som innebär att befälhavaren på ett fartyg tilldelas ett lämpligt antal prickar för en allvarlig överträdelse av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. I genomförandeförordningen anges endast att medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om sina nationella pricksystem efter den dag då avdelning VII i genomförandeförordningen blir tillämplig, dvs. Yrkesfiskelicens krävs enligt 6 § fiskelagen (1993:787) för att kunna bedriva yrkesmässigt fiske. Av 30 § samma lag framgår att en person kan beviljas en yrkesfiskelicens om fisket har väsentlig betydelse för hans eller hennes försörjning och om fisket har anknytning till svensk fiskeri- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om villkoret angående anknytning till svensk fiskerinäring. Frågor om licens prövas enligt 32 § fiskelagen av den myndighet som regeringen bestämmer. Av 2 kap. 19 § förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen (nedan kallad fiskeförordningen) framgår att frågor om yrkesfiskelicens prövas av Havs- och vattenmyndigheten. Närmare bestämmelser om ansökan om yrkesfiskelicens, inkomstkrav m.m. finns i föreskrifter (FIFS 2004:25) om resurstillträde och kontroll på fiskets område (nedan kallade FIFS 2004:25). Genom 21 § andra stycket fiskelagen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske. Regeringen har i 2 kap. 20 § första stycket fiskeförordningen bemyndigat Havs- och vattenmyndigheten att meddela sådana föreskrifter. Före var det som var behörigt att anta sådana föreskrifter. föreskrifter, i de delar som är relevanta här, har övertagits av Havs- och vattenmyndigheten. Bemyndigandet infördes i fiskelagen i syfte att reglera tillträdet till den biologiska resursen. Vid införandet beaktades även att EU beslutat att inrätta ett gemensamt system med fartygslicenser. I förarbetena till lagändringen (prop. 1993/94:158) hänvisas till rådets förordning (EG) nr 3690/93 av om ett gemenskapssystem för fastställande av bestämmelser om vilka uppgifter som minst måste ingå i fiskelicenser (EGT L 341, 31.12.1993, s. 93, svensk specialutgåva, område 4, volym 5, s. 195, Celex 31993R3690). Det gemensamma system med fiskelicenser som infördes genom förordningen innebär att medlemsstaterna ska tillämpa nationella system för fiskelicenser och att alla fiskefartyg inom gemenskapen ska ha en fiskelicens som är knuten till fartyget. Genom rådets förordning (EG) nr 1627/94 av om allmänna bestämmelser för särskilda fisketillstånd (EGT L 171, , s. 7, svensk specialutgåva, område 4, volym 6, s. 86) infördes även fisketillstånd, som enligt artikel 2.1 i förordningen är ett tillstånd som kompletterar fiskelicensen så att fartyget kan bedriva fiske i ett visst område för ett visst fiske. Bestämmelserna om fiskelicens och fisketillstånd finns nu i artiklarna 67 i kontrollförordningen. Av artikel 6.1 i denna förordning framgår att gemenskapens fiskefartyg får användas för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser endast om de har en giltig fiskelicens. Av artikel 3 punkt b i grundförordningen följer att levande akvatiska resurser innebär tillgängliga och åtkomliga levande akvatiska arter, inklusive anadroma och katadroma arter under deras liv. Detta motsvaras i nationell rätt av 3 kap. 1 § och 3 a kap. 1 § FIFS 2004:25, enligt vilka det krävs fartygstillstånd eller särskilt fartygstillstånd för att få använda fartyg för yrkesmässigt fiske i havet. Av artikel 7.4 i kontrollförordningen framgår vidare att en fiskelicens är en förutsättning för att beviljas fisketillstånd och att ett fisketillstånd automatiskt återkallas om den fiskelicens som är knuten till fartyget återkallas. Att innehav av fartygstillstånd är en förut- sättning för beviljande av kompletterande fartygstillstånd enligt nationell rätt framgår bl.a. av 4 kap. 9 § FIFS 2004:25. I 3 kap. FIFS 2004:25 finns bestämmelser om fartygstillstånd. med en största längd av eller mer som används för yrkes- mässigt fiske i havet måste ha fartygstillstånd. begränsas avseende giltighetsperiod, fångstområden, fångstsätt, redskap och fiskarter samt innefatta villkor om att fartygskapacitet ska föras ut från den svenska fiskeflottan. En förutsättning för att beviljas fartygs- tillstånd är att sökanden har yrkesfiskelicens. När en ansökan om fartygstillstånd prövas första gången ska myndig- heten bl.a. beakta EU:s lagstiftning om system för inträde i och utträde ur Av artiklarna i grundförordningen framgår att kommis- sionen för varje medlemsstat fastställer referensnivåer uttryckta i brutto- ton och kilowatt för den totala fiskekapaciteten för de av gemenskapens fiskefartyg som för den medlemsstatens flagg. till att dessa referensnivåer inte överskrids. Detta innebär att en ansökan om ett nytt fartygstillstånd inte kan bifallas om kapacitetstak har Det nationella fartygstillståndet motsvarar fiskelicensen inom EU- I 3 a kap. FIFS 2004:25 finns bestämmelser om särskilt fartygstillstånd för fiske i havet med stöd av enskild rätt. Ett fartyg för vilket det inte finns fartygstillstånd, men som används för fiske i havet i näringsverk- samhet med stöd av enskild fiskerätt, ska ha ett särskilt fartygstillstånd. Det särskilda fartygstillståndet motsvaras av EU:s fiskelicens. Kompletterande fartygstillstånd (särskilt tillstånd) I 4 kap. FIFS 2004:25 finns bestämmelser om kompletterande fartygs- tillstånd m.m. Sådana tillstånd benämns oftast särskilda tillstånd och kan avse bl.a. tillstånd att bedriva fiske utanför EU:s fiskevatten, tillstånd till fiske i EU-vatten som enligt EU-rättsakter kräver särskilt tillstånd och i övrigt fiske efter vissa arter, med vissa redskap eller inom vissa områden. Sådana tillstånd kan krävas såväl enligt EU-rätt som nationell rätt. Bemyndigandet i 21 § andra stycket fiskelagen och 2 kap. 20 § första stycket fiskeförordningen avser särskilda tillstånd, med vilket avses såväl fartygstillstånd, särskilt fartygstillstånd som kompletterande fartygs- tillstånd (särskilda tillstånd). (särskilda tillståndet) motsvarar EU:s fisketillstånd. Av 4 kap. 9 § FIFS 2004:25 framgår att ansökan om ett sådant tillstånd som regleras i kapitlet ska göras av fartygstillståndshavaren. beviljas ett kompletterande fartygstillstånd (även kallat särskilt tillstånd) krävs således att man har ett fartygstillstånd. Återkallelse av yrkesfiskelicens och särskilda tillstånd I 50 h § fiskelagen (1993:787) finns bestämmelser om återkallelse av såväl yrkesfiskelicens som sådant fartygstillstånd som avses i 21 § andra stycket fiskelagen, dvs. tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske. De fartygstillstånd som avses i bestämmelsen får anses avse såväl fartygstillstånd och särskilda fartygstillstånd som kompletterande fartygstillstånd (även kallat särskilt tillstånd). En yrkesfiskelicens får återkallas permanent om den har meddelats på grund av felaktiga uppgifter i ansökan eller om licensinnehavaren vid upprepade tillfällen har fällts till ansvar för brott mot bestämmelser om fiske. En yrkesfiskelicens och ett fartygstillstånd får återkallas mellan och om innehavaren av licensen eller tillståndet fällts till ansvar för ett allvarligt brott enligt fiskelagen, begått en allvarlig överträdelse som lett till sanktionsavgift eller genom upprepade överträdelser som lett till sanktionsavgift i väsentlig grad brustit i skyldigheten att rätta sig efter gällande bestämmelser. Varning kan beslutas i stället för återkallelse, om det kan anses vara en tillräcklig åtgärd. En yrkesfiskelicens och ett fartygstillstånd kan även återkallas interimistiskt om det på sannolika skäl kan antas att licensen eller tillståndet kommer att återkallas slutligt på grund av att innehavaren av licensen eller tillståndet fälls till ansvar för ett allvarligt brott enligt fiskelagen. Ett interimistiskt besluts giltighetstid ska begränsas till mellan och . Beslut om återkallelse meddelas av Havs- och vattenmyndigheten och gäller , om inte annat beslutas. Tiden för återkallelse räknas från den dag som anges i beslutet, dock tidigast från delgivning av beslutet. 5Pricksystem för innehavare av fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd 5.1Vem ska tilldelas prickar och vad ska återkallas? Regeringens förslag: Pricksystemet ska gälla för innehavare av fartygstillstånd eller särskilt fartygstillstånd. Återkallelse ska ske av fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd. Bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske ska justeras till att avse krav på fartygstillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske i havet, särskilt fartygstillstånd för användning av fartyg för fiske i näringsverksamhet i havet med stöd av enskild rätt och särskilt tillstånd för fiske av viss art, inom ett visst område, med ett visst fiskefartyg eller med användning av vissa redskap eller fiskemetoder. förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. (), Pelagiska PO, och Fiskares PO anser att konsekvenserna för tilldelade fiskemöjligheter bör belysas i förhållande till pricksystemet. Skälen för regeringens förslag: Som framgår i avsnitt 4.2.1 innebär pricksystemet att en innehavare av en fiskelicens ska tilldelas prickar om någon i den verksamhet som fiskelicensen avser har gjort sig skyldig till eller hålls ansvarig för en allvarlig överträdelse av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. Såsom angetts i avsnitt 4.3.2 motsvaras EU:s fiskelicens av fartygstillståndet och det särskilda fartygstillståndet. Pricksystemet bör därför knytas till dessa tillstånd. När det gäller de kompletterande fartygstillstånden (även kallade särskilda tillstånd) utgör de ett komplement till fartygstillståndet. Eftersom de är kopplade till fartygstillståndet går det inte att använda dem separat, utan endast tillsammans med ett fartygstillstånd. Det följer även av artikel 7.4 i kontrollförordningen att fiskelicens är en förutsättning för innehav av fisketillstånd. Det saknas därför anledning att uttryckligen återkalla dessa tillstånd. Regeringen anser således att pricksystemet bör tillämpas på innehavare av fartygstillstånd eller särskilt fartygstillstånd och att återkallelse inom ramen för systemet ska ske av fartygstillstånd och särskilt fartygstillstånd. När det i den fortsatta texten talas om fartygstillstånd avses såväl fartygstillstånd som särskilt fartygstillstånd. (), Pelagiska PO, och Fiskares PO har anfört att konsekvenserna för tilldelade fiskemöjligheter bör belysas i förhållande till pricksystemet. I 7 § lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter anges att Havs- och vattenmyndigheten får besluta att dra in eller begränsa fiskerättigheter om innehavarens fartygstillstånd har återkallats eller begränsats. Regeringen ser inte någon anledning att frångå den reglering av möjligheten att dra in eller begränsa fiskerättigheterna som finns i den lagen. I 21 § andra stycket fiskelagen anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske. I 2 kap. 20 § fiskeförordningen vidareförs detta bemyndigande till Havs- och vattenmyndigheten. Då systemet med prickar och återkallelse bör omfatta fartygstillstånd och särskilda fartygstillstånd bör det i lagtexten regleras vilka olika typer av tillstånd bemyndigandet avser. Det bör därför anges att bemyndigandet avser fartygstillstånd, särskilt fartygstillstånd och särskilt tillstånd. Med särskilt tillstånd avses då det tillstånd som i nuvarande reglering även kallas kompletterande fartygstillstånd. Lagrådet har anfört bl.a. att begreppen fartygstillstånd, särskilt fartygstillstånd och annat särskilt tillstånd i vart fall huvudsakligen bör definieras i lagen om de ska användas i den. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen utformas i enlighet med detta. 5.2Vilka överträdelser ska medföra prickar? Regeringens förslag: Pricksystemet ska omfatta alla allvarliga överträdelser enligt artikel 3 i IUU-förordningen som begås i samband med eller i anslutning till fiske i havet eller som hänger samman med sådant fiske, oavsett om överträdelsen avser ett brott mot en nationell bestämmelse eller en bestämmelse i en EU-förordning. Prickar ska tilldelas såväl om innehavaren av fartygstillståndet som om någon i den verksamhet som tillståndet avser har gjort sig skyldig till en allvarlig överträdelse. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. anser att förslagen till ändringar i fiskelagen i flera fall innebär att bestämmelserna blir otydliga och svåra att tillämpa. Ett exempel är 51 §, där hänvisning sker till flera olika EU-förordningar, vilket innebär att det är svårt att direkt se vilka gärningar som omfattas av bestämmelsen. i län tillstyrker att vissa överträdelser av nationella bestämmelser bör kunna omfattas av pricksystemet, då dessa bestämmelser måste anses vara en del av den gemensamma fiskeripolitiken. (), Pelagiska PO, och Fiskares PO påpekar att de diskrepanser som finns mellan nord och syd inom unionen när det gäller hur överträdelser sanktioneras inte läks genom ett pricksystem. Överträdelser bedöms och straffas inte på samma sätt inom unionen. Pricksystemet bör endast omfatta bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken, nämligen de bestämmelser som finns i EU-förordningarna. Om överträdelser mot de svenska reglerna medför prickar hamnar svenska fiskare i ett sämre läge i förhållande till andra fiskare inom EU. Det bör eftersträvas att införa ett system där samma bestämmelser och samma påföljder tillämpas för alla fiskare. Skälen för regeringens förslag Allvarliga överträdelser av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken Av artikel 92.1 i kontrollförordningen framgår att pricksystemet ska tillämpas på sådana allvarliga överträdelser av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken som avses i artikel 42.1 a i IUU-förord- ningen, dvs. sådana verksamheter som anses utgöra IUU-fiske enligt artikel 3.1 i samma förordning. De typer av överträdelser som ska omfattas av pricksystemet är således de som anges i artikel 3.1 i IUU-förordningen. En uppräkning av vilka typer av allvarliga överträdelser som ska leda till prickar finns även i bilaga XXX till genomförandeförordningen, där det även anges vilket antal prickar respektive överträdelse ska medföra. Det rör sig om underlåtelse att fullgöra skyldigheten att registrera och rapportera fångst eller fångstrelaterade uppgifter (3 prickar), användning av förbjudna fiskeredskap eller fiskeredskap som inte Prop. 2011/12:137 uppfyller kraven i EU-lagstiftningen (4 prickar), förfalskning eller döljande av registrerings- eller identitetsuppgifter eller av andra typer av märkningar (5 prickar), döljande, förändring eller bortskaffande av bevis som behövs vid en undersökning (5 prickar), ombordtagande, omlastning eller landning av fisk som inte uppfyller storlekskraven, i strid med gällande lagstiftning (5 prickar), fiskeverksamhet som bedrivs i ett område som omfattas av en regional fiskeriorganisation och sker på ett sätt som är oförenligt med eller står i strid med den organisationens bevarande- och förvaltningsåtgärder (5 prickar), fiske i ett avstängt område, under fredningstid, utan kvoter eller efter det att kvoterna uttömts, eller under en fastställd djupbegränsning (6 prickar), fiske utan giltig licens eller giltigt godkännande eller tillstånd som utfärdats av den berörda flaggstaten eller kuststaten (7 prickar), riktat fiske mot ett bestånd som omfattas av ett moratorium eller ett fiskeförbud (7 prickar), hindrande av tjänstemännens arbete i samband med att de kontrollerar att tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder efterlevs, eller hindrande av observatörernas arbete i samband med att de kontrollerar att tillämplig EU-lagstiftning efterlevs (7 prickar), omlastning eller deltagande i gemensamma fiskeinsatser med andra fiskefartyg som bevisligen har deltagit i IUU-fiske i enlighet med IUU- förordningen, främst fartyg som ingår i de förteckningar över som har upprättats av Europeiska unionen eller en regional fiskeriorganisation, eller stöd eller leveranser till sådana fartyg (7 prickar), och användning av ett fiskefartyg som inte har någon nationalitet och därför är statslöst enligt internationell rätt (7 prickar). När det gäller underlåtenhet att registrera och rapportera fångst- eller fångstrelaterade uppgifter hänvisas i artikel 3.1 i IUU-förordningen till förhandsmeddelanden enligt artikel 6 i samma förordning. Artikel 6 gäller dock endast fiskefartyg från tredje land och det tillägget finns därför inte med i bilaga XXX till genomförandeförordningen. En förhandsanmälan som görs av något av unionens fiskefartyg ska enligt artikel 17 i kontrollförordningen innehålla bl.a. fångstrelaterade uppgifter. En underlåtelse att göra förhandsanmälan omfattas således av överträdelsen att inte registrera eller rapportera fångst- eller fångstrelaterade uppgifter och därmed av pricksystemet. De överträdelser som omfattas av pricksystemet i kontrollförordningen är enligt nationell rätt antingen brott eller överträdelser som kan leda till sanktionsavgift. Ska pricksystemet omfatta även överträdelser av nationella bestämmelser? Pricksystemet ska enligt kontrollförordningen tillämpas på allvarliga överträdelser av bestämmelser i den gemensamma fiskeripolitiken. rör sig enligt nationell rätt såväl om brott som om överträdelser som kan leda till sanktionsavgift. Av artikel 3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) framgår att unionen har exklusiv befogenhet när det gäller att bevara havets biologiska resurser inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Enligt artikel 1 i grundförordningen omfattar den gemensamma fiskeripolitiken bl.a. bevarande, förvaltning och utnyttjande av levande akvatiska resurser. Levande akvatiska resurser definieras i artikel 3 i samma förordning som tillgängliga och åtkomliga levande akvatiska arter, inklusive anadroma och katadroma arter under deras liv. Den gemensamma fiskeripolitiken omfattar således, enligt nu gällande bestämmelser, fiske i havet. EU har med utgångspunkt i fördraget och grundförordningen antagit ett flertal förordningar som reglerar detta fiske. Det finns dock även nationella bestämmelser som gäller vid fiske i havet. Medlemsstaterna ges, genom artiklarna 9 och 10 i grundförordningen, befogenhet att under vissa förutsättningar vidta åtgärder som berör fisket i territorialhavet och inom den ekonomiska zonen. EU har således inom detta område återfört befogenhet att vidta åtgärder till medlemsstaterna. De beslutade åtgärderna enligt dessa artiklar måste dock vara förenliga med unionens mål för den gemensamma fiskeripolitiken och får inte vara mindre stränga än gällande unionslagstiftning. Det finns t.ex. nationella bestämmelser om fredningstider för fiske av hummer. Detta regleras inte av EU. Målet med bestämmelserna är dock detsamma som målen för EU:s fiskeripolitik, nämligen att nyttja fiskeresursen på ett hållbart sätt. Det finns även andra nationella bestämmelser. Ett exempel är de bestämmelser som antagits till följd av den nationella förvaltningsplanen för ål, som enligt EU-lagstiftningen ska utarbeta. Ett annat exempel är nationella administrativa regler, t.ex. krav på kustfiskejournal för fartyg som inte omfattas av krav på fiskeloggbok. krav på kustfiskejournal är kopplat till på så sätt att kravet medför att inte behöver upprätta någon provtagningsplan (se artiklarna 16 och 25 i kontrollförordningen och artikel 57.4 i genomförandeförordningen). Ännu ett exempel är bestämmelser om fiskestopp på grund av att kvoten är uppfylld. Detta är en nationell bestämmelse, men själva kvoten har bestämts av EU. Flertalet svenska bestämmelser om fiske i havet är bestämmelser som fyller ut eller verkställer eller i vart fall är förenliga med EU- rättens mål. Dessa nationella bestämmelser kan ha en mer eller mindre stark koppling till . Det kan leda till svåra gränsdragningsproblem om pricksystemet ska vara tillämpligt endast på bestämmelser som strikt tolkat ingår i den gemensamma fiskeripolitiken. Det är enligt regeringens mening önskvärt att överträdelser av samma slag behandlas på samma sätt i återkallelsehänseende. Det är vidare önskvärt att undvika svåra gränsdragningsproblem i enskilda fall och i stället sträva efter ett tydligt, förutsebart och effektivt system. Pricksystemet bör därför inte begränsas till överträdelser av EU- förordningar, utan omfatta alla allvarliga överträdelser enligt artikel 3 i IUU-förordningen, oavsett om den aktuella bestämmelsen finns i EU- rätten eller i nationell lagstiftning. har i sitt remissvar påpekat att bestämmelserna är otydliga och svåra att tillämpa och som exempel anfört att hänvisning sker till flera EU-förordningar och att det därför är svårt att direkt se vilka gärningar som omfattas av bestämmelserna.