prop · H00310 · 2012-09-19 00:00:00 — Framställningen eller ansökan ska göras av socialnämnden i den kommun där barnet vistas eller, om barnet vårdas i ett annat hem än det egna, den socialnämnd som lämnat medgivande till det eller som placerat barnet där. 1 § Insatser inom enligt denna lag ska vara av god kvalitet. Kvaliteten i verksamheten ska systematiskt och fortlöpande utvecklas, följas upp och säkras. ansvarar för att det finns rutiner för att förebygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom den sociala barn- och ungdomsvården. 2 § För utförande av uppgifter inom som regleras i denna lag ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. För utförande av uppgifter inom den sociala barn- och ungdomsvården är kommunen skyldig att använda socialsekreterare som har avlagt svensk socionomexamen eller som har sådan utbildning som erkänts av enligt 3 §, om uppgifterna innefattar 1.bedömning av om utredning ska inledas, 2.utredning och bedömning av behovet av insatser eller andra åtgärder, eller 3.uppföljning av beslutade insatser. ansvarar för att den socialsekreterare som självständigt utför sådana arbetsuppgifter som avses i andra stycket har för uppgiften tillräcklig erfarenhet. Saknar socialsekreteraren tillräcklig erfarenhet ska nämnden erbjuda denne lämplig introduktion och stöd i yrket. 3 § får använda en socialsekreterare med utländsk examen för utförande av de uppgifter som anges i 2 § andra stycket om den utländska utbildningen ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet motsvarar en svensk socionomexamen. bedömer om kraven enligt första stycket är uppfyllda. Regeringen kan meddela de föreskrifter som behövs för verkställig- heten av denna bestämmelse. 4 kap. Särskilt om barns och ungas rättigheter 1 § Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för barnet eller den unge vara avgörande. 2 § Vid en åtgärd enligt denna lag ska barnet eller den unge få relevant information och, om det inte är olämpligt, ges möjlighet att yttra sig. Barnets eller den unges inställning ska så långt möjligt klarläggas. Hänsyn ska tas till barnets eller den unges vilja med beaktande av hans eller hennes ålder och mognad. 3 § Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. 4 § Vid en utredning som rör barn får samtal med barnet genomföras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är när- 1 § Var och en som får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa bör anmäla detta till socialnämnden. 2 § Myndigheter vars verksamhet berör barn samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverk- samhet, och kriminalvården är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller miss- tänker att ett barn far illa. Den som gör en anmälan enligt första stycket kan påkalla ett särskilt möte för att uppmärksamma barnets situation. ska socialnämnden, om det inte är olämpligt med hänsyn till barnets bästa, kalla barnet, vårdnadshavaren och den som gjort anmälan till ett Vad som i första och andra styckena sägs om myndigheters anmäl- ningsskyldighet och möjlighet att påkalla möte med socialnämnden gäller även dem som är anställda hos sådana myndigheter. gäller dem som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet som berör barn och unga eller annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på För familjerådgivning gäller i stället vad som sägs i 3 §. Myndigheter, befattningshavare och yrkesverksamma som anges i första och tredje styckena är skyldiga att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning rörande ett barns behov av stöd eller skydd. 3 § De som är verksamma inom familjerådgivning är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om att ett barn av någon närstående utnyttjas sexuellt eller utsätts för fysisk eller Detsamma gäller om de som är verksamma inom familjerådgivning i sin verksamhet får kännedom om att ett barn be- vittnar våld mot någon närstående. 4 § Om anmälan från gäller bestämmelserna i 7 § lagen (1993:335) om . 5 § När socialnämnden efter en anmälan enligt 24 §§ beslutar att inleda eller inte inleda utredning ska nämnden på begäran informera den som har gjort anmälan om beslutet. 1 § ska utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan, anmälan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda nämnden att vidta någon åtgärd enligt denna lag. När en anmälan enligt första stycket inkommit till socialnämnden ska nämnden genast göra en bedömning av om barnet eller den unge är i behov av skydd. Beslut att inleda eller inte inleda utredning ska, om det inte finns synnerliga skäl, fattas efter det att anmälan inkommit. 2 § Utredningen ska bedrivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Den ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. Särskilt om utredning rörande ett barns behov av stöd eller skydd 3 § Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns stöd eller skydd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedrivas skyndsamt och vara slutförd senast . Finns det särskilda skäl får socialnämnden besluta att förlänga utredningen . Den som berörs av en sådan utredning ska underrättas om att en utredning inleds. Underrättelse ska ske genast om inte särskilda skäl talar mot det. 4 § är skyldig att slutföra en utredning rörande ett barns behov av stöd eller skydd och fatta beslut i ärendet även om barnet byter vistelsekommun. Den nya vistelsekommunen är skyldig att på begäran bistå med den utredning som socialnämnden kan behöva för att fatta beslut i ärendet. Första stycket gäller inte om den nya vistelsekommunen samtycker till att ta över utredningen av ärendet eller om ärendet annars flyttas över. 5 § När barnet eller den unge behöver vårdas i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende ska en plan upprättas för den vård som socialnämnden avser att anordna (vårdplan). Planen ska även uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän har ansvar för. 6 § I ärenden som avser vård eller andra åtgärder enligt 8 kap. får socialnämnden besluta om läkarundersökning av barnet eller den unge samt utse läkare för undersökningen. Om undersökningen inte lämpligen kan genomföras i barnets eller den unges hem, får nämnden bestämma någon annan plats för den. I ett mål rörande insatser utan samtycke har rätten samma befogenhet. Läkarundersökning ska, om den inte av särskilda skäl är obehövlig, ske innan nämnden gör ansökan enligt 8 kap. 4 §. Uppföljning efter avslutad utredning 7 § får besluta om uppföljning av ett barns situation när en utredning rörande barnets behov av stöd eller skydd avslutats utan insats. En förutsättning för uppföljning är att barnet, utan att förhållanden som avses i 8 kap. föreligger, bedöms vara i särskilt behov av nämndens stöd eller skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas. Vid en uppföljning enligt första stycket får nämnden ta de kontakter som anges i 3 § första stycket och samtala med barnet i enlighet med vad som anges i 4 kap. 4 §. Uppföljningen ska avslutas senast från det att utredningen avslutats eller när nämnden finner skäl att inleda ny utredning enligt 1 §. Nämnden ska underrätta den som berörs av uppföljningen om beslutet att inleda respektive avsluta denna. 8 § En bedömning av barnets eller den unges behov av skydd enligt 1 § andra stycket ska dokumenteras. 9 § Vad som har kommit fram vid en utredning enligt denna lag och som har betydelse för ett ärendes avgörande ska tillvaratas på ett betryggande sätt. 10 § Handläggning av ärenden som rör barn och unga samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. Handlingar som rör enskildas personliga förhållanden ska förvaras så att obehöriga inte får tillgång till dem. 11 § Dokumentationen ska utformas med respekt för den enskildes integritet. Den enskilde bör hållas underrättad om de journalanteckningar och andra anteckningar som förs om honom eller henne. Om den enskilde anser att dokumentationen är oriktig ska detta antecknas. 12 § ska i alla ärenden tillämpa bestämmelserna om remissförfarande i 13 § förvaltningslagen (1986:223). 13 § I ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild ska socialnämnden tillämpa följande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223): 1.14 § första stycket om en parts rätt att meddela sig muntligen, 2.16 och 17 §§ om en parts rätt att få del av uppgifter, 3.20 § om motivering av beslut, 4.21 § om underrättelse om beslut, och 5.26 § om rättelse av skrivfel och liknande. 2012/13:10 Vad som sägs i första stycket gäller också när det är fråga om en Bilaga 2 ansökan eller ett yttrande till en annan myndighet i ett mål eller ärende som rör myndighetsutövning mot enskild hos denna. 14 § Den som enligt vad som sägs i 13 § ska ges tillfälle att yttra sig enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) har rätt att få företräde inför nämnden, om inte särskilda skäl föranleder annat. Den som ges tillfälle att yttra sig ska underrättas om sin rätt att få företräde inför nämnden. 7 kap. Rätt till bistånd 1 § Barn och unga har rätt till bistånd av socialnämnden om deras behov av stöd och skydd inte tillgodoses på annat sätt. Bistånd till barn enligt första stycket kan även omfatta insatser till barnets förälder. Biståndet ska utformas så att det stärker barnets eller den unges möjligheter att växa upp under trygga förhållanden och att utvecklas väl. 2 § Rätt till ekonomiskt bistånd regleras i socialtjänstlagen (2001:453). 3 § För barn som har fyllt får socialnämnden besluta om bistånd enligt 1 § i form av öppna insatser även utan vårdnadshavarens samtycke, om det är lämpligt och barnet begär eller samtycker till det. 8 kap. Vård utan samtycke Förutsättningar för vård utan samtycke 1 § Av 1 kap. 4 § framgår att socialnämndens insatser enligt denna lag så långt möjligt ska utformas och genomföras i samförstånd med barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnadshavare. Den som är ska dock beredas vård om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges barnet med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när barnet har fyllt , av honom eller henne själv. Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. Mål och ärenden som rör vård och andra åtgärder enligt detta kapitel ska handläggas skyndsamt. 2 § Vård ska beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas. Barnets eller den unges beteende 3 § Vård ska också beslutas om barnet eller den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Vård ska också beslutas om den som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första stycket. 4 § Beslut om vård utan samtycke meddelas av länsrätten efter ansökan av socialnämnden. Ansökan ska innehålla en redogörelse för 1.barnets eller den unges förhållanden, 2.de omständigheter som utgör grund för att barnet eller den unge behöver beredas vård, 3.tidigare vidtagna åtgärder, 4.den vård som socialnämnden avser att anordna, 5.hur relevant information lämnats till barnet eller den unge, 6.vilket slags relevant information som lämnats, samt 7.barnets eller den unges inställning. 5 § Rättens beslut om vård upphör att gälla, om vården inte har påbörjats från den dag då beslutet vann laga kraft. Närmare bestämmelser om vården 6 § Vården ska anses påbörjad när barnet eller den unge på grund av ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt 2 eller 3 § har placerats utanför sitt eget hem. 7 § bestämmer hur vård som ges med stöd av 2 eller 3 § ska ordnas och var barnet eller den unge ska vistas . I fråga om den som vårdas i ett hem som avses i 10 kap. 1 § får dock i samband med att barnet eller den unge transporteras besluta att han eller hon tillfälligt ska vistas i ett annat sådant hem. Nämnden får medge att barnet eller den unge vistas i sitt eget hem, om detta kan antas vara bäst ägnat att främja vården av honom eller henne. Vård med stöd av denna lag ska dock alltid inledas utanför barnets eller den unges eget hem. Om nämndens beslut enligt första eller andra stycket inte kan avvaktas, får ordföranden eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta i frågan. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. 8 § eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ska ha uppsikt över barnet eller den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga förhållanden. 2012/13:10 Nämnden har samma ansvar som vårdnadshavaren för Bilaga 2 att barnets grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § till- 9 § ansvarar för att barnets behov av umgänge med föräldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodoses. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vård enligt detta kapitel, får socialnämnden 1.besluta hur barnets umgänge med vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal ska utövas, eller 2.besluta att barnets vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller vårdnadshavare. ska minst en gång överväga om ett sådant beslut som avses i andra stycket fortfarande behövs. 10 § När vård som beslutats med stöd av 2 eller 3 § inte längre behövs, ska socialnämnden besluta att vården ska upphöra. Nämnden ska noga förbereda barnets återförening med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne. Vård som har beslutats med stöd av 2 § ska upphöra senast när barnet fyller . Vård som har beslutats med stöd av 3 § ska upphöra senast när barnet eller den unge fyller . 11 § Beslut om vård med stöd av denna lag hindrar inte beslut om 1.avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), 2.utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3.utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4.utlämning enligt lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5.utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 6.utlämning enligt lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med , 8.överlämnande enligt lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, eller 9.utlämning enligt lagen (2006:615) om samarbete med Specialdomstolen för . Vård med stöd av denna lag upphör när ett beslut enligt första stycket har verkställts. 12 § får besluta att den som är ska omhändertas, om 1. det är sannolikt att barnet eller den unge behöver beredas vård med stöd av 2 eller 3 §, och 2. rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för barnets eller den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När socialnämnden har ansökt om vård enligt 4 §, får även rätten besluta att barnet eller den unge ska omhändertas. 13 § beslutat om omhändertagande, ska beslutet underställas länsrätten inom från den dag då beslutet fattades. Därvid ska beslutet jämte handlingarna i ärendet tillställas rätten. Länsrätten ska pröva beslutet så snart det kan ske. Om det inte finns synnerliga hinder, ska prövningen ske inom från den dag då beslutet och handlingarna kom in till rätten. Om beslutet inte har underställts länsrätten inom föreskriven tid, upphör omhändertagandet. beslutat om omhändertagande efter det att nämnden har ansökt om vård med stöd av 2 eller 3 §, ska beslutet underställas den rätt som prövar frågan om vård. Därvid gäller bestämmelserna i förstatredje styckena. 14 § Om länsrätten fastställer ett beslut om omhändertagande, ska socialnämnden från den dag då omhändertagandet verkställdes ansöka hos länsrätten om att barnet eller den unge ska beredas vård med stöd av 2 eller 3 §. Länsrätten får medge förlängning av , om ytterligare utredning eller någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. 15 § Ett omhändertagande upphör 1.om ansökan om vård inte har gjorts inom den tid som anges i 14 § och inte heller förlängning av tiden har begärts, eller 2.när rätten avgör frågan om vård. Ett beslut om omhändertagande får inte verkställas om barnet eller den unge är häktad. Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande, ska socialnämnden besluta att detta genast ska upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om vård med stöd 2 eller 3 §. Öppna insatser utan samtycke 16 § Om det kan antas att den som är till följd av ett beteende som avses i 3 § kommer att behöva beredas vård enligt denna lag om beteendet fortsätter och det stöd eller den behandling som barnet eller den unge behöver inte kan ges med samtycke av barnet eller den unge själv, om han eller hon har fyllt , och av barnets vårdnadshavare, får socialnämnden besluta 1. att barnet eller den unge ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson som socialnämnden utsett, eller 2. att barnet eller den unge ska delta i behandling i öppna former inom När ett sådant beslut meddelas ska en särskild genomförandeplan fin- Bestämmelserna i 9 kap. 10 § första stycket första meningen och 9 kap. 14 § andra stycket samt 8 kap. 10 § första och tredje styckena gäller i tillämpliga delar också i fråga om beslut enligt första stycket. enligt 9 kap. 14 § andra stycket av frågan om sådant beslut ska upphöra att gälla ska ske första gången för nämn- 17 § Ett beslut enligt 16 § upphör att gälla, om 1.beslut fattas om omhändertagande, eller 2.ansökan om vård bifalls. 18 § Länsrätten får efter ansökan av socialnämnden eller tills vidare förbjuda den som har vårdnaden om ett barn att ta denne från ett familjehem om det finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas om han eller hon skiljs från hemmet (flyttningsförbud). 19 § Ansökan om flyttningsförbud görs av den socialnämnd som har beslutat att placera barnet i familjehemmet. Samma nämnd beslutar om tillfälligt flyttningsförbud enligt 21 §. 20 § ska minst en gång överväga om ett flyttningsförbud fortfarande behövs. När ett flyttningsförbud inte längre behövs, ska socialnämnden besluta att förbudet ska upphöra. 21 § får besluta om tillfälligt flyttningsförbud, om 1.det är sannolikt att ett flyttningsförbud behövs, och 2.rättens beslut om flyttningsförbud inte kan avvaktas med hänsyn till risken för barnets hälsa eller utveckling. Om socialnämndens beslut om tillfälligt flyttningsförbud inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om ett sådant förbud. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När socialnämnden har ansökt om flyttningsförbud, får även rätten besluta om ett tillfälligt flyttningsförbud. 22 § beslutat om tillfälligt flyttningsförbud, ska beslutet underställas länsrätten. Därvid gäller bestämmelserna i 13 § första tredje styckena. 23 § Om länsrätten fastställer ett beslut om tillfälligt flyttningsförbud, ska socialnämnden för länsrättens beslut ansöka om flyttningsförbud. 24 § Ett tillfälligt flyttningsförbud upphör 1.om ansökan om flyttningsförbud inte har gjorts inom den tid som anges i 23 §, eller 2.när rätten avgör frågan om flyttningsförbud. Om det inte längre finns skäl för ett tillfälligt flyttningsförbud, ska socialnämnden besluta att detta genast ska upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om flyttningsförbud. 25 § Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med ett flyttningsförbud eller ett tillfälligt flyttningsförbud får socialnämnden besluta hur barnets umgänge ska utövas med vårdnadshavare och med föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal. 9 kap. Vård utanför det egna hemmet Förutsättningar för vård utanför det egna hemmet 1 § Ett barn får inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdnaden om honom eller henne. 2 § När ett barn placeras i ett annat hem än det egna ska det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Vad som är bäst för barnet ska dock enligt 4 kap. 1 § alltid vara avgörande. 3 § får inte fatta beslut om vård i ett familjehem utan att förhållandena i det enskilda familjehemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnd. Om nämndens prövning gäller ett hem i en annan kommun, ska nämnden informera och samråda med den kommunen innan den fattar sitt beslut. Om det finns någon i det enskilda hemmet som vistas där efter beslut av en annan kommun ska nämnden informera och samråda även med den kommunen. Den kommun där det enskilda hemmet finns är utan hinder av sekretess skyldig att lämna de upplysningar som kan vara av betydelse för den placerande nämndens utredning enligt första stycket. 4 § är skyldig att i samband med beslut om placering i ett familjehem teckna avtal med familjehemmet om socialnämndens och familjehemmets åtaganden under placeringen. 5 § får inte placera ett barn i ett sådant enskilt hem som vid upprepade tillfällen tar emot barn för tillfällig vård och fostran (jourhem) om inte förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i det är utredda av socialnämnd. Vad som anges i 3 § andra och tredje styckena gäller även inför beslut om placering i jourhem. Om det inte finns särskilda skäl får ett barn vårdas i ett jourhem efter det att socialnämndens utredning om ingripande till barnets stöd eller skydd avslutats. 6 § får inte lämna medgivande enligt 1 § att ta emot ett barn för stadigvarande vård och fostran utan att förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnd. Vad som anges i 3 § andra och tredje styckena gäller även den utredning som här avses. Ett medgivande enligt 1 § meddelas av socialnämnden i vårdnadshavarens hemkommun. Förbud mot förmedling av barn 7 § Enskilda personer eller sammanslutningar får inte bedriva verksamhet som syftar till att förmedla barn till hem som avses i 1 eller 5 §. 8 § För barn och unga som vårdas i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende ska en plan upprättas över hur vården ska genomföras (genomförandeplan). Planen ska även uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän har ansvar för. 9 § ansvarar för att de barn och unga som vårdas i ett jourhem, familjehem eller i ett hem för vård eller boende får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. Vården bör utformas så att den främjar barnets eller den unges samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön. ska verka för att de barn och unga som avses i första stycket får lämplig utbildning samt att de får den hälso- och sjukvård som de behöver.