prop · GZ03166 · 2012-06-27 00:00:00 — 4.4Smittskydd och allvarliga hälsohot Regeringens bedömning: För att snabbt och flexibelt kunna hantera allvarliga hälsohot bör den generella beredskapen mot sådana hot utvecklas, förstärkas och anpassas . Arbetet för att förebygga antibiotikaresistens kommer att ytterligare intensi- fieras. Skälen för regeringens bedömning: Utbrott av allvarliga hälsohot kan drabba många människor och hota grundläggande värden och funk- tioner i samhället. Influensapandemin 2009, utbrotten av cryptospo- ridium i och i samt utbrottet av toxin- producerande tarmbakterier (EHEC) är exempel som visar att det behövs uthålliga och utvecklade funktioner för att hantera en kris. Kriser kan snabbt utvecklas till att bli allvarliga för många individer och bli samhällsekonomiskt betungande. Kriser kräver samordnade åtgärder från flera aktörer såväl nationellt, inom EU som internationellt. Samord- ning av insatser är resurskrävande men nödvändigt i ett samhälle där kriser påverkar såväl individer som samhället i stort. Antibiotikaresistens är ett växande hälsohot globalt. Europeiska myndigheten för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) har beskrivit antibiotikaresistens som ett av de allvarligaste hälsohoten inom EU. En felaktig användning av antibiotika har medfört att flera produkter har blivit ineffektiva. Detta riskerar att få allvarliga konsekvenser i form av avsaknad av effektiva läkemedel mot en rad sjukdomar samt stora svårigheter att bedriva avancerad sjukvård. Faktorer som fler äldre patienter, fler komplicerade kirurgiska ingrepp och mer avancerad medicinsk behandling inom cancer- och transplantationsområdet gör att allt fler löper risk att drabbas av resistenta bakterier och svårbehandlade infektioner. Ytterligare faktorer som ökar spridningen av antibiotika- resistenta bakterier är det ökande resandet och att allt fler söker sjukvård utomlands. För att bekämpa denna problematik krävs samordnade insatser inom en rad områden. Återhållsam antibiotikaanvändning, god hygien inom vård och omsorg, effektiv och tillgänglig infektionsdiagnostik, forskning och utveckling av nya antibakteriella ämnen samt insatser inom veterinär- medicinen och miljöområdet är alla viktiga insatsområden för att få bukt med spridningen av resistenta bakterier. Vaccinationer är en av de mest kostnadseffektiva insatserna för folk- hälsan. Många av de allvarliga sjukdomar som skördade tusentals offer har mer eller mindre försvunnit från , huvudsakligen genom införandet av vaccinationsprogram. Van- liga barnvacciner är billiga att framställa, har få och lindriga biverkningar och ger ett effektivt skydd mot sjukdomar. Genom sådana vacciner har sjukdomar som difteri, polio, mässling, påssjuka och röda hund så gott som helt försvunnit i , vilket medfört omfattande och positiva konsekvenser för individer, samhälle och sjukvård. Utvecklingen av nya vacciner har dock inneburit en förändrad kostnadsbild i förhållande till äldre vacciner. Detta ställer ett ökat krav på beslutsprocessen för in- förandet av vacciner i de nationella vaccinationsprogrammen. De nya vaccinerna har också medfört behov av en bättre uppföljning, dels för att bedöma hur genomförd vaccinering påverkar sjukdomsbördan, dels för att kunna bedöma kostnadseffektiviteten av insatsen. Det är av stor vikt att preventionsarbetet upprätthålls för att motverka och minska smittspridningen av hiv. Utifrån aktuell nulägesbild finns det anledning att vara vaksam för att inte riskera en ökning av smittspridning av hiv i samhället. Delmålen i den nationella strategin mot hiv/aids har ännu inte uppnåtts och det kommer därför att krävas ett fortsatt syste- matiskt och målinriktat preventionsarbete riktat till de grupper som är mest utsatta för att smittas av hiv. Frivilligorganisationerna har en särskild roll att spela i utformningen och genomförandet av arbetet mot hiv/aids och andra sexuellt överförbara sjukdomar. 4.4.1Åtgärder mot allvarliga hälsohot inklusive smittskydd Nya hot innebär oförutsedda situationer och konsekvenser där tidigare erfarenheter av kriser inte alltid ger vägledning. En utvecklad bered- skapsplanering måste därmed ta sikte på att vara generell i stället för att vara specifikt inriktad mot vissa utbrott. En generell beredskapsplanering kan sedan ligga till grund för mer specifika planeringsåtgärder för vissa typer av utbrott. En generell planering måste innehålla moment som god förmåga till krisledning, samordning, informationsspridning och kom- munikation. Löpande övningar i olika scenarier är viktiga, inte minst för att testa samordningen. Förändringar i omvärlden, som klimatpåverkan, fortsatt ökat resande och migration och avsiktlig spridning av smittämnen är hot som det behövs bättre beredskap för. De senare årens utbrott av fågelinfluensa, svår akut respiratorisk sjukdom (sars), den pandemiska influensan A(H1N1) samt toxinproduce- rande tarmbakterier (EHEC) har tydligt visat på vikten av samarbete såväl nationellt, inom EU som internationellt när det gäller beredskap och hantering av allvarliga hälsohot. Effektiva nationella insatser förut- sätter ett globalt ledarskap och att omvärlden följer internationella överenskommelser och vidtar förebyggande åtgärder. WHO:s internationella hälsoreglemente (IHR) omfattar alla typer av hälsohot som kan utgöra ett internationellt hot mot människors hälsa och ställer krav på medlemsländerna att agera vid händelser som kan misstänkas utgöra sådana hot. presenterade ett förslag till beslut om allvarliga gränsöverskridande hälsohot som utgår från samma breda angreppssätt som IHR. I förslaget Skr. 2011/12:166 uppmanas medlemsstaterna att satsa på en bred beredskapsplanering. Vidare föreslås utökade samarbeten när det gäller allvarliga gränsöver- skridande hälsohot. En hörnsten när det gäller preventivt hälsohots- och smittskyddsarbete är att tidigt upptäcka och slå larm för att få möjlighet att förhindra sprid- ning. har redovisat ett uppdrag om en fördjupad analys av nationella, regionala och lokala mål för influensaövervakning och rapportering. I rapporten betonas vikten av målsättningar för övervak- ningen och samsyn när det gäller data för övervakningen. Det är viktigt att övervakningssystemen blir så effektiva som möjligt och tillgodoser de behov som kan finnas på nationell, regional och lokal nivå. Övervak- ningssystemen ska även motsvara de samarbetsbehov som finns på den internationella nivån. Utvecklingen och spridningen av bakterier som är resistenta mot anti- biotika är ett växande globalt hälsohot. Trots att vidtagit åtgärder mot fortsatt resistensutveckling och har ett bra läge jäm- fört med många andra länder är risken stor att kommer att på- verkas av ett sämre läge på global nivå. Insatser måste därmed prioriteras så att inte antibiotikaresistens blir en allt större samhällsrisk och hotar effektiv sjukvård. Nationella insatser mot fortsatt resistensutveckling För att kunna hålla jämna steg med utvecklingen av antibiotikaresistens behövs ett långsiktigt arbete som innebär såväl en restriktiv och adekvat antibiotikaanvändning som ett arbete med god vårdhygien. hygien inom vård och omsorg måste få mer uppmärksamhet eftersom detta bidrar till en spridning av antibiotikaresistens. läggas på rutiner men även organisations- och strukturfrågor inom vård Vårdrelaterade smittor medför bl.a. stora hot mot De sprider antibiotikaresistenta bakterier och skapar akuta infektioner som år tar upp ett mycket stort antal vårdplatser och medför stora kostnader. Man räknar med att av inneliggande patienter drabbas av en vårdrelaterad infektion. Spridningen av antibiotikaresistenta bakterier via resande måste hållas Eftersom det är svårt att helt förhindra denna spridning behöver sjukvården bli mer vaksam. Rutiner behövs när det gäller patien- ter som varit utomlands och som sedan söker sjukvård i eller förflyttats från vård utomlands till . För att lyckas hejda resistensutvecklingen behövs brett samarbete mellan olika samhällssektorer, främst mellan den veterinära sektorn och humansektorn, men även andra delar av samhället kan vara viktiga, t.ex. Att motverka utvecklingen av antibiotikaresistens är en viktig patient- säkerhets- och folkhälsofråga. Regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) har genom en skriftlig överenskommelse enats om en prestationsbaserad ersättning för patientsäkerhetsarbete i landstingen och inkluderat arbetet mot resistensutvecklingen i avtalet. fördelas därför från staten till de landsting som verkar för en ökad följsamhet till lokala behandlingsrekommendationer avseende vanliga infektioner i öppenvården samt minskar sin antibiotika- förskrivning i enlighet med avtalet. Överenskommelsen är den andra i ordningen och en fortsättning på den insats som påbörjades . Smitt- skyddsinstitutets (SMI) uppföljning av överenskommelse visade att samtliga landsting hade inrättat lokala samverkansgrupper mot antibiotikaresistens (s.k. Stramagrupper) och att alla landsting hade verkat för ökad följsamhet till lokala behandlingsrekommendationer avseende vanliga infektioner i öppenvården. Endast tre landsting hade emellertid nått de uppsatta målen om att minska antibiotikaförsäljningen i sina respektive län. Som en del av patientsäkerhetsarbetet har SMI, i samråd med SKL, och , fått i uppdrag att analysera om det bör utvecklas ett verktyg för nationell registrering och kommunikation som indikerar möjliga smittoutbrott inom hälso- och sjukvården. Bland dessa smittor märks särskilt antibiotikaresistenta bakterier. Kommunikationsverktyget ska syfta till att möjliggöra för hälso- och sjukvårdspersonal att rapportera utbrott av vårdrelaterad smitta, dess karaktäristika, insatta åtgärder och resultatet av insatserna. Erhållna erfarenheter ska snabbt kunna delges övrig hälso- och sjukvård för att på så sätt förhindra ytterligare spridning. presenterades en strategi för ett samordnat arbete mot anti- biotikaresistens och vårdrelaterade sjukdomar (prop. 2005/06:50, bet. 2005/06:SoU13, rskr. 2005/06:178). Ett syfte med strategin är att bevara möjligheten att effektivt kunna behandla bakteriella infektioner hos människor och djur. Insatserna i strategin har ett tvärsektoriellt angrepps- sätt och inkluderar insatser inom humanmedicin, veterinärmedicin, icke- medicinsk användning av antibiotika inom jordbruks- och livsmedels- sektorn samt insatser för att motverka miljökonsekvenser av antibiotika- användningen. uppföljning av strategin visar att det finns behov av en nationell funktion med uppdrag att samordna arbetet inom olika sam- hällssektorer mot antibiotikaresistens. har därför fått i uppdrag att, i samverkan med , initiera och ansvara för en sådan funktion. Syftet med samverkansfunktionen är att skapa bättre möjligheter till kunskaps- och erfarenhetsutbyte mellan myndigheter och andra aktörer, inom och mellan olika samhällssektorer. SMI fick 2011 i uppdrag att utforma en nationell plan för övervakning av antibiotikaresistenta bakterier och vidareutveckla och underhålla det automatiska rapporteringssystemet Svebar. Det senare syftar till att ge en nationell övergripande bevakning av resistensutvecklingen. hade sex landsting anslutit sig till Svebar och övriga arbetar för en snar förbindelse med systemet. SMI har på regeringens uppdrag genomfört en utvärdering av behand- lingsrekommendationer för vanliga infektioner i öppenvården. Undersök- ningen baserades på telefonintervjuer med allmänläkare. Den visade att flertalet känner till rekommendationerna och får stöd av dem i sitt patientarbete. tionerna har gett dem stöd att avstå från att förskriva antibiotika. 2011/12:166 har SMI och ett gemensamt uppdrag att påbörja en revidering av behandlingsrekommendationen för halsfluss, starta arbetet med den nya behandlingsrekommendationen för infektioner i tandvården samt utveckla en plan för revidering av övriga nu gällande behandlings- rekommendationer. Samarbete inom EU och internationellt Eftersom antibiotikaresistens är ett globalt problem måste samarbete ske såväl inom EU som internationellt. är drivande i att uppmärksamma problematiken kring antibiotikaresistens för att få till stånd ett förstärkt globalt samarbete. bidrog till att () beslutande organ Världshälsoförsamlingen fattade beslut om en global strategi 2001 och antog en resolution . I den övergripande strategin för WHO-arbete är antibiotikaresistens en av fem övergripande prioriteringar. WHO satsar på en organisatorisk struktur för att ta antibiotikafrågan mer konkret framåt och på utveckling av globala övervakningssystem för att kunna mäta resistensläget och sjukdoms- bördan. WHO arbetar också för en mer rationell användning av antibiotika. Regeringen avser att satsa på att ge WHO tekniskt och personellt stöd för att göra detta. Under det svenska ordförandeskapet i 2009 priori- terades frågan om utveckling av nya antibiotika. För att följa upp de konferenser som anordnades 2009 och 2010 om behovet av nya antibio- tika avsätts medel även fortsättningsvis för att driva frågan vidare inom EU. Propositionen Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (prop. 2011/12:123), som lämnades till , innehåller förslag om att en ny reglering av nationella vaccinationsprogram ska in- föras i smittskyddslagen (2004:168). Enligt förslaget kommer kommuner och landsting att bli skyldiga att erbjuda människor vaccinationer mot smittsamma sjukdomar i syfte att förhindra spridning av dessa sjukdomar Programmen ska utgöras dels av allmänna vaccina- tionsprogram, dels av särskilda vaccinationsprogram för personer i olika För att en smittsam sjukdom ska kunna omfattas av nationella vaccinationsprogram måste det finnas vaccin mot sjukdomen som kan ges utan föregående diagnos och som ger mer än kortvarig immunitet mot sjukdomen i hela eller i delar av befolkningen. sam sjukdom ska omfattas av ett nationellt vaccinationsprogram om vaccination mot sjukdomen kan förväntas att effektivt motverka sjuklig- het i samhället samt vara samhällsekonomiskt kostnadseffektiv och hållbar från etiska och humanitära utgångspunkter. beslut om vilka sjukdomar som ska omfattas av nationella vaccinations- Programmen ska genomföras av landsting och kommuner, vilka också ska svara för kostnaden. De vaccinationer som ingår ska erbjudas den enskilde kostnadsfritt. Vidare föreslås att uppföljningen av Skr. 2011/12:166 programmen stärks genom att det införs en ny lag om register för natio- I registret ska vårdgivarna registrera alla vaccinationer som ges inom ramen för programmen. 4.4.4HIV och andra sexuellt överförbara sjukdomar Utgångspunkten för det svenska hivarbetet är den nationella strategin mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar (prop. 2005/06:60). Genom den årliga överenskommelsen mellan staten och Kom- muner och Landsting riktas medel för att stimulera insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar. Strategin ligger till grund för utform- ningen av överenskommelsen. Överenskommelsen har omfattat stimu- lansåtgärder samt stöd till viss verksamhet av riksintresse och stöd till viss verksamhet till nytta för flera regionala huvudmän. Ett av de om- råden som särskilt har uppmärksammats är insatser för barn som är hivsmittade eller barn med anknytning till personer som är hivsmittade. Statsbidraget har också syftat till att komplettera de olika huvudmännens satsningar inom ordinarie verksamhet. Behovet av att stödja huvudmän- nens kunskapsuppbyggnad och kunskapsförmedling både inom och mellan de olika huvudmännen har prioriterats inom överenskommelsen. Statsbidraget har även bidragit till utvecklandet av en samverkansmodell för kommunikationsinsatser. Syftet med modellen är att stödja huvud- männens kommunikationsinsatser som genomförs med medel från stats- bidraget. Regionalt och lokalt samråd och samverkan har stimulerats inom överenskommelsen. Stöd ges också till tidsbegränsade satsningar till samtliga de grupper som i den nationella strategin har uppmärksam- mats som särskilt utsatta för att smittas av hiv. Även fortsättningsvis kommer insatser att göras mot hiv/aids och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar med samma inriktning som varit utgångspunkten för det nuvarande hivarbetet. De fortsatta insatserna ska utgå ifrån det rådande epidemiologiska läget och vara riktade till de grupper som är mest utsatta för att bli smittade av hiv/aids. Inom ramen för befintlig verksamhet måste förebyggandet av sexuellt överförbara sjukdomar bli än mer integrerat i det allmänna hälsofräm- jande och förebyggande folkhälsoarbetet, särskilt i de insatser som riktas till ungdomar. Samordning bör ske av de insatser som bedrivs inom preventionsarbetet och området sexuell hälsa. ansvarar för att följa upp och utvärdera de insatser som vidtas med stöd av de medel som regeringen sätter av inom detta område. Alkohol- och tobaksförebyggande arbete Regeringens bedömning: För att främja hälsa och välfärd och före- bygga sjukdom i befolkningen bör insatser för att motverka skadlig alkoholkonsumtion och tobaksbruk ha fortsatt hög prioritet. lade strategin för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (ANDT-strategin) utgör tillsammans med de nationella riktlinjerna för sjukdomsförebyggande arbete inom hälso- och sjukvården grunden för ett långsiktigt och strategiskt arbete för att minska den alkohol- och tobaksrelaterade sjukdomsbördan i . Skälen för regeringens bedömning: Skadligt bruk av alkohol och användandet av tobak är kopplat till ökad sjukdomsbörda och stora kost- nader för individ och samhälle. () har pekat ut alkohol och tobak som två av de fyra viktigaste orsakerna till förekomsten av icke smittsamma sjukdomar och förtida dödlighet. Att allt tobaksbruk är förenat med hälsofaror är allmänt känt och accepterat. Men sambanden mellan alkohol och ohälsa är mindre allmänt kända. Enligt WHO finns ett samband mellan bruket av alkohol och ett sextiotal olika sjukdomar och sjukdomstillstånd, varav hjärt- och kärlsjukdomar, leverskador, cancer, neurologiska sjukdomar och psykisk ohälsa är de vanligaste. Aktuell forskning visar att på den globala nivån är alkohol också en bidragande orsak till ökad risk för spridning av hiv/aids och andra infektionssjukdomar och försvårad behandling och rehabilitering. Att motverka skadlig alkoholkonsumtion och bruket av tobak är därför bland de viktigaste åtgärderna för att främja hälsa och välfärd i befolkningen. dör flera tusen människor av alkohol- och tobaksrelaterade sjukdomar i . Av den totala sjukdomsbördan beräknas för män och för kvinnor orsakas av en skadlig alko- holkonsumtion och tobaksbruk. av dem som söker akutsjuk- vård beräknas ha alkoholproblem och inom psykiatrin är siffran dubbelt så hög. Personer med riskabla alkoholvanor upplever också mer sömn- besvär, ångest och oro samt nedsatt psykiskt välbefinnande än personer utan sådana vanor enligt den årliga folkhälsoenkät som Statens folkhälso- institut genomför. Storkonsumenterna står för en stor andel av de kro- niska medicinska skadorna, såsom levercirros. har ökad uppmärksamhet riktats till de skadeverk- ningar och sjukdomar som drabbar andra än den som dricker eller röker. Framför allt har flera åtgärder vidtagits för att motverka passiv rökning och en långsiktig satsning genomförs för att stärka stödet till de barn som växer upp i familjer med missbruksproblem, minska trafikskador, alko- holrelaterat våld m.m. 4.5.1En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings och tobakspolitiken antog propositionen En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (prop. 2010/11:47, bet. 2010/11:SoU8, rskr. 2010/11:203) som anger mål och inriktning för hur samhällets insatser inom området ska genomföras, samordnas och följas upp . Strategin syftar till att skapa hållbara strukturer för ett långsiktigt förebyggande arbete när det gäller alkohol, narkotika, dopning och tobak. En av de viktigaste arenorna för att minska alkohol- och tobaksrelaterad ohälsa är hälso- och sjukvården. Ett effektivt alkohol- och tobaksföre- byggande arbete bör vara en självklar del av hälso- och sjukvårdens ordinarie arbete och strukturer. Insatser för att minska skadlig alkohol- konsumtion och tobaksbruk ingår i de nationella riktlinjerna för sjuk- domsförebyggande arbete inom hälso- och sjukvården som Socialstyrel- sen har tagit fram. Arbetet för att genomföra ANDT-politiken är sektorsövergripande och innefattar flera myndigheters ansvarsområden. Den samlade femåriga syftar till att underlätta statens styrning av ANDT-om- rådet och skapa bättre förutsättningar för långsiktighet och ökad sam- ordning och samverkan mellan myndigheter och andra aktörer. Strategin lägger också en grund för att långsiktigt kunna följa utvecklingen och utvärdera de insatser som görs . Det övergripande målet för ANDT-politiken är ett samhälle fritt från narkotika och dopning, med minskade medicinska och sociala skador orsakade av alkohol och med ett minskat tobaksbruk. Under det över- gripande målet finns sju långsiktiga mål som anger inriktningen för ANDT-arbetet i sin helhet. Dessa mål omfattar tillgångs- och tillgänglig- hetsbegränsande arbete, skydd av barn och ungdomar, förebyggande arbete, tidiga insatser, vård och behandling samt riktlinjer för samarbetet med andra länder inom EU och internationellt. Dessa mål är ständigt aktuella och har inte någon bortre tidsgräns. Till de långsiktiga målen knyts nationellt prioriterade mål som ska uppnås . De åtgärder som närmast ska genomföras beskrivs i det årliga åtgärds- programmet för ANDT-politiken. Nedan följer endast en kort redovis- ning av några av de insatser som görs för att genomföra ANDT-strategin. I övrigt hänvisas till regeringens proposition 2010/11:47 En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken. 4.5.2Förebyggande insatser riktade mot barn och unga En av de viktigaste åtgärderna för att minska ANDT-relaterade problem är att begränsa tillgången och tillgängligheten till ANDT. Att kontrollera att åldersgränser för köp och servering följs är en viktig tillsynsuppgift. sker en förstärkning av insatserna inom alko- hol- och tobakstillsynen, bl.a. för att stödja näringsidkarnas egen kontroll av åldersgränser och öka kompetensen om gällande lagstiftning. För att öka förutsättningarna för en väl fungerande tillsyn av ålders- gränser lämnade en arbetsgrupp förslag på hur kon- trollköp av alkoholdrycker och tobaksvaror kan införas som en tillsyns- metod. Förslaget har skickats ut på remiss. Insatser för att skydda barn mot eget eller andras skadliga bruk av alkohol och tobak eller missbruk av narkotika utgör grunden för det hälsofrämjande och förebyggande arbetet. Det finns ett samband mellan barns och ungas exponering för alkohol- och tobakskonsumtion och eget bruk. kommer insatser för att få en effektiv central tillsyn av marknadsföring av alkoholdrycker och tobak, med fokus på marknadsföring och distanshandel i digitala medier, att genom- föras. En långsiktig och bred satsning har lanserats för att bryta den oroande utvecklingen av cannabisanvändning bland unga personer. Satsningen som pågår omfattar tillgänglighets- och efter- frågebegränsande insatser i kombination med informationsinsatser samt vård och behandling. En särskild satsning görs inom storstäderna , Skr. 2011/12:166 och . Barn och ungdomar är en prioriterad målgrupp för tobaksprevention. Att ge ungdomar tillgång till fler rökfria miljöer är en viktig åtgärd för att förhindra tobaksdebuter. har i samverkan med bl.a. och Kommuner och Landsting utarbetat en nationell strategi för rökfria skolgårdar och har ett pågående uppdrag att utreda förekomsten av passiv rökning på allmänna platser samt lämna förslag på hur den passiva rökningen ytterligare kan minskas. När det gäller ungdomars alkoholvanor och alkoholkonsumtion behövs särskilt riktade insatser t.ex. för att förhindra langning och upprätthålla åldersgränser. har fått i uppdrag att genomföra en fler- årig satsning mot langning med främst föräldrar som målgrupp.