prop · H00322 · 2012-10-16 00:00:00 — Möjligheterna till en flexibel repertoar minskar också om de digitala visningskopiorna bara finns tillgängliga hos distributörerna innan de återanvänds och ersätts av nya filmer. En tendens till avsevärt kortare exploateringstider för filmerna på biograferna kan ses i länder där digitaliseringen är slutförd. En sådan utveckling skapar även problem för till exempel film i skolan och filmstudiorörelsen som ofta visar filmer som inte längre finns på den ordinarie biografrepertoaren. Digitaliseringen av produktion och distribution av film påverkar i sin tur arbetet med att bevara och tillgängliggöra filmarvet. Den första svenska filmen som enbart existerar digitalt hade premiär . Majoriteten av nyproducerad svensk film väntas vara enbart digital . Arbetet med att bevara och tillgängliggöra filmarvet handlar både om att ta hand om material av ny svensk film och om att digitalisera äldre film som finns i arkiv i analog form (2 500 svenska långfilmer och 6 000 svenska kortfilmer). Genom omställningen från analog till digital distribution och visning behöver äldre filmer digitaliseras för att över huvud taget kunna bli tillgängliga. anpassar därför sina tekniska system för långsiktigt digitalt bevarande. Att hitta rätt upphovsmän för materialet är ytterligare en viktig uppgift för att kunna klarera rättigheter och tillgängliggöra filmer. Regeringen antog 2011 Digital agenda för . Den övergripande ambitionen är att ska bli världsledande när det gäller att ta tillvara digitaliseringens möjligheter. I agendan fastställs även det mål som ligger till grund för den nationella strategin Digit@lt kulturarv 2012 2015 som regeringen antog (dnr Ku2011/1968/KA). är att kulturella verksamheter, samlingar och arkiv i ökad utsträckning Prop. 2012/13:22 ska bevaras digitalt och tillgängliggöras elektroniskt för allmänheten. Strategin styr arbetet för de statliga kulturinstitutioner som samlar, bevarar och tillgängliggör kulturarvsmaterial och kulturarvsinformation. Dessa institutioner ska, enligt strategin, ha mål och riktlinjer för digitalisering och digital tillgänglighet. Ett samordningssekretariat för frågor om digitalisering av kulturarvet, Digisam, har inrättats vid och ska vara en resurs för ett antal myndigheter, institutioner och berörda medieföretag inom kulturarvsområdet, däribland . antog , i linje med den nationella strategin, en digital agenda för hela institutets verksamhet. Film möter sin publik via många olika kanaler och visningsfönster. Totalt ser vi i omkring 80 filmer och person. Flest filmer ser vi på så kallad fri-tv (främst och ), som står för nära hälften av filmtittandet, medan betalkanalerna och hyr- och köpvideomarknaden står för nästan en fjärdedel vardera. Beställtjänster för film via nätet (video on demand) och andra digitala nätbaserade tjänster står för . En växande andel så kallade smart-tv-appa- rater i hemmen driver dock på utvecklingen. har nästan tre av fem hushåll tillgång till någon form av beställtjänst via tv och den pågående bredbandsutbyggnaden kommer att göra det möjligt för allt fler att ta del av digitala nätbaserade tjänster för att se film. I jämförelse med andra kanaler och visningsfönster är biografmarknaden liten sett till publikens storlek och svarar för av det totala filmtittandet. Två av tre svenskar går på bio minst en gång , kvinnor något oftare än män. gjordes 16,4 miljoner biobesök. Film från stod för nära två tredjedelar av besöken och film från för cirka en femtedel. Jämfört med många andra europeiska länder står den svenska filmen stark på hemmamarknaden. Film från andra delar av världen än och når knappt en procent av biobesöken, men besöken återspeglar inte utbudet. av filmerna som hade premiär kom från länder utanför och . På samma sätt utgör den europeiska filmen en betydligt större del av utbudet än vad besöken återspeglar, av filmerna jämfört av besöken. Sammanlagt omsätter filmen i konsumentledet , varav cirka en och på biografmarknaden. Trots en liten andel av publiken är alltså biografernas andel av omsättningen inte obetydlig. Prognoser pekar på att köp- och hyrvideomarknaden (dvd, Blu-ray), som beräknas omsätta , kommer att minska och att filmtittandet styrs över till beställmarknaden och andra nätbaserade digitala tjänster. Biografen från analog till digital Även om film numera är tillgänglig på många sätt behåller biografen sin roll som filmens främsta visningsform. Det är på biografen som filmens hela kvalitet framför allt kommer till sin rätt och det är i samband med biografvisningen som filmen tar plats i offentligheten. Att en film har premiär på biograf är ofta viktigt för filmens lansering i andra visnings- Antalet biografer i har minskat successivt . minskade antalet biografer och minskningen gäller både på större och mindre orter. digitaliseringen av biografer markant och en majoritet av landets bio- grafer beräknas vara digitala . Övergången från analog till digital visningsteknik innebär omfattande förändringar av biograf- strukturen och nedläggning av biografer som inte digitaliseras. fördelar bidrag för att påskynda digitaliseringen av biografer främst på små och medelstora orter. möta den snabba utvecklingen på marknaden föreslår regeringen i budgetpropositionen att den pågående satsningen på digitali- sering av biografer tidigareläggs så att återstående medel delas ut under 2013 (prop. 2012/13:1, utg.omr. 17, s. 142). Regeringens bedömning: Med kvalitet, förnyelse och tillgänglighet som övergripande inriktning bör de statliga insatserna för filmen syfta produktion och utveckling av värdefull svensk film, spridning och visning av värdefull film i olika visningsformer i hela ett levande filmarv som bevaras, används och utvecklas, internationellt utbyte och samverkan på filmområdet, barns och ungas kunskap om film och rörlig bild och deras eget jämställdhet och mångfald på filmområdet. förslag stämmer i huvudsak överens med rege- Utgångspunkten för förslag till filmpolitikens inriktning var den då aktuella situationen och utvecklingen på filmområdet, bland annat osäkerheten kring filmavtalet som finansie- Skillnaderna jämfört med regeringens bedömning beror främst på förändringar som skett på filmområdet sedan lade fram sitt betänkande samt på en anpassning till både de kulturpolitiska målen och målen filmavtal. ställde sig väsentligen bakom hur filmpolitikens inriktning formuleras i propositionen Fokus på film en ny svensk film- politik (prop. 2005/06:3), men ansåg att de tolv målen borde minskas till åtta (se bilaga 1). Remissinstanserna: De instanser som har yttrat sig om filmpolitikens Prop. 2012/13:22 inriktning har i huvudsak delat förslag. Skälen för regeringens bedömning I stiftelseförordnandet för Stiftelsen anges att syftet med stiftelsen är att främja värdefull svensk filmproduktion, spridning och visning av värdefull film, och bevarandet av filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse samt att verka för internationellt samarbete i dessa avseenden. Det är insatserna inom dessa fyra områden svensk filmproduktion, distribution och visning, filmen som kulturarv och internationellt filmsamarbete som brukar lyftas fram som den nationella filmpolitikens huvuduppgifter. De är alla viktiga för en sammanhängande politik på filmens område. Med de fyra huvuduppgifterna som grund har det utarbetats mål för den nationella filmpolitiken vid ett flertal tillfällen. Första gången filmpolitiska mål lyftes fram i ett större kulturpolitiskt sammanhang var kulturproposition (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). Senast de filmpolitiska målen bedömdes var i propositionen Fokus på film en ny svensk filmpolitik (prop. 2005/06:3), i anslutning till filmavtal. Flertalet av dessa mål ingår också filmavtal. Regeringens bedömning av hur filmpolitikens inriktning ska utformas utgår från de nya nationella kulturpolitiska målen som beslutades av efter förslag i propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). Inriktningen på filmpolitiken omfattar såväl de olika filmkulturella insatser som finansieras med statliga medel som de mål som staten ställt sig bakom filmavtal (se vidare avsnitt 7) och de medel som staten tillför enligt avtalet. Kvalitet, förnyelse och tillgänglighet Den övergripande inriktningen för filmpolitiken bör vara kvalitet, förnyelse och tillgänglighet. Redan i det första filmavtalet berörs kvalitetsbegreppet. Definitionen har ofta åberopats och är fortfarande aktuell. filmavtal framhålls att begreppet bör tolkas i vid bemärkelse för att möjliggöra en fri utveckling av den svenska filmkonsten. En rad faktorer som kan vara avgörande för kvalitetsbedömningen tas upp i avtalet, såsom förnyelse av filmens uttrycksmedel och formspråk, angelägenhetsgraden i filmens ärende, intensiteten eller fräschören i dess verklighetsuppfattning eller samhällskritik, graden av psykologisk insikt och andlig nivå, lekfull fantasi eller visionär styrka, episka, dramatiska eller lyriska värden, den tekniska skickligheten i manus, regi och spel samt övriga artistiska komponenter hos film. 2012/13:22 Filmpolitiken verkar gentemot en bransch och en marknad som har stor konstnärlig och kreativ potential och möjlighet att bidra till sysselsättning och ekonomisk utveckling. är det en liten marknad ur globalt perspektiv och få filmer kan bära sina egna kostnader. För att ska kunna ha en egen filmproduktion av någon betydelse behövs därför statliga insatser. Olika statliga insatser behövs även för en väl fungerande distribution och visning samt för bevarandet av filmarvet. För att kunna motivera de statliga insatserna är det av avgörande betydelse att kvalitet återspeglas i alla delar av filmpolitiken. Att hålla en hög kvalitet i svensk filmproduktion både när det gäller filmer med ett bredare publikt tilltal och de mest utmanande och krävande filmerna är en förutsättning för att filmpolitiken ska kunna upprätthålla sin legitimitet. Kvalitet bör ses som ett levande begrepp, som kan utmanas och omprövas. Filmen är en central konstart och kulturyttring i det moderna samhället. Filmpolitiken bör verka för filmens förnyelse och utveckling i alla visningsformer. Filmsektorn befinner sig, genom sitt beroende av teknikutvecklingen, i ständig förändring. Det nu mest aktuella exemplet är digitaliseringen som berör hela filmbranschen, från produktion till bevarande av film. Digitaliseringen öppnar upp för nya sätt att producera, distribuera och visa film snabbare, enklare, i många fall billigare och mer tillgängligt för människor. Antalet biografer som digitaliserats ökar snabbt och de största aktörerna kommer att vara klara med övergången . Det sker en snabb utveckling av olika visningsfönster. Distributionen av film kommer därmed också att i stort sett digitaliseras helt, vilket skapar nya möjligheter. innebär digitaliseringen att andra insatser för bevarande blir nödvändiga. Det är svårt att fullt ut överblicka hur teknikskiftet påverkar filmbranschens olika delar. De tendenser som beskrivs i avsnitt 5 tyder på att insatser för att främja tillgänglighet samt bredd och kvalitet i utbudet bör prioriteras framöver, åtminstone . Utvecklingen bör följas noga i syfte att använda de medel som står till filmpolitikens förfogande på ett flexibelt sätt. Filmpolitiken bör sträva efter att alla människor i , oavsett eventuell funktionsnedsättning eller bostadsort, ska kunna ta del av film. Digitaliseringen ger bättre förutsättningar för att öka tillgängligheten, bland annat genom en billigare, enklare och snabbare distribution av film över hela landet. Ny teknik leder till större tillgänglighet, men medför problem med olovlig hantering av film. Illegal fildelning drabbar filmbranschen som helhet eftersom produktion och utveckling av svensk film är beroende av att upphovsmän kan få ersättning för sitt arbete. Den illegala fildelningen hämmar även utvecklingen av legala nätbaserade filmtjänster. En modern filmpolitik bör syfta till att främja filmmarknaden i alla visningsfönster och tillgången till legala tjänster. En stark upphovsrätt är därför av avgörande betydelse. Främja produktion och utveckling av värdefull svensk film Intresset för svensk film är fortsatt stort. har andelen biobesök vad gäller svensk film varit av det totala antalet biobesök, med en kraftig ökning , succéåret för , då andelen var . är så gott som all produktion av svensk spel- och dokumentärfilm beroende av offentliga insatser. Situationen är densamma i de flesta andra länder, särskilt inom små språkområden. Filmen ger på ett konkret sätt bilder av ett land och dess människor. Filmen både formar ett lands självbild och ger omvärlden dess bilder av ett land. En politik som stöder svensk filmproduktion bör främja den svenska filmens kvalitet och förnyelse. Det kan gälla såväl själva hantverket som filmens konstnärliga värden eller angelägenhetsgrad, såväl breda publikfilmer som smalare filmer som utmanar och ställer krav på publiken. Filmen har en central roll inom den kreativa sektorn. Filmproduktionen bidrar till sysselsättning inom ett stort antal kreativa yrken, inte bara inom filmbranschen utan även i andra kreativa näringar som kräver samma typer av kompetens som i filmproduktion. Film kan även hjälpa till att marknadsföra ett land eller en region genom de bilder av samhällen, miljöer och kulturer som återspeglas i filmerna. En livaktig svensk filmproduktion som är präglad av såväl kontinuitet som utveckling och förnyelse kan ge kraft och dynamik åt andra kreativa näringar. Ett nytt filmavtal träder i kraft . Det övergripande målet i avtalet är att främja en svensk filmproduktion av hög kvalitet och hög attraktionskraft, såväl nationellt som internationellt, samt en stark och dynamisk filmbransch. Främja spridning och visning av värdefull film i olika visningsformer i hela landet Begreppet film i hela landet är centralt för filmpolitiken. Det är betydelsefullt att ett brett utbud av film kan göras tillgängligt för en så stor publik som möjligt. Den kommersiella biografmarknaden kan ofta inte ensam sprida ett brett urval av filmer utanför de större städerna. Vissa filmer som varit framgångsrika internationellt, till exempel på filmfestivaler, skulle sannolikt inte få distribution i enbart på kommersiella villkor. Här bedriver inte minst de ideella visningsorganisationerna ett betydelsefullt arbete för att främja tillgängligheten. Biografdistribution är dock inte alltid det bästa sättet att sprida film. Det har länge varit ett filmpolitiskt mål att främja filmens spridning i olika visningsformer eller visningsfönster, men i praktiken har biograffönstret premierats framför andra. Film i hela landet bör inte enbart stanna vid innebörden film på så många biografer som möjligt i hela landet utan utvecklingen av fler visningsfönster bör bejakas och utnyttjas för spridning av värdefull film. är det angeläget att ta vara på och utveckla biografens sär- Genom digitalisering kan biografens roll i vissa av- 2012/13:22 seenden bli än viktigare än vad den är , som filmens offentliga arena och en mötesplats för människor. Digitalisering ger möjlighet till en vitaliserad roll för biografen, med ett mer varierat utbud av film och även av annan kultur i digital form. Digitala biografer över hela landet kan erbjuda inte bara aktuella filmer snabbt, utan även visa opera-, musik- och teaterföreställningar samt idrottsevenemang. Detta kan bidra till att publiken tar en mer aktiv roll för att påverka biografens utbud. Därmed kan både biografens kulturella och sociala funktion utvecklas, inte minst på mindre orter, där kulturutbudet ofta är mindre och mötesplatserna få. Stöd till spridning och visning bör även fortsättningsvis utgöra en betydelsefull del av de filmkulturella medlen. De stödformer som varit relevanta kan dock behöva omprövas när följderna av digitaliseringen blir tydligare. Främja ett levande filmarv som bevaras, används och utvecklas Till kulturpolitikens kärnuppgifter hör att främja ett levande kulturarv som är angeläget för medborgarna och bevaras för kommande generationer. En viktig uppgift är därför att bevara filmer och material av film- och kulturhistoriskt intresse och i ökad utsträckning tillgängliggöra dem för forskning och allmänhet. Filmen har ett värde i sig som konstart, men både spelfilmen och dokumentärfilmen är också historiska källor som på olika sätt berättar om den tid och det samhälle de har skapats i. Det är angeläget att verka för att människor i ökad utsträckning har möjlighet att ta del av, använda och vidareutveckla filmarvet. Filmarkivering ställer krav på organisation, logistik, kompetens och teknik. Digitaliseringen för med sig både nya möjligheter och nya utmaningar för arkiven. har ett unikt filmarv och det finns till exempel ett stort intresse för att visa äldre svensk film utomlands. Detta ställer krav på både underhåll av filmer och en väl fungerande utlåningsverksamhet. Digitaliseringen av arkiv och samlingar är en förutsättning för att filmarvet ska vara tillgängligt för omvärlden, både i och utomlands. Arbetet med att långsiktigt digitalt bevara både äldre och ny film bör prioriteras av . Film som riktar sig till barn och unga bör särskilt beaktas i arbete. Främja internationellt utbyte och samverkan på filmområdet Internationellt utbyte och samverkan är centralt för såväl produktion och distribution av film som för bevarande och tillgängliggörande av filmen som kulturarv. Intresset för svensk film utomlands ger fler filmskapare möjlighet att få medel genom samproduktion och nå ut med sina filmer i världen. ger filmer från andra länder svensk film och filmkultur ny kunskap och nya perspektiv. har svensk film haft stora internationella framgångar bland annat vid festivaler. Det finns ett starkt ökat intresse från utlandet för svenska filmskapare, skådespelare och filmarbetare och Prop. 2012/13:22 av att förlägga filminspelningar till . har högt anseende internationellt och bidrar till att öka intresset för den nya svenska filmen. Genom att filmen når en stor publik är den en betydelsefull del i främjandet av Sverigebilden med de värderingar och synsätt som är centrala i svenskt samhällsliv. Främja barns och ungas kunskap om film och rörlig bild och deras eget skapande Insatserna på filmområdet bör syfta till att öka kunskapen om film och rörlig bild hos barn och ungdom och till att stimulera deras eget skapande. Film och andra rörliga bilder får allt större betydelse i människors liv och i samhället. Rörlig bild är ett begrepp som innefattar alla medieformer och genrer. Det kan till exempel handla om rörlig bild i nyhetsrapportering, rörliga bilder i dataspel eller rörlig grafik. Inte minst för barn och ungdomar fyller film och rörlig bild en viktig funktion för att reflektera över den egna identiteten och omvärlden. Genom att se film i ett pedagogiskt sammanhang och genom eget skapande kan barn och ungdomar få fördjupade kunskaper om filmens uttrycksmedel och om hur filmen formar bilder och upplevelser av världen. Film har i den nya läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet, Lgr 11, fått en tydligare ställning. I kursplanen för bild betonas bland annat att undervisningen ska bidra till att utveckla elevernas förståelse för och kritiska granskning av bildbudskap i olika medier samt deras kunskaper om bilder i olika kulturer, både historiskt och i nutid. För årskurserna 46 ingår fotografering och filmande samt redigering i datorprogram som centrala delar i undervisningen. Skapande skola är regeringens satsning för att ge alla barn i årskurserna 19, oavsett förutsättningar, möjlighet att uppleva professionell kultur, däribland film, och att utveckla det egna skapandet. Målet är att genom en ökad samverkan med kulturlivet långsiktigt integrera kulturella och konstnärliga uttryck i skolans arbete, vilket bidrar till att nå kunskapsmålen i högre grad. Enligt förslag i budgetpropositionen utökas satsningen från till att även omfatta förskoleklass (prop. 2012/13:1, utg. omr. 17, s. 63). har med framgång fördelat stöd till filmpedagogisk verksamhet, Film i skolan, för att ge barn och ungdomar kvalitativa filmupplevelser och fördjupad kunskap om rörliga bilder och filmarvet. Stödet kompletterar på flera sätt projekt som stöds genom Skapande skola, exempelvis kan stöd användas till fortbildning av lärare, vilket inte är möjligt inom ramen för . Främja jämställdhet och mångfald på filmområdet Film och andra rörliga bilder tar en stor plats i samhället och har möjlighet att ge oss inblick i andra människors liv, andra kulturer och Ett filmutbud som präglas av variation och mång- 2012/13:22 fald kan ge oss vidgade vyer och ökad tolerans för det som är nytt och okänt. är ett mångkulturellt land där olika kulturer och traditioner möts. En stark inhemsk film med en mångfald av uttryck och ett brett utbud av filmer från hela världen kan skapa ökad öppenhet och förståelse. I den svenska filmbranschen, framför allt i produktionen av lång spelfilm, är kvinnorna fortfarande underrepresenterade på flera av de funktioner som räknas som centrala för en filmproduktion. En ökad jämställdhet i filmbranschen har varit ett mål för filmpolitiken sedan 2000 års filmavtal. följer utvecklingen, särskilt när det gäller könsfördelningen bland manusförfattare, producenter och regissörer. Utvecklingen går åt rätt håll, i synnerhet när det gäller film som får produktionsstöd, men i alltför långsam takt. Detta är ett problem, både för svensk film och ur ett samhällsperspektiv. Likriktning gynnar inte filmens utveckling, vare sig kommersiellt eller konstnärligt. Filmpubliken består av människor med olika bakgrund och erfarenheter, på grund av exempelvis kön, etnisk tillhörighet, trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder, som alla har rätt att förvänta sig en mångfald av berättelser och perspektiv. filmavtal har målet för jämställdhet skärpts, vilket bör ge stöd åt ett aktivt jämställdhetsarbete i filmbranschen. Regeringen har dessutom, utanför filmavtalet, initierat en satsning på unga kvinnors filmskapande med (dnr Ku2010/454/MFI, delvis, dnr. Ku2011/558/MFI, prop. 2011/12:1, utg. omr. 17, s. 138). För att främja jämställdheten och mångfalden i svensk filmproduktion krävs ett aktivt och uthålligt arbete, både bland dem som ansvarar för fördelningen av filmstöden och i filmbranschen som helhet. Regeringens bedömning: Överenskommelsen mellan staten och film- och tv-branschen innebär ökade resurser för svensk film och drama, att filmstöden öppnas för flera visningsfönster samt ett breddat engagemang genom en utökad avtalskrets. Härtill kommer krav på textning, förbättrade villkor för producenter och skärpta krav på jämställdhet. Därmed bör filmavtal kunna bidra till en filmpolitik med inriktning på kvalitet, förnyelse och tillgänglighet. bedömning överensstämmer i huvudsak med innehållet filmavtal. gjorde emellertid bedömningen att förutsättningarna för ett nytt filmavtal var mycket osäkra och föreslog därför en finansieringslösning med ett utökat statligt stöd och höjd mervärdesskatt på biografföreställningar. förslag till förändringar av stödsystemet byggde därmed på delvis andra förutsättningar än vid en fortsatt avtalslösning. När det gäller de grundläggande frågorna påtalade dock bland annat behov av ökade resurser, en öppning mot fler visningsfönster, förbättrade villkor Prop. 2012/13:22 för producenter, ökad jämställdhet och tillgänglighet. Remissinstanserna: lämnade inget förslag till nytt filmavtal. Remissinstanserna har därmed inte kunnat ta ställning till ett färdigt förslag. Däremot har de uttalat sig om olika förslag som lämnade och som även finns med filmavtal. Remissinstansernas inställning redovisas nedan. Skälen för regeringens bedömning Bättre villkor för svensk film undertecknades ett nytt filmavtal för tiden till och med . Parter i avtalet är staten, organisationer inom filmbranschen (, Folkets Hus och Parker, , u.p.a., Film- och TV-produ- centerna i ek.