prop · GZ03167 · 2012-07-05 00:00:00 — 2011/12:167 därmed kan bidra till utveckling. Detta visar bl.a. som fokuserar på jämställdhet och ekonomisk utveckling. Kommande utvecklingsrapport från kommer att fokusera på sysselsättningens vikt för utveckling. Exempel: om jämställdhet och ekonomisk utveckling årliga rapport om utvecklingen i världen (, WDR) handlar om jämställdhet och ekonomisk utveckling. Rapporten visar hur ökade investeringar i jämställdhet genererar ökad produktivitet och tillväxt och därmed kan bidra till utveckling. Investeringar i jämställdhet leder enligt rapporten till utveckling på tre huvudsakliga plan: Jämställdhet ökar produktivitet: Avskaffande av hinder som diskriminerar kvinnor på arbetsmarknaden skulle kunna öka produktiviteten med så mycket som i vissa länder. Jämställdhet ger resultat för nästa generation: Ökad kontroll över hushållet för kvinnor leder till förändrade konsumtionsmönster, vilket i sin tur gynnar barn. Förbättrad hälsa och utbildning för kvinnor leder till bättre hälsa och utbildning för deras barn. Jämställdhet leder till mer representativt beslutsfattande: Att stärka kvinnor som ekonomiska, politiska och samhälleliga aktörer kan förändra politiska val och bidra till att institutioner blir mer representativa. Rapporten identifierar viktiga områden framåt för att bidra till förändring: Ökad tillgång till arbetsmarknaden och ekonomiska tjänster: arbetar många kvinnor fortfarande oavlönat i hemmet eller i den informella sektorn. Kvinnliga jordbrukare har ofta mindre landytor att odla på och de grödor de odlar är ofta minde lönsamma. Kvinnliga entreprenörer driver ofta små företag i mindre lönsamma sektorer. Kvinnor tjänar mindre än män överallt i världen, i snitt tjänar en kvinna av varje krona en man tjänar. Ökade investeringar i flickors och kvinnors hälsa och utbildning: dör omkring 4 miljoner fler kvinnor än män i utvecklingsländer . 35 miljoner flickor går inte i skolan, främst i söder om och bland minoritetsbefolkningar. Ökad makt för kvinnor som aktörer i hushållet och i samhället: Kvinnor har överlag mindre makt över beslut som tas och över resursfördelningen i hushållet. I de flesta länder deltar kvinnor i mindre utsträckning i formella politiska strukturer. Kvinnor är underrepresenterade på höga nivåer i politik, näringsliv och förvaltning. Marknader, offentliga institutioner och hushåll kan driva förändring och framsteg: Tillväxt i sig skapar inte jämställdhet. Könsklyftorna minskar när marknader, offentliga institutioner, tillväxt och beslut i hushållen samverkar och påverkar varandra för ökad jämställdhet. Globalisering kan påskynda jämställdhetsutvecklingen: Genom handel, informationsspridning och kommunikationsteknologi kan både kvinnor och män i ökad grad ta del av marknader och ekonomiska möjligheter, attityder och normer kring män, kvinnor och genusrelationer Skr. 2011/12:167 kan omformas. 3 Global utmaning ekonomiskt utanförskap exempel på regeringens arbete och mål- och intressekonflikter I detta avsnitt redovisas ett antal exempel på regeringens arbete samt mål- och intressekonflikter inom ett antal frågekomplex inom den globala utmaningen ekonomiskt utanförskap. Avsnittet utgår från de tre fokusområden som regeringen (skr. 2007/08:89) identifierade under den globala utmaningen ekonomiskt utanförskap (finansiella marknader, handel med jordbruksprodukter, samt svensk handel och investeringar). Varje frågekomplex redovisas utifrån ett antal frågeställningar som till exempel hur den aktuella frågan påverkar ekonomiskt utanförskap, vilka politikområden som berörs, samt hur frågan tas upp i den aktuella utvecklingsdebatten. Slutligen presenteras regeringens ställningstaganden och framtida arbete. 3.1Fokusområde: Finansiella marknader Målet för detta fokusområde är bättre fungerande finansiella marknader som kan bidra till ökat sparande och investeringar i utvecklingsländer. I en allt mer globaliserad ekonomi påverkas alla länder av finansiella oroligheter oavsett var de har sitt ursprung. Ett stabilt och transparent finansiellt system på alla nivåer är grundläggande för att bidra till minskat ekonomiskt utanförskap för fattiga länder och människor. 3.1.1Regeringens arbete med finansiella marknader Den pågående finansiella och ekonomiska krisen visar hur stark påverkan de finansiella marknadernas stabilitet och regelverk har på den globala ekonomin, inklusive på utvecklingsländer. Finanskrisen hade sitt ursprung i , men har indirekt haft negativa konsekvenser för fattiga människor och länder, bl.a. genom mindre omfattande utländska direktinvesteringar samt sämre tillgång till finansiella marknader. Fattiga länder och människor är särskilt sårbara vid kriser och prisfluktuationer. Arbete inom EU för stabila finansmarknader Regeringens arbete med finansiella marknader sker till stor del genom Då EU är en stor ekonomisk aktör på den internationella agendan påverkas även utvecklingsländernas ekonomier av finansiella beslut inom Unionen står inför en rad utmaningar som har förstärkts till följd av den finansiella och ekonomiska krisen. För att bidra till att 2011/12:167 återställa förtroendet för EU på de internationella finansiella marknaderna antogs 2008 ett åtgärdsprogram. Vissa av åtgärderna, som kapitaltillskottsprogrammet och garantiprogrammet för bankers upplåning, fasades ut . Andra åtgärder står fast, som den utvidgade insättningsgarantin och den stabilitetsfond som skapades för att finanssektorn själva ska bidra till åtgärder för att värna den finansiella stabiliteten. Parallellt med den kortsiktiga finansiella krishanteringen arbetar EU med förslag som syftar till att förebygga framtida finansiella kriser. Ändringar i kapitaltäckningsdirektivet är en sådan fråga, liksom förslag om ett EU-gemensamt ramverk för krishantering av banker. EU arbetar med att genomföra de program som G20 har kommit G20:s Action Plan handlar bl.a. om åtgärder för att stödja tillväxt, sysselsättning, strukturreformer och global finansiell stabilitet. G20:s Development Action Plan handlar bl.a. om samarbete med utvecklingsländer för att bidra till deras tillväxt och utveckling bl.a. genom att betona globala och regionala systemfrågor samt inkluderande finansiella marknader. En arbetsgrupp har bildats inom G20 som fokuserar på genomförandet av Development Action Plan samt på utvecklingsdimensionen av internationellt ekonomiskt samarbete. har fått en unik möjlighet att medverka i gruppens arbete med utvecklingsfrågor på inbjudan av det mexikanska ordförandeskapet. Regeringen kommer särskilt att fokusera på grön och inkluderande tillväxt. Övervakning av finansiella marknader Regeringens arbete med finansiella marknader sker också genom den internationella valutafonden (IMF), som har ansvar för övervakning av den globala ekonomin samt att uppmärksamma risker och ge råd om hur dessa kan undvikas. Den finansiella krisen påvisade brister i IMF:s verksamhet och reformer har påbörjats för att förbättra det internationella övervakningsarbetet. Brister uppmärksammades bl.a. när det gäller förståelse av de komplexa finansiella länkar som sprider risker och kriser mellan länder, tillgång till finansiell data, kopplingen mellan den finansiella och reala ekonomin samt ökad förståelse av hur fattiga länders finansiella marknader fungerar. Förbättringar har börjat genomföras av IMF på dessa områden. De internationella kapitalflödena har ökat kraftigt det . Den mer integrerade globala finansmarknaden och ökade kapitalflöden har gynnat många utvecklingsländer. Möjligheterna till mer effektiv internationell fördelning av sparande och investeringar har ökat, något som har stärkt den globala tillväxten. Men en mer integrerad global finansmarknad och ökat kapitalflöde innebär också risker. Internationella finansiella chocker kan sprida sig snabbt mellan länder och risken ökar för lokala överhettningar, tillgångsprisbubblor samt uppbyggnad av ohållbara skulder. Kraftiga upp- och nedgångar i kapitalflöden kan vara svårt att hantera för många utvecklingsländer. kapitalmarknaderna i många utvecklingsländer är mycket mindre än i , vilket innebär att även en liten ökning av nettoflöden kan Skr. 2011/12:167 överstiga dessa länders upptagningsförmåga. För att skydda sig mot dessa negativa effekter har flera länder introducerat olika åtgärder, inklusive kapitalkontroller. kan kapitalkontroller vara tillväxthämmande, och regeringen anser att eventuella kapitalregleringar bör användas med stor försiktighet och vara tidsbegränsade. IMF arbetar med att ta fram ett ramverk för hur de ökade internationella kapitalflödena bör hanteras. Regeringen är positiv till ett sådant ramverk som kommer innebära att IMF får ökad möjlighet att ge rådgivning kring internationella kapitalflöden, något som inte minst utvecklingsländer kan dra nytta av. IMF:s redan nuvarande rådgivning kring de finansiella marknaderna är också till stor nytta bl.a. för låginkomstländer och fattiga tillväxtländer. I utvecklingsländer är de nationella finansiella marknaderna ofta svaga och inte särskilt utbredda. Över hälften av världens befolkning har inte tillgång till någon form av banksystem, och kvinnor har generellt sämre tillgång än män. Fattiga människors ekonomiska utanförskap kan motverkas med bättre tillgång till finansiella tjänster som till exempel krediter, transfereringsmöjligheter och försäkringar. En stor del av sparandet i utvecklingsländer sker via informella system. formella kanaler för sparande ökar, till exempel via mobiltelefoner vilket också möjliggör ökad sparkvot i flera länder. Exempel: - arbete för ökad öppenhet och ansvarsutkrävande i är det land i som klarat sig lindrigast undan den finansiella och ekonomiska krisen. Tillväxten är god och den indonesiska marknaden väcker intresse på många håll i världen. makroekonomisk politik och finansiell sektor lyfts fram som förklarande faktorer, liksom att utländska investeringar och utrikeshandel spelar en mindre roll i ekonomin jämfört med flertalet grannländer. I likhet med många andra medelinkomstländer har , trots god ekonomisk tillväxt, en stor andel fattiga människor () och en Landet har haft omfattande utländska lån, men har hanterat sin skuldhantering utan internationellt stöd. får fortsatt internationellt bistånd (av den nationella budgeten), framför allt från , , och . Institutioner är fortsatt svaga i med bristfälliga system för genomförande och uppföljning, speciellt på lokal nivå. har startat ett antal konkreta processer bl.a. vad gäller resultatbaserad budget, kontroll och utvärdering samt omdefiniering av institutionella En riskbedömning görs av inför regeringens budgetunderlag, vilket gör till pionjär i detta hänseende bland Genom lagstiftning 2006 stärktes Indonesiens revisionsmyndighets mandat och roll som oberoende granskare. har en central roll i budgetprocessen, men specialiserade tekniska utskott får en allt viktigare roll. Parlamentet har också fått mer analytiskt och 2011/12:167 tekniskt stöd till ledamöterna. Men fortfarande finns problem avseende effektivitet och budgetuppföljning. registreras alla låne- eller biståndsfinansierade projekt i regeringens system. och rapporter om den finansiella aktiviteten sprids också till allmänheten. Relevant och relativt modern lagstiftning finns inom många områden, men betydande utmaningar kvarstår vad gäller genomförande, inte minst på lokal nivå. Djupt rotad korruption är fortsatt ett mycket stort problem. Regeringen prioriterar frågan högt och har bl.a. tillsatt en kommission för antikorruptionsarbete. Givet storlek, strategiska läge och regionala tyngd är landet en viktig partner för . Flera svenska företag är etablerade i . Den svenska exporten uppgick till ca och importen till . upprättades mellan och en bilateral dialog om mänskliga rättigheter och möten hålls nu på årlig basis. Det svenska utvecklingssamarbetet med utgörs av selektivt samarbete, vilket omfattar både aktörssamverkan med syfte att etablera långsiktigt bärkraftiga relationer och riktade insatser inom strategiska områden. Samarbetet är främst fokuserat kring demokratisk samhällsstyrning och mänskliga rättigheter (inkl. antikorruption), miljö och klimat, samt internationell handel och näringslivsutveckling. Ambassaden, Sida och har etablerat en plattform för att lyfta frågor runt näringslivets utökade roll i utvecklingssamarbetet i linje med regeringens arbete med råd för näringsliv och utveckling (NU-råd). Inom denna grupp har ett CSR- samarbete initierats. Svenska företag har indikerat intresse av att samarbeta inom CSR-området och inom Aktörssamverkan bedrivs ett CSR-samarbete med fokus på textilbranschen. Avsikten är att bredda denna plattform till att omfatta flera aktörer på såväl den svenska som den indonesiska sidan. Exempel: Landsbygdsbanker i attitydförändringar i syfte att motverka ekonomiskt utanförskap4 Banker är väl etablerade på landsbygden i och skulle därmed kunna bidra till att motverka ekonomiskt utanförskap. Då återbetalningskapaciteten ofta är låg hos fattiga människors och transaktionskostnaderna höga, är banker ofta är ovilliga att låna ut till fattiga män och kvinnor. Fattiga människor kan också tveka att kontakta banker då processerna vanligtvis är långdragna, besvärliga och potentiellt nedvärderande. Negativa attityder mot fattiga kunder är därmed ett hinder för att motverka ekonomiskt utanförskap. Ett forskningsprojekt i i utvecklade ett innovativt utbildningsprogram i syfte att uppmuntra en mer positiv inställning gentemot fattiga kunder hos bankpersonal på landsbygden. Utbildningen handlade om vad fattigdom är och hur den påverkar män 4 Training to address attitudes and behaviour of rural bank managers in , : A programme to facilitate financial inclusion, , , och , , , , , , och Nabard, Indiien, 2007. De lärde de sig mer om vilka resurser som fattiga Skr. 2011/12:167 människor har och hur de använder dem i sitt dagliga liv, vilket möjliggjorde en syn på fattiga män och kvinnor som potentiella bankkunder. Även exempel på hur bankernas befintliga mål och strategier kan anpassas för att bättre gynna fattiga människor framkom i diskussionerna. Utbildningen ledde till positiva attitydförändringar hos banktjänstemännen som även överfördes till mer positiva beteenden i kontakterna med fattiga människor. Effekterna var även positiva för fattiga kunder som fick bättre självkänsla i kontakterna med banktjänstemännen. Hur den ökade motivationen från banktjänstemännen kan behållas beror troligtvis på vilket stöd dessa initiativ får av medarbetare, chefer och helhetskulturen i organisationen. Hämmande faktorer kan vara brist på tid och resurser, otillräckligt engagemang och/eller stöd från överordnade, samt brist på uppföljning. Viktiga lärdomar i projektet var värdet av löpande samråd med berörda parter om relevansen och användbarheten av utbildningen samt kontinuerligt återkoppling. En stor lärdom från projektet var att större förändringar inom banksektorn måste drivas inifrån branschen själv, snarare än utifrån. Utomstående kan stödja och underlätta en sådan förändring. Projektet visade att utbildning i attitydförändring och kundanpassning inom banker ger resultat som kan ha en positiv inverkan på ekonomiskt utanförskap och fattigdomsbekämpning. Med stöd från bankledningen kan dessa förändringar också konsolideras. Arbete inom och med myndigheter har huvudansvar för arbetet med finansiella marknader. Andra delar av berörs av frågorna som till exempel . Dessutom bidrar och andra myndigheter som och Riksgälden till arbetet. I en globaliserad värld påverkas alla länder, både utvecklingsländer och , av finansiella kriser oavsett var de har sina ursprung. Regeringen anser att alla länder har ett ansvar för att säkra offentlig finansiell stabilitet och hållbarhet för att bidra till global finansiell stabilitet. Inom EU arbetar regeringen för att samtliga medlemsstater ska vidta nödvändiga åtgärder för att skapa stabila finansiella marknader. Inom kapitaltäckningsdirektivet ska kapitaltäckningsgraden harmoniseras till en miniminivå. Regeringen anser att kostnader för finanskriser i huvudsak ska bäras av aktieägarna, fordringsägarna och finanssektorn, inte av staten och skattebetalarna. Vad gäller ett EU-gemensamt ramverk för krishantering av banker bör ändamålsenliga regleringar införas som syftar till 2011/12:167 marknadseffektivitet. Medlemsländerna ska på ett flexibelt sätt tillåtas komplettera ramverket med verktyg på nationell nivå. Regeringen anser att IMF:s mandat och arbete när det gäller finansiell övervakning bör förstärkas. Detta innebär bl.a. att IMF bättre bör integrera analys av de finansiella marknaderna i övervakningen av enskilda länders ekonomier och att förståelsen av hur fattiga länders finansiella marknader fungerar bör stärkas. Regeringen välkomnar framtagandet av ett ramverk för internationella kapitalflöden som kan öka förutsägbarheten av politiska åtgärder samt underlätta IMF:s granskning och rådgivning. Regeringens anser att alla länder bör ha fria kapitalflöden, samt att kapitalkontroller enbart bör införas när andra potentiella politiska åtgärder är uttömda och bör i så fall vara tidsbegränsade. Regeringen verkar 2012 inom G20:s arbetsgrupp för utvecklingsfrågor (inom genomförandet av Development Action Plan) särskilt för hållbarhetsfrågor och inkluderande tillväxt. Regeringen understryker bl.a. privata sektorns roll, kvinnors roll samt vikten av utfasning av subventioner av fossila bränslen. Regeringen kommer att fortsatt arbeta aktivt inom EU för att bidra till en sund utveckling av EU-ländernas offentliga finanser, som i sin tur bidrar till stabilitet på den globala finansmarknaden och därmed också på utvecklingsländers marknader. Arbetet med en förstärkning av IMF:s övervakningskapacitet inom bl.a. finansiella marknader är prioriterat och regeringen arbetar för ett beslut om detta . Även för kapitalflöden väntas beslutas . En viktig fråga är att få tillräcklig tillgång till data så att en bättre global övervakning av de finansiella marknaderna, som uppmärksammar risker och potentiella globala spridningseffekter, kan ske. En annan viktig fråga är arbetet med att utveckla fattiga länders finansiella marknader så att de kan dra större nytta av de internationella finansiella marknaderna och minska sin sårbarhet vid rörlighet i kapitalflöden. deltagande i G20- arbetsgruppen för utvecklingsfrågor ger en god inblick i G20-arbetet och kommer att vara en viktig arena för påverkan vad gäller utvecklingsfrågor och ekonomiska och finansiella frågor. 3.1.2Mål-/intressekonflikt: Kapital och skatteflykt En central komponent i att motverka ekonomiskt utanförskap rör utvecklingsländernas möjligheter att generera inhemska resurser som kan bidra till utveckling och fattigdomsbekämpning. En viktig källa för inhemsk resursmobilisering är skatteintäkter från ekonomisk verksamhet. Olovlig kapitalflykt inklusive skatteflykt minskar dessa möjligheter. Olovlig kapitalflykt från utvecklingsländer kan handla om kapitalflykt genom kriminella aktiviteter som drog- och vapenhandel och korruption. Men en ofta refererad studie5 uppskattar att den största delen av olovlig Skr. 2011/12:167 kapitalflykt från utvecklingsländer () består av transaktioner inom multinationella företag i syfte att undvika skatt. Även om den exakta andelen olovlig kapitalflykt genom denna kanal kan vara svår att beräkna, finns klara indikationer på att det rör sig om avsevärda summor. Därmed är kapital- och skatteflykt genom multinationella företag ett hinder för utveckling. Detta ställs i kontrast till multinationella företags, inklusive svenska företags, önskan att begränsa sina skatteutgifter. Olovlig kapitalflykt hos multinationella företag Vissa multinationella företag försöker minimera sina skatteutgifter genom att tillämpa felaktig s.k. internprissättning. Dessa företag ser till att en så stor del av vinsten som möjligt flyttas till jurisdiktioner med låg skatt. Detta sker genom transaktioner som inte följer internationella riktlinjer. Med s.k. internprissättning avses de villkor (till exempel det pris) som avtalas vid gränsöverskridande transaktioner mellan företag i intressegemenskap. Den internationella standarden för internprissättning är Transfer Pricing and . En grundläggande princip i detta är att transaktioner mellan företag i intressegemenskap ska ske på samma villkor som om transaktionen genomförts mellan oberoende parter. Riktlinjerna är mycket omfattande. De kan också vara komplicerade att tillämpa, och situationer kan uppkomma där olika länder har olika uppfattning om hur riktlinjerna ska tillämpas. Tillämpningen kan vara särskilt komplicerad för utvecklingsländer på grund av brister i skatteförvaltningen (dålig organisation, låg kapacitet, korruption m.m.) Det finns även andra sätt som koncerner med företag i flera länder kan minimera sina skatteutgifter på, till exempel genom att inkomster från den faktiska verksamheten slussas via sekretessjurisdiktioner, för att dölja strukturer och transaktioner. Ett utvecklingsperspektiv på skatteflykt Utvecklingsländer har särskilda svårigheter att hantera skatteflykt och skatteundandraganden. Inhemsk kapacitetsbrist utgör ett stort hinder. Många utvecklingsländer har bristfälliga institutioner, dålig samhällsstyrning och är hårt drabbade av korruption, vilket försämrar deras möjligheter att få in skatteintäkter. När det gäller företag som ingår i en multinationell koncern har utvecklingsländer ofta svårt att etablera och följa upp effektiva internprissättningsregelverk. Detta ger dem en svagare förhandlingsposition i skattefrågor gentemot dessa företag samt gentemot skatteförvaltningen i sådana länder där vinster redovisats av andra företag som ingår i den multinationella koncernen. Utvecklingsländer som har ingått s.k. informationsutbytesavtal på skatteområdet kan på grund av bristande kapacitet ha svårt att dra nytta av dessa avtal. Vidare kan negativa effekter för utvecklingsländers 5 Illicit financial flows from , och , 2010. 2011/12:167 skatteintäkter uppkomma i de fall fullständiga skatteavtal finns, men bestämmelserna om informationsutbyte är bristfälliga. Genom en stärkt inhemsk kapacitet kan utvecklingsländer bättre tillgodogöra sig det internationella arbetet för ökad öppenhet. Ett förslag som bl.a. förs fram av det civila samhället både i och internationellt för hur även länder med kapacitetsbrister skulle kunna dra nytta av ökad öppenhet handlar om så kallad landspecifik rapportering. Landspecifik rapportering innebär krav på multinationella företag att i sina årliga räkenskaper redovisa försäljning, vinst och skatt per land. Genom ett sådant krav kan företag med stor omsättning men låg betalad skatt i ett land, exempelvis till följd av felaktig internprissättning, lättare identifieras. Landspecifik rapportering ger dock inte någon förklaring till varför företaget inte har betalat någon skatt, om det till exempel beror på felaktiga internprissättningstransaktioner eller på höga faktiska kostnader. Diskussion kring hur en sådan riktlinje bäst införs och vad den ska innehålla pågår i olika fora inom samt i . Ett annat förslag som aktörer inom det civila samhället driver är automatiskt informationsutbyte i skattefrågor. Den internationella standarden för informationsutbyte sker på begäran. Det innebär att det land som efterfrågar information behöver viss information som bas för sin fråga. Återigen utgör bristande kapacitet ett hinder för utvecklingsländer att efterfråga rätt information. Förespråkarna anser att automatiskt informationsutbyte skulle begränsa detta hinder. Andra pekar på att det krävs betydande kapacitet att hantera och tillhandahålla det informationsflöde som en automatisk process innebär. I många utvecklingsländer saknas en fungerande skatteförvaltning. Användning av offshore-center i biståndet Till utvecklingsdimensionen av skatteflykt hör även en diskussion om vikten av att begränsa mängden biståndsmedel som slussas via sekretessjurisdiktioner.