prop · H00331 · 2012-12-12 00:00:00 — Regeringens proposition 2012/13:31 Nordisk konvention om social trygghet Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att godkänner den nya nordiska konventionen om social trygghet av och att konventionen ska gälla som lag här i landet. Konventionen ersätter den tidigare konventionen av (SFS 2004:114). I huvudsak föranleds den nya konventionen av behovet av att förtydliga EU-bestämmelserna inom och anpassa den nordiska samordningen till de nya EU- förordningarna (EG) nr 883/2004 och (EG) nr 987/2009. Ändringar har även gjorts för att hantera problem som kan uppstå för personer som rör sig mellan de nordiska länderna. I konventionen görs inga nya åtaganden som medför kostnader för svenskt vidkommande. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om nordisk konvention om social Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229)...................................................................... Ärendet och dess beredning ............................................................ Nya EU-förordningar om samordning av social Samordning av socialförsäkringar i ..................... tillträde till konventionen ................................................. Bilaga 1 Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över Rapport från arbetsgruppen för översyn av den nordiska konventionen om social trygghet (projekt nr. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1.godkänner den nordiska konventionen om social trygghet av , 2.antar regeringens förslag till lag om nordisk konvention om social trygghet, 3.antar regeringens förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). 2.1Förslag till lag om nordisk konvention om social trygghet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Konventionen om social trygghet mellan , , , och som har undertecknats i Bergen ska gälla som lag här i landet. Konventionens innehåll framgår av bilagan till denna lag. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Genom lagen upphävs lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i förhållande till , och till dess konventionen av enligt artikel 16.3 träder i kraft. Nordisk konvention om social trygghet Regeringarna i , , , och , som sedan avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet () trädde i kraft tillämpar de europeiska bestämmelserna om samordning av reglerna om social trygghet för arbetstagare, egenföretagare och deras familjemedlemmar som flyttar inom gemenskapen även när det gäller personer som flyttar mellan de nordiska länderna, som slutit en nordisk konvention om social trygghet som komplement till den europeiska förordningen om samordning av reglerna om social trygghet genom vilken de nordiska länderna förbundit sig att i stor utsträckning inom tillämpa förordningens bestämmelser även på vissa persongrupper för vilka förordningen inte är direkt tillämplig, nämligen personer som inte är medborgare i ett EES- land, eller som inte är eller har varit arbetstagare eller egenföretagare i förordningens mening, som önskar ingå en konvention om social trygghet, som bygger på principerna i förordning (EG) nr 883/2004 och i enlighet med dess grundläggande idé, som vill anpassa den nordiska konventionen till förordning (EG) nr 883/2004, som även omfattar personer som inte är eller har varit anställda eller egenföretagare, till tillämpningsbestämmelserna till denna förordning (EG) nr 987/2009 och till utvecklingen av de nordiska ländernas lagstiftning om social trygghet, som beaktar att det finns en riksgemenskap mellan , och och att och inte är medlemmar i unionen eller omfattas av , har kommit överens om att sluta en ny nordisk konvention om social trygghet. Denna konvention kompletterar EU-förordningarna och ger i vissa fall ytterligare rättigheter för personer som flyttar mellan de nordiska länderna. Konventionen har nedan angiven lydelse: I denna konvention avses med uttrycken 1) nordiskt land vart och ett av de fördragsslutande länderna samt de självstyrande områdena och , vilka har egen kompetens inom de områden som konventionen omfattar, och i den mån dessa områden har gett sitt samtycke till att konventionen ska gälla för dem; förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen i den lydelse som gäller mellan de nordiska länderna och med de anpassningar som följer av bilaga VI till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet av (); förordning (EG) nr 987/2009 om tillämpningsbestämmelser till förordningen (EG) nr 883/2004 i den lydelse som gäller mellan de nordiska länderna och med de anpassningar som följer av bilaga VI till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet av (); pension baserad på bosättning och tillägg till pension som utges till den som saknar eller har låg arbetspension; jämför bilaga 1 till det administrativa avtalet till denna konvention där det anges vilka förmåner som anses som grundpension i de olika nordiska länderna. Andra uttryck som förekommer i denna konvention har den innebörd som de har i förordningen, tillämpningsförordningen eller i de nordiska ländernas nationella lagstiftningar. Denna konvention är tillämplig på all lagstiftning som omfattas av förordningens sakområden. 1.Denna konvention gäller personer som omfattas av förordningens personkrets och som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i ett nordiskt land. 2.Denna konvention gäller vidare följande personer som inte omfattas av förordningens personkrets: a) personer som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i ett nordiskt land, b) familjemedlemmar eller efterlevande som härleder rättigheter från personer som avses under a. 3.För gäller bestämmelserna i 1 och 2 endast medborgare i ett nordiskt land när det gäller tillämpningen av: a) reglerna om familjeförmåner i kapitel 8 i förordningen, b) artikel 64 i förordningen om arbetslösa personer som reser till en annan medlemsstat, c) reglerna om grundpension. Utvidgad tillämpning av förordningen Om inte annat sägs i denna konvention, utvidgas tillämpningen av för- ordningen och tillämpningsförordningen till alla personer som omfattas av denna konvention och som är bosatta i ett nordiskt land. BESTÄMMELSER OM TILLÄMPLIG LAGSTIFTNING En person är bosatt i ett nordiskt land i enlighet med nationell lagstift- Vid konflikt om vilken lagstiftning som ska tillämpas på en person, anses personen vara bosatt i det nordiska land där han eller hon är folk- bokförd, om inte särskilda skäl föranleder något annat. Vid tillämpningen av bestämmelserna i förordningens avdelning II ska även arbete med undersökning och utvinning av naturtillgångar på ett lands kontinentalsockel anses som arbete i det landet. SÄRSKILDA BESTÄMMELSER OM RÄTT TILL FÖRMÅNER Ersättning för kostnader för hemresa 1.För en person som är bosatt i ett nordiskt land och har rätt till vårdförmåner där och som under tillfällig vistelse i ett annat nordiskt land får vårdförmåner, svarar vistelselandet för de merutgifter för hemresa till bosättningslandet som uppkommer genom att personen till följd av sitt sjukdomstillstånd måste använda dyrare färdsätt än han eller hon annars skulle ha använt. 2.Punkten 1 tillämpas inte på personer som får tillåtelse att resa till ett annat nordiskt land för att där få nödvändig behandling. FÖRMÅNER VID INVALIDITET, ÅLDERDOM OCH Grundpension vid bosättning i ett EES-land En person är, så länge han eller hon är bosatt i ett EES-land, berättigad till grundpension som han eller hon har förvärvat rätt till i ett nordiskt land, på samma villkor som gäller enligt förordningen eller som följer av Överenskommelse enligt artikel 54.2 b) i) i förordningen Är i mer än ett nordiskt land de villkor uppfyllda som gäller för att beräkna pension på grundval även av antagande av försäkrings- eller bosättningsperioder, som skulle ha fullgjorts om pensionsfallet inte hade inträffat, medräknas endast en del av de framtida perioderna vid beräk- ningen i vart och ett av länderna. Denna del bestäms på grundval av de faktiska försäkrings- eller bosättningsperioder som används vid pensionsberäkningen efter förhållandet mellan den faktiska perioden i landet och den sammanlagda faktiska perioden i länderna. Undantag från visst krav på fullgjorda perioder Kravet på försäkringsperioder, anställningsperioder eller perioder av verksamhet som egenföretagare enligt förordningens artikel 61.2 gäller inte den som antingen har utfört arbete i sådan utsträckning att han eller hon har omfattats av lagstiftningen om förmåner vid arbetslöshet eller har uppburit sådana förmåner i det nordiska land där ansökan om för- Dock ska arbetet ha utförts eller förmåner vid arbetslöshet ha uppburits för anmälan om arbetslöshet hos den offentliga arbetsförmedlingen och, i förekommande fall, från dagen för ansökan om medlemskap i vederbörande arbetslöshetskassa. Beräkning av tilläggsbelopp och överskjutande belopp 1.Förmåner som är avsedda att kompensera för inkomstbortfall vid föräldraskap ska inte beaktas vid tillämpning av förordningens artikel 68.2 avseende innehållande av förmån eller beräkning av tilläggsbelopp. 2.En myndighet eller institution som i enlighet med artikel 68.2 i förordningen ska hålla inne en förmån och betala ut ett tilläggsbelopp ska göra beräkningen av det samlade beloppet familjeförmåner för varje berört barn för sig och innehålla familjeförmånerna upp till det belopp som föreskrivs i den andra staten samt betala ut tilläggsbeloppet. 1.I gränsöverskridande situationer ska berörda institutioner i den behöriga staten och i bosättningsstaten samarbeta för att ge stöd och aktiva åtgärder till personer i syfte att främja möjligheterna till inträde och återgång i arbete. Institutionen i bosättningsstaten ska, efter samråd med institutionen i den behöriga staten, tillhandahålla sådana insatser som är möjliga inom ramen för landets lagstiftning. 2.Om en insats skulle kunna innebära ändring av försäkringstillhörighet, ska institutionerna så långt som möjligt lösa situationen till fördel för den enskilde. De behöriga myndigheterna, eller den institution som utses av den behöriga myndigheten, ska ingå ett administrativt avtal med bestämmelser som är nödvändiga för att säkerställa en enhetlig nordisk tillämpning av denna konvention. Administrativt samarbete och förbindelseorgan 1.Vid tillämpning av denna konvention ska myndigheter och institutioner bistå varandra i den utsträckning som behövs. 2.I gränsöverskridande situationer ska berörda myndigheter och institutioner i berörda stater samarbeta för att förbättra administrativa rutiner, bistå varandra samt i konkreta fall samarbeta, särskilt vid lagvalsfrågor, i syfte att så långt som möjligt lösa situationen till fördel för den enskilde. 3.I varje nordiskt land ska det finnas förbindelseorgan som utses av den behöriga myndigheten. Överenskommelse om att avstå från återbetalning 1.Med avseende på artiklarna 35, 41 och 65 i förordningen avstår de nordiska länderna, om inte annat avtalas mellan två eller flera länder, från varje återbetalning mellan länderna av utgifter för vårdförmåner vid sjukdom och moderskap samt vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar, förmåner till arbetslösa samt för administrativ och medicinsk kontroll. 2.De nordiska länderna avstår också från återbetalning av utgifter för åtgärder som avses i artikel 12.1 om rehabilitering. 3.Länderna avstår dock inte från återbetalning när det gäller vårdförmåner till personer som enligt förordningens artikel 20.1, 28.1 och artikel 36.1 har fått tillstånd att resa till annat nordiskt land för att där få den nödvändiga vård som hans eller hennes tillstånd kräver. 1.Denna konvention träder i kraft under förutsättning att bilaga VI till anpassats till förordning (EG) nr 883/2004. 2.Denna konvention träder i kraft i efter den månad, då samtliga regeringar har meddelat den danska regeringen att de har fullgjort alla villkor för konventionens ikraftträdande. 3.För , och del träder konventionen i kraft 30dagar efter det att respektive har meddelat det danska utrikesministeriet att och respektive lagting har meddelat att konventionen ska gälla för och respektive . I samband med sin anslutning ska och lands- styrelser ta ställning till om personkretsen i artikel 3.3 samt om de undantag i förordningen beträffande reglerna om grundpension som gäller för , också ska gälla för dem. Det danska utrikesministeriet ska underrätta de övriga parterna och Nordiska ministerrådets sekretariat om mottagandet av dessa meddelan- den och om tidpunkt för konventionens ikraftträdande. 1.Önskar en part säga upp konventionen ska skriftligt meddelande om detta skickas till det danska utrikesministeriet som ska underrätta de övriga parterna om detta och om meddelandets innehåll. 2.Uppsägningen gäller endast för den part som gjort den och gäller från och med ingången av det kalenderår som inträffar efter det att det danska utrikesministeriet tagit emot meddelandet om uppsägningen. 3.Om konventionen sägs upp ska rättigheter som förvärvats på grund av konventionen fortfarande bestå. 1.När denna konvention träder i kraft upphör den nordiska konventionen av om social trygghet att gälla. Denna konvention ska inte medföra minskning av förmånsbelopp som utges vid konventionens ikraftträdande i fråga om förmåner som omfattas av konventionen. Med avseende på och har konventionen av om social trygghet fortsatt giltighet till den tidpunkt då denna konvention ska börja gälla, dock senast efter konventionens ikraftträdande enligt artikel 16. 2.Har en person förvärvat rätt till grundpension från ett nordiskt land på grundval av bosättning i landet under tid före under vilken han eller hon förvärvat rätt till arbetspension i ett annat nordiskt land, ska grundpension endast beräknas från sistnämnda land. Har någon förvärvat arbetspension från flera nordiska länder, varav ett även var personens bosättningsland, ska grundpension endast beräknas från det landet. 3.Ansökan om förmåner som gjorts efter denna konventions ikraftträdande ska prövas enligt denna konvention även när ansökningarna avser förmåner för tid före ikraftträdandet. Originaltexten till denna konvention ska deponeras hos det danska utrikesministeriet, som ska tillställa de övriga parterna bestyrkta kopior av texten. Till bekräftelse av detta har de befullmäktigade ombuden undertecknat denna konvention. Utfärdad i Bergen i ett exemplar på danska, finska, isländska, norska och svenska, vilka texter alla har samma giltighet. Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen Prop. Härigenom föreskrivs att 62 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229)1 ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Allmänt avdrag ska göras för obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter under förutsättning att 1.den avgiftsgrundande intäkten ska tas upp som intäkt för beskattningsåret i , och 2.den skattskyldige enligt slutligt fastställd debitering eller liknande ska betala avgifterna i överensstämmelse med den i överensstämmelse med den konvention som avses i lagen konvention som avses i lagen (2004:114) om nordisk konvention (2013:000) om nordisk konvention om social trygghet, eller om social trygghet, eller till följd av att den skattskyldige enligt och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen ska omfattas av ett annat lands lagstiftning om social trygghet. Om avgifterna sätts ned, ska motsvarande belopp tas upp i inkomstslaget tjänst det beskattningsår då debiteringen ändras. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande för avgifter som betalas i överensstämmelse med den konvention som avses i lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. 1 Lagen omtryckt 2008:803. 2012/13:31 3 Ärendet och dess beredning Den nordiska socialförsäkringsgruppen beslutade att tillsätta en arbetsgrupp för att se över den nordiska konventionen om social trygghet av för att anpassa den till den nya EU-för- ordningen (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. I översynen skulle möjliga lösningar på gränshinder på den sociala trygghetens område ingå. Arbetsgruppens förslag presenterades och har remissbehandlats i samtliga nordiska länder. En förteckning över de svenska remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning av remissinstansernas yttranden finns tillgänglig i (S2009/921/SF). Förslaget utgjorde underlag till förhandlingarna om en ny nordisk konvention om social trygghet som ägde rum . Representanter för regeringarna i , , , och har deltagit i förhandlingarna. I arbetet har även representanter för och medverkat. Från svensk sida har även representanter från , och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen deltagit. Konventionen undertecknades i Bergen . Förslaget till ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) har beretts under hand med . Förslaget till ändring i 62 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Något yttrande behöver enligt regeringens mening därför inte inhämtas. 4.1EU:s samordningsregler och den nordiska konventionen Genom ikraftträdande kom om samordning av de sociala trygghetssystemen2 att gälla i . hade samordningen av de sociala trygghetssystemen för personer som flyttade inom reglerats i den nordiska konventionen om social trygghet. Med anledning av ikraftträdande förhandlades en ny nordisk konvention om social trygghet fram. Denna konvention trädde i kraft . Konventionen utsträckte tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av 2 Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpning av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, som ersattes av och rådets förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen . systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras Prop. 2012/13:31 familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, till att omfatta även icke förvärvsaktiva och personer som inte är medborgare i ett nordiskt land. Bland annat därför blev det fortsatt nödvändigt med vissa nordiska regler som komplement till EU-bestämmelserna. medger sådana avtal. Därtill fanns även vissa kompletterande bestämmelser som gäller för personer som omfattas av förordningen samt bestämmelser om att länderna avstår från återbetalning av kostnader för sjukvård som getts ut enligt förordningen. konvention ersattes av den nu gällande nordiska konventionen om social trygghet av (konvention). Den godkändes av (prop. 2003/2004:44, bet. 2003/04:SfU7, rskr. 2003/04:152) och införlivades med svensk rätt genom lagen (2004:114) om nordisk konvention om social trygghet. Skälen för att revidera konvention var dels de förändringar som skett i de nordiska ländernas system för social trygghet, dels förändringar i EG-rätten och på området samordning av social trygghet. konvention har en tydligare koppling till förordning (EEG) nr 1408/71. En viktig skillnad jämfört med konvention är att inte utsträckt tillämpningen av förordningen till alla personer som är bosatta i ett nordiskt land utan i vissa delar har begränsat tillämpningen till nordiska medborgare. 4.2Nya EU-förordningar om samordning av social trygghet På Europeiska kommissionens initiativ inleddes ett omfattande arbete för att förenkla och modernisera . Bestämmelserna hade genomgått många förändringar och dessutom hade Europeiska gemenskapernas domstol utvecklat rättspraxis i ett stort antal viktiga principfrågor vilket gjort det nödvändigt att göra ändringar i förordningarna. Därtill hade medlemsländernas försäkringssystem utvecklats och nya medlemsstater med andra typer av sociala trygghetssystem var på väg in i EU. Den nya förordningen, (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (förordningen), beslutades av och rådet 2004. beslutade och rådet om en tillhörande förordning med tillämpningsbestämmelser, förordning (EG) nr 987/2009 (tillämpningsförordningen). De båda förordningarna tillämpas inom EU . Eftersom den gällande nordiska konventionen om social trygghet bygger på rådets förordning (EEG) nr 1408/71 och tillämpningsförordningen till denna, (EEG) nr 574/72, blev det nödvändigt att anpassa den nordiska konventionen till de nya förordningarna. Det dröjde emellertid ända till innan EFTA-ländernas avtal med EU om att tillämpa de nya reglerna i förordningen och dess tillämpningsförordning blev klart. Den nya förordningen (EG) nr 883/2004 omfattar en vidare personkrets än tidigare förordning (EEG) nr 1408/71. personer numera omfattas av EU-bestämmelserna om samordning av social trygghet får den nordiska konventionen därmed minskad betydelse. Konventionen kommer emellertid fortsatt att spela en viktig roll i förhållande till personer som inte är medborgare i ett EU/EES-land och som rör sig inom . Genom rådets förordning (EU) nr 1231/2010 utvidgas förordningen och dess tillämpningsförordning till att omfatta även tredjelandsmedborgare. Dessa bestämmelser gäller emellertid inte i förhållande till EES-länderna och eller i förhållande till . Genom den nordiska konventionen görs för tredjelandsmedborgare också gällande i förhållande till och . Eftersom har ett särskilt undantag i EU för att inte tillämpa EU-regler på andra än EU-/EES-medborgare kommer den nordiska konventionen inte heller fortsättningsvis att påverka tredjelandsmedborgarnas försäkringstillhörighet i förhållande till samordningsreglerna i . Den nordiska konventionen har även stor betydelse i förhållande till de självstyrande områdena och , vilka inte ingår i EU eller EES och således därigenom inte heller omfattas av EU-förordningarna. Genom att dessa områden ansluter sig till den nordiska konventionen kan tillämpningen av förordningarna utsträckas till att omfatta även dessa områden inom . Den generella utsträckningen av förordningarnas bestämmelser gör att det ofta endast blir nödvändigt att formulera regler i konventionen för de enskilda förmånsslagen om det finns anledning att göra undantag från förordningens bestämmelser. Annars gäller förordningens materiella bestämmelser således generellt även för dem som inte direkt omfattas av förordningen. 4.3Samordning av socialförsäkringar i Socialförsäkringen är en viktig del i människors vardag och har därför också stor påverkan på människors beslut att flytta eller börja arbeta i ett annat land. om samordning av social trygghet har till uppgift att undanröja hinder som kan uppstå när personer rör sig mellan olika nationella socialförsäkringssystem. Det kan handla om nationella kvalifikationsvillkor eller krav på bosättning för rätt till olika förmåner. avgör även vilket lands försäkring en person ska tillhöra i olika situationer. Syftet med detta är att undvika dubbelförsäkring. Att börja arbeta i ett annat nordiskt land innebär bland annat att man kommer att omfattas av ett nytt socialförsäkringssystem som i vissa delar ger bättre förmåner och i andra delar sämre förmåner än det system man tidigare tillhört. Även om socialförsäkringarna i har många likheter, skiljer de sig åt i flera avseenden. Detta är en följd av att utformningen av socialförsäkringssystemen är ett nationellt ansvarsområde. Att systemen ser olika ut är i sig inget gränshinder, däremot uppstår gränshinder när samordningen av de nationella systemen inte fungerar tillfredsställande. Det finns begränsade möjligheter att ta fram gemensamma nordiska bestämmelser för att minimera gränshinder inom , eftersom den nordiska konventionen bygger på . Trots det har konventionen stor betydelse när det gäller att hindra upp- Prop. 2012/13:31 komsten av gränshinder på socialförsäkringsområdet. Artikel 8 i förord- ningen medger att två eller flera medlemsstater vid behov ingår konventioner med varandra som bygger på förordningens principer och anda.