prop · H0031d16 · 2012-09-20 00:00:00 — Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen för 2014-2016 är preliminär. 1Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2012 och förslag till ändringar i denna proposition. 2Motsvarar 71 454 tkr prisnivå. 3Motsvarar 71 455 tkr prisnivå. 4Motsvarar 71 455 tkr prisnivå. Anslaget används för exportfrämjande åtgärder inom försvarssektorn samt för försäljning och upplåtelse av materiel inom försvarssektorn som inte längre behövs för statens verksamhet eller som har blivit obrukbar. (varav tjänsteexport) (varav tjänsteexport) (varav tjänsteexport) Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att besluta om kredit på räntekonto i Skälen för regeringens förslag: behöver ett rörelsekapital för hanteringen av vissa avtal inom försvarsexportområdet. Regeringen har i förhållande till 2012 beräknat anslaget enligt följande. Anslaget har minskats med i syfte att bidra till finansieringen av den fortsatta omställningen av försvaret. Anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap ökas med motsvarande belopp. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Tabell 3.40 Härledning av anslagsnivån 20132016, för 1:12 Förändring till följd av: till/från andra 1Statens budget enligt beslut (bet. 2011/12:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel 2012. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen för 2014-2016 är preliminär. 1Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2012 och förslag till ändringar i denna proposition. 2Motsvarar 7 482 tkr prisnivå. 3Motsvarar 7 481 tkr prisnivå. 4Motsvarar 7 481 tkr prisnivå. Ändamålet med anslaget är att finansiera den verksamhet som Försvarsunderrättelsedomstolen bedriver med att pröva frågor om tillstånd till signalspaning enligt lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Tabell 3.42 Härledning av anslagsnivån 20132016, för 1:13 Försvarsunderrättelsedomstolen Förändring till följd av: till/från andra 1Statens budget enligt beslut (bet. 2011/12:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel 2012. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen för 2014-2016 är preliminär. 3.6.151:14 Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten 1Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2012 och förslag till ändringar i denna proposition. 2Motsvarar 12 205 tkr prisnivå. 3Motsvarar 12 206 tkr prisnivå. 4Motsvarar 12 205 tkr prisnivå. Ändamålet med anslaget är att finansiera den verksamhet som Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten bedriver med att kontrollera försvarsunderrättelseverksamheten hos de myndigheter som enligt förordningen (2000:131) om försvarsunderrättelseverksamhet bedriver sådan verksamhet, samt att i enlighet med lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet verkställa beslut om tillgång till signalbärare. Tabell 3.44 Härledning av anslagsnivån 20132016, för 1:14 Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten Förändring till följd av: till/från andra 1Statens budget enligt beslut (bet. 2011/12:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel 2012. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen för 2014-2016 är preliminär. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 4.1Struktur för samhällets krisberedskap Med en kris avses en händelse som drabbar eller berör många människor och stora delar av samhället samt hotar grundläggande värden och funktioner. En kris avviker från det normala, innebär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner. För att samhället ska kunna motstå och hantera en kris krävs det att berörda aktörer minskar sårbarheten i sin verksamhet och vidtar förberedande åtgärder som möjliggör ett samordnat och skyndsamt agerande. Samtliga berörda aktörer bör i enlighet med ansvarsprincipen utifrån sina respektive ansvarsområden delta i samhällets krisberedskapsarbete. Ansvarsprincipen utgör grunden i samhällets krisberedskap och innebär att den som ansvarar för en verksamhet under normala förhållanden har samma verksamhetsansvar under en kris samt ska samverka med övriga berörda aktörer. I verksamhetsansvaret ingår respektive aktörs ansvar att vidta de åtgärder som krävs för att skapa en god krisberedskapsförmåga i samhället. Samhällets krisberedskap bygger på samhällets normala vardagliga verksamhet för att förebygga och hantera olyckor och mindre omfattande störningar. Då det inträffar allvarliga händelser eller kriser i samhället kan de vardagliga resurserna förstärkas med t.ex. personal och materiel. Därtill finns särskilda normsystem regelverk och samverkans- strukturer som underlättar och stödjer hanteringen av allvarliga händelser och kriser. Verksamheten inom samhällets krisberedskap är uppbyggd kring en geografisk och en sektorsinriktad ansvars- och samverkansstruktur och den bygger på samverkan mellan olika samhällsnivåer och mellan olika samhällssektorer. Den geografiska dimensionen utgörs av ett geografiskt områdesansvar på lokal, regional och nationell nivå. Kommunen har det geografiska områdesansvaret på den lokala nivån, på den regionala nivån samt centrala förvaltningsmyndigheter och regeringen på den nationella nivån. Geografiskt områdesansvar innebär att det inom ett geografiskt område finns en aktör som ansvarar för inriktning, prioritering och samordning av tvärsektoriella åtgärder gällande krisberedskap. Vid allvarliga händelser och kriser med nationella konsekvenser är regeringens uppgift främst att hantera övergripande normativa och strategiska frågor samt att på övergripande nationell nivå säkerställa en effektiv krishantering. Till stöd för regeringens arbete finns en chefstjänsteman för krishantering i Statsrådsberedningen som med stöd av ett kansli för krishantering arbetar med att utveckla, samordna och följa upp krishantering i . Ansvaret för samordning av åtgärder som krävs för att hantera en allvarlig händelse eller kriser av nationell karaktär ligger på de centrala förvaltningsmyndigheterna. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har bl.a. i uppgift att stödja 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 samordningen av berörda myndigheters åtgärder vid en kris. Myndigheten ska också kunna bistå med stödresurser i samband med allvarliga olyckor. Sektorsdimensionen utgörs av ett antal myndigheter som anges i förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap och som, utifrån sitt verksamhetsansvar inom olika sektorer, av regeringen har fått ett särskilt ansvar för krisberedskapen inom sektorn. Även om det offentliga har ett omfattande ansvar för samhällets övergripande funktionalitet vid allvarliga händelser har den enskilde också ett stort ansvar. Det innebär att den enskilde, dvs. såväl individen som icke offentliga aktörer, bör ha insikt om att allvarliga händelser och kriser kan uppstå och att samhället då kan behöva omprioritera sina resurser och verksamheter samt att den enskilde aktivt tar del av samhällets information och anvisningar. Detta innebär att individen för egen del måste förbereda sig därefter. Den enskilde har således en viktig roll i krisberedskapsarbetet. Den svenska säkerhetspolitiken utgår från en bred syn på begreppet säkerhet. I det nya, vidgade, säkerhetsbegreppet ryms såväl hot och risker som avser allvarliga händelser och kriser som militära hot. Det ska därför finnas effektiva system som kan hantera både allvarliga olyckor och kriser såväl som för situationer i närområdet som inbegriper militära maktmedel. Det militära försvaret har ansvaret för att hantera militära hot medan ansvaret för andra former av allvarliga hot och händelser hanteras av ansvariga aktörer inom ramen för samhällets krisberedskap. Myndigheter, kommuner och landsting bör dock också uppnå en grundläggande förmåga till civilt försvar dvs. förmåga att stödja Försvarsmakten och upprätthålla vis verksamhet vid situationer med militära hot. Myndigheterna som omfattas av förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap ska planera för såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. Samhället bör därmed kunna motstå och hantera påfrestningar av olika slag i hela hotskalan från allvarliga olyckor och kriser till höjd beredskap och krig. Civilt försvar är, i fredstid, det arbete och den verksamhet som bedrivs för att öka samhällets samlade förmåga att motstå väpnat angrepp. Det civila försvaret utvecklas med utgångspunkt i samhällets krisberedskap. Beredskapen hos andra myndigheter än Försvarsmakten regleras i huvudsak i förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. Förordningen syftar till att statliga myndigheter genom sin verksamhet ska minska sårbarheten i samhället och utveckla en god förmåga att hantera sina uppgifter under fredstida krissituationer och höjd beredskap. 4.2Mål för samhällets krisberedskap I propositionen Ett användbart försvar anger regeringen att de övergripande målen för vår säkerhet är att, värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Med utgångspunkt i de övergripande målen för vår säkerhet, är målen för arbetet med samhällets krisberedskap att minska risken för och konsekvenserna av allvarliga störningar, kriser och olyckor. Skulle en sådan händelse inträffa bör kvinnors, mäns och barns liv, personliga säkerhet och hälsa tryggas samt skador på egendom eller i miljö begränsas. Arbetet med samhällets krisberedskap bör även bidra till att minska lidande och skadeverkningar av allvarliga olyckor och katastrofer i andra länder genom bl.a. bistånd och andra insatser. Regeringens resultatredovisning för samhällets krisberedskap är indelad på följande sätt. Avsnittet Anslag 2:4 Krisberedskap redovisar resultat av den verksamhet som har finansierats av anslaget 2:4 Krisberedskap. Anslaget ska användas för särskilda satsningar som kan ligga utanför det ansvar som aktörer, enligt ansvarsprincipen, har för att utveckla krisberedskapen inom sina respektive områden. I de följande avsnitten beskrivs verksamhet och uppnådda resultat inom följande områden: förebyggande och förberedande arbete; samordning och stöd inför och vid olyckor och kriser; uppföljning, utvärdering och lärande. Dessa arbeten utgör också grunden för det civila försvaret. Regeringen bedömer att krisberedskapen i är god. Det svenska samhället har en bra generell förmåga i form av planering, strukturer, resurser och rutiner på regional och central nivå för att hantera olika slags händelser. Användningen av medel från anslaget 2:4 Krisberedskap har resulterat i gränsöverskridande samarbeten, skapandet av nya samverkanskonstellationer och identifiering av nya områden för samverkan. har det i större utsträckning än tidigare initierats eller bedrivits gemensamma projekt i samverkansområdena som anges i förordningen (2006:942)om krisberedskap och höjd beredskap. Flera av dessa projekt har dessutom involverat aktörer som inte ingår i samverkansområdena. Projekten har som helhet resulterat i förbättrad förmåga att samverka både inom olika sektorer och tvärsektoriellt. I enlighet med ansvarsprincipen har den samhällsaktör som har ansvaret för verksamhet under normala förhållanden även ansvaret i en allvarlig händelse eller kriser i samhället. Åtgärder för att utveckla krisberedskapsförmågan inom det egna ansvarsområdet bör finansieras inom ramen för myndighetens ordinarie verksamhet. I budgetpropositionen angav regeringen att anslaget 2:4 Krisberedskap ska 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 användas för särskilda satsningar som ligger utöver varje myndighets ansvar för att säkerställa att samhällsviktig verksamhet kan bedrivas även vid allvarliga händelser eller vid kriser. Syftet med dessa åtgärder bör vara att stärka samhällets samlade krisberedskap och den gemensamma förmågan att hantera allvarliga händelser eller kriser och dess konsekvenser (prop. 2009/10:1, bet. 2009/10:FöU1, rskr. 2009/10:42). har ställt sig bakom regeringens redovisade principer för hur medlen från anslaget 2:4 Krisberedskap ska användas. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har på regeringens uppdrag följt upp de åtgärder som myndigheter, kommuner, landsting och frivilliga försvarsorganisationer har vidtagit med hjälp av medel ur anslaget 2:4 Krisberedskap. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap redovisade uppdraget (dnr Fö2012/511/SSK). Myndigheten har i enlighet med förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap också lämnat till regeringen en redogörelse för och en bedömning av arbetet som har bedrivits inom samverkansområdena (dnr Fö2012/358/SSK). De åtgärder som har genomförts med medel från anslaget 2:4 Krisberedskap avser den samlade krisberedskapsförmågan inom flera olika områden som t.ex. smittskydd, strålskydd, ekonomisk säkerhet och transporter. Resultaten av dessa åtgärder visar att kunskapen om beroenden mellan aktörer, och hur skyddet för samhällsviktig verksamhet kan stärkas har ökat, att förutsättningarna till koordinerade beslut mellan myndigheter har förbättrats och att formerna för regional samordning och ledning har utvecklats. Anslaget har bl.a. använts till att stärka samhällets förmåga genom samverkansövningar avseende kärnteknisk olycka (SAMÖ-KKÖ 2011), dammbrott i Lule älv (Barents Rescue) och sårbarheter i de elektroniska kommunikationsnäten (TELÖ 2011). Inom dricksvattenområdet har det genomförts åtgärder för att öka kunskapen och kompetensen om säkerhet på svenska dricksvattenanläggningar. Anslaget har även finansierat åtgärder som syftat till att utveckla 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 arbetet i Nationell vattenkatastrofgrupp (VAKA). Syftet med VAKA är att bl.a. ge rådgivning och expertstöd under svåra förhållanden. Behovet av stöd kan finnas hos dricksvattenproducenten, miljökontoren och räddningstjänsten. Ett annat exempel är smittskyddsområdet där medel ur anslaget 2:4 Krisberedskap finansierat ett arbete som utförts i samverkan mellan , och . Inom ramen för projektet (EPISAM) har det genomförts gemensamma övningar och utbildningar för att öka den regionala beredskapen vid utbrott av smittsamma djursjukdomar. Även frivilligorganisationen stjärnan har tilldelats medel för olika utbildningar som avser epizootier. Syftet är att Blå stjärnan snabbt ska kunna stödja länsveterinärer vid ett omfattande epizootiutbrott och utgöra en förstärkningsresurs för förbättrad förmåga att hantera stora utbrott av smittsamma sjukdomar skyndsamt genom att smittskyddsutbildad personal snabbt kan kopplas in. Sammantaget förväntas de genomförda projekten bidra till samhällsekonomiska besparingar i händelse av ett utbrott genom att effekterna av ett utbrott mildras genom snabbare hantering. Anslaget 2:4 Krisberedskap har använts för att finansiera katastrofmedicinska kunskapscenter och katastrofmedicinska expertgrupper som inrättats av . Katastrofmedicinska kunskapscenter runt om i landet utvecklar, bevakar och samordnar kunskap om krisberedskap inom det katastrofmedicinska fältet. Ett viktigt stöd för samhället utgörs av de katastrofmedicinska expertgrupperna som kan användas vid allvarliga händelser med kemikalier eller radionukleära ämnen. Dessa verksamheter finansieras numera via förvaltningsanslag. Ansvaret för den katastrofmedicinska expertisen anges i förordningen (2009:1243) med instruktion för . På informationssäkerhetsområdet har medel från anslaget 2:4 Krisberedskap finansierat ett samverkansprojekt med MSB, , och i som syftar till att stärka informationssäkerheten i samhällsviktiga verksamheter. utbildningsinsatser genomförts för de aktörer som har ansvar för olika övervaknings- och kontrollsystem (s.k. SCADA-system), inom både offentlig sektor och näringsliv. Genom ökad samverkan mellan offentlig sektor och näringsliv bör säkerheten i digitala kontrollsystem stärkas genom detta projekt. Vidare har anslaget använts för att tillgodose det samordningsbehov avseende ledning och samverkan över länsgränserna som kan uppstå under en kris. På den regionala nivån har bl.a. verksamhet inom ramen för de regionala samverkansgrupperna finansierats. Nordsam, som är ett samarbete mellan länsstyrelserna i , , , , och har exempelvis genomfört gemensamma projekt som bl.a. syftar till att utveckla och stärka den regionala samverkansförmågan inom och mellan länen. Arbetet syftar till att skapa ett gemensamt synsätt och gemensamma förmågemål om krisledning och krisledningsstöd för länsstyrelserna. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har redovisat uppdraget att följa upp hur den statliga ersättningen till kommunerna används (Fö2011/1709/SSK). Av rapporten framgår att många kommuner inte lägger den tid på arbetet som motsvaras av ersättningens storlek och att den statliga ersättningen som ska vikas åt verksamhet för att utföra lagens uppgifter i många kommuner och landsting också finansierar annat. Enligt regeringens bedömning har användningen av anslaget 2:4 Krisberedskap resulterat i förbättrad samverkan mellan samhällets olika aktörer. Regeringen bedömer också att användningen av anslaget har resulterat i ökade kunskaper om samhällsviktig verksamhet på lokal, regional och central nivå och stärkt samverkan mellan centrala myndigheter, länsstyrelser, kommuner och frivilligorganisationer. Därmed har också förmågan att förebygga riskerna för att kriser utvecklas till storskaliga samhällskriser stärkts. Enligt regeringens bedömning har användningen av anslaget 2:4 Krisberedskap stärkt ledningsförmågan hos vissa kommuner och landsting genom ersättningen enligt lagen (2006:544) om kommuner och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har från anslaget 2:4 Krisberedskap finansierat forskning och studier för för området skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar. avslutades 23 forskningsprojekt. Regeringen bedömer att den behovsmotiverade och tillämpade forskning som finansieras genom anslaget 2:4 Krisberedskap leder till kunskapsuppbyggnad och utveckling hos aktörerna inom samhällets krisberedskap. Regeringen bedömer att framtagandet av ny forskningsbaserad kunskap, konkreta metoder och praktiska verktyg samt nätverk som inbegriper både praktiker och forskare har förbättrat samhällets krisberedskap. 4.6Förebyggande och förberedande arbete Målet med den förebyggande verksamheten är att minimera antalet olyckor och kriser och konsekvenserna av dessa genom att berörda aktörer vidtar sårbarhetsreducerande åtgärder. Genom den förberedande verksamheten bör de aktörer som har ansvar vid olyckor och kriser ha förmåga att begränsa konsekvenserna när dessa inträffar samt kunna fatta beslut om åtgärder inom det egna ansvarsområdet och kunna samverka med andra. hantera kriser och allvarliga händelser inom det egna ansvarsområdet. Utifrån aktörernas bedömda förmåga identifieras åtgärder som aktörerna planerar att vidta för att förbättra förmågan. I samverkan med berörda aktörer har Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) tagit fram föreskrifter om risk- och sårbarhetsanalyser vilka trädde i kraft . Syftet med föreskrifterna är att utveckla arbetet med och höja kvaliteten i risk- och sårbarhetsanalyserna, dels för att öka den enskilda aktörens och samhällets medvetenhet och kunskap om hot, risker och sårbarheter, dels för att risk- och sårbarhetsanalyserna ska kunna utgöra bra beslutsunderlag för såväl den enskilda aktören som samhällets övergripande inriktning av arbetet inom krisberedskapsområdet. Ett enhetligt arbetssätt möjliggör jämförbarhet mellan aktörer och ger dessutom en samlad bild av vilka sårbarheter och risker som finns. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har också gjort en bedömning av förmågan att hantera kriser och allvarliga händelser utifrån myndigheternas risk- och sårbarhetsanalyser (Fö2012/309/SSK). Inom EU har kommissionen tillsammans med medlemsstaterna tagit fram riktlinjer för riskbedömningar och kartläggning av risker som en del i arbetet med förebyggande av katastrofer. Arbetet med riskbedömningar har initierats med utgångspunkt från rådets slutsatser om förebyggande av katastrofer i EU som antogs under ordförandeskap inom EU 2009. Riktlinjerna syftar till att stödja medlemsstaterna i deras 4.6.1Risk- och sårbarhetsanalyser samt arbete med att kartlägga, bedöma och Statliga myndigheter, kommuner och landsting med undantag av , Försvarsmakten och kommittéväsendet ska i enlighet med lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap samt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap upprätta risk- och sårbarhetsanalyser. I risk- och sårbarhetsanalyserna ingår att identifiera samhällsviktig verksamhet, identifiera hot, risker, sårbarheter och kritiska beroenden. Dessutom ska aktören bedöma förmågan att analysera hot och risker samt att möjliggöra en bättre jämförbarhet mellan medlemsstaterna. I enlighet med rådets slutsatser om ett ramverk inom gemenskapen för förebyggande av katastrofer i EU (15394/09) och med utgångspunkt i rådets slutsatser om vidareutveckling av bedömningen av risker inför katastrofhanteringen i Europeiska unionen (8068/11) har Försvarsdepartementet i en skrivelse besvarat de ställda frågorna avseende nationell riskbedömning (Fö2011/1774/SSK). I skrivelsen anges 24 riskområden avseende händelser som bedöms ha låg sannolikhet men som skulle få allvarliga konsekvenser för 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 samhället om de inträffade. Som underlag till Försvarsdepartementets skrivelse har MSB:s rapport, Ett första steg mot en nationell riskbedömning Nationell riskidentifiering, (Fö2011/1774/SSK) använts. Regeringen bedömer att det finns en generell förmåga i form av planering, strukturer, resurser och rutiner på regional och central nivå att hantera olika slags krissituationer. Samverkan mellan privata och offentliga aktörer behöver emellertid utvecklas. Det finns även ett fortsatt behov av regelbunden utbildning och övning för att säkerställa att de nämnda förutsättningarna kan tillämpas och fungerar i praktiken. Inom området skydd mot olyckor hanteras vardagens olyckor. Det sker inom ordinarie reglerade strukturer och syftar till att skapa ett tryggt, säkert och robust samhälle som är förberett och som även har förmåga att möta sällan förekommande händelser, t.ex. stora och omfattande allvarliga olyckor. Inom området skydd mot olyckor finns räddningstjänsten som verkar inom hela hotskalan; från vardagens olyckor, vid en kris till höjd beredskap. Ett väl fungerande arbete med skydd mot olyckor lägger en del av grunden till ett samhälle som är förberett att hantera en kris. Området skydd mot olyckor delas in i tre skeden; förebyggande åtgärder, genomförande av räddningsinsatser och efterföljande åtgärder. beslutade regeringen om sju uppdrag till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) för att stärka och utveckla arbetet med reformen skydd mot olyckor (dnr Fö2009/1961/SSK). Myndigheten redovisade följande uppdrag . Uppdragen syftar till att stärka arbetet mot bränder i skolmiljö, öka samverkan mellan s.k. blåljusaktörer, att stärka brandskyddet i boendemiljöer, att stärka samverkan och samordning mellan samhällets räddningstjänst och att stärka och utveckla tillsynen enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Myndigheten redovisade uppdragen (dnr