prop · GZ0376 · 2012-03-05 00:00:00 — En enskild kommun kommer inte heller att kunna subventionera mer trafik än vad den regionala kollektivtrafikmyndigheten anser vara motiverat. Om kollektivtrafik på vatten omfattas av kollektivtrafiklagen ska den regionala kollektivtrafikmyndigheten ensam handha ansvaret även för den vattenburna kollektivtrafiken i länet. Som regeringen påpekat ovan innebär förslaget om tilläggsfinansiering inte någon förändring i det avseendet. Myndigheten kan alltså inte, som tycks ha uppfattat förslaget, överlåta ansvaret för t.ex. den vattenburna kollektiv- trafiken till kommunerna i länet. Region har i sitt remissvar föreslagit att möjligheten till tilläggsfinansiering bör tidsbegränsas. Regeringen delar inte den uppfatt- ningen, utan anser att det bör vara upp till och kommunerna att komma överens om de åtgärder som kommunen finansierar ska gälla. Det bör dock påpekas att regeringen i propositionen Ny kollektivtrafiklag har angett att det är lämpligt med en bredare över- syn av trafikförsörjningsprogrammen minst en gång per mandatperiod (s. 47). läns landsting har anfört att kostnadsutjämningsmodellen för kollektivtrafik, som ingår i systemet för kommunalekonomisk utjämning, bör harmoniseras med den nya kollektivtrafiklagen, eftersom en enskild kommuns val av högre standard på kollektivtrafiken genom tillköp av trafik automatiskt via kostnadsutjämningssystemet belastar övriga kommuner i länet. Regeringen konstaterar att vid sidan av det nationella utjämningssystemen har en möjlighet till utjämning införts i 2 kap. 1 a § kollektivtrafiklagen (prop. 2010/11:156, bet. 2011/12:FiU7, rskr. 2011/12:9). Möjligheten till utjämning mellan kommunerna i ett län är dock tidsbegränsad. Frågan hur kostnader för tillköp av kollektivtrafik bör beaktas kan lämpligen hanteras inom ramen för Statskontorets uppdrag att följa upp systemet för kommunalekonomisk utjämning. I 4 kap. 3 § kollektivtrafiklagen föreskrivs en skyldighet för kollektiv- trafikföretag att till den myndighet regeringen bestämmer lämna de uppgifter som behövs för att myndigheten ska kunna följa och utvärdera utvecklingen av marknaden för kollektivtrafik. En motsvarande bestäm- melse fanns tidigare i järnvägslagen (2004:519) för företag som utför eller organiserar persontrafik på järnväg. Den bestämmelsen upphävdes när kollektivtrafiklagen trädde i kraft eftersom den nya bestämmelsen i kollektivtrafiklagen omfattar all kollektivtrafik på väg, järnväg, spårväg och tunnelbana. Regeringens förslag i avsnitt 5.3 innebär att även kollektivtrafik på vatten omfattas. Enligt förordningen (2011:1126) om kollektivtrafik ska kollektivtrafik- företagen lämna sådana uppgifter till Transportstyrelsen och Transport- styrelsen får meddela föreskrifter om uppgiftsskyldigheten. uppdrog regeringen åt Trafikanalys att utvärdera effekterna av öppnandet av marknaden för kommersiell persontrafik på järnväg och av ny lagstiftning på kollektivtrafikområdet. I uppdraget ingår även att värdera berörda myndigheters och övriga aktörers agerande med anled- ning av reformerna. En plan för uppdragets genomförande har redovisats till . Utvärderingen ska redovisas och slut- redovisas . I uppdraget anges bland annat att Trafikanalys ska utvärdera effekten för medborgare, resenärer, näringsliv och samhälle i olika delar av landet av öppningen av marknaden för kommersiell persontrafik på järnväg och den nya lagstiftningen på kollektivtrafikområdet. Den kontinuerliga uppföljningen av hur mark- naden fungerar på dessa områden som underlag för regelgivning, tillståndsprövning, tillsyn och registerhållning sköts av Transportstyrelsen. Vidare anges att och Transportstyrelsen ska bistå Trafikanalys med underlag och annat stöd som Trafikanalys behöver för att kunna genomföra uppdraget. 6.3.3Förtydligande angående uppgiftslämnande och en utvidgning av kretsen uppgiftsskyldiga aktörer Regeringens förslag: Bestämmelsen i kollektivtrafiklagen om att ett kollektivtrafikföretag till den myndighet regeringen bestämmer ska lämna uppgifter som behövs för att myndigheten ska kunna följa upp och utvärdera utvecklingen av marknaden för kollektivtrafik, ändras så att det inte längre anges att uppföljningen och utvärderingen ska göras av just den myndigheten. Vidare görs ett tillägg om att även behöriga myndigheter enligt EU:s kollektivtrafikförordning och de till vilka befogenhet att ingå avtal m.m. har överlämnats ska vara skyldiga att lämna uppgifter som behövs för uppföljning och utvärdering av utvecklingen av marknaden för kollektivtrafik. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Något förslag om att även behöriga myndigheter enligt EU:s kollektiv- trafikförordning och de till vilka befogenhet att ingå avtal m.m. har överlämnats ska vara skyldiga att lämna uppgifter finns inte i prome- . Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig över förslaget tillstyrker eller har inga invändningar. Transportstyrelsen anför att myndigheten kan behöva begära uppgifter, till exempel om gods- kilometer, personkilometer, vilka aktörer som trafikerar olika sträckor och befintliga avtal om offentligt upphandlad trafik, från kollektivtrafik- företagen som går utöver de uppgifter som företagen vanligen tar fram för egna behov. Dessa uppgifter finns normalt tillgängliga hos Trafik- verket och de regionala kollektivtrafikmyndigheterna. Transportstyrelsen anser att även dessa myndigheter för uppföljnings- och utvärderings- ändamål ska lämna uppgifter till Transportstyrelsen. Detta skulle minska belastningen på kollektivtrafikföretagen och säkerställa att Transportstyrelsen och andra myndigheter får de uppgifter som krävs för att myndigheten ska kunna utföra sina uppdrag. Även Trafikanalys anser att det bör vara möjligt att kräva uppgifter för uppföljning och utvärde- ring från de regionala kollektivtrafikmyndigheterna. Trafikanalys anför att det är okänt vilka data som de regionala kollektivtrafikmyndig- heterna eventuellt kommer att samla in, dels från upphandlade opera- törer, dels från kommersiella aktörer. Om de regionala kollektivtrafik- myndigheterna förfogar över data även från kommersiella aktörer kan man minska bördan att lämna in uppgifter genom att samla in uppgifterna från de regionala kollektivtrafikmyndigheterna i stället från operatörerna var och en. De regionala kollektivtrafikmyndigheterna är en datakälla vid tillsyn och motsvarande anser Trafikanalys bör gälla också för uppfölj- ning och utvärdering. Skälen för regeringens förslag Behov av ett förtydligande Det förhållandet att det i 4 kap. 3 § kollektivtrafiklagen talas om myndigheten kan tolkas som att den myndighet som samlar in uppgif- terna, Transportstyrelsen enligt förordningen om kollektivtrafik Prop. 2011/12:76 (2011:1126), även har i uppdrag att ansvara för uppföljning och utvärde- ring av utvecklingen av kollektivtrafikmarknaden och att det endast är den myndigheten som får använda uppgifterna. Detta är emellertid inte avsikten, utan även andra myndigheter som har i uppgift att följa upp och utvärdera utvecklingen av kollektivtrafikmarknaden bör få tillgång till informationen som Transportstyrelsen samlar in. Avsikten är heller inte att den insamlande myndigheten pekas ut som ansvarig myndighet för uppföljning och utvärdering. I syfte att förtydliga detta föreslår rege- ringen att paragrafen ändras till en neutralare skrivning i enlighet med förslaget. Den närmare ansvarsfördelningen för uppföljning och utvärdering av kollektivtrafikmarknaden framgår av myndigheternas respektive instruktioner och av regeringens uppdrag till Trafikanalys. Ansvars- fördelningen kan naturligtvis komma att ändras . Även andra än kollektivtrafikföretag bör lämna uppgifter för uppföljning och utvärdering Regeringen har i propositionen Ny kollektivtrafiklag angett att för att de myndigheter som har i uppdrag att följa upp och utvärdera utvecklingen av kollektivtrafikmarknaden ska kunna fullgöra sina uppgifter behöver de få tillgång till viss information från dem som utför eller organiserar trafiken (s. 90). Enligt kollektivtrafiklagens nuvarande lydelse är det enbart kollektiv- trafikföretag som är skyldiga att lämna uppgifter som behövs för uppföljning och utvärdering av kollektivtrafikmarknaden. Om den regionala kollektivtrafikmyndigheten uppträder i egenskap av kollektiv- trafikföretag, och själv väljer att tillhandahålla trafiken, omfattas den av uppgiftsskyldigheten. Om den enbart uppträder i sin myndighetsroll omfattas den däremot inte. Regeringen delar Transportstyrelsens och Trafikanalys synpunkter att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna kan ha tillgång till uppgifter som behövs för uppföljning och utvärdering och att det i första hand är uppgifter från behöriga myndigheter som bör användas för att inte belasta kollektivtrafikföretagen i onödan. Detta stämmer också väl överens med vad regeringen har uttalat i nämnda proposition om att kraven på uppgiftslämnande inte ska sträcka sig utöver det som är nödvändigt med hänsyn till uppföljnings- och utvärde- ringssyftet samt att man så långt det är möjligt bör använda sådana uppgifter som de berörda aktörerna tar fram för egna behov, för att uppgiftslämnandet inte ska riskera att bli svårt och betungande (s. 90). För sin tillsyn enligt kollektivtrafiklagen har tillsynsmyndigheten rätt att få upplysningar och ta del av handlingar från kollektivtrafikföretag, men också från behöriga myndigheter enligt EU:s kollektivtrafikförord- ning och dem till vilka befogenhet överlämnats enligt 3 kap. 2 § kollek- tivtrafiklagen, dvs. aktörer som utför eller organiserar kollektivtrafik. Det finns skäl att låta samma aktörer som är uppgiftsskyldiga vid tillsyn vara skyldiga att lämna uppgifter som behövs för uppföljning och utvärdering av utvecklingen av marknaden för kollektivtrafik. myndigheterna får tillgång till nödvändig information, som kollektivtrafikföretagens uppgiftsbörda minskar. Även i fråga om de Prop. 2011/12:76 regionala kollektivtrafikmyndigheterna bör så långt som det är möjligt sådana uppgifter som myndigheterna tar fram för egna behov användas. Regeringen vill i detta sammanhang framhålla att till exempel bör sådana uppgifter kunna användas som finns i den rapport som varje behörig myndighet en gång är skyldig att offentliggöra enligt artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning. Även kan ha tillgång till uppgifter som behövs för uppföljning och utvärdering. Eftersom enligt sin instruktion har befogenhet att ingripa på kollektivtrafikområdet, är verket att betrakta som en behörig myndighet enligt EU:s kollektivtrafikförordning. Därmed kommer även att omfattas av uppgiftsskyldigheten. 6.4Transportstyrelsens tillsyn och ärendehandläggning avgiftsbeläggs Regeringens förslag: Det införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt kollek- tivtrafiklagen och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Promemorians förslag: Något förslag finns inte i denna del. Den generella frågan om avgiftsfinansiering av Transportstyrelsens verksam- het bereddes inom ramen för de tidigare lagförslagen i prop. Avgifter i Transportstyrelsens verksamhet. Remissinstanserna: Transportstyrelsen bedömer att promemorians förslag leder till ett kännbart ökat resursbehov för myndigheten, men att detta förväntas kunna mötas genom effektivisering i myndighetens samlande verksamhet. Trafikanalys anser att det är angeläget att tillräck- ligt med resurser tilldelas för Transportstyrelsens tillsynsuppdrag. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i förordningen (2011:1126) om kollektivtrafik utsett Transportstyrelsen till tillsyns- myndighet enligt kollektivtrafiklagen. Uppgiften innebär att Transport- styrelsen ska utöva tillsyn över efterlevnaden av kollektivtrafiklagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I propositionen Ny kollektivtrafiklag har regeringen redogjort för tillsynen och mot vilka den bör riktas samt bedömt att tillsynsuppgiften kommer att leda till margi- nellt ökade kostnader och kunna hanteras inom myndighetens befintliga ramar (s. 96 f. och 106). har därefter beslutat att Transportstyrelsens verksamhet i form av ärendehandläggning, tillsyn och registerhållning i huvudsak ska finansieras med avgifter (prop. 2010/11:30 Avgifter i Transportstyrelsens verksamhet). I propositionen har som skäl för detta angetts bland annat att utgångspunkten är att det är en rimlig ordning att Transportstyrelsens verksamheter så långt möjligt finansieras inom transportsektorn, att en viktig bakgrund till behovet av den verksamhet som Transportstyrelsen bedriver är transportsektorns utveckling mot större inslag av marknadsorientering och att de kostnader som det för med sig genom ökade behov av bl.a. tillsyn inom transport- Prop. 2011/12:76 sektorn snarare bör träffa marknadens aktörer än samhället i sin helhet (s. 50). Regeringen har även angett att begreppet tillsyn främst bör användas för verksamhet som avser självständig granskning för att kontrollera om tillsynsobjektet uppfyller krav som följer av lagar och andra bindande föreskrifter och som vid behov kan leda till beslut om åtgärder för att åstadkomma rättelse av den ansvarige. Vidare har rege- ringen angett att med ärendehandläggning avses prövningar av t.ex. godkännanden, behörighetsbevis, licenser, certifikat, dispenser eller andra särskilda rättigheter som meddelas företag och individer inom transportsektorerna (s. 44 f.). Regeringen anser att den tillsyn som Transportstyrelsen ska utöva enligt kollektivtrafiklagen är av sådant slag att den bör avgiftsbeläggas och att det saknas tydliga skäl för att frångå den ovan angivna huvud- principen. Som en följd av förslaget till nytt bemyndigande i 4 kap. 4 § tredje stycket kollektivtrafiklagen, se avsnitt 5.3, kan Transportstyrelsen komma att hantera ärenden i form av ansökningar som avser undantag från skyldighet som anges i 4 kap. 1, 2 eller 3 §. Även sådan ärende- handläggning bör avgiftsbeläggas. finns det inget uttryckligt stöd för avgifter för tillsyn och ärende- handläggning enligt kollektivtrafiklagen. Regeringen anser därför att det bör införas en bestämmelse som ger möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt lagen och enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen. Transportstyrelsen bör ges rätt att meddela föreskrifter om avgifter. Regeringens förslag: Nuvarande hänvisning i järnvägslagen till lagen om ansvar för viss kollektiv persontrafik ersätts med en hänvisning till lagen om kollektivtrafik och ordet trafikhuvudman ersätts med uttrycket regional kollektivtrafikmyndighet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som en följd av den nya kollektiv- trafiklagen måste i järnvägslagen ordet trafikhuvudman ersättas med uttrycket regional kollektivtrafikmyndighet och hänvisningen till trafikhuvudmannalagen ersättas med en hänvisning till kollektivtrafik- lagen. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Kommuner och regionala kollektivtrafikmyndigheter ska komplettera sina trafikförsörjningsprogram i fråga om regional kollektivtrafik på vatten . Ett avtal om allmän trafik som avser kollektivtrafik på vatten får ingås utan att grunda sig på ett beslut om allmän trafikplikt, om tilldelningsbeslut har fattats före och upphand- lingen inleddes före . Kravet i EU:s kollektivtrafikförordning på att varje behörig myndighet ska ha offentliggjort vissa uppgifter i Europeiska unionens officiella tidning senast innan det fria anbudsförfarandet inleds respektive innan ett avtal direkttilldelas, ska inte gälla i fråga om avtal om allmän trafik på vatten om det fria anbudsförfarandet har inletts respektive ett avtal direkttilldelats före . Promemorians förslag: Avviker från regeringens förslag i fråga om punkten 1. Punkterna 24 finns inte med i promemorians förslag. Remissinstanserna: anser att det bör införas rimliga övergångsbestämmelser som medger att bolaget även efter det att EU:s kollektivtrafikförordning och kollektivtrafiklagen gjorts tillämpliga på kollektivtrafik på vatten, kan inleda upphandlingar utan att behöva vänta efter offentliggörande enligt artikel 7.2 i EU:s kollektivtrafik- förordning och ingå avtal om allmän trafik som inte grundar sig på ett beslut om allmän trafikplikt. Skälen för regeringens förslag: Kollektivtrafiklagen trädde i kraft . Med hänsyn till detta är det lämpligt med ett så tidigt ikraftträdandedatum som möjligt för de kompletteringar och ändringar som föreslås. Lagändringarna bör därför träda i kraft . har påtalat finns behov av övergångs- bestämmelser. I kollektivtrafiklagen föreskrivs att ett avtal om allmän trafik ska grunda sig på ett beslut om allmän trafikplikt. Enligt en över- gångsbestämmelse till lagen får ett avtal om allmän trafik ingås utan att grunda sig på ett beslut om allmän trafikplikt, om tilldelningsbeslut har fattats före och upphandlingen inleddes innan lagen trädde i kraft. Regeringen har i propositionen Ny kollektivtrafiklag moti- verat övergångsbestämmelsen med att det bör vara möjligt att efter ikraftträdandet ingå avtal om allmän trafik som inte grun- dar sig på ett beslut om allmän trafikplikt, eftersom ett avtal kan ha förberetts före ikraftträdandet eller en upphandling ännu inte avslutats (s. 112). Regeringen anser att motsvarande övergångsbestämmelser behövs när kollektivtrafiklagen görs tillämplig på kollektivtrafik på vatten. Med hänsyn till det snabba ikraftträdandet bör dock tiden som det bör vara möjligt att ingå avtal om allmän trafik som inte grundar sig på ett beslut om allmän trafikplikt bestämmas till efter ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen bör därför bestämmas så att upphandlingen ska ha inletts före och tilldelnings- beslut ska ha fattats före . När kollektivtrafiklagen görs tillämplig på kollektivtrafik på vatten, bör Prop. 2011/12:76 kommunerna och de regionala kollektivtrafikmyndigheterna komplettera trafikförsörjningsprogrammen i fråga om kollektivtrafik på vatten om sådan trafik förekommer i kommunen respektive länet. Det finns behov av en övergångsbestämmelse för att ge kommunerna och de regionala kollektivtrafikmyndigheterna en skälig frist att komplettera sina trafik- försörjningsprogram. Tiden bör bestämmas till senast efter det att lagändringen träder i kraft. Enligt artikel 7.2 i EU:s kollektivtrafikförordning ska behöriga myndigheter offentliggöra vissa uppgifter i Europeiska unionens offici- ella tidning senast innan det fria anbudsförfarandet inleds respek- tive innan ett avtal direkttilldelas. För det fallet att den regionala kollek- tivtrafikmyndigheten vill inleda upphandlingar respektive direktilldela avtal efter att lagändringarna har trätt i kraft, måste den alltså vänta enligt EU:s kollektivtrafikförordning. Om avtal går ut och upphandlingen inte inletts före ikraftträdandet, finns det risk för utebliven trafik. Det bör därför införas en övergångsbestämmelse som gör det möjligt att inleda upphandlingar respektive direkttilldela avtal utan föregående krav på annonsering enligt EU:s kollektivtrafik- förordning efter ikraftträdandet. Om den regionala kollektiv- trafikmyndigheten vill inleda upphandlingar eller direkttilldela avtal efter ikraftträdandet måste den emellertid följa de annonse- ringskrav som gäller enligt tillämplig upphandlingslagstiftning. Över- gångsbestämmelsen bör bestämmas så att kravet i art. 7.2 i EU:s kollek- tivtrafikförordning på att varje behörig myndighet ska ha offentliggjort vissa uppgifter i Europeiska unionens officiella tidning senast innan det fria anbudsförfarandet inleds respektive innan ett avtal direkttilldelas inte gäller i fråga om avtal om allmän trafik på vatten om det fria anbuds- förfarandet har inletts respektive ett avtal direkttilldelats före . I propositionen lämnar regeringen förslag till komplettering av kollek- tivtrafiklagen. Det gör att förslagen bör bedömas mot bakgrund av kollektivtrafiklagen i sin helhet (se kapitel 12 i propositionen Ny kollek- tivtrafiklag, prop. 2009/10:200). De effekter som redovisas i avsnitt 8.28.7 är endast relevanta för vissa av regeringens förslag. Av den anledningen berörs inte alla förslag under respektive avsnitt. På lång sikt bedöms förslagen kunna få miljömässiga konsekvenser. Kollektivtrafiken har inte ökat sin marknadsandel av det totala personresandet. De övergripande syftena med förslagen är att göra kollektivtrafiken mer attraktiv och att därmed förbättra förutsätt- ningarna för att fler väljer att resa med den. Ur en miljömässig synvinkel Prop. 2011/12:76 är det positivt om detta sker via en överflyttning från biltrafik eftersom den negativa miljöbelastningen därmed skulle minska. En viss över- flyttning kommer dock att ske även från gång- och cykeltrafik. Till det ska läggas ett tillkommande resande som annars inte skulle ha utförts. Det innebär att det totala transportarbetet för persontrafik bedöms öka. Miljöeffekten av överflyttning från gång och cykel samt ökat resande är negativ, medan överflyttning från bilresandet överlag är positiv. Totalt sett bedöms nettoeffekten på miljöpåverkan bli positiv. Utökning av tillämpningsområdet till kollektivtrafik på vatten Förslaget om att utöka kollektivtrafiklagens och EU:s kollektivtrafik- förordnings tillämpningsområden till att även gälla för sjöfartsområdet bedöms ge positiva effekter för resenärerna. Kollektivtrafiklagen anger att kommuner och landsting har ett ansvar för kollektivtrafik och hur detta ansvar ska handhas av den regionala kollektivtrafikmyndigheten i respektive län. Det är positivt att det blir tydligt för resenärerna vilken myndighet som har ansvar för den samhällsmotiverade kollektivtrafiken på vatten. Därmed kan de på ett lättare sätt rikta sina önskemål i frågan till en ansvarig myndighet. Förslaget innebär att den regionala kollektivtrafikmyndigheten har som ansvar att fastställa mål för den regionala kollektivtrafiken i ett trafik- försörjningsprogram. Resenärerna kommer i högre utsträckning kunna påverka kollektivtrafiksystemets utformning, även vad gäller trafik på vatten, eftersom de kommer beredas möjlighet att påverka trafikförsörj- ningsprogrammets innehåll. Kollektivtrafiklagen ställer vissa krav på kommersiella kollektivtrafik- företag. Genom att införa krav att kommersiell trafik ska lämna informa- tion om sitt trafikutbud till ett gemensamt system för trafikantinformation ökar förutsättningarna för att resenärerna får bra information även om kollektivtrafik på vatten. Enligt artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning ska varje behörig myndighet en gång offentliggöra en samlad rapport om den allmänna trafikplikten inom sitt behörighetsområde, om de utvalda kollektivtrafikföretagen samt om de ersättningar som dessa företag beviljats som kompensation. Rapporten ska möjliggöra kontroll och utvärdering av kollektivtrafiknätets effektivitet, kvalitet och finansiering. Denna rapport bör tillsammans med det regionala trafikförsörjnings- programmet ge resenärerna goda förutsättningar att följa och bedöma hur den regionala kollektivtrafikmyndigheten arbetar med kollektivtrafik, inklusive kollektivtrafik på vatten. Utökning av tillämpningsområdet till kollektivtrafik på vatten Ett av argumenten för att utöka lagstiftningen till att även gälla på sjötransportområdet är att det ska ge tydligare och bättre förutsättningar för den kommersiella kollektivtrafiken på vatten. Därmed bör reformen åstadkomma ett större utbud av kommersiell kollektivtrafik inom detta trafikslag. En ökad näringsverksamhet leder i sin tur till ökad syssel- sättning och andra positiva samhällsekonomiska effekter. Befogenhet att organisera nationsgränsöverskridande trafik