prop · GZ0385 · 2012-03-19 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att det inte längre ska krävas att barnet och barnets föräldrar är svenska medborgare för att en anmälan om gemensam vårdnad ska kunna göras. Utredningen föreslår att kravet på att barnet ska vara folkbokfört ska ersättas med ett krav på hemvist här i landet. En olägenhet med ett krav på hemvist är dock att det ger utrymme för större skönsmässiga bedöm- ningar än ett krav på folkbokföring. Regeringen anser att det även i fortsättningen bör krävas att barnet är folkbokfört här i landet för att en Prop. 2011/12:85 anmälan om gemensam vårdnad ska kunna göras. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna, förutom ändringen i om anmälan om gemensam vårdnad, ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Ändringen i föräldra- balken ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Utredningens förslag: Det föreslås att artikel 16 Haagkon- vention som gäller föräldraansvar direkt på grund av lag ska gälla även i förhållande till de barn som har fått nytt hemvist i före kon- ventionens ikraftträdande (se SOU 2005:111). Remissinstanserna: Få remissinstanser uttalar sig i frågorna. Skatte- verket menar att det är förenat med stora svårigheter att identifiera de barn som eventuellt skulle omfattas av den övergångsbestämmelse som utredningen föreslår. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Haagkon- vention träder i kraft i den månad som följer efter ut- gången av efter att anslutningsinstrumenten har deponerats. Eftersom det inte är möjligt att nu ange när konventionen kommer att träda i kraft i förhållande till , är det lämpligt att överlämna till regeringen att bestämma tidpunkten för när lagen om 1996 års Haag- konvention ska träda i kraft. Med hänsyn till att övriga lagändringar som föreslås i propositionen förutom ändringen i om an- mälan om gemensam vårdnad har ett nära samband med konventionen finns det anledning att avvakta med ikraftträdandet av dessa till det datum då konventionens bestämmelser träder i kraft. Regeringen föreslår därför att dessa lagar ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagändringen i , som inte har någon koppling till , bör kunna träda i kraft . innehåller övergångsbestämmelser (arti- kel 53). De föreslagna kompletterande reglerna kräver inga ytterligare övergångsbestämmelser. Inte heller någon annan av de föreslagna lag- ändringarna föranleder någon övergångsbestämmelse. Utredningen föreslår att bestämmelserna om föräldraansvar direkt på grund av lag (artikel 16) ska gälla även i för- hållande till de barn som har fått nytt hemvist i före konven- tionens ikraftträdande. Utredningen framför som sin uppfattning att det får anses ligga på att informera de familjer som har fått hemvist i före konventionens ikraftträdande om de nya bestäm- melserna. Regeringen gör dock bedömningen att en sådan ordning är mindre lämplig. Som påpekar är det förenat med svårigheter att avgöra vilka barn som har fått nytt hemvist här före ikraftträdandet. Regeringens bedömning: Förslagen kan genomföras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen är godtagbara vid beaktande av proportionalitetsprincipen enligt 14 kap. 3 § regeringsformen. Utredningens och promemorians bedömningar av de ekonomiska konsekvenserna överensstämmer med regeringens (se SOU 2005:111 och Ds 2009:62). Remissinstanserna: Få remissinstanser yttrar sig i frågan. anser att det bör göras en utvärdering av domstolens ökade kost- nader efter det att har varit i kraft . Skälen för regeringens bedömning: Människors ökade rörlighet medför generellt att antalet mål och ärenden med internationell anknyt- ning ökar. Det får i sin tur till följd att domstolar och andra myndigheter allt oftare ställs inför frågor som gäller behörighet och tillämplig lag. Ett tillträde till leder till att skyddet för barn i internationella situationer stärks och att det förtydligas vad som gäller. framhåller att uppgiften som reservforum när det saknas behörig socialnämnd är en sådan betydelsefull uppgift att den inte bör fullgöras utan ersättning från staten. Regeringen bedömer dock att det rör sig om rena undantagsfall och att det inte är troligt att behörig- heten som reservforum innebär att kostnaderna ökar mer än ytterst marginellt. En tillämpning av kan möjligen ge upphov till ett inte obetydligt antal nya ärenden om erkännande eller verkställbarhetsförklaringar hos . Det för dock med sig att det blir färre mål om vårdnad m.m. i domstolarna då en part inte behöver väcka talan i för att få ett avgörande som är verkställbart här. Det torde sammantaget ge effekten att domstolars kostnader som helhet inte ökar. Uppgiften att vara centralmyndighet kommer att medföra en begränsad kostnadsökning för den myndighet som utses. Det är troligt att antalet anmälningar för att registrera gemensam vård- nad direkt till kommer att öka när kravet på svenskt med- borgarskap tas bort, dock inte mer än marginellt. Förslagen som rör förutsättningarna för att godkänna en utländsk pla- cering av ett barn i kan knappast tillmätas några ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Det bedöms därmed inte behövas någon ekonomisk kompensation i enlighet med finansieringsprincipen. Antalet ärenden om tidsbegränsade och permanenta uppehållstillstånd kommer sannolikt att bli mycket begränsat och bedöms inte medföra några mer- kostnader. har uppgiften att godkänna en utländsk placering av ett barn i . Förslagen i propositionen i denna del anger vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att en placering ska kunna godkännas. Detta innebär i någon mån en ökad detaljreglering av socialnämndens verksamhet. Ett par förslag i propositionen innebär också en viss utvidgning av socialnämndens skyldigheter. förslaget om att det är socialnämnden som ska rapportera om ett barns Prop. 2011/12:85 situation på begäran av en utländsk myndighet. bära en mycket begränsad inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Något alternativ till lagstiftning finns inte med hänsyn till att det är nödvändigt med en reglering i lag för att ska uppfylla sina åtaganden enligt . Vid en avvägning mellan det starka allmänna intresset av att stärka skyddet för barn i internationella situationer och kommunernas intresse av att den kommunala själv- styrelsen inte inskränks ytterligare är det tydligt att det allmänna intresset väger över. Den föreslagna regleringen är alltså godtagbar vid beaktande av proportionalitetsprincipen enligt 14 kap. 3 § regeringsformen. Sammantaget är regeringens bedömning att kostnadsökningarna är marginella och att de under alla förhållanden ryms inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen är godtagbara vid beaktande av propor- tionalitetsprincipen enligt 14 kap. 3 § regeringsformen. 10.1Förslaget till lag om 1996 års 1 § Artiklarna 153 i den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () ska i originaltexternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna ska ha samma giltighet. Originaltexterna finns tillsammans med en svensk översättning som en bilaga till denna lag. Paragrafen inkorporerar den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () i alla delar utom artiklarna 5456 och slut- bestämmelserna. Genom inkorporeringen blir de engelska och franska språkversionerna gällande som svensk lag. I avsnitt 4 redogörs för kon- ventionens artiklar. Övervägandena finns i avsnitt 5. I de följande paragraferna finns det kompletterande bestämmelser till konventionen. Bestämmelserna kompletterar bl.a. konventionens artiklar om samarbete mellan myndigheter och om förfarandet för att få ett utländskt avgörande erkänt eller förklarat verkställbart här. Samarbetet mellan myndigheter är centralt och bestämmelserna om detta finns därför i början av lagen, medan övriga kompletterande bestämmelser tas in där- efter. 2 § Om tillämpningen av innebär att en fråga ska prö- vas av en nämnd som fullgör en kommuns uppgifter inom i och det inte finns någon annan behörig nämnd, tas frågan upp av en nämnd i Prop. 2011/12:85 som fullgör sådana uppgifter. Paragrafen innehåller en bestämmelse om reservforum för ett ärende som ska handläggas av en socialnämnd. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Bestämmelsen avser situationer i vilka det med stöd av konventionen kan hävdas att det finns internationell behörighet för en svensk social- nämnd, men där det inte finns någon behörig nämnd enligt nationella regler. Om barnet vistas i eller ett ärende rör en vistelse i , är det normalt socialnämnden i vistelsekommunen som är behörig. Det kan dock i undantagsfall vara så att det inte finns någon anknytning till en viss kommun. Det är i denna situation som förevarande paragraf får bety- delse. Barnet kan ha hemvist och vistas i ett annat land, som det finns en anknytning till som är vag eller mera av allmän karaktär, t.ex. genom medborgarskap. I sådana undantagsfall ska frågan tas upp av en nämnd i . Motsvarande gäller enligt II-förordningen (se 7 § lagen med kompletterande bestämmelser till II-förordningen [2008:450]). Bestämmelsen anger endast i vilken kommun frågan tas upp. Den på- verkar inte andra frågor om ansvarsfördelning mellan kommunerna, t.ex. vilken kommun som slutligt ska ansvara för att en viss åtgärd vidtas till skydd för barnet. Godkännande av en placering av ett barn i 3 § En fråga om godkännande av en placering av ett barn i enligt artikel 33 prövas av en nämnd som fullgör uppgifter inom i den kommun där barnet avses bli placerat. Även samråd enligt den artikeln sker med den nämnden. I 6 kap. 11 a § socialtjänstlagen (2001:453) anges förutsättningarna för att god- känna en placering. Av paragrafen framgår vilken myndighet som är behörig att pröva en begäran av en utländsk myndighet att få placera ett barn i och att samråda om en sådan placering. Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och 6.4. Enligt första stycket ankommer det på socialnämnden i den kommun där barnet avses bli placerat att pröva frågan om godkännande av place- ringen (artikel 33.2) och att samråda om denna (artikel 33.1). Det handlar om placeringar i familjehem eller på institutioner. I andra stycket erinras det om att bestämmelser om placering av ett barn över nationsgränserna finns i 6 kap. 11 a § socialtjänstlagen. I den paragrafen regleras under vilka förutsättningar socialnämnden får god- känna en placering i . Bestämmelserna finns i socialtjänstlagen och inte i förevarande lag eftersom de har ett nära samband med vad som i övrigt gäller enligt socialtjänstlagen i fråga om placering av barn utan- för det egna hemmet. Visst informationsutbyte om ett barns situation m.m. 4 § En nämnd som fullgör en kommuns uppgifter inom får rappor- tera om ett barns situation enligt artikel 32. Nämnden får också samla in upplys- ningar eller underlag och uttala sig om en förälders lämplighet i fråga om umgänge i enlighet med vad som framgår av artikel 35.2. Paragrafen innehåller en möjlighet för socialnämnden att utföra vissa uppgifter som följer av . Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Efter en begäran från en utländsk myndighet som skickats genom den svenska centralmyndigheten får socialnämnden rapportera om ett barns situation. En sådan begäran kan bli aktuell om barnet visserligen har hemvist och befinner sig i men ändå har en väsentlig anknytning till en annan fördragsslutande stat (artikel 32). kan rapportera om barnets situation antingen genom den svenska central- myndigheten eller direkt till den utländska myndighet som begärt infor- mationen. får också på en förälders begäran samla in upplys- ningar eller underlag och uttala sig om förälderns lämplighet i fråga om umgänge när barnet har hemvist i en annan fördragsslutande stat (artikel 35.2). Enligt 2 kap. 1 § och 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), som är tillämplig även i dessa fall, är det nämnden i den kommun där barnet vistas som ytterst ansvarar för ett ärende. För det fall ärendet rör en förälders lämplighet i umgängesfrågan och barnet inte vistas här i landet handläggs det i stället av nämnden i den kommun där föräldern är bosatt. Handläggningen av ärenden enligt förevarande paragraf sker på samma sätt som andra liknande ärenden enligt socialtjänstlagen som rör barn. Det innebär att barnets inställning kan behöva inhämtas och att utred- ningen inte ska göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna. Utgångspunkten är att socialnämnden ska kunna an- vända sig av den information som nämnden redan har tillgång till. Det kan dock beroende på förhållandena i det enskilda ärendet krävas att viss ytterligare information inhämtas. Så kan t.ex. vara fallet om de uppgifter socialnämnden har tillgång till är inaktuella. Enligt artikel 32 får den svenska centralmyndigheten efter en motive- rad framställning från en utländsk myndighet begära att den behöriga myndigheten i överväger om åtgärder måste vidtas till skydd för ett barns person eller egendom. Av socialtjänstlagen följer att social- nämnden ansvarar för den uppgiften (2 kap. 1 §). Beslut om en tillfällig åtgärd i fråga om vårdnad m.m. 5 § När det finns behörighet för svensk domstol enligt artikel 11 eller 12, får domstolen i fråga om vårdnad, boende, umgänge eller förmynderskap besluta om en sådan tillfällig skyddsåtgärd som avses i dessa artiklar. Vid domstolens handläggning tillämpas lagen (1996:242) om domstolsären- den. I domstolens beslut ska det anges hur länge skyddsåtgärden gäller. Barnet får höras inför domstolen, om särskilda skäl talar för det och det är uppenbart att barnet inte kan ta skada av att höras. I ett ärende som rör vårdnad, boende eller umgänge får domstolen inhämta upplysningar från socialnämnden i lämnar upplysningar ska den, om det är lämpligt, höra föräldrarna och barnet. Paragrafen innehåller kompletterande bestämmelser om att domstolen får meddela beslut om tillfälliga skyddsåtgärder i fråga om vårdnad, boende, umgänge eller förmynderskap när behörighet finns enligt artikel 11 eller 12 i konventionen. De kompletterande bestämmelserna införs eftersom det annars skulle saknas förutsättningar för domstolen att besluta om en tillfällig åtgärd om t.ex. vårdnad eller umgänge i andra fall än när ett äktenskapsmål pågår i en annan stat (jfr 3 kap. 12 § lagen [1904:26 s. 1] om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och för- mynderskap). Beslut om en tillfällig åtgärd kan även fattas av andra myndigheter än domstolar. Som exempel kan nämnas att socialnämndens ordförande eller annan av nämnden utsedd ledamot har möjlighet att fatta beslut om omhändertagande av ett barn som vistas här enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Övervägandena finns i avsnitt 6.3. I artikel 11 ges svenska myndigheter behörighet att i alla brådskande fall när barnet eller egendom som tillhör barnet finns här i landet vidta nödvändiga skyddsåtgärder, trots att den allmänna behörigheten utövas av en myndighet i en annan stat enligt artiklarna 510. Enligt första stycket ges svensk domstol en möjlighet att besluta om en sådan bråd- skande åtgärd. Med skyddsåtgärd avses en åtgärd till skydd för barnet som kan vidtas enligt andra bestämmelser i svensk rätt, t.ex. ett beslut enligt om ensam vårdnad eller om begränsning av umgänge. Även i fall som inte är brådskande ges svensk domstol möjlig- het att besluta om tillfälliga skyddsåtgärder när barnet eller egendom som tillhör barnet finns i ; behörigheten grundar sig då på artikel 12. Ett sådant beslut får verkan endast här i landet. Beslutet får inte vara oförenligt med åtgärder som redan har vidtagits av den myndighet som har allmän behörighet enligt artiklarna 510. Det innebär t.ex. att en svensk domstol inte kan besluta att modern till ett barn tillfälligt ska ha ensam vårdnad om barnet om den myndighet som enligt konventionen har allmän behörighet av samma skäl redan har vidtagit en skyddsåtgärd som innebär att fadern ska ha ensam vårdnad. Av andra stycket framgår att ärenden enligt denna paragraf handläggs enligt lagen om domstolsärenden. Eftersom lagen om domstolsärenden är tillämplig, finns det möjlighet att hålla sammanträde när detta kan antas vara till fördel för utredningen eller när det skulle främja ett snabbt avgörande av ärendet. Domstolen avgör ärendet genom ett slutligt beslut. Enligt konventionen upphör den tillfälliga skyddsåtgärden som huvud- regel att gälla så snart den myndighet som har allmän behörighet har fattat beslut om sådana skyddsåtgärder som situationen kräver. Dom- stolen ska i sitt beslut ange hur länge skyddsåtgärden gäller, så att parterna och andra berörda är införstådda med detta. Enligt tredje stycket får domstolen höra barnet, om särskilda skäl talar för det och det är uppenbart att barnet inte kan ta skada av att höras (jfr 6 kap. 19 § sjätte stycket ). Domstolen får, på motsvarande sätt som enligt 6 kap. 20 § , inhämta upplysningar från socialnämnden i vårdnadsfrågan. lämnar upplys- ningarna ska den höra föräldrarna och barnet, om det är lämpligt. är avsedd att säkerställa att domstolen får ett så bra underlag som möjligt Prop. 2011/12:85 för ett beslut om en tillfällig skyddsåtgärd. Ett samtal med föräldrarna bör hållas i de allra flesta fall. Utredaren får sedan utifrån samtalet med dem bedöma om det är lämpligt att även höra barnet. Utredaren ska, med beaktande av barnets ålder och mognad, i varje enskilt fall avgöra om barnet ska höras. Om bedömningen görs att det inte är lämpligt att höra föräldrarna eller barnet, bör orsaken till detta redovisas för domstolen. Verkställighet av domstolens beslut sker enligt 21 kap. . I verkställighetsärendet kan frågan om beslutets verkställbarhet aktualise- ras om en part invänder att ett senare beslut har meddelats av en utländsk myndighet som har allmän behörighet enligt konventionen. hanteras på motsvarande sätt som när en part i ett verkställighetsärende beträffande en dom om t.ex. umgänge invänder att det finns ett senare Det finns då hinder mot verkställighet beträffande det av- görande som meddelades först. 6 § är behörig domstol för de förfaranden om erkännande och verk- ställbarhet som avses i artiklarna 24 och 26. I paragrafen föreskrivs att är behörig domstol vid exekvaturförfarandet, dvs. förfarandet för att få fastställt att ett utländskt avgörande ska erkännas eller får verkställas. 7 § Den som ansöker om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras vara verkställbart ska tillsammans med ansökan ge in avgörandet i original eller en kopia av avgörandet som har bestyrkts av en behörig myndighet. sökan ett avgörande som har meddelats i en parts utevaro, ska sökanden också ge in bevis om att stämningsansökan eller motsvarande handling har delgetts parten. Avser ansökan en verkställbarhetsförklaring, ska sökanden även ge in bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats. Hovrätten får förelägga sökanden att ge in de ytterligare handlingar som hovrätten behöver för sin prövning. Är en handling avfattad på något annat språk än svenska, ska även en svensk översättning av handlingen ges in. En översättning behöver dock inte ges in om hovrätten anser att det är obehövligt eller att det inte skäligen kan krävas. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka handlingar som ska ges in till i samband med att någon ansöker om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras vara verkställbart. finns i avsnitt 6.2. I första stycket anges att sökanden tillsammans med ansökan ska ge in avgörandet i original eller en av behörig myndighet bestyrkt kopia av av- Med behörig myndighet avses en myndighet som är behörig att bestyrka aktuellt avgörande enligt lagen i det land där avgörandet har Avser ansökan ett avgörande som har meddelats i någons ute- varo, ska sökanden även ge in bevis om att stämningsansökan eller mot- svarande handling har delgetts den uteblivna parten. delse för frågan om erkännande eller verkställbarhet ska nekas (se artikel 23.2 c). Om ansökan avser en verkställbarhetsförklaring, ska det enligt andra Prop. 2011/12:85 stycket även bifogas bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats. Enligt artikel 26 är en grundförutsättning för en svensk verkställbarhetsförklaring att avgörandet är verkställbart också i den andra staten. Det är bara de viktigaste handlingarna som anges uttryckligen i lag- texten. Av tredje stycket framgår att hovrätten får förelägga sökanden att ge in ytterligare handlingar, om hovrätten anser att det krävs för pröv- ningen. Om en handling ges in till hovrätten på något annat språk än svenska, ska enligt fjärde stycket en svensk översättning av handlingen också ges in. Hovrätten kan, om den anser att det är onödigt att alla eller vissa handlingar översätts, bestämma att översättning inte behöver ske. Så kan t.ex. vara fallet om handlingarna är skrivna på engelska, danska eller norska (jfr rättsfallet NJA 2011 s. 345). Om sökanden har haft rättshjälp i den ursprungliga processen, är det en omständighet som talar för att det inte skäligen kan krävas av sökanden att handlingarna är översatta till svenska. I ett sådant fall kan hovrätten bestämma att en översättning av handlingen inte behöver ges in. Det ankommer då på hovrätten att om- besörja översättning av handlingen. Av allmänna principer följer att en ansökan om erkännande eller verk- ställbarhet ska kommuniceras med motparten innan den bifalls. Ansökan behöver inte kommuniceras med motparten om det är tydligt att den ska avslås, t.ex. på grund av att det finns en vägransgrund enligt artikel 23.2 i konventionen. Om det inte på förhand framstår som klart att ansökan ska avslås, utan förekomsten av en vägransgrund behöver utredas, finns det dock anledning att kommunicera den. 8 § Hovrätten får förklara det utländska avgörandet helt eller delvis gällande eller verkställbart. I paragrafen tydliggörs att hovrätten får förklara det utländska avgörandet helt eller delvis gällande eller verkställbart. Till skillnad från II- förordningen innehåller inte konventionen någon uttrycklig bestämmelse om detta. Det utländska avgörandet kan innehålla flera ställningstaganden i frå- gor om föräldraansvar enligt konventionen. Det kan vara så att förutsätt- ningar för erkännande eller verkställbarhet bara finns i vissa avseenden. Det kan också vara så att ansökan endast gäller någon av de frågor som prövats i det utländska avgörandet. Avgörandet får då erkännas eller för- verkställbart endast i aktuell del. Hovrätten får beakta detta ex officio eller på en parts begäran. 9 § Bifalls en ansökan om verkställbarhetsförklaring, får det utländska avgöran- det verkställas 1.enligt 21 kap. om det avser ett barns person och 2.enligt utsökningsbalken om det avser ett barns egendom. För verkställigheten gäller vad som är föreskrivet om verkställighet av svensk domstols avgörande i motsvarande fall. Paragrafen reglerar verkställigheten av ett avgörande som har förklarats Prop. 2011/12:85 vara verkställbart i . Den är utformad efter förebild av 4 § lagen (2008:450) med kompletterande bestämmelser till II-förord- ningen. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Enligt första stycket sker verkställighet av ett utländskt avgörande, som har förklarats vara verkställbart i , enligt 21 kap. om det gäller barnets person. Verkställighet som avser ett barns person kan t.ex. gälla vårdnad eller umgänge. Den åtgärd som ska vidtas är van- ligen en flyttning av barnet. För det fall verkställighet avser barnets egen- dom sker verkställighet i stället enligt utsökningsbalken. Verkställighet som avser ett barns egendom kan t.ex. röra åtgärder för att hindra att en förälder olovligen på egen hand avyttrar egendomen. Av andra stycket framgår principen att verkställighet av ett utländskt avgörande som har förklarats vara verkställbart här ska ske enligt vad som gäller för ett svenskt avgörande i ett motsvarande fall.