prop · H00336 · 2012-11-27 00:00:00 — I så fall ska delbeloppen i stället förfalla till betalning enligt vad som följer av planen. Direktivet anger slutligen att om det i parternas avtal uppställs ett villkor om att köparen ska få möjlighet att undersöka den levererade varan eller tjänsten innan betalning sker, ska undersökningsperiodens längd inte överstiga . Någon sådan begränsning finns inte i svensk rätt. Vi föreslår därför en bestämmelse som innebär att köparen inte får skjuta upp betalningen till följd av en sådan undersökning. Köparen ska dock kunna skjuta upp betalningen ytterligare, om säljaren uttryckligen godkänner . De svenska reglerna om dröjsmålsränta uppfyller redan i allt väsentligt kraven direktiv. Direktivet anger dock att en borgenärs rätt till dröjsmålsränta vid sen betalning inte ska kunna avtalas bort, dvs. rätten ska vara tvingande. Någon sådan regel finns inte i svensk rätt. Vi föreslår därför en bestämmelse som anger att ett avtalsvillkor som innebär att gäldenären inte är skyldig att betala dröjsmålsränta, ska vara utan verkan mot borgenären. Vi har övervägt om denna tvingande ogiltighetsregel, trots våra allmänna utgångspunkter, bör gälla vid samtliga kommersiella för- hållanden; alltså inte endast vid leverans av varor eller tjänster. Flera skäl av praktisk och samhällsekonomisk art talar för att bestämmelsen bör ges ett vidare tillämpningsområde. Av gällande rätt följer redan att det i kommersiella förhållanden finns en automatisk rätt till dröjsmålsränta. Det är svårt att se att några egentliga problem skulle följa med en sådan utvidgning. Vi har sammantaget funnit tillräckliga skäl för att föreslå att rätten till dröjsmålsränta ska vara tvingande i samtliga kommersiella förhållanden. När det gäller myndigheters transaktioner har vi emellertid gjort en motsatt bedömning. Det allmännas verksamhet spänner över ett brett område. Förhållandena när en myndighet agerar utanför området för kommersiella handelstransaktioner är mångfasetterade och därmed svåra att överblicka. Ofta förekommer t.ex. offentligrättsliga inslag och skattefinansiering. Det kan inte uteslutas att en tvingande regel om dröjsmålsränta i vissa fall kan vara olämplig. Vi föreslår därför att ogiltighetsregeln i dessa fall ska gälla endast när en näringsidkare mot betalning ska tillhandahålla varor eller tjänster till en myndighet eller ett annat offentligt organ. Direktivet ställer vidare ett tvingande krav på att dröjsmålsräntan vid handelstransaktioner mellan myndigheter och näringsidkare ska uppgå till minst referensräntan med ett tillägg av . Detta är den räntenivå som gäller enligt dispositiv svensk rätt. Vi föreslår därför att vid offentliga handelstransaktioner ska ett avtalsvillkor, som innebär en lägre räntenivå än den lagstadgade, vara utan verkan mot näringsidkaren. Vi har däremot inte ansett det nödvändigt eller lämpligt att införa en motsvarande regel om dröjsmålsräntans nivå i förhållanden mellan näringsidkare. Ett avtalsvillkor som innebär att dröjsmålsränta ska utgå enligt en mycket låg räntesats, bör nämligen ofta kunna angripas med stöd av de generella reglerna om oskäliga avtalsvillkor. I direktivet anges att en borgenär ska ha rätt till ersättning för sina indrivningskostnader. Om en betalning är försenad och borgenären därför har rätt till dröjsmålsränta har borgenären rätt till ersättning med ett fast minimibelopp om . Därutöver har borgenären rätt till skälig ersättning för de indrivningskostnader som överstiger det fasta beloppet. För att genomföra direktivet i dessa delar föreslår vi att det införs bestämmelser som innebär att om en borgenär har rätt till dröjsmålsränta till följd av att en fordran inte har betalats , ska gäldenären vara skyldig att utöver dröjsmålsränta betala en förseningsersättning med . Rätten till förseningsersättning ska gälla vid handelstransaktioner mellan näringsidkare och mellan näringsidkare och myndigheter. Borgenären ska inte behöva ha vidtagit några indrivningsåtgärder för att ha rätt till förseningsersättningen, som alltså ska utgå automatiskt. Vid betalningsförseningar kommer borgenären som huvudregel att ersättas endast genom denna ersättning. Förseningsersättningen utgår alltså i stället för övrig kompensation enligt inkassokostnadslagen. Endast om det sammanlagda ersättningsbeloppet för sådana åtgärder betalningspåminnelse, inkassokrav och upprättande av amorteringsplan överstiger , ska gäldenären vara skyldig att betala det överskjutande beloppet. Till följd av ett uttryckligt direktivkrav föreslår vi en presumtionsregel som anger att ett avtalsvillkor som innebär att en borgenär inte har rätt till förseningsersättningen, eller rätt till ersättning för eventuella kostnader som överstiger förseningsersättningen, normalt ska vara ogiltigt. Ett sådant avtalsvillkor ska vara tillåtet endast om det finns särskilda skäl. Detsamma ska gälla ett villkor som innebär att förseningsersättningen ska utgå med ett lägre belopp än . I övrigt uppfyller svensk rätt de krav som direktivet ställer angående rätt till ersättning för skäliga indrivningskostnader. Vi föreslår att ersättningsbeloppen vid indrivningsåtgärder enligt inkassokostnadslagen ska höjas något. Borgenären ska normalt ha rätt till ersättning för betalningspåminnelse med , för inkassokrav med och för upprättande av amorteringsplan med . De föreslagna höjningarna får effekt i alla typer av fordringsförhållanden, även vid t.ex. konsumentfordringar. Höjningarna motsvarar i stort sett inflationen sedan beloppen senast justerades . Vi har dessutom gjort bedömningen att av konstitutionella skäl bör storleken på dessa ersättningar inte längre regleras i en förordning utan i lag. Som framgått föreslår vi vissa ogiltighetsregler om dröjsmålsränta och avtal om indrivningskostnader. Direktivet uppställer därutöver vissa krav angående grovt oskäliga betalningsvillkor. Det finns i svensk rätt tillräckliga möjligheter att både civilrättsligt och marknadsrättsligt angripa sådana villkor. Direktivkraven i dessa delar kräver därför inte några lagändringar. Vid sidan av de åtgärder som följer av direktiv, är en upplysningsinsats med syfte att förbättra företagens medvetenhet och kunskap om handelskrediter och kredithantering, enligt vår bedömning, den mest verksamma åtgärden för att åstadkomma snabbare betalningar. Vi föreslår att detta ska ske i form av en internetbaserad informationsportal som får i uppdrag att utveckla. Informationsportalen, som bör inriktas mot små och medelstora företag, ska omfatta i vart fall följande områden. För det första bör kredithanteringens betydelse för företagets likviditet och långsiktiga lönsamhet förklaras. För det andra bör det finnas konkret information om hur företaget kan gå till väga för att få betalt för en fordran och för att få ersättning vid sena betalningar. För det tredje bör det finnas översiktlig information om gränsöverskridande betalningar. Vi föreslår att författningsändringarna ska träda i kraft . De nya bestämmelserna bör i huvudsak gälla endast vid fordrings- förhållanden till följd av avtal som ingåtts efter ikraftträdandet, dvs. reglerna ska inte gälla retroaktivt. När det gäller de nya reglerna om förseningsersättning, skulle det dock medföra betydande kostnader för företagen att ha parallella system. För att veta om en betalningsförsening ger rätt till förseningsersättning skulle borgenärer och inkassoföretag behöva ha it-system som innehåller information om när det avtal som en fordran grundas på ingicks. Vi föreslår därför att de nya bestämmelserna om förseningsersättning ska gälla alla fordringar som förfaller till betalning efter ikraftträdandet. I den mån de föreslagna åtgärderna leder till att förkorta betalningstiderna, får detta en positiv effekt för företagen och i förlängningen för samhällsekonomin. De närmare konsekvenserna är dock svåra att bedöma. Förslagen leder till vissa oundvikliga engångskostnader för både myndigheter och företag. Det handlar främst om anpassningar av it-system och utbildningsinsatser. De kostnader som förslagen leder till för statliga myndigheter bedöms kunna hanteras inom befintliga ramar. 1Förslag till lag om ändring i räntelagen (1975:635) Härigenom föreskrivs1 i fråga om räntelagen (1975:635) dels att 1, 6 och 8 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 2 a och 2 b §§, av följande lydelse. Denna lag är tillämplig på penningfordran inom förmögenhetsrättens område. Lagen gäller i den mån ej annat är avtalat eller utfäst eller särskilt föreskrivet. Avtalsvillkor som inskränker gäldenärens rätt till jämkning enligt 8 § är dock utan verkan mot denne. I lagen finns vissa bestämmelser om avtalsvillkor som är utan verkan. I övrigt gäller lagen i den mån inte annat är avtalat, utfäst eller särskilt föreskrivet. En fordran på betalning för varor eller tjänster i ett förhållande mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet förfaller aldrig till betalning senare än efter det att borgenären har framställt krav på att fordringen betalas, om inte borgenären uttryckligen har godkänt . Är gäldenären i ett sådant fordringsförhållande som avses i första stycket en myndighet eller ett annat offentligt organ, förfaller fordringen aldrig till betalning senare än efter det att borgenären har framställt krav på att fordringen betalas. Om borgenären uttryckligen har godkänt en betalningsplan, förfaller dock delbeloppen till betalning 1 Jfr och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (EUT L 48, 23.2.2011, s. 1, Celex 32011L0007). 2 Senaste lydelse 1987:327. enligt vad som följer av planen. Ett avtalsvillkor som innebär att gäldenären inte är skyldig att betala ränta enligt 3 eller 4 § är utan verkan mot borgenären i ett förhållande mellan 1.näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet, eller 2.en näringsidkare och en myndighet eller ett annat offentligt organ, när näringsidkaren i sin yrkesmässiga verksamhet ska tillhandahålla varor eller tjänster mot betalning. I fall som avses i 3 eller 4 § beräknas ränta för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § med ett tillägg av . Om det vid bestämmande av skadestånd med anledning av personskada skall avräknas förmåner som en skadelidande har rätt till enligt 5 kap. 3 § 1 skadeståndslagen (1972:207), utgör dock tillägget till referensräntan för tiden till dess förmånerna har slutligt fastställts. I fall som avses i 3 eller 4 § beräknas ränta för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § med ett tillägg av . Om det vid bestämmande av skadestånd med anledning av personskada ska avräknas förmåner som en skadelidande har rätt till enligt 5 kap. 3 § 1 skadeståndslagen (1972:207), utgör dock tillägget till referensräntan för tiden till dess förmånerna har slutligt fastställts. Ett avtalsvillkor som innebär att räntan ska beräknas enligt en lägre räntefot än vad som följer av första stycket 1 är utan verkan mot borgenären i fall som avses i 2 b § 2. Har en gäldenär på grund av sjukdom, arbetslöshet eller annan liknande omständighet som han inte har kunnat råda över varit förhindrad att betala i rätt tid och skulle en skyldighet att utge full 3 Senaste lydelse 2002:352. 4 Senaste lydelse 1987:327. Har en gäldenär på grund av sjukdom, arbetslöshet eller annan liknande omständighet som gäldenären inte har kunnat råda över varit förhindrad att betala i rätt tid och skulle en skyldighet att utge 2012/13:36 ränta med anledning av dröjsmålet Bilaga 3 med hänsyn härtill vara oskälig, får den ränta som annars skulle utgå jämkas. full ränta med anledning av dröjsmålet med hänsyn till detta vara oskälig, får den ränta som annars skulle utgå jämkas. Ett avtalsvillkor som inskränker rätten till jämkning enligt första stycket är utan verkan mot gäldenären. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 2 a § tillämpas endast vid fordringsförhållanden till följd av avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. 2Förslag till lag om ändring i köplagen (1990:931) Härigenom föreskrivs5 att 49 § köplagen (1990:931) ska ha följande lydelse. Följer tidpunkten för betalning- Följer tidpunkten för betalning- en inte av avtalet, skall köparen en inte av avtalet, ska köparen betala när säljaren kräver det. betala när säljaren kräver det. Köparen är dock inte skyldig att Köparen är dock inte skyldig att betala förrän varan hålls honom betala förrän varan hålls honom till handa eller ställs till hans till handa eller ställs till hans förfogande i enlighet med avtalet. förfogande i enlighet med avtalet. Innan köparen betalar har han rätt att undersöka varan på det sätt som följer av sedvänja eller bör medges med hänsyn till omständigheterna, om inte det avtalade sättet för avlämnandet och betalningen är oförenligt med en sådan undersökning. Köparen har inte rätt att till följd av en sådan undersökning som avses i andra stycket skjuta upp betalningen , om inte säljaren uttryckligen har godkänt . Har konossement utfärdats för varans transport till bestämmelseorten eller transporteras varan i övrigt på sådana villkor att säljaren inte sedan betalning har skett får förfoga över varan, får utan hinder av första eller andra stycket betalning krävas mot konossement eller när köparen har tagit emot fraktsedel eller annat bevis för att varan transporteras på sådana villkor. Denna lag träder i kraft . 5 Jfr och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (EUT L 48, 23.2.2011, s. 1, Celex 32011L0007). 3Förslag till lag om ändring i lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. Härigenom föreskrivs6 i fråga om lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. dels att 1, 4, 5 och 6 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 4 a och 4 b §§, av följande lydelse. Denna lag gäller en gäldenärs skyldighet att ersätta en borgenärs kostnader för åtgärder som syftar till att förmå gäldenären att erlägga betalning för en förfallen skuld. Denna lag gäller en gäldenärs skyldighet att ersätta en borgenärs kostnader för åtgärder som syftar till att få gäldenären att betala en förfallen skuld. I lagen finns också bestämmelser om en gäldenärs skyldighet att i vissa fall betala ersättning till borgenären även när sådana åtgärder som avses i första stycket inte har vidtagits. Ersättningsskyldighet enligt 2 och 3 §§ gäller endast kostnader som har varit skäligen påkallade för att ta till vara borgenärens rätt. Ersättning utgår med skäligt belopp enligt vad regeringen närmare föreskriver. Gäldenärens ersättningsskyldighet enligt 2 och 3 §§ gäller endast kostnader som har varit skäligen påkallade för att ta till vara borgenärens rätt. Om en borgenär i ett förhållande mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet har rätt till dröjsmålsränta till följd av att en fordran på betalning för varor eller tjänster inte har betalats , 6 Jfr och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (EUT L 48, 23.2.2011, s. 1, Celex 32011L0007). är gäldenären skyldig att betala en gäldenären i ett sådant fordringsförhållande är en myndighet eller ett annat offentligt organ. Ersättning enligt denna lag utgår, om det inte finns särskilda skäl för ett högre belopp, med för skriftlig betalningspåminnelse som avses i 2 §, för krav som avses i 3 § 1, för upprättande av amorteringsplan som avses i 3 § 2, vid betalningsförsening i fall som avses i 4 a §. Har någon annan åtgärd än som avses i 2 och 3 §§ vidtagits i syfte någon annan åtgärd än som avses i att förmå gäldenären att erlägga 2 och 3 §§ i syfte att få gäldenären betalning för en förfallen skuld, är att betala en förfallen skuld, är denne inte skyldig att ersätta gäldenären inte skyldig att ersätta kostnaderna för åtgärden. kostnaderna för åtgärden. sagts inskränker dock inte den Om borgenären har rätt till skyldighet som på annan grund än förseningsersättning enligt 4 a §, denna lag kan åvila gäldenären att är gäldenären skyldig att betala ersätta kostnader för mer om- fattande förhandling för biläggan- som avses i 2 och 3 §§ endast till de av tvistefråga rörande en den del den sammanlagda ersätt- Det som anges i första och andra styckena hindrar inte att gäldenären kan vara skyldig att på annan grund än denna lag ersätta kostnader för mer omfattande förhandlingar för att lösa en tvist om en fordran. Avtalsvillkor, som innebär att Ett avtalsvillkor, som innebär att kostnader som avses i 1 kostnader som avses i 1 § första utöver vad som följer lag, är ogiltigt. följer av denna lag, är ogiltigt. Ett avtalsvillkor, som innebär att borgenären inte har rätt till ersättning som avses i 4 a § eller 5 § andra stycket, är ogiltigt, om det inte finns särskilda skäl. Detsamma gäller ett avtalsvillkor som innebär att förseningsersättning ska utgå med ett lägre belopp än vad som följer av 4 b §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 4 b § 13 tillämpas endast i fråga om åtgärder som har vidtagits efter ikraftträdandet. 3.Bestämmelserna i 4 a § och 5 § andra stycket tillämpas på fordringar som förfaller till betalning efter ikraftträdandet, även om fordringen grundas på ett avtal som har ingåtts . 4Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att 23 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning ska ha följande lydelse. Om det kan antas att sökandens yrkande i ett mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning är ogrundat eller obefogat, skall ansökningen behandlas som om svaranden bestritt den. Ett yrkande om ersättning för åtgärder som avses i 2 eller 3 § lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. skall alltid antas vara ogrundat eller obefogat, i den mån ersättningen inte kan utgå enligt den lagen. Om det kan antas att sökandens yrkande i ett mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning är ogrundat eller obefogat, ska ansökningen behandlas som om svaranden har motsatt sig den. Ett yrkande om sådan ersättning som anges i 4 b § lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. ska alltid antas vara ogrundat eller obefogat, i den mån ersättningen inte kan utgå enligt den lagen. Denna lag träder i kraft . 5Förslag till förordning om upphävande av förordningen (1981:1057) om ersättning för inkassokostnader m.m. Regeringen föreskriver att förordningen (1981:1057) om ersättning för inkassokostnader m.m. ska upphöra att gälla vid utgången av . Den upphävda förordningen ska dock fortfarande tillämpas i fråga om åtgärder som har vidtagits . Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av , , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , exportråd, Statskontoret, , , , , , , , , , , , , , , , , , FöretagarFörbundet, Företagarna, vid , vid , vid , , , , Kommuner och Landsting, kommun, , kommun, kommun, , kommun, , , kommun, kommun, , , kommun, läns landsting, , , , , Svensk Inkasso, , , , , , , , och Svenska Teknik & Designföretagen. Fordonskomponentgruppen, vid , , , kommun, , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, Åre kommun, , , , och har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. Sammanställning av bestämmelserna direktiv om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner och motsvarande eller närmast motsvarande bestämmelser i svensk lag 3 § första stycket* och 4 § andra 9 § räntelagen* 3 § första stycket* och 4 § andra 2 b § räntelagen och 36 § lagen om avtal och andra rättshandlingar på 2 a § räntelagen och 36 § lagen om avtal och andra rättshandlingar på 3 § första stycket*, 4 § andra stycket* och 6 § andra stycket 9 § räntelagen* 2 a § räntelagen 2 b § räntelagen och 36 § lagen om avtal och andra rättshandlingar på 2 a § räntelagen 2 c § räntelagen Artikel 6.1 och 6.2 4 a § lagen om ersättning för 5 § andra och tredje styckena lagen om ersättning för inkasso- 36 § lagen om avtal och andra rättens område*, 4 a § och 6 § andra stycket räntelagen, 6 § andra stycket lagen om ersättning för m.m. samt 1 §* och 7 § lagen 1 I det fall det antecknas ingen motsvarighet i högerspalten är bedömningen att ingen genomförandeåtgärd i form av lagstiftning behövs. Lagstiftning markerad med asterisk (*) avser redan befintlig lagstiftning som inte ändras. 4 a § räntelagen 6 § andra stycket lagen om ersätt- ning för inkassokostnader m.m. 1 §* och 7 § lagen om avtalsvill- 3 §* och 7 § lagen om avtalsvill- 9 § räntelagen* Artikel 12.2 och 12.3 1Förslag till lag om ändring i räntelagen (1975:635) Härigenom föreskrivs1 i fråga om räntelagen (1975:635) dels att 1, 6 och 8 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fyra nya paragrafer, 2 a2 c §§ och 4 a §, av följande lydelse. Denna lag är tillämplig på penningfordran inom förmögenhetsrättens område. Lagen gäller i den mån ej annat är avtalat eller utfäst eller särskilt föreskrivet. Avtalsvillkor som inskränker gäldenärens rätt till jämkning enligt 8 § är dock utan verkan mot denne. Lagen gäller i den mån inte annat är avtalat, utfäst eller särskilt föreskrivet. I lagen finns dock bestämmelser om avtalsvillkor som är utan verkan och om betalningsvillkor som har verkan endast om borgenären uttryckligen har godkänt villkoret. En fordran på betalning för en vara eller tjänst i ett förhållande mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet förfaller till betalning senast efter det att borgenären har framställt krav på att fordringen betalas. Detsamma gäller när en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet har en sådan fordran på en myndighet eller ett annat offentligt organ. I ett förhållande mellan näringsidkare får dock betalningen ske senare, om borgenären uttryckligen har godkänt detta. 1 Jfr och rådets direktiv /7/EU av om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (EUT L 48, 23.2.2011, s. 1, Celex 32011L0007). 2 Senaste lydelse 1987:327. Har gäldenären i ett sådant fordringsförhållande som avses i 2 a § rätt att skjuta upp betalningen på grund av en undersökning av om varan eller tjänsten överensstämmer med avtalet, får betalningen skjutas upp i från det att varan mottogs eller tjänsten utfördes, om borgenären inte uttryckligen har godkänt . Det som sägs i 2 a och 2 b §§ gäller inte betalningar som förfaller enligt en avbetalningsplan. Ett avtalsvillkor som innebär att gäldenären inte är skyldig att betala ränta enligt 3 eller 4 § på en fordran på betalning för en vara eller tjänst är utan verkan mot borgenären i ett förhållande mellan näringsidkare i deras yrkesmässiga verksamhet. Detsamma gäller i ett förhållande mellan en näringsidkare och en myndighet eller ett annat offentligt organ, när näringsidkaren i sin yrkesmässiga verksamhet tillhandahåller varor eller tjänster mot betalning. I fall som avses i 3 eller 4 § beräknas ränta för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § med ett tillägg av . Om det vid bestämmande av skadestånd med anledning av personskada skall avräknas förmåner som en skadelidande har rätt till enligt I fall som avses i 3 eller 4 § beräknas ränta för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § med ett tillägg av . Om det vid bestämmande av skadestånd med anledning av personskada ska avräknas förmåner som en skadelidande har rätt till enligt 3 Senaste lydelse 2002:352. 5 kap. 3 § 5 kap. 3 § (1972:207), (1972:207), utgör dock tillägget procentenheter för tiden till dess procentenheter för tiden till dess förmånerna har slutligt fastställts. förmånerna har slutligt fastställts. Ett avtalsvillkor som innebär att räntan ska beräknas enligt en lägre räntefot än vad som följer av första stycket är utan verkan mot mellan en näringsidkare och en myndighet eller ett annat offentligt organ, när näringsidkaren i sin