prop · H00322 · 2012-10-16 00:00:00 — Bidraget fördelas av enligt förordningen (2011:1053) om statsbidrag för digitalisering av biografer. 8.3Stöd till import och lansering av kvalitetsfilm Regeringens bedömning: har redan, som föreslog, öppnat stödet till import och lansering av kvalitetsfilm för filmer som inte visas på biograf. Förändringarna filmavtal, med ett borttagande av kravet på biografpremiär för förhandsstöd till långfilm, bör leda till en ökad teknikneutralitet i stödsystemen. föreslog att en del av stödet till import och lansering av kvalitetsfilm öppnas för film i andra visningsfönster än biografen. Remissinstanserna: Flera instanser har varit positiva till förslaget, endast har ställt sig negativt. har påpekat att det inte finns något hinder mot att införa en öppning redan i det nuvarande stödsystemet. Skälen för regeringens bedömning: Genom de statliga, filmkulturella medlen utanför avtalet fördelar stöd till spridning och visning, bland annat stöd till import och lansering av kvalitetsfilm. Detta stöd uppgick till ca . lät 2007 göra en översyn av samtliga stöd till spridning och visning, vilket resulterade i en handlingsplan för insatser inom bio- 2012/13:22 graf- och distributionsområdet 20082010. Denna plan innefattade förändringar i syfte att stärka kvalitetsfilmen, exempelvis förstärktes stöden till filmfestivaler och till import och lansering av kvalitetsfilm. Filmfestivalerna gör en stor insats genom att visa filmer från olika delar av världen, men många av filmerna får inte möjlighet att distribueras på biografer och lanseras ofta inte heller i andra visningsfönster. I de fall filmerna visas på biografer är det främst på sådana med ett alternativt utbud i större orter och universitetsorter, men även på mindre orter i landet genom filmstudioföreningarna. Förändringarna filmavtal, med ett borttagande av kravet på biografpremiär för förhandsstöd till långfilm, går i samma riktning mot en ökad teknikneutralitet i stödsystemen. har redan tidigare, som föreslog, öppnat stödet till import och lansering av kvalitetsfilm för filmer som enbart visas i andra visningsfönster än biografer i . Detta är särskilt viktigt för utländska filmer, främst de som på grund av osäkra kommersiella förutsättningar har svårt att få biografdistribution. I de flesta fall rör det sig om filmer från icke engelskspråkiga länder i och övriga världen, men även en del engelskspråkig film från mindre, oberoende filmbolag får stöd. Barn- och ungdomsfilm har särskild prioritet. 8.4Digital lansering av äldre svensk film Regeringens bedömning: En förutsättning för att filmarvet ska vara tillgängligt för omvärlden är att arkiv och samlingar digitaliseras. Arbetet med att långsiktigt digitalt bevara filmarvet bör prioriteras av . föreslog att ett nytt stöd till lansering av äldre svensk film i digitala videoformat (till exempel dvd eller beställtjänster för film, video on demand) samt på digitala biografer borde införas för att främja tillgängligheten till det svenska filmarvet. Remissinstanserna: De instanser som har kommenterat frågan har ställt sig positiva till en satsning på att göra filmarvet tillgängligt, men har i flera fall ifrågasatt förslagets utformning och finansiering. Skälen för regeringens bedömning: I arbetet med filmarvet är det digitala bevarandet av arkiv prioriterat. Digitaliseringen är en förutsättning för att det svenska filmarvet ska vara tillgängligt . Den nya tekniken skapar möjligheter till ett bredare utbud av svensk film på biograferna. Digitaliseringen är särskilt viktig för film i skolan, filmstudiovisningar och andra evenemang där det ofta visas filmer som inte längre finns på den ordinarie biografrepertoaren. förslag skulle kunna vara ett sätt att stödja spridningen av äldre svensk film som har digitaliserats, men det bedöms inte som prioriterat inom ramen för det omfattande arbetet med digitalisering av filmarvet. Regeringens bedömning: Tillgängligheten till film för personer med funktionsnedsättning bör kunna öka genom de ändrade förutsättningar för textning och syntolkning av film som den digitala utvecklingen och villkoren filmavtal medför. Även tillgängligheten till film på de nationella minoritetsspråken bör kunna öka. föreslog att stöd till svensk filmproduktion villkoras med att det ska vara möjligt att se de filmer som får stöd med svensk text på digitala biografer och i digitala videoformat. Textning på svenska av svensk film borde därmed kunna göras utan särskilt stöd. Nuvarande stöd till textning och syntolkning borde i stället koncentreras till syntolkning och, vid behov, även textning på nationella minoritetsspråk. Stödet borde också kunna öppnas för textning på andra utländska språk som talas av många i . föreslog vidare att möjligheten att teckentolka filmer för döva barn i förskoleåldern som ännu inte utvecklat tillräckliga kunskaper i textläsning borde prövas. Remissinstanserna: De remissinstanser som har kommenterat förslag har alla varit positiva. har understrukit behovet av fler textade kopior, även av smalare svenska kvalitetsfilmer, och av förbättrat publikarbete, till exempel när det gäller marknadsföring av och information om textade visningar. har tillstyrkt förslaget om textning på till exempel svenskt teckenspråk och teckentolkning för förskolebarn. Skälen för regeringens bedömning: Kulturpolitiken ska främja allas möjlighet till kulturupplevelser och därmed beakta behoven hos personer med funktionsnedsättning. har över 1 miljon människor i olika grad av hörselnedsättning, enligt . Antalet synskadade är enligt uppskattningsvis över 120 000. Den europeiska stadgan om landsdel- och minoritetsspråk, i förkortning minoritetsspråkskonventionen, ratificerades av . Åtgärderna på det kulturella området återfinns i artikel 12 och omfattar i huvudsak punkter om att främja kulturell verksamhet, men även åtaganden om stöd och utveckling av översättning, dubbning, eftersynkronisering och framställning av undertexter. beslutade om en särskild språklag (2009:600) som slår fast att svenska är huvudspråk i samt att finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska är nationella minoritetsspråk. I lagen anges att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken samt att den som tillhör en nationell minoritet ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda minoritetsspråket. I syfte att göra svensk film tillgänglig för synskadade och hörselskadade, men även för de nationella minoriteterna, fördelar stöd till textning och syntolkning av film och video på svenska och nationella minoritetsspråk. Stödet uppgick till och kan sökas av distributörer, biografägare eller 2012/13:22 är så gott som all svensk film på dvd möjlig att se med svensk text. Det finns även ett begränsat men växande antal dvd-titlar med möjlighet till syntolkning, där en berättarröst på ett separat ljudspår förmedlar det visuella skeendet i filmen, vid sidan av dialog, ljudeffekter och musik. När det gäller biograffilm har stödet inte haft lika stor effekt. Det beror delvis på att den analoga distributionen inte är lika flexibel som digitala format. Syntolkning har fått göras vid särskilda visningar i närvaro av en uppläsare och när det gäller textning har särskilda textade kopior fått distribueras. Men även problem med programläggning av visningarna, information och marknadsföring har bidragit till brister i tillgängligheten. har tagit initiativ till flera möten mellan filmdistributörer, biografägare och intresseorganisationer för att diskutera dessa frågor. Den geografiska spridningen och antalet visningar har ökat sedan arbetet inleddes. Detta har dock inte lett till att publiken ökat i motsvarande mån. En nyhet filmavtal är att filmer som får produktionsstöd ska kunna visas med svensk text (se avsnitt 7.5). Detta innebär att det måste finnas tekniska möjligheter att visa filmen textad. Regeringen gav 2011 och i uppdrag att utreda och utveckla de tekniska förutsättningarna att använda i förväg inspelade syntolkade ljudspår på visningar av svensk film på digitala biografer. Uppdraget ska slutföras . Digital teknik ger bättre möjligheter att göra film tillgänglig för döva, hörselskadade och synskadade personer, samt för de nationella minoriteterna. Regeringens satsning på digitalisering av biografer (se avsnitt 8.2) bör mot denna bakgrund ses i ett bredare tillgänglighetspolitiskt perspektiv. krävs ett fortsatt samarbete mellan berörda parter för att förbättra spridning och visning. Följderna av teknikutvecklingen är fortfarande till viss del oklara. Dessutom öppnas, som även påpekar, möjligheter till förändring av stöd till textning genom att det nu införs krav på textning för att få produktionsstöd. Därför finns det framöver anledning att se över och anpassa stödet till textning och syntolkning till den nya situationen för att på bästa sätt bidra till ökad tillgänglighet. Regionala resurscentrum för film och Regeringens bedömning: De medel som har fördelat som stöd till regionala resurscentrum för film överförs nu successivt till kultursamverkansmodellen, där de fördelas av landstingen till De regionala resurscentrumen för film bör därmed även fortsättningsvis kunna vara en del av den filmkulturella verksamheten på det regionala planet. bedömning gjordes innan kultursamverkans- modellen infördes, men stämmer överens med regeringens bedömning. Remissinstanserna har uttalat att de delar bedömningen. har framfört att stödet till regionala resurscentrum även fortsättningsvis bör hanteras av . Flera av de regionala in- Prop. 2012/13:22 stanserna, till exempel och Regionala Filmresurscentrums samarbetsråd, samt Kommuner och Landsting anser dessutom att även andra stöd, som till exempel stöd till biografer och skolbio, bör inkluderas. Skälen för regeringens bedömning: Parallellt med filmpolitiken på nationell nivå har det vuxit fram en struktur av sammanlagt 19 regionala resurscentrum för film och video. har fördelat stöd till verksamheten inom ramen för de filmkulturella medlen. fördelade till 14 regionala resurscentrum. En förutsättning för stöd är att landsting, kommun eller annan huvudman bidrar med minst lika stor summa. Dessa bidrag var 2011 så stora som de statliga medlen. Några av de regionala aktörerna har även fått stöd från . De regionala resurscentrumen för film är viktiga aktörer när det gäller arbetet med filmpedagogik för barn och unga och arbetar även med främjande av distribution och visning samt produktion av kort- och dokumentärfilm. Resurscentrumen spelar också en central roll i genomförandet av regeringens satsning på unga kvinnors filmskapande som inleddes (se avsnitt 7.1). En ny modell för fördelning av statliga medel till regionala kulturverksamheter, kultursamverkansmodellen, infördes . ansvarar för genomförandet och beslutar om länsvisa statliga medel till landstingen, som sedan fördelar medlen vidare till bland annat filmkulturell verksamhet, enligt förordningen (2010:2012) om vissa statsbidrag till regional kulturverksamhet. fördelade till 14 regionala resurscentrum och fem resurscentrum fick stöd inom ramen för kultursamverkansmodellen. ingår 16 län i kultursamverkansmodellen. Ytterligare fyra län avser att träda in i modellen . ingår, tillsammans med bland andra , , och , i det samverkansråd som ska bidra till genomförandet av kultursamverkansmodellen. ska stå för en statlig helhetssyn och ta del av regionernas kulturplaner och uppföljningen av den regionala kulturverksamheten. Därmed förändras roll från en direkt bidragsgivande insats till en mer övergripande strategisk roll. 8.7Spridning av svensk film i utlandet Regeringens bedömning: har uppdraget att främja svensk film i utlandet. har uppdraget att främja Sverigebilden och använder ofta film för ändamålet. En mer effektiv och samordnad användning av de resurser som används för spridningen av svensk film i utlandet bör åstadkommas. Regeringen avser att ge och i uppdrag att närmare utreda formerna för verksamheten. föreslog en översyn av ansvarsfördelningen mellan och avseende arbetet med främjande av svensk film utomlands. Detta för att klargöra ansvarsfrågan och därigenom uppnå en mer effektiv resursanvändning inom området. Remissinstanserna: Av de instanser som har kommenterat förslaget har samtliga ställt sig positiva. har framfört att ansvaret för svensk film utomlands bör ligga hos samt att resurser måste överföras vid en ansvarsflytt. har varit positivt till en översyn och har påpekat att deras verksamhet omfattar både ny och äldre film och att den uppdelning som råder därför är otidsenlig. har uttryckt sig positivt om förslag till bättre samordning. har pekat på vikten, ur ett forskarperspektiv, av en lösning av ansvarsfrågan när det gäller lansering och visning av äldre film. Film- och TV-producenterna har ansett att ska vara den institution som har det fulla ansvaret och finansiering för uppdraget. Skälen för regeringens bedömning: Ett av uppdrag är att främja intresset för ny svensk film i utlandet. Detta sker bland annat genom stöd till internationell lansering av ny svensk film, närvaro vid de mest tongivande internationella filmfestivalerna, distribution av svenska filmer till festivaler världen över och arrangemang av svenska filmveckor i större städer. Det svenska filmarvet sprids också genom lån till arkiv och cinematek i utlandet. har även ansvar för hanteringen av svensk långfilm och kort- och dokumentärfilm som bjuds in till utländska filmfestivaler. Utöver filmexporten har filmen ett stort värde i arbetet med att forma Sverigebilden utomlands. Svenska institutets arbete bedrivs utifrån utrikespolitiska mål, och film används ofta i det Sverigefrämjande uppdraget. ska också vara en service för utlandsmyndigheterna i deras arbete. I verksamheten ingår exempelvis att arrangera svenska filmveckor och andra visningar av svensk film i utlandet. upplever en ökad efterfrågan från svenska utlandsmyndigheter när det gäller möjligheterna att använda filmvisningar i Sverigefrämjandet. efter en films premiär har den störst marknadsvärde. Hur snabbt marknadsvärdet avtar skiljer sig från film till film. Filmer av har till exempel fortfarande ett förhållandevis högt marknadsvärde. Enligt praxis har hanterat svensk film äldre än för visning i olika sammanhang runt om i världen. Dessa filmer har övergått från till en filmpool som finansieras med statliga medel via . lyfter fram oklarheter när det gäller ansvarsfördelningen mellan och i arbetet med främjande av svensk film utomlands. Det handlar bland annat om spridning och lansering av ny svensk film och distribution av äldre svensk film till filmfestivaler samt om tydligheten i kommunikationen med omvärlden, till exempel i kontakter med och de av regeringen utsända kulturråden. Regeringens bedömning är att en mer effektiv och samordnad användning av de resurser som används för spridningen av svensk film utomlands bör åstadkommas. Regeringen avser därför att ge och i uppdrag att närmare utreda formerna för verksam- Prop. 2012/13:22 heten. 8.8Filminstitutets samarbete med Kungl. Regeringens bedömning: Samarbetet mellan och Kungl. Utvecklingen bör fortsätta i samma riktning, särskilt när det gäller frågor som rör digitalisering av det audiovisuella arvet. föreslog, för att effektivisera och förbättra arbetet med att bevara och tillgängliggöra filmarvet, att det nuvarande samarbetet mellan och Kungl. (KB) utvecklas och får en fastare grund. Dock förespråkade inte en sammanslagning av institutionerna. Huvudmannaskapet för filmarkivet i borde möjligt överföras från till KB tillsammans med resurser för detta ändamål. Remissinstanserna: De allra flesta instanserna som har yttrat sig har varit positiva till förslag om ett ökat samarbete mellan KB och , dock finns det olika åsikter om i vilken grad institutionerna bör samarbeta. När det gäller huvudmannaskapet för filmarkivet i har samtliga instanser som yttrat sig ställt sig positiva till förslaget. Skälen för regeringens bedömning: har samarbetet mellan och KB när det gäller att bevara och tillgängliggöra filmarvet utvecklats i den riktning som förespråkar. Särskilt betydelsefullt är samarbetet kring digitalisering av det audiovisuella arvet, till exempel genom webbplatsen . invigdes sajten, där filmer ur och samlingar tillhandahålls gratis. gör framför allt kort- och dokumentärfilm, reklamfilm och annan typ av beställningsfilm tillgänglig. Det rör sig om unikt material som varit svåråtkomligt, men som intresserar både allmänheten och forskarvärlden. Antalet filmer ökar och var /12 ca 500, varav från Filminstitutets samlingar och från KB:s samlingar. Vid lanseringen var intresset mycket stort, 50 000 besök per dag, och har sedan stabiliserats kring ca 3 000 besök per dag. Det är angeläget att och KB fortsätter att utveckla samarbetet när det gäller att bevara det audiovisuella arvet och göra det tillgängligt både för allmänhet och för forskare. Detta gäller särskilt frågor som rör digitalisering, där de båda institutionernas kompetens och resurser bör tas tillvara. Båda institutionerna deltar i det arbete som utförs inom ramen för regeringens nationella strategi Digit@lt kulturarv 20122015, som antogs (dnr Ku2011/1968/KA). Strategins mål är att kulturella verksamheter, samlingar och arkiv i ökad utsträckning ska bevaras digitalt och tillgängliggöras elektroniskt för allmänheten. 2012/13:22 i har till uppgift att bevara icke-fiktiv film som inte är avsedd för biografvisning. Som föreslog överfördes huvudmannaskapet från till KB (prop. 2010/2011:1, utg. omr. 17, s. 140). Regeringens bedömning: De satsningar som regeringen har gjort bör utgöra en god och tillräcklig grund för Stiftelsen fortsatta arbete med att vårda minne. gjorde bedömningen att det arkiv över gärning inom film, teater, television och litteratur som förvaltas av Stiftelsen är av stor betydelse och känt över hela världen. För att säkerställa att detta arv kan förvaltas och tillgängliggöras för nutida och kommande generationer borde staten lämna ett bidrag till Stiftelsen om . Remissinstanserna: Samtliga instanser som kommenterat förslaget har ställt sig positiva. Flera instanser har påpekat att bidraget inte ska tas från ordinarie filmanslag. Skälen för regeringens bedömning: Stiftelsen bildades av , , Kungliga Dramatiska teatern AB och för att ta hand om det privata arkiv med konstnärligt skapande som donerade. Arkivet består bland annat av manuskript, synopsis, anteckningar, skisser, fotografier och så kallade bakomfilmer från filminspelningar. Stiftelsens uppdrag är att förvalta, bevara och förmedla kunskap om och hans samlade konstnärskap, samt att genom verk främja intresset för och kunskapen om som film- och kulturnation. Arkivet är upptaget i Memory of the (värdefulla arkiv). Stiftelsen kapital består av scenrättigheterna till manuskript och pjäser. Stiftelsens verksamhet drivs med hjälp av rättighetsintäkter från scenuppsättningar världen över av verk. Regeringen har sedan bortgång avsatt sammanlagt för olika satsningar till hans minne. Inom ramen för regeringens särskilda satsning till minne av 2007 satsades till Stiftelsen för att genomföra en omfattande digitalisering av arkivet. fick för nya visningskopior av filmer, Kungliga Dramatiska teatern AB fick bland annat för en teaterfestival och fick till bevarande av filmer. Stiftelsen ansökte 2010 om medel för att slutföra satsningen på att säkerställa ett långsiktigt och slutgiltigt bevarande av arkivet. beslutade regeringen om ytterligare satsningar på bevarande av arv på totalt . Stiftelsen tilldelades de önskade medlen, 750 000 Prop. Därutöver fick Stiftelsen på för verksamhetsutveckling och Kungliga Dramatiska teatern AB för . Regeringen bedömer att de satsningar som regeringen gjort för att säkerställa Stiftelsen långsiktiga bevarande av arkivmaterial bör utgöra en god och tillräcklig grund för det fortsatta arbetet med att vårda minne. Regeringens bedömning: Om filmavtalet upphör att gälla kan det ifrågasättas om den låga mervärdesskattesatsen på biografföreställningar bör behållas. gjorde bedömningen att förutsättningarna för ett nytt filmavtal var mycket osäkra, och föreslog därför en finansieringslösning med ett utökat statligt stöd och höjd mervärdesskatt på biografföreställningar. föreslog att statens insatser för film borde öka om avtalsfinansieringen upphörde, så att de samlade nationella stöden till filmområdet skulle uppnå minst den dåvarande nivån (2009). För att en sådan förändring skulle vara neutral för statsbudgeten borde den reducerade mervärdesskattesatsen för tillträde till biografföreställningar höjas till . Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna har uttryckt sig positivt om en helstatlig finansiering, men negativt om finansiering genom höjd mervärdesskatt. Flera instanser har i stället föreslagit en filmlag enligt polsk modell, som i korthet innebär att alla som på något sätt tjänar pengar på film bidrar med en viss procent av omsättningen för att finansiera filmstöd. De flesta av parterna till filmavtal samt har föredragit en fortsatt avtalslösning, företrädesvis med en utökad finansiering. Skälen för regeringens bedömning: Enligt filmavtalet bidrar biografägarna till finansieringen av de ändamål som anges i avtalet genom den så kallade biografavgiften av bruttobiljettpriset. är mervärdeskatten reducerad för biografbiljetter och uppgår till . För övriga kommersiella visningsfönster för film, som till exempel dvd, betal-tv och beställtjänster för film (video on demand), gäller full mervärdeskatt, det vill säga . Det finns tydliga kopplingar mellan det statliga skatteuttaget på biografmarknaden och biografavgiften. Vid filmavtalets tillkomst infördes en avgift på av bruttobiljettintäkten mot att den dåvarande nöjesskatten på avskaffades. När mervärdesskatt på biografföreställningar infördes bestämdes skattesatsen till . Den dåvarande regeringen utgick från att filmavtalet kunde bestå vid denna mervärdesskattenivå (prop. 1995/96:191, Mervärdesskatt på entréavgifter till biografföreställningar, s. 7). filmavtal gäller till och med och för- längs med åt gången om avtalet inte sägs upp månader 2012/13:22 före avtalstidens utgång. Därutöver får parterna säga upp avtalet under pågående avtalsperiod, till exempel om antalet biografbesök sjunker under en viss nivå. Om filmavtalet upphör att gälla kan det ifrågasättas om den låga mervärdesskattesatsen på biografföreställningar bör behållas. Avdrag vid inkomstbeskattningen för avgifter och bidrag till Stiftelsen Regeringens förslag: Vid inkomstbeskattningen ska avdrag göras för sådana avgifter och bidrag till Stiftelsen som Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra Skälen för regeringens förslag: Enligt 16 kap. 11 § inkomstskatte- lagen (1999:1229) ska sådana avgifter och bidrag till Stiftelsen () som avses i ett avtal som träffats den 15 mellan å ena sidan staten samt å andra sidan företrädare för filmbranschen och tv-företagen dras av. Avtalet (filmavtal) avser finansiering av stöd till svensk film och började gälla Avtalsmodellen har dock använts inom svensk filmpolitik sedan Det första filmavtalet ingicks 1963. filmavtalet omformulerats och omförhandlats med olika tidsintervall. Bestämmelsen om avdrag för avgifter och bidrag till fanns ursprungligen i en särskild lag, lagen (1963:173) om avdrag för avgifter till Stiftelsen , m.m. ändrats när nya avtal träffats, (se prop. 2005/06:3, bet. 2005/06:KrU5, rskr. 2005/06:98 och SFS 2005:1146). Ett nytt filmavtal, filmavtal, undertecknades Det nya avtalet gäller till och med , med möjlighet till förlängning åt gången. Avtalet är i allt väsentligt uppbyggt på samma sätt som film- Det innebär bland annat att de avgifter och bidrag som betalas in till enligt avtalet är avsedda att användas för att främja Sådana avgifter och bidrag bör även i fortsätt- ningen dras av. En hänvisning till filmavtal införs därför i 16 kap. 11 § inkomstskattelagen.