prop · GZ0385 · 2012-03-19 00:00:00 — befintliga möjligheter tillräckliga för att tillgodose konventionens krav. I konventionen finns också bestämmelser om överlämnande av upp- gifter och information mellan centralmyndigheter eller andra myndig- heter i de fördragsslutande staterna. Det kan gälla en begäran från en fördragsslutande stat om en rapport angående hur situationen ser ut för ett barn som har hemvist i , eller en begäran om att en svensk myndighet skall vidta åtgärder till skydd för barnet. Utredningen föreslår att socialnämnden skall vara behörig att handlägga en sådan begäran. Vidare har en myndighet i en fördragsslutande stat som överväger åtgär- der en möjlighet att begära att en myndighet i en annan fördragsslutande stat skall överlämna relevanta uppgifter. När det är en svensk myndighet som överväger åtgärder är det enligt utredningens uppfattning den myn- dighet som överväger åtgärder som också bör ställa frågan. När frågan kommer från en utländsk myndighet är det den svenska myndighet som har den relevanta informationen som är behörig att handlägga en sådan begäran. Om ett barn utsätts för allvarlig fara skall berörda svenska myndigheter underrätta myndigheterna i en annan stat där barnet finns om faran och om vidtagna eller övervägda åtgärder. En förälder som är bosatt i och som vill få eller behålla umgänge med sitt barn som har hemvist i en annan fördragsslutande stat, får begära att svenska myndigheter samlar in upplysningar eller underlag om föräldern. Myndigheten får också uttala sig om förälderns lämplighet att utöva umgänge med barnet och under vilka villkor umgänge skulle kunna utövas. Utredningen föreslår att socialnämnden skall vara behörig att handlägga en sådan begäran. En svensk myndighet som prövar en fråga om umgänge kan också komma att få motsvarande upplysningar rörande en förälder och ett motsvarande uttalande från myndigheterna i en annan fördragsslutande stat. Den svenska myndigheten är då skyldig att beakta dessa uppgifter när den beslutar om umgänget. Rent generellt gäller att överföring av information till en utländsk myndighet kan förhindras av gällande svenska sekretessbestämmelser. En sekretessbelagd uppgift får inte lämnas ut till en utländsk myndighet annat än om utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning, eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få utlämnas till en svensk myndighet, och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten. Utredningen anser inte att det finns anledning att utvidga möjligheterna att lämna ut sekretessbelagda uppgifter jämfört med vad som redan är möjligt enligt gällande lag- stiftning. Enligt personuppgiftslagen (1998:204) är det som huvudregel förbjudet att överföra personuppgifter till en stat som inte ingår i Europeiska unionen eller är ansluten till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av personupp- gifterna. Detta skulle kunna medföra problem vid tillämpningen av sam- arbetsbestämmelserna . Eftersom skyddet för enskildas personliga integritet genom gällande sekretessbestämmelser är väl tillgodosett föreslår utredningen en bestämmelse som tillåter att över- föring av personuppgifter får ske till en tredje stat utan hinder av bestämmelserna i personuppgiftslagen. Allmänna bestämmelser och slutbestämmelser Haag- konvention innehåller även bestämmelser av mer admini- strativ natur och bestämmelser som är riktade till staterna och inte till den enskilde tillämparen. Det finns bl.a. en bestämmelse enligt vilken myndigheterna i barnets hemviststat får utfärda intyg. Ett sådant intyg kan visa i vilken egenskap en person som har föräldraansvar för ett barn handlar, och vilka befogen- heter personen har. Utredningen föreslår att regeringen får utfärda före- skrifter i fråga om sådana intyg. Konventionen innehåller också bestämmelser om behandling av per- sonuppgifter och sekretess. Behandlingen av personuppgifter överens- stämmer med personuppgiftslagen. Av bestämmelsen om sekretess följer att svenska myndigheter skall sörja för att de upplysningar som de får omfattas av sekretess enligt svensk lag. Utredningen föreslår att det införs en bestämmelse i sekretesslagen (1980:100) som gör det möjligt för en domstol att förordna om sekretess i mål och ärenden enligt kon- ventionen för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållan- den om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Om uppgiften kommer från en utländsk myndighet föreslås att det inte skall behövas någon begäran från part. Detta förslag bör även gälla för uppgifter i mål och ärenden enligt II-förordningen. Utredningen föreslår vidare att regeringen skall bemyndigas att med- dela föreskrifter i fråga om översättning av handlingar som skall skickas till en utländsk myndighet. I vissa fall kan det t.ex. vara befogat att låta en part stå för kostnaderna för översättningen. Konventionen innehåller två reservationsmöjligheter. Den ena gäller språk och tillåter att reservera sig antingen mot franska eller mot engelska i meddelanden till de svenska myndigheterna. Utredningen föreslår att möjligheten till reservation mot franska skall utnyttjas. En sådan reservation övervägs även i och . Konventionen har ett brett tillämpningsområde och uppmuntrar i många avseenden till direktkontakt mellan myndigheter. I många fall kan frågor kräva snabba beslut. De flesta myndigheter kan hantera kontakter på engelska, medan handlingar på franska ofta kan kräva översättning. Den andra reservationsmöjligheten öppnar för att kan förbe- hålla de svenska myndigheterna behörighet i fråga om åtgärder till skydd för ett barns egendom i , samt att de svenska myndigheterna inte behöver erkänna föräldraansvar eller en åtgärd om den är oförenlig med en åtgärd som har vidtagits av svenska myndigheter med avseende på den nämnda egendomen. Varken i eller har föreslagits att någon sådan reservation skall göras. Utredningen bedömer också att det inte finns tillräckligt starka skäl för att föreslå en reservation i detta avseende. Bestämmelserna som ger möjlighet att fatta interimistiska beslut och vidta åtgärder med verkan endast i får anses vara tillräckliga. Vid sidan av II-förordningen, och övrig konventionsgrundad lagstiftning finns ett visst utrymme för svensk allmänt tillämplig, s.k. autonom, rätt. Som nämns inledningsvis före- skriver direktiven att det skall övervägas om vissa av bestämmelserna i bör göras allmänt tillämpliga, och det står utredningen fritt att ta upp anknytande internationella familjerättsfrågor. En ny lag om internationella föräldraansvarsfrågor Utredningen föreslår att det skall införas en ny lag om internationella Den föreslagna lagen blir tillämplig i de fall då varken II-förordningen, eller någon annan konventionsbaserad lagstiftning är tillämplig. att betrakta som ett komplement till den EG-rättsliga och den konven- tionsbaserade lagstiftningen på området. slås ha samma betydelse som enligt . därför tillämplig både på civilrättsliga och offentligrättsliga åtgärder till skydd för barn. Hemvistprincipen gäller som huvudregel enligt såväl II-förord- Principen innebär att barnets hem- vist blir det anknytningsfaktum som primärt styr frågor om internationell behörighet och lagval. Utredningen anser att hemvistprincipen skall vara huvudregeln även i den svenska autonoma rätten. förordningen och blir tillämpliga i förhållande till alla barn som har hemvist i behöver det inte föreskrivas i den svenska autonoma rätten att svenska myndigheter är behöriga om barnet har hemvist i . En tillämpning av hemvistprincipen i den autonoma rätten får i stället indirekt till följd att utländska myndigheters behörighet som huvudregel skall accepteras när barnet har hemvist i ett annat land (som inte tillämpar II-förordningen eller 1996 års Av den föreslagna lagen följer emellertid att svenska myndigheter trots detta i vissa fall är behöriga att vidta åtgärder till skydd för ett barn som är svensk medborgare även när barnet inte har hemvist här i landet. Det gäller när myndigheterna i barnets hemvistland (eller undantagsvis barnets vistelseland, om det är så att barnets hemvist inte kan fastställas) inte anser sig vara behöriga, eller om det annars finns På så sätt införs en säkerhetsventil för att tillgodose att behövliga åtgärder till skydd för ett barn kan vidtas. att den hemvistdefinition som finns i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (lag) skall tas in i den föreslagna lagen. I definitionen sägs dock uttryckligen att den tar sikte på barnets hemvist. Utredningen föreslår också att det i den nya lagen regleras vilket lands lag som myndigheterna skall använda i frågor om föräldraansvar med används därvid som förebild, vilket innebär att svenska myndigheter som huvudregel skall tillämpa svensk lag vid utövande av sin behörighet. det finns skäl för det skall utländsk lag kunna beaktas eller tillämpas i En bestämmelse i utländsk lag får dock inte tillämpas om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rätts- ordningen att tillämpa bestämmelsen med hänsyn tagen till barnets bästa (ordre public). Vidare föreslås att utländska myndigheters lagakraftvunna avgöranden i frågor om föräldraansvar som huvudregel skall erkännas i . skall också vara möjligt att få fastställt om ett utländskt avgörande erkänns eller inte. Utredningen föreslår att skall göra denna Erkännande av ett utländskt avgörande får vägras under vissa Vid bestämmande av dessa förutsättningar har bestäm- melserna huvudsakligen fått stå som förebild. Erkännande skall således kunna vägras t.ex. om en person hävdar att avgörandet hindrar honom eller henne att utöva sitt föräldraansvar, om avgörandet har meddelats utan att personen har fått möjlighet att yttra sig (om det inte är ett brådskande fall). Erkännande kan också vägras om avgörandet strider mot ett senare avgörande som uppfyller kraven på Det utländska avgörandet gäller inte heller i om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen, med hänsyn tagen till barnets bästa (ordre Om ett utländskt avgörande som erkänns i önskas verk- ställt här i landet, skall så kunna ske efter bifall till en ansökan om En sådan ansökan föreslås prövas av i ett Utredningen föreslår vidare att hovrätten skall vara bunden av de fak- tiska omständigheterna på vilka den utländska myndigheten grundade sin behörighet, och att det utländska avgörandet inte får omprövas i sak. Vidare skall ett avgörande kunna erkännas eller förklaras verkställbart i Av det anförda följer att utredningen har föreslagit att grundtankarna och vissa av de specifika bestämmelserna (jämför hemvistprincipen, tillämplig lag i föräldraansvarsfrågor och erkännande av utländska avgöranden som huvudregel) bör stå som före- bild även för den autonoma rätten. Många av konventionens bestäm- melser är emellertid inriktade på och förutsätter att det finns ett samarbete mellan de fördragsslutande staterna. inte göras allmänt tillämpliga eftersom det inte kan förväntas finnas ett välstrukturerat samarbete med en annan stat när den autonoma svenska rätten är tillämplig. Av detta skäl väljer utredningen att inte föreslå att t.ex. bestämmelsen om behörighet vid olovliga bortföranden skall stå som förebild för en allmänt tillämplig bestämmelse. Övriga lagändringar och överväganden Både enligt II-förordningen och enligt har svensk myndighet behörighet i brådskande fall. vention ger dessutom behörighet att vidta tillfälliga åtgärder, med verkan bara i den stat där åtgärderna vidtas. I båda fallen krävs att barnet eller barnets egendom finns i . De materiella förutsättningarna för att meddela sådana beslut måste dock finnas i den svenska rätten, dvs. I gällande rätt ger lag viss behörighet att meddela interimistiska beslut i frågor om förmynderskap och vårdnad. Utredningen föreslår att dessa bestämmelser lag upphävs och att det i stället införs en uttrycklig reglering både i lagen med kompletterande bestämmelser till II-förordningen och i den föreslagna lagen med kompletterande bestämmelser till Haag- konvention. Behov av ytterligare kompletterande lagstiftning saknas. finns en möjlighet enligt 6 kap. 4 § andra stycket att göra en anmälan om gemensam vårdnad direkt till , om barnet och föräldrarna är svenska medborgare, barnet är folkbokfört i och något förordnande om vårdnad inte har meddelats tidigare. Föräldrarna kan också få gemensam vårdnad genom registrering hos efter en anmälan till socialnämnden i samband med att nämnden skall godkänna en faderskapsbekräftelse eller en bekräftelse av föräldraskap. Även detta kräver att barnet är folkbokfört i men det finns inte något krav på svenskt medborgarskap. Kriterierna för folkbokföring och för hemvist är inte överensstämmande. Det kan inträffa situationer där , trots att de uttryckliga förutsätt- ningarna i den angivna bestämmelsen är uppfyllda, inte har internationell behörighet att tillämpa bestämmelsen, i vart fall sedan II-förord- ningen trädde i kraft. Vidare är barnets hemvist i en förutsättning för att registrering av den gemensamma vårdnaden skall vara gällande i de stater som är anslutna till , vars bestämmelser i ex lege- och liknande situationer avser föräldra- ansvar enligt hemviststatens lag. Utredningen föreslår därför att kravet på att barnet är folkbokfört i ersätts med ett krav på att barnet har hemvist i . Eftersom utredningen föreslår att hemvistprincipen skall få genomslagskraft även i svensk autonom rätt, och då utredningen inte anser att det finns fog för att låta medborgarskapskravet vara styrande, föreslår utredningen också att bestämmelsen skall ändras så att kravet på att barnet och föräldrarna skall vara svenska medborgare tas bort. Lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn har till- kommit för att stärka skyddet för barn som är utländska medborgare eller statslösa och som kommer ensamma till eller som blir ensamma under sin vistelse här. I enlighet med hemvistprincipens genomslag ovan finns anledning att vidga lagens tillämpningsområde något. Utredningen föreslår därför att lagen skall vara tillämplig i förhållande till alla barn, dvs. även i förhållande till barn med svenskt medborgarskap som kom- mer till under de förutsättningar som anges i lagen. Eftersom det inte är aktuellt att ge uppehållstillstånd till en svensk medborgare föreslås att tidpunkten då barnet får uppehållstillstånd i skall ersättas med tidpunkten då barnet får hemvist här i landet. Detta innebär inte någon praktisk skillnad jämfört med vad som redan gäller, då det får presu- meras att ett barn som är utländsk medborgare eller statslös får hemvist i i samband med att det beviljas uppehållstillstånd här. Bestämmelserna i den föreslagna lagen om internationella föräldra- ansvarsfrågor får också till följd att ett flertal bestämmelser i 4 kap. lag blir verkningslösa eller onödiga. Utredningen föreslår att dessa bestämmelser skall upphävas. Eftersom ett svenskt tillträde till förutsätter att EU först bemyndigar medlemsstaterna att ratificera konventionen, före- slår utredningen att det överlämnas till regeringen att bestämma när lagen som inkorporerar konventionen tillsammans med de kompletterande bestämmelserna skall träda i kraft. Detsamma bör enligt utredningens uppfattning gälla alla de övriga lagförslagen som i större eller mindre utsträckning har anknytning till konventionen. Även dessa föreslås gälla som lag och innebär att konventionens bestämmelser är tillämpliga på åtgärder som vidtas efter det att konventionen har trätt i kraft i . I fråga om erkännande och verkställighet skall konven- tionens bestämmelser vara tillämpliga i fråga om åtgärder som har vid- tagits efter det att konventionen har trätt i kraft mellan de två berörda staterna (dvs. den stat där åtgärden har beslutats och den stat för vår del där det är aktuellt att erkänna eller verkställa åtgärden). Kon- ventionen ger dock inte något svar på frågan vad som skall gälla i de s.k. ex lege-situationerna för barn som har fått hemvist i före konven- tionens ikraftträdande. Utredningen föreslår en övergångsbestämmelse som innebär att konventionens regler skall gälla i förhållande till dessa barn. Det innebär att det förhållande som gällde i fråga om föräldra- ansvar för barnet direkt på grund av lag enligt lagen i barnets tidigare hemviststat skall erkännas i , samt att svenska bestämmelser skall gälla i den mån dessa regler tillerkänner föräldraansvar till en person som inte tidigare hade det. Även i fråga om den föreslagna lagen om internationella föräldra- ansvarsfrågor behövs övergångsbestämmelser. Utredningen föreslår att den nya lagen får börja tillämpas först på ärenden som anhängiggörs efter lagens ikraftträdande och när det gäller erkännande och verkställighet på avgöranden som meddelats efter lagens ikraftträdande. Ärenden som har väckts och avgöranden som har meddelats får hand- läggas enligt äldre bestämmelser. Betänkandets lagförslag (SOU 2005:111) 1Förslag till lag om 1996 års om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn Härigenom föreslås följande. 1 § Artiklarna 156 i den i dagtecknade kon- ventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () skall i originaltexternas lydelse gälla som lag här i landet. Originaltexterna skall ha samma giltighet. Originaltexterna finns tillsammans med en svensk översättning intagna som bilaga till denna lag. behörighet i vissa fall 2 § är behörig svensk myndighet att 1.upprätta rapporter enligt artikel 32 , 2.godkänna en utländsk myndighets placering av ett barn i enligt artikel 33 , samt 3.samla upplysningar och uttala sig i frågan om en förälders lämp- lighet i umgängesfrågan enligt artikel 35.2 . 3 § Om behörighet för svensk socialnämnd föreligger i enlighet med och behörig socialnämnd saknas, är social- nämnden i behörig. 4 § Beslut som avses i 6 kap. 20 § och 10 kap. 16 § får meddelas när behörighet föreligger för svensk domstol i enlighet med artikel 11 eller 12 . Sådana beslut får när som helst återkallas. 5 § Parterna skall ges tillfälle att yttra sig innan en svensk myndighet fattar beslut i fråga om en framställning om behörighet enligt artikel 8 eller 9 , såvida det inte är uppenbart obehöv- ligt. 6 § Myndighetens handläggning av en framställning om behörighet enligt artikel 8 eller 9 skall vara skriftlig. Muntlig handläggning får dock förekomma när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av saken eller om enskild part begär det. 7 § Om en svensk myndighet utövar behörighet i en fråga som omfattas av en framställning om behörighet till en utländsk myndighet enligt artikel 8 , får målet eller ärendet inte avgöras slutligt i sak innan den utländska myndigheten har lämnat besked i fråga 8 § En svensk myndighets beslut med anledning av en framställning om behörighet i enlighet med artikel 8 eller 9 får 9 § En svensk myndighet som utövar behörighet skall avskriva målet eller ärendet från vidare handläggning om en utländsk myndighet blir behörig efter tillämpning av artikel 8 eller 9 . 10 § En svensk myndighet får utan hinder av 33 § i personuppgiftslagen (1998:204) överföra personuppgifter till behöriga myndigheter i tredje land, om det behövs för att erforderliga åtgärder till skydd för ett barn enligt skall kunna övervägas och vidtas. gäller även sådana personuppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen. Beslut om erkännande och verkställbarhet 11 § är behörig domstol att pröva en ansökan om er- kännande och om verkställbarhetsförklaring av ett utländskt avgörande i enlighet med artiklarna 24 och 26 . 12 § Den som ansöker om erkännande eller om verkställbarhetsförkla- ring av ett utländskt avgörande skall tillsammans med ansökan ge in avgörandet i original eller av myndighet bestyrkt kopia. verkställbarhetsförklaring skall även bifogas bevis om att verkställighet får ske i den fördragsslutande stat där avgörandet har meddelats. Hovrätten får förelägga sökanden att inkomma med ytterligare hand- 13 § De handlingar som ges in till hovrätten skall vara översatta till svenska språket om inte hovrätten finner att det är obehövligt. 14 § En ansökan får inte bifallas utan att tillfälle har lämnats motpart att 15 § Hovrätten får förklara avgörandet helt eller delvis gällande eller 16 § Bifalls en ansökan om verkställbarhet, sker verkställighet enligt svensk rätt i enlighet med de regler som gäller för verkställighet av ett svenskt avgörande i en motsvarande fråga. En föreskrift om tvångsmedel i det utländska avgörandet skall inte 17 § Regeringen utser en centralmyndighet med uppdrag att fullgöra de uppgifter som följer av . 18 § Om en framställning enligt artikel 8, 9, 32 eller 34.1 skickas till en svensk myndighet som inte är behörig, skall myndigheten skyndsamt skicka framställningen till centralmyndig- heten för vidarebefordran till behörig svensk myndighet. Första stycket gäller även för andra förfrågningar eller underrättelser som skickas till svensk myndighet i enlighet med bestämmelserna . [...]1 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Artikel 16 skall tillämpas även beträffan- de barn som har förvärvat hemvist i före lagens ikraftträdande. 1 Bilagan, dvs. i dess franska och engelska lydelse jämte förslag på svensk översättning, är utelämnad här. Den finns dock intagen som bilaga 3 till betänkandet. Förslag till lag om internationella Härigenom föreslås följande. 1 § Denna lag är tillämplig på frågor om föräldraansvar när det finns anknytning till en annan stat. Lagen gäller inte om något annat följer av annan lag. Särskilda bestämmelser finns i II-förordningen. 2 § Föräldraansvar enligt denna lag har samma innebörd som i konven- tionen i bilagan till lagen om 1996 års om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om för- äldraansvar och åtgärder till skydd för barn (). 3 § När det är till barnets bästa får en svensk myndighet ta upp en fråga angående föräldraansvar om 1.barnet är svensk medborgare och 2.barnet har hemvist utomlands eller, om barnets hemvist inte kan fastställas, vistas utomlands. Första stycket gäller endast om behörighet saknas för myndigheterna i barnets hemviststat eller, när barnets hemvist inte kan fastställas, myn- digheterna i den stat där barnet vistas eller om det annars finns särskilda skäl. 4 § Om en svensk domstol prövar ett äktenskapsmål med stöd av 3 kap. i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, får frågor angående vårdnad, boende och umgänge tas upp i samband med äktenskapsmålet om åtminstone en av makarna har vårdnaden om barnet och det är till barnets bästa att svensk myndighet prövar frågan. 5 § Vid utövande av behörighet i frågor om föräldraansvar skall svensk lag tillämpas. I den mån skyddet för barnets person eller egendom så kräver, får undantagsvis lagen i en annan stat till vilken barnets situation har väsent- lig anknytning tillämpas eller beaktas. Erkännande av utländska avgöranden 6 § Ett lagakraftvunnet avgörande i fråga om föräldraansvar, som har meddelats i en annan stat, gäller i . 7 § Med ett avgörande förstås i denna lag en dom eller ett beslut som har meddelats av domstol eller annan myndighet. Med ett avgörande jämställs ett avtal som har ingåtts vid ett domstols- förfarande eller som har godkänts av administrativ myndighet. 8 § Erkännande får dock vägras 1.om den utländska myndigheten som meddelade avgörandet inte grundade sin behörighet på barnets hemvist eller, om barnets hemvist inte kan fastställas, vistelse, eller det annars fanns skälig anledning att talan prövades där,