prop · GZ03100 · 2012-04-16 00:00:00 — Svag utveckling av näringslivets produktion 2012 Den svaga efterfrågan i och i omvärlden har slagit mot produktionen i alla näringslivets branscher (se diagram 6.23). Inbromsningen har dock blivit kraftigare inom industrin jämfört med de tjänsteproducerande branscherna, eftersom den industritunga varuexporten dämpats mer än den inhemska efterfrågan. Indikatorer som orderingång och produktionsplaner pekar på en svag ökning av produktionen i näringslivet . omvärlden, i kombination med lediga resurser på arbetsmarknaden, innebär att produktionen av varor och tjänster fortsätter att öka starkt 2013 2016 (se tabell 6.6). Till skillnad från de flesta tidigare konjunkturuppgångar i väntas inte exportefterfrågan, och därmed inte industriproduktionen, vara en lika dominerande drivkraft . I stället väntas en stark utveckling av den inhemska efterfrågan, vilket leder till att tjänstesektorn blir mer betydelsefull än i tidigare konjunkturuppgångar. över hela återhämtningsperioden efter finanskrisen blir bidraget från industrin därmed mindre tongivande jämfört med bland annat återhämtningen som följde efter 1990-talskrisen. Diagram 6.23 Näringslivets produktion Index 2007 = 100 Källor: och egna beräkningar. Tabell 6.6 Näringslivets produktion Utfall , prognos för 20122016 -0,1 -0,2 Anm.: Med produktion avses förädlingsvärde, dvs. bruttoproduktion minus insatsförbrukning. Fasta priser, referensår 2010. 1 Finans- och fastighetstjänstebranscherna. Källor: och egna beräkningar. I samband med att efterfrågan i och i omvärlden successivt börjar öka stiger produktionen i både varu- och i tjänstebranscherna (se diagram 6.23). Resursutnyttjandet inom företagen minskar tillfälligt Den snabba produktionsuppgången i näringsli- vet 2010 medförde att resursutnyttjandet inom företagen och därmed produktiviteten ökade starkt.82 Indikatorer som kapacitetsutnyttjandet inom industrin tyder på att resursutnyttjandet inom företagen var något ansträngt under större delen av 2011 (se fördjupningsrutan Nuläges- bedömning av resursutnyttjandet). Företagen bedöms betrakta den svaga efter- frågeutvecklingen och som en tillfällig konjunktur- svacka. De anpassar därför inte personalstyrkan fullt ut till den lägre efterfrågan. Det beror bl.a. på att det är stora kostnader förknippade med att rekrytera och säga upp personal. Resursut- nyttjandet inom företagen och produktiviteten dämpas därför markant 2012. I takt med att efterfrågan tar fart kan företagen inledningsvis öka produktionen utan nyanställningar. Det bidrar till att produktiviteten ökar starkt 2013 och att resursutnyttjandet inom företagen blir något ansträngt. sker en gradvis normalisering av resursutnyttjandet inom företagen genom att antalet anställda, och därmed antalet arbetade timmar, samt produk- tionens övriga insatsfaktorer fullt ut anpassas till den successivt högre produktionsnivån. 82 Produktivitet mäts här som arbetsproduktivitet i näringslivet, dvs. förädlingsvärde till baspris per arbetad timme i näringslivet. I genomsnitt växer produktiviteten i närings- livet 20122016, vilket är i linje med det historiska genomsnittet sedan 1980-talet.83 Paus i sysselsättningsökningen 2012 Inbromsningen i svensk ekonomi leder till att företagens behov av att öka antalet anställda minskar. Under inledningen av 2012 har sysselsättningen minskat marginellt och framåt- blickande indikatorer på arbetskraftsefterfrågan som företagens anställningsplaner och varsel tyder på en svag utveckling på arbetsmarknaden (se diagram 6.24). Diagram 6.24 Ett urval av sysselsättningsindikatorer Lediga jobb (vänster skala) Nyanmälda platser (vänster skala) Anställningsplaner (höger skala) Anm.: Lediga jobb från Konjunkturstatistik över vakanser. Nyanmälda platser vid Arbetsförmedlingen. Anställningsplaner avser förväntningar på antal anställda från Konjunkturbarometern. Källor: , och . Sammantaget bedöms sysselsättningen sjunka marginellt och i princip vara oförändrad . Pausen i sysselsättningsökningen beror främst på att företagen inte förnyar visstidsanställningar eller ersätter naturliga avgångar i samma utsträckning som . Någon våg av varsel i paritet med utvecklingen och 2009 väntas inte. 83 I genomsnitt har produktiviteten i näringslivet ökat 19812011. Utfall , prognos för 20122016 Procentuell förändring om annat ej anges -0,3 -0,4 -0,3 -0,2 -0,1 -1,3 -2,3 -2,6 -1,6 -0,6 Anm.: BNP, produktivitet, arbetade timmar och medelarbetstid avser kalenderkorrigerade data. 1BNP till marknadspris, fasta priser. 2Produktivitet mäts som förädlingsvärde till baspris per arbetad timme. 3Potentiell sysselsättning avser inte den högsta möjliga nivån utan den nivån som är förenlig med stabil inflation och ekonomisk balans. 4Sysselsättningsgapet visar skillnaden mellan faktisk och potentiell sysselsätt- ning i procent av potentiell sysselsättning. 5I procent av arbetskraften. 6Personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program. Källor: , Arbetsförmedlingen och egna beräkningar. I samband med finanskrisen och 2009 minskade antalet arbetade timmar mer än antalet sysselsatta, dvs. medelarbetstiden minskade, bl.a. till följd av de avtal om arbetstidsförkortning som träffades mellan arbetsmarknadens parter (se diagram 6.25). När produktionen åter tog fart 2010 steg därför medelarbetstiden. Indikatorer tyder på att företagen 2011 utnyttjade befintlig arbetskraft i något större utsträckning än normalt. Att medelarbetstiden har ökat beror även på regeringens politik. Bl.a. medför jobbskatteav- draget att incitamenten att gå upp i arbetstid ökar och reformerna inom sjukförsäkrings- området bidrar till att sjukfrånvaron per sysselsatt minskar. Det något ansträngda resursutnyttjandet inom företagen 2011 medför att företagen möter den tillfälligt svagare efterfrågan 2012 i stor utsträckning med att dra ner på antalet arbetade timmar bland de som är anställda snarare än att minska antalet anställda. Därmed faller medelarbetstiden . I takt med att efterfrågan tar fart kan därför företagen inledningsvis öka antalet arbetade timmar mer än antalet anställda. Det bidrar till att medel- arbetstiden stiger 2013 och 2014 (se diagram 6.26). Anm.: Medelarbetstid mätt som antal timmar per sysselsatt och år. Källor: , och egna beräkningar. Diagram 6.26 BNP, arbetade timmar och sysselsättning Anm.: Kalenderkorrigerad data för BNP och arbetade timmar. Källor: , och egna beräkningar. Lågt resursutnyttjande på arbetsmarknaden Antalet sysselsatta i ökade med cirka 210 000 personer 20062011. Ökningen i sysselsättningen är högre än vad som enbart kan förklaras av demografiska faktorer, vilket har bidragit till att sysselsättningsgraden har ökat i de flesta åldersgrupperna (se diagram 5.3 och avsnitt 5.2.1). Sammantaget indikerar detta att strukturella faktorer, framför allt regeringens politik, har bidragit till en ökning av syssel- sättningen. Trots den relativt goda utvecklingen är resursutnyttjandet på arbetsmarknaden lågt och spåren av finanskrisen syns fortfarande (se fördjupningsrutan Nulägesbedömning av resursutnyttjandet). Den växande befolkningen i åldrarna och regeringens strukturreformer bidrar till att den potentiella sysselsättningen fortsätter att öka 20122016 (se tabell 6.7 och diagram 6.27). Detta motverkas dock på marginalen av att den utdragna lågkonjunkturen leder till att fler kommer att bli långvarigt kvar i arbetslöshet, vilket minskar de lediga resurserna på arbetsmarknaden.84 Diagram 6.27 Faktisk och potentiell sysselsättning med och utan politik Potentiell sysselsättning exkl. politik Källor: , och egna beräkningar. Diagram 6.28 BNP-gap, sysselsättningsgap och timgap Anm.: Gapen visar skillnaden mellan faktisk och potentiell nivå, i procent av potentiell Källor: och egna beräkningar. Den svaga faktiska utvecklingen av syssel- sättningen 2012 i kombination med den stigande potentiella sysselsättningen medför att resurs- utnyttjandet på arbetsmarknaden fortsätter att minska 2012 (se diagram 6.28). 84 Detta kan uttryckas som att den potentiella sysselsättningen blir något lägre än vad som skulle ha varit fallet utan dessa negativa s.k. persistenseffekter. att sysselsättningen kan öka starkt 20132016, när arbetskraftsefterfrågan tar fart, utan att det uppstår brist på arbetskraft. I takt med att efterfrågan i ekonomin ökar och resursutnyttjandet inom företagen stiger börjar företagen öka antalet anställda . Återhämtningen på arbetsmarknaden blir stark 20142015 och 2016 bedöms resurs- utnyttjandet på arbetsmarknaden vara normalt. Sammantaget bedöms antalet sysselsatta stiga med ca 190 000 personer som en följd av konjunkturåterhämtningen, regeringens politik och ökningen av antalet personer i arbetsför ålder. En allt större andel jobbar i tjänstebranscherna Efterfrågan på arbetskraft skiljer sig kraftigt mellan olika branscher , till följd av både strukturella och konjunkturella faktorer (se tabell 6.8). Indikatorer så som anställnings- planer enligt konjunkturbarometern tyder på att antalet sysselsatta inom industrin minskar betydligt . Även för handeln är indikatorerna svaga och antalet sysselsatta väntas i princip vara ungefär oförändrat 2012. bedöms sysselsättningen öka i god takt i företagstjänstebranscherna.85 Sysselsätt- ningen i företagstjänstebranscherna har stigit både under finanskrisen, samt under konjunkturåterhämtningen 2010 och 2011. En förklaring till den ihållande ökningen av sysselsättningen i företagstjänstebranscherna är att bemanningsföretagen har expanderat snabbt. Den snabba expansionen bedöms delvis vara driven av en trend som innebär att bemanningspersonal blir en allt viktigare del av arbetsmarknaden. Denna trend väntas fortsätta ytterligare , vilket medför att bemanningsbranschen bidrar till ett ökat antal sysselsatta i företagstjänstebranscherna 2012, trots den generellt sett svagare arbets- kraftsefterfrågan. Överflyttningen av sysselsatta från industrin till bemanningsbranschen bidrar till att antalet personer anställda i industribranschen minskar 85 Begreppet företagstjänstebranscherna omfattar bl.a. juridisk och ekonomisk konsultverksamhet, arkitekt- och reklambyråer, samt uthyrning, leasing och bemanning. Den relativt svaga utvecklingen i de varuproducerande branscherna är dock i första hand en strukturell förändring som pågått (se diagram 6.29). Den svaga inkomstutvecklingen för kommun- sektorn bidrar till att den totala kommun- finansierade sysselsättningen bedöms i princip vara oförändrad 20122014 för att därefter minska något (se vidare avsnitt 9). Syssel- sättningen i privat sektor som finansieras av kommunsektorn fortsätter dock att öka 20122016. Det medför att antalet sysselsatta i kommunsektorn minskar något 20122016 (se tabell 6.8). Tabell 6.8 Sysselsättningen i olika sektorer Utfall , prognos för 20122016 -1,7 -0,2 -0,7 -0,5 -0,7 -0,7 -0,2 -0,9 -1,1 -1,1 -0,5 -0,8 -0,5 -0,7 -0,6 -0,1 Anm.: Bransch- och sektorindelning enligt nationalräkenskaperna. 1 I ekonomin totalt inkluderas även sysselsatta i hushållens icke vinstdrivande organisationer. Källor: och egna beräkningar Diagram 6.29 Andel sysselsatta i näringslivet varu- resp. tjänsteproducenter samt i offentliga myndigheter Anm.: Sysselsatta enligt nationalräkenskaperna. Källor: och egna beräkningar. Svag ökning av antalet personer i arbetskraften 20122016 Trots att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden har varit lågt sedan finanskrisen har antalet personer i arbetskraften ökat betydligt (se Den viktigaste förklaringen till detta är att regeringens reformer, framför allt jobbskatteavdraget, har ökat incitamenten att delta i arbetskraften. Även en ökning av befolkningen i åldrarna har bidragit till att antalet personer i arbetskraften har ökat. År 20122016 ökar antalet personer i arbetskraften i betydligt långsammare takt jämfört med utvecklingen . Det beror framför allt på att regeringens genomförda strukturreformer bedöms ha fått nästan fullt genomslag på arbetskraften . Vidare bidrar den demografiska samman- sättningen av befolkningen i åldrarna till att dämpa ökningen av antalet personer i arbetskraften. som befolkningen i åldrarna ökar ändras sammansättningen så att åldersgrupper med ett lågt arbetskraftsdeltagande ökar. Det beror framför allt på att andelen i åldersgruppen , som har ett lågt arbetskraftsdeltagande, ökar till följd av att den stora generation som föddes går i pension. Det demografiska bidraget till arbetskraften blir därför mindre än befolkningstillväxten i åldersgruppen . Diagram 6.30 Arbetskraft och sysselsatta 1574 år Källor: , och egna beräkningar. Sammantaget bedöms antalet personer i arbetskraften stiga med ca 80 000 personer , vilket kan jämföras med en ökning av antalet personer i arbetskraften med ca 250 000 personer (se diagram 6.30). Minskningen av arbetslösheten, som pågått , avstannade . är sysselsättningen i princip oförändrad som antalet personer i arbetskraften fortsätter att öka. Det medför att arbetslösheten stiger till 2012. Ökningen av arbetslösheten beror huvud- sakligen på att tiderna i arbetslöshet blir längre och i mindre utsträckning på att flödet till arbetslöshet ökar. Anm.: Långtidsarbetslösa avser arbetslösa eller längre (svensk praxis), mätt enligt Arbetskraftsundersökningarna. Säsongrensad data, tre månaders glidande medelvärde. Den svaga utvecklingen medför att de problem som finns på arbetsmarknaden förvärras . Långtids- arbetslösheten är fortfarande hög och bedöms öka 2012 (se diagram 6.31 samt avsnitt 5.2). Eftersom en individs kompetens tenderar att minska med arbetslöshetstidens längd, som långtidsarbetslöshet i sig kan vara stigmatiserande, bedöms avmattningen i konjunkturen leda till s.k. negativa persistens- effekter. Persistenseffekterna ökar jämvikts- arbetslösheten med ca 0,4 procentenheter.86 Dessa effekter väntas dock klinga av . Trots persistenseffekterna bidrar regeringens reformer till att jämviktsarbetslösheten bedöms minska till 2016 (se diagram 6.32). 86 Jämviktsarbetslösheten är den arbetslöshet som ekonomin går mot om inga ytterligare störningar inträffar. Denna bestäms huvud- sakligen av de regler och institutioner som omgärdar arbetsmarknaden, t.ex. arbetslöshets- och sjukförsäkringarnas utformning. Procent av arbetskraften, årsvärden Anm.: Jämviktsarbetslöshet motsvarar skillnaden mellan potentiell arbetskraft och potentiell sysselsättning, i procent av potentiell arbetskraft. Källor: , och egna beräkningar. Sammantaget bedöms regeringens struktur- reformer, som jobbskatteavdraget och föränd- ringen av arbetslöshetsförsäkringen, sänka jämviktsarbetslösheten . I takt med att sysselsättningen stiger börjar även arbetslösheten åter att minska. Den väntas därefter avta i snabb takt till 2016. Antalet arbetslösa uppgår då till ca 270 000 personer. Andelen av arbetskraften som deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder var 2010 den högsta sedan slutet på 1990-talskrisen och ökade marginellt 2011. Den utdragna lågkonjunkturen bedöms medföra att andelen i olika typer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder fortsätter att öka 2012, främst beroende på att fler deltar i jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för unga. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bedöms i viss mån motverka de negativa persistenseffekter som lågkonjunkturen med- fört. år varit normerande. Efter att större delen av industrins avtal blev klara , har även löneavtal för pappersindustrin och byggbranschen slutits under inledningen av 2012. För de avtal som har slutits i inledningen av 2012 har industrins avtal varit normerande. De avtal som är kvar att slutas beräknas i stort följa industrins, även om enskilda avvikelser inte kan uteslutas. Det fortsatt låga resursutnyttjandet på arbets- marknaden och konjunkturavmattningen bidrog till måttliga löneökningar i industrins centrala avtal, även om löne- ökningarna i de centrala avtalen blev högre i denna avtalsrunda än avtalsrörelse. Vidare bidrar den relativt svaga produktivitetstil- lväxten till att företagens möjligheter att klara av kraftiga löneökningar är begränsade. I förra avtalsrundan kom de högre löneöknings- takterna mot slutet av avtalsperioden, men i de nya avtalen förväntas de högre löneöknings- takterna komma i början av avtalsperioden. Detta medför att löneökningstakten förväntas bli något lägre 2013 än 2012. Diagram 6.33 Löneökningar i hela ekonomin Löneökningar utöver centrala avtal Källor: och egna beräkningar. Löneökningarna i de centrala avtal som slöts års avtalsrörelse kom på grund av den djupa lågkonjunkturen att bli de lägsta sedan industriavtalets tillkomst 1997 (se diagram 6.33). Detta bidrog till låga löneökningstakter . påbörjades en ny avtalsrörelse som totalt berör ca 2,7 miljoner arbetstagare. Industrins löneavtal har i drygt tio Sammantaget bedöms lönerna i hela ekonomin öka 2013, enligt konjunkturlönestatistikens definition (se diagram 6.33 och tabell 6.9). I takt med att arbetsmarknaden förbättras stiger lönerna gradvis snabbare 20142016. Lönerna bedöms dock öka något långsammare än det historiska genomsnittet . Det beror framför allt på att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden är fortsatt lågt 2014, vilket dämpar lönekraven. När hänsyn tas till produktivitetsutvecklingen, prisutvecklingen för företagen (det s.k. förädlingsvärdepriset), vinstutvecklingen och regeringens reformer är bedömningen att lönerna i näringslivet kommer att öka med i genomsnitt 20142016. Diagram 6.34 Reallön och nominell lön Anm.: Reallön är nominell löneökning enligt nationalräkenskaperna deflaterad med hushållens konsumtionsdeflator. Källor: , och egna beräkningar. Tabell 6.9 Löner och inflation Utfall , prognos för 2012-2016 KL, hela ekonomin1 NR, hela ekonomi2 Anm.: En utförligare tabell återfinns i tabellsamlingen i bilaga 1. 1Timlön enligt konjunkturlönestatistiken. 2Timlön enligt nationalräkenskaperna. 4KPI med fast ränta. Källor: , , och egna beräkningar.¨ Det låga resursutnyttjandet och den för- hållandevis svaga produktivitetstillväxten medför att ökningstakten av reallönen 20122016 bedöms bli marginellt lägre än det historiska genomsnittet . Däremot är ökningstakten av reallönen betydligt högre än den var 20062011 (se diagram 6.34). Löneutvecklingen mäts både av konjunkturlöne- 87 Bedömningen av löneutvecklingen 20142016 utgår ifrån att arbets- kostnaden bestäms av potentiell produktivitet och av den strukturella utvecklingen av förädlingsvärdepriserna. beaktas även den effekt på lönerna som uppkommer på grund av regeringens reformer. statistiken och inom nationalräkenskaperna.88 Lönerna enligt nationalräkenskaperna ökade betydligt långsammare än lönerna enligt konjunkturlönestatistiken till följd av de s.k. krisavtalen i samband med finans- krisen. År 2011-2016 bedöms dock lönerna enligt konjunkturlönestatistiken och national- räkenskaperna öka i ungefär samma takt. Inflationen mätt som konsumentprisindex (KPI) var 2011. Det beror till stor del på att räntorna steg kraftigt och 2011. Den underliggande inflationen mätt med KPIF, som visar KPI med fast ränta, var 2011. Det låga inflationstrycket 2011 förklaras av ett lågt resursutnyttjande och att enhetsarbets- kostnaderna utvecklades svagt (se diagram 6.35). ökar företagens enhetsarbets- kostnader snabbare än 2010 och 2011 till följd av att löneökningstakten är något högre som produktivitetstillväxten dämpas av konjunkturavmattningen. Det låga resurs- utnyttjandet i ekonomin som helhet 2012 medför dock att inflationstrycket förblir lågt. Denna bild stöds av de flesta tillgängliga indikatorer. Bland annat har både hushållens och företagens inflationsförväntningar på 12 månaders sikt sjunkit. Vidare bidrar sänkningen av mervärdesskatten på restaurang- och cateringtjänster till att dämpa inflationstrycket 2012. Restaurangpriserna har sänkts under inledningen av 2012 och sammantaget bedöms sänkningen av mervärdesskatten på restaurang- och cateringtjänster leda till att inflationen blir lägre 2012. Sammantaget bedöms inflationen, mätt som KPI, öka 2012. KPIF förväntas stiga 2012 (se tabell 6.9). På grund av den utdragna lågkonjunkturen väntas KPIF öka långsamt 2013 och 2014. 88 Lönemåtten skiljer sig åt genom att olika typer av ersättningar, som bonusersättning, semesterersättning, sjuklön och vissa typer av skattepliktiga förmåner ingår i nationalräkenskapernas lönemått, men inte i konjunkturlönestatistiken. Framför allt på arbetsmarknaden finns det lediga resurser , vilket dämpar löneutvecklingen. stiger resurs- utnyttjandet inom företagen, med en stark produktivitetstillväxt som följd. Enhetsarbets- kostnaderna utvecklas därför mycket svagt och bidrar till ett lågt underliggande inflationstryck 2013 och 2014. 2015 och 2016 leder stigande resurs- utnyttjande, högre oljepriser, och ökande enhetsarbetskostnader till att KPIF väntas stiga till 2016. Inflationen, mätt som KPI, väntas stiga kraftigare och 2016 på grund av stigande räntor. Diagram 6.35 Enhetsarbetskostnad, produktivitet och löner Anm.: Samtliga variabler avser näringslivet, timlön enligt nationalräkenskaperna. Källor: och egna beräkningar. Tabell 6.10 Svenska räntor och växelkurs Värde vid respektive års slut. Utfall , prognos för 20122016. ränta (10-årig) Källor: , Reuters och egna beräkningar. I takt med minskad finansiell oro har de svenska fem- och tioåriga statsobligationsräntorna stigit, och var i inledningen av 2012 i nivå med motsvarande räntor i och . De fem- och tioåriga statsobligationsräntorna bedöms dock vara låga då de antas följa den internationella utvecklingen med låga obligationsräntor. Kronan fortsätter att visa större mot- ståndskraft mot inbromsningen i konjunkturen än normalt. En stark svensk ekonomi med ett stort bytesbalansöverskott, sunda offentliga finanser och en hög potentiell tillväxt talar för att kronan stärks ytterligare något . Kronan, mätt med det handelsviktade TCW- indexet, bedöms appreciera från 124 till 121 . stärks kronan ytterligare till 119 och TCW-indexet bedöms ligga kvar på 119 under 20142016 (se tabell 6.10). Lågt inflationstryck möjliggör en expansiv penningpolitik Inbromsningen i svensk ekonomi med kraftigt dämpad tillväxt, stigande arbetslöshet och lågt inflationstryck leder till att bedöms sänka reporäntan till 2012 (se tabell 6.10). I takt med att återhämtningen i svensk ekonomi tar fart och inflationstrycket stiger börjar höja reporäntan . Reporäntan bedöms nå normala nivåer på , vilket är innan resursutnyttjandet i ekonomin som helhet normaliseras. Risken för en sämre utveckling dominerar Osäkerheten är stor avseende den framtida konjunkturutvecklingen och det finns tydliga risker för både en sämre respektive bättre utveckling. Sammantaget bedöms dock riskerna för en sämre utveckling överväga, även om de bedöms ha minskat något sedan budget- propositionen beslutades . En risk som avtagit under inledningen av 2012 är oron kring de europeiska bankernas möjlighet att finansiera sig på de finansiella marknaderna. ECB:s åtgärder med bl.a. treåriga lån till låg ränta har påtagligt minskat risken för att de statsfinansiella problemen sprider sig till banksektorn.89 I flertalet euroländer kvarstår emellertid de underliggande problemen med höga skuldnivåer och låg potentiell tillväxt. Det finns en risk att den finanspolitiska konsolideringen inte varaktigt minskar underskotten i de offentliga finanserna och att de negativa effekterna av de nödvändiga finanspolitiska åtstramningarna kan bli större än vad som antas i huvudscenariot. I råder dessutom stor osäkerhet om tidpunkten för och omfattningen av framtida finanspolitiska åtstramningar och hur de kommer att påverka ekonomin. Om utvecklingen blir svagare i både euroområdet och än vad som antas i huvudscenariot kan det resultera i en betydligt mer utdragen konjunkturuppgång i omvärlden, och därmed i . I alternativscenario 1 nedan redovisas en mer detaljerad beskrivning av hur en svagare internationell ekonomi skulle påverka . Det finns tydliga möjligheter till både en bättre och en sämre utveckling på den svenska arbetsmarknaden.