prop · H0031d16 · 2012-09-20 00:00:00 — Den grundläggande infrastrukturen för nationella radiokommunikationssystem för effektiv ledning () är färdigställd och ca 1 700 basstationer är i drift. förstärktes kapaciteten i landets sydligare delar genom förtätning samt uppgradering av befintliga basstationer. Systemet har även förbättrats genom ökad inomhustäckning och täckning på offentliga platser samt bättre robusthet att hantera längre elavbrott. Speciallösningar har utvecklats för att möta kommunikationsbehovet mellan och i andra länder. Vid utgången av 2011 var drygt 40 000 abonnenter anslutna till systemet. Utgångspunkten för var att systemet 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 när det är fullt utbyggt skulle ha 30 000 abonnemang och efter utredning om utökad användarkrets sattes målet till 50 000 abonnemang. Anslutningsläget totalt överträffade anslutningsmålet för året (). För målgruppen statliga myndigheter har anslutningen nått eller något överträffat målsättningen. Polisen är den överlägset största användarorganisationen och står för drygt hälften av abonnemangen. Kommunernas anslutning låg något över prognostiserat. För målgruppen landsting var anslutningen något lägre än prognostiserat. Regeringen konstaterar att en hög anslutningsgrad från alla aktörer inom områdena allmän ordning, säkerhet och hälsa är väsentlig för att systemet ska bli ett kommunikationsverktyg som stärker hela samhällets förmåga att hantera allvarliga olyckor och kriser. För att öka anslutningstakten har MSB bedrivit ett genomgripande förändringsarbete av både organisation och verksamhet. ökade systemets kostnader för drift och förvaltning jämfört med . Orsaken är att systemet inte togs i full drift förrän . ökade intäkterna via avgifter beroende på fler abonnenter. Totalt gick verksamheten med i underskott som täcktes med anslagsmedel. mellan staten och syftar till att säkerställa en effektiv SOS-tjänst och skapa möjlighet att tillkalla eller komma i förbindelse med polis, statlig eller samt ambulans. Staten ställer i avtalet bl.a. krav på att ska driva centraler som upprätthåller SOS-tjänsten för nödnumret 112 i hela landet avseende inkommande nödsamtal. ska erbjuda kommuner och landsting och statliga myndigheter med ansvar för räddningstjänst möjligheten att skriva egna avtal med . Dessa aktörers avtal reglerar villkoren för utlarmning av den kommunala räddningstjänsten och 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Utlarmningen av dessa resurser regleras således i särskilda avtal mellan dessa parter. har antalet verkliga nödsamtal legat varaktigt kring ca 1,5 miljoner . Enligt AB:s alarmeringsavtal med staten ska medelsvarstiden för nödnumret 112 vara högst . Den sammanlagda ackumulerande svarstiden för samtliga SOScentraler var (dnr Fö2012/400/SSK). I avtalet anges vidare att är en resurs för samhällets krisberedskap. Krav ställs vidare på att ska kunna tillhandahålla landstäckande kommunikation i i takt med att systemet byggs ut och medverka till en effektiv kommunikationssamordning samt administrera, utveckla och erbjuda samordningstjänster inom systemet. Av Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps tillsynsrapport av statens alarmeringsavtal med framgår att i huvudsak uppfyller åtaganden i alarmeringsavtalet (dnr Fö2012/1103/SSK). Regeringens bedömning är att de uppgifter som utför enligt alarmeringsavtalet bidrar till samhällets förmåga inom områdena skydd mot olyckor och krisberedskap. Regeringen beslutade om ett kommittédirektiv för en översyn av samhällets alarmeringstjänst. Syftet med översynen är att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett säkert, effektivt och ändamålsenligt sätt. Utredaren ska kartlägga samhällets alarmeringstjänst, pröva och föreslå i vilken organisationsform verksamheten ska bedrivas. Uppdraget ska redovisas . 4.8Uppföljning, utvärdering, lärande och forskning Genom lärande från inträffade händelser samt genom att erfarenheter och erhållna kunskaper från tillsyn, uppföljning och utvärdering tillvaratas och förmedlas utvecklas förmågan i samhället att förebygga, motstå och hantera olyckor samt allvarliga händelser. Arbetet med att inhämta och förmedla kunskaper sker på ett systematiskt och strukturerat sätt och genomförs såväl områdesvis som på en övergripande samhällsnivå. Inriktning och finansiering av forskning och annat utvecklingsarbete för skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar är väsentligt för att stärka skyddet och beredskapen i samhället. 4.8.1Lärande och kunskapsåterföring från olyckor och kriser samt forskning Den lärande verksamheten vid Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) syftar till att på en övergripande samhällsnivå följa upp och utvärdera samhällets förmåga att förebygga och hantera olyckor och kriser. I MSB:s årsredovisning (Fö2012/314/SSK) bedömer myndigheten att rapporten av samhällets krisberedskap leder till ett lärande och ett ständigt förbättringsarbete inom området. Myndigheten har analyserat förutsättningar för styrning av och systematik för att förbättra erfarenhetsåterföringen på , regional och nationell nivå (dnr Fö2011/1711/SSK). Myndigheten konstaterar att det finns mycket stora skillnader i mognad och resursavsättning när det gäller att ta tillvara erfarenheter mellan olika samhällsområden. Samarbete som syftar till att främja erfarenhetsutbyte och kunskapsutveckling inom området lärande från olyckor och allvarliga händelser, bör utvecklas mellan berörda aktörer. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har genomfört tillsyn och tillsynsvägledning inom området skydd mot olyckor. Tillsynen bedöms ge viktiga erfarenheter för att utveckla berörda aktörers verksamhet och för regelutvecklingen. Resultatet från genomförd tillsyn visade att regelefterlevnaden i huvudsak är god. konstaterar myndigheten att inom området skydd mot olyckor finns det förbättringsområden avseende länsstyrelsers och kommuners tillsyn. sammanställde, och analyserade MSB mer än 270 olycksundersökningar och delgav resultatet till berörda myndigheter. het är fortfarande ojämn men MSB:s stöd i form av ett nätverk av regionala samordnare har förbättrat förutsättningarna för att utjämna bristerna i verksamheten. Regeringen bedömer att insatser inom området är fortsatt viktigt för att öka förmågan hos beslutsfattare och andra berörda att lära och återföra kunskap från olyckor och kriser. Genom att öka kunskapen och bidra till större förståelse för den samlade bilden av risker skapas förutsättningar för bättre beslut om effektivare åtgärder för säkerheten och skyddet i samhället. Det samarbete på samhällssäkerhetsområdet som sker med , framförallt med (), har fortsatt att utvecklas avseende förebyggande, förberedande, hanterande samt lärande verksamhet. Den ekonomiska utvecklingen i världen har skärpt kraven på effektivitet och användbara resultat. Arbetet med att identifiera kunskaper, metoder, lärdomar etc. som är praktiskt och direkt överförbara mellan länderna blir därmed allt viktigare. Genom ett löpande och nära samarbete, inklusive erfarenhets- och expertutbyten mellan relevanta aktörer i och , uppnås en bättre förmåga att lösa sina respektive uppgifter. Inom ramen för det bilaterala säkerhetsforskningsavtal som undertecknades 2007 genomförs ett tiotal konkreta projektsamarbeten. Bland annat har projekt skapats inom områden som biologisk och kemisk forensik, dvs. härledning av spår av farliga ämnen, samt explosivämnesdetektion. I närtid förutses utvecklat samarbete inom informationssäkerhetsområdet. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samordnar arbetet för svenskt vidkommande inom vilket flera svenska myndigheter deltar. var inbjuden att delta som övad part i största civila krishanteringsövning, National Level Exercise 11. Övningen berörde förmågan att efterfråga och ta emot stöd av andra länder, vilken blivit allt viktigare, också för svensk del. Regeringens bedömning är att forsknings-, teknikutvecklings- och övningssamarbetet med har utvecklas väl . 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 4.8.2Statskontorets myndighetsanalys av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Statskontoret har på regeringens uppdrag genomfört en myndighetsanalys av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) (Fö2012/57/SSK). Enligt myndighetsanalysen är MSB på god väg att utveckla en verksamhet som svarar mot myndighetens komplexa uppdrag. Myndighetens principer för att bryta ned och konkretisera uppdraget är adekvata och tilltalande. Statskontoret efterlyser dock ett större inslag av mätbara mål, liksom en starkare koppling mellan satta mål och uppnådda resultat i myndighetens egen redovisning. Regeringen bedömer att myndighetens förmåga att stödja samordningen av berörda aktörers åtgärder vid allvarliga olyckor och kriser har utvecklats och stärkts. Däremot kan myndighetens redovisning och uppföljning av mål, resultatindikatorer och prestationer utvecklas. () har från att fram varit avgiftsfinansierat övergått till att vara anslagsfinansierat. Bokslutet visar att SHK har en ekonomi i balans och enligt SHK:s prognoser kommer anvisade anslag för att vara tillräckliga. arbetar för att hålla utredningstiderna inom stipulerad tid inom de olika utredningsområdena (civil luftfart, civil sjöfart, spårbunden trafik, militär verksamhet samt annan verksamhet). Den genomsnittliga handläggningstiden för de utredningar som slutfördes var drygt 15 månader jämfört som är målet. har dock handläggningstiderna kortats i 4 av 5 utredningsområden. Brist på personal i kombination med att utredningarna är omfattande och komplexa lyfts dock fram som tänkbara orsaker till att utredningstiden fortsatt överstiger 12 månader på flertalet områden. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Arbetet med att stärka samhällets säkerhet bör grundas i en samlad syn på vad som utgör hot och utmaningar. En sådan inkluderar såväl civila hot som sådana som inbegriper militära maktmedel. Allvarliga händelser och kriser som kräver snabb och professionell hantering för att begränsa skadeverkningarna och som visar på behovet av förebyggande arbete sker återkommande i och utanför . Samverkan mellan myndigheter civila och militära, nationellt och internationellt och även med privata aktörer är en förutsättning för att såväl kunna förebygga och förhindra, som att kunna hantera dessa hot. har upplevt den nya influensan A(H1N1), sträng kyla, och störningar i dricksvattenförsörjningen. Jordbävningen i som resulterade i en och ett kärnkraftshaveri samt svältkatastrofen på har krävt ett stort antal dödsoffer i andra länder. Terrorhotet har aktualiserats i samband med terrordådet i som resulterade i ett stort antal döda och skadade och i samband med självmordsattentatet i de . Till hot- och riskbilden hör också andra potentiella allvarliga händelser och kriser som vi riskerar att drabbas av. Ett väl fungerande arbete för att förebygga och hantera vardagens olyckor är avgörande för människors trygghet och lägger grunden för möjligheten att möta allvarliga händelser och kriser. Regeringen vill betona att arbetet bygger på den enskildes ansvarstagande för sin egen säkerhet, och särskilt för förebyggande åtgärder. Vidare vill regeringen framhålla vikten av ett brett säkerhetsarbete på nivå. Genom att fortsatt utveckla den reform som inleddes med lagen om skydd mot olyckor skapar regeringen förutsättningar för ett säkrare samhälle. Det finns behov av att ytterligare utveckla arbetet med att förebygga bränder i linje med visionen om att ingen ska omkomma eller allvarligt skadas till följd av brand. Möjligheten att effektivt larma hjälporgan är grundläggande i samhällets krisberedskap. Mot bakgrund av utvecklingen inom området, den tekniska utvecklingen samt hur regelverk om offentlig upphandling och statsstöd utvecklats har regeringen beslutat om en översyn av samhällets alarmeringstjänst. Uppdraget ska enligt direktivet redovisas . Målet är att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett säkert, effektivt och ändamålsenligt sätt och att stärka samverkan. Regeringen anser att en samordnad alarmeringstjänst för att öka allmän ordning, säkerhet och hälsa fortsatt är eftersträvansvärd. Förstärkningsresurser behöver ibland tillföras de aktörer som primärt ansvarar för hanteringen av en inträffad olycka eller kris. Dessa resurser finns på alla nivåer från lokalt till internationellt. Förmågan att ta emot internationellt stöd behöver utvecklas och bli en integrerad del i samhällets förmåga att hantera allvarliga olyckor och krissituationer. I betänkandet möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser eller allvarliga händelser i fredstid (SOU 2012:29) lämnas förslag på området. Betänkandet har remissbehandlats och är under beredning i . Regeringen vill betona det ansvar som finns på lokal och regional nivå för att tillräckliga resurser finns för att hantera olyckor och kriser samt vikten av samverkan i detta avseende på lokal och regional nivå, inklusive privat-offentlig samverkan. Utvecklingen mot ett mer sammanhållet krisberedskapsarbete bör fortsätta. För att möjliggöra för aktörerna att ta sitt ansvar enligt ansvarsprincipen bör det finnas tydliga mål och bedömningar av de risker som samhället står inför. Det är också en förutsättning för styrning och uppföljning. Arbetet med resultatmål för samhällets krisberedskap och en nationell riskbedömning bör fortsätta och i högre grad bli styrande för de åtgärder, såväl gemensamma som hos varje aktör, som vidtas. Arbetet bör bedrivas med utgångspunkt i målen för samhällets säkerhet och målen för samhällets krisberedskap. Dessa mål bör vara vägledande för det förebyggande arbetet och så långt som möjligt kunna upprätthållas i olika typer av allvarliga händelser och kriser. Krisberedskapsaktörerna ska i huvudsak finansiera åtgärder för att stärka krisberedskapen i sitt ansvarsområde inom ramen för sin ordinarie verksamhet. Finansiering genom anslag 2:4 Krisberedskap ska användas för att främja projekt av gemensamt intresse i enlighet med ändamålet för anslaget. Det är viktigt att samhällsviktig verksamhet kan upprätthålla en grundläggande funktionalitet vid en allvarlig händelse, kris eller krig. Krav på förmåga, bl.a. genom normering, för samhällsviktig verksamhet bör formuleras för att tydligare styra arbetet med att identifiera lämpliga åtgärder. Den största delen av samhällsviktig verksamhet ägs och drivs av privata aktörer vilket gör att det mycket viktigt med ett väl fungerande privat-offentligt samarbete. En fungerande it-infrastruktur är nödvändig för dagens samhällsviktiga verksamheter. En god informationssäkerhet är en förutsättning för att kunna motstå och hantera störningar i samhällsviktig verksamhet och är en central del i krisberedskapen. Området är av strategisk betydelse för svensk utrikes- och säkerhetspolitik liksom för industri, innovation och tillväxt. Det finns många myndigheter som arbetar med informationssäkerhet inom ramen för sina ansvarsområden. Inom respektive ansvarsområde hanteras både nationella och internationella frågor på olika nivåer såväl civilt som militärt. Stärkt samordning och samverkan är därför en viktig förutsättning för att driva informationssäkerhetsarbetet framåt. För att inom befintliga ramar på ett bättre sätt kunna hantera den nationella, den europeiska och den internationella riskbilden bör det tas fram långsiktiga strategiska analyser som omfattar hela området. Ett sådant strategiarbete ska kunna utgöra ett tydligt och konkret underlag för en mer långsiktig planering av de åtgärder som behövs för att stärka samhällets samlade förmåga att hantera händelser. , det webbaserade informationssystemet WIS och systemet med tjänstemän i beredskap (TIB) är komponenter i det nätverk som stödjer ett gemensamt hanterande av kriser. Förmågan, bl.a. med stöd av dessa 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 resurser, till samverkan med andra behöver utvecklas ytterligare i syfte att utnyttja befintliga resurser mer effektivt. Regeringen bedömer att den pågående reformen av Försvarsmakten ökar myndighetens möjligheter att med befintlig förmåga och resurser stödja civila aktörer. Det finns anledning att se över regleringen på detta område, bl.a. mot bakgrund av Försvarsmaktens nya personalförsörjning. Det bör också övervägas hur Försvarsmakten på ett tydligare sätt kan medverka i krisberedskapssystemet. Sektorsövergripande planering och övning bör ske kontinuerligt, särskilt mellan polisen och Försvarsmakten. Regeringen avser att följa upp detta. Likaså behöver samverkan avseende farliga ämnen ses över för att utvecklas ytterligare. Insatsförsvaret är för att lösa sina uppgifter i hög grad beroende av att samhällsviktig verksamhet i övrigt fungerar. Kriser och incidenter som inbegriper militära maktmedel kan uppstå i närområde och påverka samhället i stort. kan militära angreppshot aldrig uteslutas. Regeringen vill därför betona vikten av att planeringen inom samhällets krisberedskap omfattar hela hotskalan och samhällets samlade resurser. För att åstadkomma detta bör det i relevanta delar ske en samordning mellan planeringen av samhällets krisberedskap och försvarsplaneringen. Hot och utmaningar stannar inte vid gränser mellan länder. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU- medlemsland eller nordiskt land. Regeringen bejakar det allt tätare krisberedskapssamarbetet mellan länder på såväl nordisk nivå som på EU-nivå. EU:s finansiering av förstärkningsresurser i medlemsländerna och krav på rapportering av riskhanteringsarbete är två exempel på hur detta samarbete även påverkar det nationella krisberedskapsarbetet. Regeringen betonar vikten av att det nationella arbetet och samarbetet med andra länder sker integrerat. En viktig del av samarbetet är att underlätta utbytet av stöd mellan länderna vid katastrofer, samt gemensamt stöd till tredje land. På detta sätt omsätts EU:s solidaritetsklausul och den svenska solidaritetsdeklarationen i praktiken. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 Regeringen betonar betydelsen av att finansieringsprinciperna för anslaget 2:4 Krisberedskap upprätthålls vid fördelning av medel till åtgärder (prop. 2007/08:92, bet. 2007:08:FöU12, rskr. 2007/08:193). Den verksamhet som finansieras av anslaget bör ha påvisbara effekter på samhällets krisberedskap. Det bör finnas ett identifierat behov av de åtgärder som finansieras via anslaget. Den finansierade verksamheten bör bidra till att förmågan stärks och åtgärder bör kunna följas upp både avseende användningen av medlen och effekterna av åtgärden. Anslaget bör särskilt stimulera till tvärsektoriell samverkan på sådana områden där olika aktörer behöver agera gemensamt och där ingen enskild aktör har ett utpekat ansvar. I enlighet med ansvarsprincipen bör de åtgärder som vidtas för att utveckla krisberedskapen inom det egna ansvarsområdet i huvudsak finansieras inom ramen för myndighetens ordinarie verksamhet. Anslaget 2:4 Krisberedskap kan i vissa fall användas för att stödja och påskynda införandet av särskilda satsningar. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har på regeringens uppdrag redovisat ett förslag till övergripande inriktningsbeslut för hur medlen inom anslaget 2:4 Krisberedskap ska prioriteras (dnr Fö2011/612/SSK). Regeringen bedömer att anslaget bl.a. bör användas för att utveckla följande områden: sektorsövergripande analyser och utvärderingar av hot, risker, sårbarheter och inträffade händelser, sektorsövergripande analyser med tydliga resultat avseende identifiering av samhällsviktig verksamhet och tydliga nivåer för samhällets funktionalitet (t.ex. i form av resultatmål), regional sektorsövergripande samverkan, kriskommunikation och informationssamordning samt identifiering och utveckling av generella förmågor för att upptäcka, identifiera och hantera situationer som kan leda till en allvarlig händelse eller en kris. Medel bör också kunna fördelas till att utveckla arbetet med civilt försvar. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har redovisat behov, omfattning och ambitionsnivå m.m. för verksamheter som 2012 övergångsvis får delfinansieras med medel från anslaget 2:4 Krisberedskap (dnr Fö2012/779/SSK). I redovisningen föreslås dels att ansvar för och finansiering av de regionala ledningsplatserna bör föras över till respektive länsstyrelse, dels att finansiering av MSB:s kontroll av skyddsrum förs över till MSB:s förvaltningsanslag. Regeringen konstaterar att det pågår en översyn av den statliga regionala förvaltningen som ska redovisas (dir. 2009:62). Vidare pågår en utredning om omstrukturering av statens bestånd av försvarsfastigheter (dir. 2012:6). Regeringen anser att resultaten av dessa utredningar bör inväntas och vägas in i ett ställningstagande till MSB:s förslag. Regeringen anser att den överenskommelsen som finns mellan staten och Kommuner och Landsting, där parterna kom överens om vissa uppgifter för kommunerna avseende samhällets krisberedskap och om statens ersättning till kommuner för dessa uppgifter (dnr Fö2004/1572/), behöver anpassas till dagens förutsättningar. Syftet är att medel ska styras till de behov där de gör mest nytta. 4.11Förebyggande och förberedande arbete 4.11.1Risk- och sårbarhetsanalyser samt samverkan Regeringens bedömning är att planering för att utveckla och upprätthålla en god krisberedskap bör vara en integrerad del av myndigheters, kommuners och landstings verksamhetsplanering. Risk- och sårbarhetsanalyserna från myndigheter, kommuner och landsting är fortsatt viktiga underlag för att kunna analysera och bedöma samhällets samlade krisberedskap. Analyserna utgör viktiga underlag för en effektiv styrning av berörda aktörer inom samhällets krisberedskap. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har i rapporten och sårbarhetsanalyser 2011 (Fö2012/1192/SSK) analyserat de statliga myndigheternas redovisningar. Gemensamt med har MSB också analyserat landstingens risk- och sårbarhetsanalyser utifrån gällande författningar (Fö 2012/861/SSK). Regeringens bedömning är att MSB bör fortsätta arbetet med att lämna systematiskt stöd till myndigheternas, landstingens och kommunernas arbete så att kvaliteten och användbarheten för risk- och sårbarhetsanalyser förbättras ytterligare. Arbetet bör bedrivas samordnat med riskanalyser som regleras i annan författning som t.ex. förordningen (1995:1300) om statliga myndigheters riskhantering. Risk- och sårbarhetsanalyserna bör kunna användas som ett beslutsunderlag för genomförande av de åtgärder som krävs för att stärka samhällets krisberedskap. Risk- och sårbarhetsanalyser bör också kunna användas som underlag för att identifiera åtgärdsbehov vid ansökan om bidrag ur anslaget 2:4 Krisberedskap med utgångspunkt i de villkor som gäller för anslaget. För att möjliggöra en effektiv uppföljning, styrning och inriktning av den sammantagna krisberedskapen i samhället anser regeringen att kvaliteten på inlämnade analyser och bedömningar bör utvecklas. Regeringen anser också att MSB återkommande bör redovisa en bedömning av samhällets samlade krisberedskapsförmåga. För att kunna fördjupa dessa analyser och för tydligare resultat bör bedömningarna avse vissa typer av allvarliga olyckor och kriser. Dessa allvarliga händelser och kriser bör placeras in i en nationell riskmatris som på övergripande nivå tydliggör vilka risker som samhällets krisberedskap har att förhålla sig till. Regeringen har rapporterat en nationell riskbedömning med utgångspunkt i rådslutsatserna om riskbedömning i Europeiska unionen (8068/11). Regeringen anser att genom MSB även fortsatt bör ta aktiv del i det arbete som sker i EU med att höja EU:s gemensamma förmåga att hantera hot och risker. Inom ramen för arbetet i det arbetar regeringen med ett avtal om hantering av oljeutsläpp i . Avsikten är att de Arktiska länderna ska stärka sitt samarbete 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 framför allt för beredskap och vid insatser. Arbete pågår även med att utveckla samarbetet för att förebygga oljeutsläpp. 4.11.2Grundläggande säkerhetsarbete Skydd mot olyckor