prop · H00338 · 2012-11-05 00:00:00 — Regeringen hänvisade i det lagstiftningsärendet till risken för att inlämningen av skjutvapen fördröjs och till att det skulle kunna uppstå bevissvårigheter. Ett falskt påstående från en person som grips med ett illegalt skjutvapen om att han eller hon är på väg till polisstationen för att lämna in vapnet skulle vara svårt att vederlägga. Därutöver uttalade regeringen att en permanent amnesti skulle innebära en viss ständig dubbelreglering i förhållande till den särskilda åtalsregel som gäller vid frivilligt inlämnade av skjutvapen. Dessa skäl gör sig fortfarande gällande. Regeringen menar därför att Prop. 2012/13:38 det inte finns anledning att nu införa något annat än en tidsbegränsad har föreslagit att det ska införas en tidsbegränsad vapenamnesti som återkommer . Som regeringen anförde i prop. 2006/07:20 kan det synas principiellt betänkligt att genomföra upprepade tillfälliga amnestier som ju får till följd att en företeelse ibland är kriminaliserad och ibland straffri (s. 11). Att då införa en reglering med förutbestämda återkommande amnestiperioder anser regeringen inte är lämpligt. Eventuella ytterligare tidsbegränsade vapenamnestier bör i stället föregås av noggranna överväganden. Regeringens förslag: Den som innehar ett skjutvapen eller ammunition utan att ha rätt till det ska inte dömas till ansvar för detta, om han eller hon frivilligt lämnar in eller låter lämna in vapnet eller ammunitionen till en polismyndighet . Den som lämnar in eller låter lämna in sådan egendom ska ha rätt att vara anonym. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock inte att det uttryckligen ska framgå av lagtexten att vad som sägs om skjutvapen gäller också sådana föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen samt att såväl den som lämnar in som den som låter lämna in ett skjutvapen eller ammunition har rätt att vara anonym. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändningar. betonar vikten av att den som lämnar in egendomen får vara anonym och att inga efterforskningar i fråga om innehavet görs. Samfundet anser att förbudet att undersöka innehavet uttryckligen bör framgår av lagtexten. Förvaltningsrätten i frågar sig om det inte bör framgå av lagtexten att den som lämnar in vapen eller ammunition för någon annans räkning inte behöver uppge vems egendomen är. Skälen för regeringens förslag: En vapenamnesti kan utformas på flera olika sätt. När det gäller den lagtekniska utformningen av en vapenamnesti finns det goda skäl att använda lagen (2007:11) om ansvarsfrihet vid vissa vapenbrott som utgångspunkt för regleringen. En lag som i sin tur tog sin utgångspunkt i lagen (1993:206) om ansvarsfrihet vid olaga vapeninnehav. För detta talar bl.a. den omständigheten att det enligt inte förekom några tillämpningsproblem med lag (se avsnitt 4.1.3). I likhet med vad som gällde vid de tidigare vapenamnestierna bör ansvarsfrihet gälla när den som innehar ett skjutvapen eller ammunition utan att ha rätt till det lämnar in eller låter lämna in egendomen till en polismyndighet. I det fall den som innehar vapen eller ammunition inte själv lämnar in egendomen utan ger någon annan i uppdrag att göra det bör ansvarsfriheten gälla för dem båda. Amnestin bör omfatta alla skjutvapen och all ammunition som det enligt vapenlagen krävs tillstånd för att få inneha. Tillstånd krävs också för att få inneha sådana föremål som i vapenlagen jämställs med skjutvapen, se 1 kap. 3 § vapenlagen. Precis som vid de tidigare vapenamnestierna bör den föreslagna amnestin omfatta även dessa föremål. Enligt Lagrådet kan det övervägas att i förtydligande syfte ange detta i lagtexten. Det är viktigt att det inte råder någon osäkerhet om vilka föremål som omfattas av den föreslagna vapenamnestin. Regeringen bedömer därför att det finns skäl att, som Lagrådet påpekar, ange i lagtexten att med skjutvapen avses även sådana föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen. Justeringen innebär inte någon ändring i sak. Försvarsmakten har väckt frågan om man inte bör överväga en amnesti som omfattar innehav av explosiva varor av annat slag än ammunition. Regeringen gör bedömningen att det saknas beredningsunderlag i detta lagstiftningsärende för att ta ställning till ett sådant förslag. Ansvarsfrihet bör, liksom enligt 1993 och lag, gälla endast om vapen eller ammunition lämnas in frivilligt. har påpekat att det kan uppstå gränsdragningsproblem vid bedömningen av om ett vapen eller ammunition har lämnats in frivilligt eller inte. Regeringen menar dock att detta problem torde vara begränsat. Ytterst blir det förstås en bevisfråga om inlämnandet kan anses ha skett frivilligt eller inte. Omständigheterna i det enskilda fallet måste alltid vägas in. I sammanhanget bör tilläggas att det inte finns några uppgifter om att fri villighetskriteriet föranledde tillämpningsproblem under de tidigare amnestierna. Det saknas därför anledning att befara sådana problem i någon nämnvärd utsträckning vid en ny amnesti. Det kan för övrigt konstateras att också den särskilda åtalsregeln i 9 kap. 7 § vapenlagen innehåller ett krav på frivilligt inlämnande. Den närmare innebörden av begreppet frivilligt utvecklas i författningskommentaren. För att vapenamnestin ska bli framgångsrik bör den som lämnar in illegala skjutvapen eller ammunition inte vara skyldig att uppge sin identitet. Även den som låter lämna in sådan egendom bör garanteras anonymitet. Detta bör, som Förvaltningsrätten i har föreslagit, framgå uttryckligen av lagtexten. I denna rätt till anonymitet ligger att polismyndigheten inte får vidta någon undersökning eller några åtgärder i fråga om innehavet gentemot den som lämnar in eller låter lämna in vapen eller ammunition. Regeringen anser inte att det är nödvändigt att, som har föreslagit, uttryckligen ange detta i lagtexten. Det kan inte helt bortses från att möjligheten att vara anonym kan skapa svårigheter vid utredningen av brott där vapnet har använts. Svårigheterna bör dock inte överdrivas och det finns inte heller några uppgifter om att anonymiteten skapade några problem vid de tidigare vapenamnestierna. Det är dessutom inte särskilt sannolikt att skjutvapen som har använts vid ett allvarligt brott lämnas in av den som har begått brottet. Det bör understrykas att ansvarsfriheten bara föreslås gälla för det olagliga innehav som innehavaren av vapnet eller ammunitionen har gjort sig skyldig till. Polisen och kommer alltså att kunna utföra sedvanliga kriminaltekniska under- sökningar avseende ett inlämnat vapen i syfte att utreda andra brott som Prop. 2012/13:38 har samband med vapnet. Det kan gälla brott begångna av såväl inne- havaren som av andra personer. Ansvarsfrihet bör endast inträda om vapnet eller ammunitionen lämnas in till en polismyndighet. Detta överensstämmer med vad som gällde enligt 1993 och lag. Det finns inte anledning att kräva att vapen och ammunition lämnas in till någon viss polismyndighet utan egendomen bör kunna lämnas in på samtliga polisstationer i landet. Om det visar sig att det finns polismyndigheter som har svårt att förvara vapnen , bör detta problem kunna lösas inom polisen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör meddela föreskrifter om hur inlämnade vapen ska hanteras. 5.2.2Förfarandet med inlämnade vapen Regeringens förslag: Skjutvapen och ammunition som lämnas in ska som huvudregel tillfalla staten. Om egendomen har lämnats in utan ägarens samtycke, ska dock ägaren kunna göra anspråk på egendomen. Egendom som har tillfallit staten ska förstöras om den inte behövs för musealt eller militärt ändamål eller för verksamhet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker för- slaget eller lämnar det utan invändningar. och anser dock att vapen med historiskt eller kulturhistoriskt värde som museer eller inte behöver ska erbjudas samlare i stället för att förstöras. anser att sådana vapen ska säljas via auktion. Förvaltningsrätten i menar att det bör framgå av lagtexten att inlämnad egendom tillfaller staten utan rätt till ersättning. Skälen för regeringens förslag Vad bör ske med inlämnad egendom? En viktig fråga är hur de vapen och den ammunition som lämnas in under amnestin ska behandlas. Ett alternativ är att vapnen och ammunitionen alltid ska tillfalla staten utan ersättning. Ett annat är att ägaren ges möjlighet att ansöka om innehavstillstånd eller att överlåta egendomen och att egendomen annars ska lösas in av staten. Som konstaterades i prop. 2006/07:20 finns det anledning att skilja på två situationer, nämligen då egendomen lämnas in av ägaren och då egendomen lämnas in av någon annan än ägaren. Egendom som lämnas in av ägaren I den första situationen när den som lämnar in eller låter lämna in vapnet eller ammunitionen själv är egendomens ägare talar överväg- ande skäl för att egendomen alltid bör tillfalla staten utan ersättning. bör alltså inte finnas någon möjlighet att ansöka om tillstånd till innehav av den inlämnade egendomen. Ett sådant förslag överensstämmer med vad som gällde enligt lag. Regeringen anser inte att det är nödvändigt att, såsom Förvaltningsrätten i har föreslagit, i lagtexten uttryckligen ange att egendom som tillfaller staten inte ger rätt till ersättning, jfr bl.a. 13 § postlagen (2010:1045). Ett av huvudskälen för den föreslagna ordningen är att det är angeläget att amnestireglerna är enkla att tillämpa och att de inte leder till några väsentligt ökade kostnader för rättsväsendet. En ordning där polismyndigheten tvingas dels att ta hand om vapen och ammunition i avvaktan på att ägarens ansökan om innehavstillstånd prövas, dels att, om en sådan ansökan inte görs eller beviljas, lösa in egendomen, skulle kräva stora resurser (jfr prop. 2006/07:20, s. 14). För den enskilde skulle dessutom en möjlighet att ansöka om innehavstillstånd sannolikt vara utan större värde eftersom det olagliga innehavet, även om det inte kan föranleda straffrättsligt ansvar, ändå skulle kunna diskvalificera sökanden vid tillståndsprövningen. Den föreslagna ordningen framstår inte heller som orimlig mot bakgrund av att det i denna situation typiskt sett är ägaren själv som har brutit mot reglerna om innehav och som genom inlämnandet blir fri från ansvar för detta brott. Om det i lagen tas in en bestämmelse om att egendomen tillfaller staten, kommer det dessutom att framgå tydligt vilka effekter inlämnandet får i äganderättsavseende. Ägaren får genom inlämnandet anses ha avstått från sin äganderätt. Förslaget tar givetvis sikte endast på innehav som är olovliga. Egendom som lämnas in av någon annan än ägaren I den andra situationen när inlämnade vapen eller ammunition utgör stöldgods eller av någon annan anledning lämnas in utan ägarens samtycke eller vetskap bör en liknande ordning som den som gällde vid de tidigare vapenamnestierna införas. Den innebär följande. En ägare som inte själv har lämnat in, eller låtit lämna in, vapen eller ammunition bör ges möjlighet att framställa anspråk på den inlämnade egendomen. För att ägaren ska ha möjlighet att ta till vara sin rätt bör polisen kontrollera om det finns någon känd ägare till egendomen och, i så fall, skicka en underrättelse om inlämnandet. Ägaren bör ha möjlighet att göra anspråk på egendomen inom en månad från det han eller hon fick del av en sådan underrättelse. Även i de fall då ägaren inte är känd, och polisen således inte kan skicka någon underrättelse, bör ägaren ges möjlighet att göra sin rätt till den inlämnade egendomen gällande. I likhet med vad som gällde enligt 1993 och lag bör tidsfristen inom vilken okända ägare får framställa sitt anspråk vara . Inlämnad egendom bör som regel skrotas Skjutvapen och ammunition som har tillfallit staten bör inte säljas eller på annat sätt komma ut i cirkulation på nytt. Ett syfte med en vapenamnesti är ju att begränsa den totala mängden vapen i samhället. Dessutom skulle det kunna uppfattas som stötande om staten skulle tjäna pengar på vapen som har innehafts illegalt. I stället bör egendomen normalt skrotas inom ramen för den rutin för detta som råder och som innebär att ansvarar för skrot- Detta bör bidra till att skapa förståelse för vapenamnestin bland Prop. 2012/13:38 allmänheten. I vissa fall kan det dock vara befogat att bevara vapen eller ammunition. Enligt lag skulle egendomen inte skrotas, om den behövdes för musealt eller militärt ändamål eller för verksamhet. Detsamma bör enligt regeringen gälla enligt den nya lagen. och har föreslagit att det införs en ordning där vapen, som inte behövs för musealt eller militärt ändamål eller för verksamhet, överlåts till samlare. Förutom de praktiska problem som en sådan ordning skulle innebära torde det vara sällsynt att vapen som lämnas in inom ramen för en vapenamnesti, dvs. vapen som har innehafts illegalt, har ett sådant historiskt eller kulturhistoriskt värde att de bör bevaras. Regeringen anser därför att övervägande skäl talar emot förbundens förslag. Föreskrifter om kontrollen och om hanteringen i övrigt av inlämnade skjutvapen och ammunition bör meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringens förslag: Vapenamnestin ska gälla . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invändningar. Skälen för regeringens förslag: Både 1993 och vapenamnesti gällde . Frågan är nu hur lång giltighetstid en ny amnesti bör ges. Erfarenheterna från de tidigare vapenamnestierna visar att de flesta vapen som lämnas in kommer in . Den senaste vapenamnestin i , som gällde , visar på samma mönster. Där lämnades 5 000 av totalt 7 000 vapen in under . Detta talar för att en vapenamnesti som varar sannolikt skulle leda till i stort sett samma resultat i fråga om antalet inlämnade vapen. kan en vapenamnesti inte gälla alltför , eftersom det skulle kunna innebära att vapeninnehavare på grund av bortavaro eller av andra skäl inte har möjlighet att lämna in sina vapen. I likhet med de bedömningar som gjordes och vapenamnesti anser regeringen att är en lämplig tidsperiod. Genomförandet av en vapenamnesti medför ofrånkomligen ekonomiska konsekvenser för polismyndigheterna och för . 2012/13:38 Det är svårt att bedöma hur stora kostnader som skulle uppkomma vid en ny tillfällig vapenamnesti eftersom det inte går att uppskatta hur många vapen och hur mycket ammunition som skulle komma att lämnas in. har uppskattat att skrotning av 10 000 inlämnade vapen skulle medföra ökade kostnader för med upp emot . Hur stora kostnadsökningar förslaget skulle innebära för de enskilda polismyndigheterna är också svårt att bedöma eftersom antalet vapen som lämnas in sannolikt varierar lokalt. torde kostnaderna för samhället kunna minska om antalet vapen minskar och kontrollen över dem ökar. Sammantaget gör regeringen bedömningen att de kostnader som är förenade med genomförandet av vapenamnestin inte är större än att de kan finansieras inom ramen för polisens befintliga anslag. För att en vapenamnesti ska få avsedd effekt är det självklart av stor vikt att allmänheten får kännedom om den. En informationskampanj bör alltså genomföras. Lämpligen bör informationen lämnas strax före och . bör svara för informationen till allmänheten om lagen. En vapenamnesti kan utformas på flera olika sätt. Det övergripande syftet med alla vapenamnestier är att samla in så många illegala vapen som möjligt. För att det ska bli möjligt att bedöma om den föreslagna lagen på bästa sätt har tillgodosett de syften som eftersträvas bör, i likhet med lag, lagen och tillämpningen av den utvärderas. Regeringens förslag: Den nya lagen ska träda i kraft och gälla till . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Med ett par undantag tillstyrker samtliga remiss- instanser förslaget eller lämnar det utan invändningar. Förvaltningsrätten i anser att det inte finns någon anledning att begränsa lagens giltighetstid. påtalar att den föreslagna tidpunkten för vapenamnestin sammanfaller med högsäsongen för passansökningar. Enligt fackförbundet skulle detta kunna innebära en säkerhetsrisk i och med att många människor uppehåller sig i polisstationernas receptioner. Skälen för regeringens förslag: Det förefaller lämpligt att låta vapenamnestin gälla . Amnestin kan tidigast träda i kraft . Eftersom erfarenheterna visar att de flesta vapnen lämnas in under amnestins slutskede bör den inte avslutas då många har semester och kan förväntas vara bortresta. Amnestin föreslås därför Prop. 2012/13:38 gälla månads utgång. har påtalat sammanfaller den föreslagna tidsperioden för vapenamnestin med den tid då polisen hanterar flest passansökningar. Det är givetvis viktigt att själva inlämnandet av vapen och ammunition sker på ett sätt som är godtagbart ur säkerhetssynpunkt. ansvarar för att vidta nödvändiga åtgärder i detta hänseende. Det kan t.ex. handla om att utbilda den personal som ska ta emot egendom som lämnas in i säker vapenhantering och att se till att de lokaler som inlämnare hänvisas till är lämpliga för ändamålet. I sammanhanget kan också framhållas att inte har haft några synpunkter på den föreslagna tidsperioden. Enligt Förvaltningsrätten i finns det inte någon anledning att begränsa den föreslagna lagens giltighetstid. Regeringen anser dock att det inte är lämpligt att en lag fortsätter att gälla när den är tillämplig i praktiken. Den föreslagna lagen bör därför tidsbegränsas. Lagen bör emellertid gälla efter amnestiperiodens utgång för att ärenden som amnestin kan komma att generera ska kunna avslutas. Några övergångsbestämmelser behövs inte. Förslaget till lag om ansvarsfrihet vid vissa vapenbrott 1 § Den som innehar ett skjutvapen eller ammunition utan att ha rätt till det ska inte dömas till ansvar för detta enligt 9 kap. 1 § eller 2 § första stycket d vapenlagen (1996:67), om han eller hon frivilligt lämnar in eller låter lämna in vapnet eller ammunitionen till en polismyndighet marsmaj 2013. Det som sägs om skjutvapen i denna lag gäller även sådana föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen. I paragrafen anges under vilka förutsättningar en person inte ska dömas till ansvar för en gärning som utgör brott enligt 9 kap. 1 § eller 2 § första stycket d vapenlagen (1996:67). Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.1. Av paragrafens första stycke framgår att amnestin omfattar skjutvapen och ammunition. Amnestin omfattar alla skjutvapen och all ammunition som är tillståndspliktig enligt vapenlagen. Ett tillstånd eller rätt att inneha ett skjutvapen för skjutning medför även rätt att inneha ammunition till vapnet. Detta gäller under förutsättning att ammunitionen är avsedd för det ändamål som tillståndet eller rätten till innehavet av vapnet avser, se 2 kap. 8 § vapenlagen. Av andra stycket, som har tillkommit med anledning av synpunkter från Lagrådet, följer att vad som sägs om skjutvapen även gäller sådana föremål som anges i 1 kap. 3 § vapenlagen. Det innebär att bl.a. tårgasanordningar och tillståndspliktiga vapendelar omfattas av amnestin. Ansvarsfriheten gäller bara för det olagliga innehavet och inte för andra brott som har samband med vapnet. Det innebär att lagen inte ger ansvarsfrihet vid exempelvis olovlig införsel av vapen. 2012/13:38 som har förts in olovligen till lämnas in är således endast innehavet straffritt, inte den olovliga införseln. Ansvarsfrihet gäller endast om vapnen eller ammunitionen lämnas in frivilligt. Frivillighet bör inte anses föreligga om innehavaren har särskilda skäl att utgå ifrån att han eller hon står inför att bli upptäckt och därför känner sig tvingad att lämna in vapnet, t.ex. i samband med en husrannsakan eller en kroppsvisitation. Däremot bör frivillighet anses föreligga då en person lämnar in ett vapen därför att han eller hon bedömer den allmänna risken för att bli upptäckt som alltför stor. Viss ledning bör kunna hämtas från tolkningen av frivillighetsbegreppet i 23 kap. 3 § . Ansvarsfrihet gäller endast om vapnen eller ammunitionen lämnas till en polismyndighet. Kravet på att vapnen eller ammunitionen ska lämnas till en polismyndighet bör dock också anses uppfyllt om egendomen överlämnas till en enskild polisman som befinner sig i anslutning till myndighetens lokaler. 2 § Den som lämnar in eller låter lämna in skjutvapen eller ammunition enligt 1 § har rätt att vara anonym. Av paragrafen framgår att den som lämnar in eller låter lämna in vapen eller ammunition enligt 1 § har rätt att vara anonym. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.1. Rätten till anonymitet innebär att polismyndigheten inte får göra några efterforskningar gentemot den som lämnar in eller låter lämna in vapen eller ammunition när det gäller det olagliga innehavet av egendomen. Eftersom ansvarsfriheten endast gäller för det olagliga innehavet som innehavaren har gjort sig skyldig till får dock polismyndigheten utreda eventuella andra brott som har samband med den inlämnade egendomen. 3 § Skjutvapen och ammunition som har lämnats in enligt 1 § tillfaller staten. Första stycket gäller inte om egendomen har lämnats in utan ägarens samtycke och ägaren gör anspråk på egendomen. Om egendomens ägare är känd, ska ett sådant anspråk göras inom en månad från det att ägaren fick del av en underrättelse från polismyndigheten om att egendomen lämnats in till myndigheten. Om ägaren inte är känd, ska anspråket göras från det att egendomen lämnades in. I paragrafen anges vad som sker med de vapen och den ammunition som lämnas in. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.2. Av bestämmelsens första stycke följer att vapen och ammunition som lämnas in till en polismyndighet som huvudregel tillfaller staten. Det innebär att äganderätten till egendomen övergår från ägaren till staten. Den tidigare ägaren har inte rätt till någon ersättning. I andra stycket behandlas situationen att vapnen och ammunitionen har lämnats in utan ägarens samtycke eller vetskap. Ägaren ges i dessa fall möjlighet att efter inlämnandet göra anspråk på egendomen inom vissa angivna tidsfrister. Om det finns en känd ägare till den inlämnade egendomen ska polismyndigheten skicka en underrättelse om inlämnandet till honom eller henne. Av vapenregistren framgår visserligen normalt inte vem som äger ett vapen utan enbart vem som har tillstånd att inneha det. Vanligtvis är emellertid tillståndshavaren och ägaren en och samma person. En vapenägare som har låtit någon annan inneha hans eller hennes vapen får med andra ord finna sig i att det är tillståndshavaren som kommer att kontaktas av polismyndigheten. Om tillståndshavaren upplyser polismyndigheten om att någon annan är ägare till vapnet, ska polismyndigheten givetvis skicka en underrättelse direkt till ägaren. När en ägare har underrättats om att vapen eller ammunition har lämnats in har han eller hon en månad på sig att göra anspråk på egendomen. Tidsfristen börjar löpa den dag ägaren får del av underrättelsen från polisen. Även ägare som inte är kända för polisen har möjlighet att göra anspråk på egendomen. Ett sådant anspråk ska göras från den dag egendomen lämnades in till polismyndigheten. Denna tidsfrist gäller även i de fall en underrättelse om inlämnandet har skickats till någon annan än ägaren. Om en ägare gör anspråk på egendomen med stöd av denna bestämmelse, tillfaller egendomen inte staten. En ägare som framställer ett sådant anspråk och som saknar innehavstillstånd omfattas inte av ansvarsfrihet eftersom lagens tillämplighet förutsätter att egendomen lämnats in frivilligt. I sådana fall blir i stället vapenlagen tillämplig. Polisen kommer normalt inte att kunna härleda ammunition som lämnas in utan samband med ett vapen till en särskild innehavare. Ammunition registreras inte på samma sätt som vapen och är vanligen inte heller märkt.