prop · GZ03174 · 2012-09-19 00:00:00 — Brottsföre- byggande rådet anser dock att det är rimligt att anta att det dröjer innan insatserna i planen får fullt genomslag. Rådet menar också att det finns behov av att fortsätta att följa insatserna i handlingsplanen för att säkra långsiktigheten i arbetet, bl.a. mot bakgrund av att ett antal åtgärder i handlingsplanen fortfarande pågick och därför inte kunde utvärderas fullt ut. Efter det att överlämnat utvärdering av åt- gärderna i handlingsplan om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer och handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål gav regeringen centrum för kvinnofrid vid i uppdrag att följa upp och utvärdera de utbildningsinsatser som har genomförts inom ramen för två av handlingsplanerna (U2011/5671/JÄM). Syftet med uppdraget är att få kunskap om utbildningarnas kvalitet, utformning och vilka utbildningsinsatser som ger långsiktiga resultat i form av förbättrad kunskap och ökad kompetens inom myndigheter och organisationer. Av intresse är även frågan om hur utbildningsinsatserna kan skapa förutsättningar för verksamhetsutveckling samt hur erhållna kunskaper kan upprätthållas och förstärkas i myndigheter och organisationer efter genomförda kompetenssatsningar. För att arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld ska bli mer kunskapsbaserat och professionellt genom- förde på regeringens uppdrag en identifiering och utvär- dering avseende metoder och arbetssätt (S2007/10924/SK). Socialstyrel- sens konstaterade i sin rapport av och ideella kvinnojourers insatser för våldsutsatta kvinnor (2011) att de kvinnor som har vänt sig till generellt sett varit nöjda med det stöd som tillhandahållits och att kvinnornas psykosociala hälsa har utvecklats positivt trots att många har utsatts för fortsatt våld under uppföljningsåret. Vidare menade att det långsiktiga metodutvecklingsarbetet har lett till bättre rutiner och ett effektivare arbetssätt vid socialtjänsterna samtidigt som stöd på regional och natio- nell nivå ytterligare kan skapa förutsättningar för att öka effekten på insatserna. indikerar kvinnornas fortsatta våldsutsatthet att en fortsatt utveckling av insatser krävs. Alla brottsoffer ska bemötas på ett professionellt sätt oavsett vilka de är eller var i landet de bor. Grundläggande för att en rättsstat ska fungera är att personer som har utsatts för brott vågar polisanmäla och fullfölja sin anmälan. Samhället måste därför ge fullgott stöd och skydd såväl under en pågående rättsprocess som efter det att processen har avslutats. Genom den särskilda jämställdhetssatsningen möjliggjordes en ambitionshöjning för att förbättra och kvalitetsutveckla stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld och utveckling av verksamheter som möter våldsutsatta kvinnor. Genom en ändring av 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453) som trädde i kraft tydliggjordes socialnämndens ansvar för brottsoffer, särskilt våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Med anledning av ändringen av lagen genomfördes på regeringens uppdrag en förstärkt tillsyn på området, vilket även ledde till att gemensamma bedömningskriterier togs fram för tillsyn (S2007/4337/ST). Resultatet av tillsynen visar enligt kvinnor och barn som bevittnar våld Alla kommuners ansvar (2009) att det finns stor kunskap i kommunernas socialtjänst om arbetet med mäns våld mot kvinnor och att den kvalitativa nivån överlag är förhållandevis hög, vilket särskilt gäller den akuta delen av verksamheten. Det finns dock enligt fortfarande skillnader mellan kommunerna när det gäller ansvaret för brottsoffren. De brister som framkommer i socialnämndernas utredande arbete gäller framför allt kartläggning, dokumentation och uppföljning. I den operativa delen av verksamheten finns det brister i hanteringen av särskilt utsatta grupper, såsom kvinnor med funktionsnedsättning och kvinnor med missbruk vars behov inte tillgodoses på ett tillfredsställande sätt. I redovisningen av uppdraget att identifiera och kvalitetssäkra bedömningsinstrument anser att de kvalitetssäkrade bedömningsinstrument, som bygger på svensk och internationell forskning och som har tagits fram av myndigheten, bör kunna användas i arbete och bidra till en mer enhetlig bedömning av vilka insatser som ges till våldsutsatta kvinnor eller barn som har bevittnat våld (IJ2007/2031/JÄM, S2007/5730/ST). Detta ska även kunna bidra till att ges möjlighet att på ett mer strukturerat sätt bedöma kvinnors respektive barns situation och behov samt kunna påverka arbetet med riskbedömningar i samband med frågor om vårdnad, boende och umgänge. Enligt bör detta skapa förutsättningar för bättre uppföljning av insatser som de stärker rättssäkerheten. fick 2008 i uppdrag att utveckla arbetet med riskbe- dömningar i utredningar om vårdnad, boende och umgänge i syfte att stödet skulle vara kunskapsbaserat (S2008/10663/SK). Enligt Social- styrelsen var det ett omfattande arbete att ta fram ett riskbedömnings- instrument inom detta område. lämnade 2011 ett förslag till riskbedömningsinstrument till regeringen (S2011/2678/FST). Frågan huruvida ett sådant instrument kan tillämpas systematiskt i social- tjänstens ärenden om vårdnad, boende och umgänge kräver dock enligt regeringens bedömning ytterligare utredning inom . För- slaget till riskbedömningsinstrument reser flera frågeställningar om skydd för den personliga integriteten. En annan viktig juridisk fråga är om riskbedömningsinstrumentet ska vara öppet för allmän partsinsyn, eftersom parterna i vårdnadsmål har rätt att ta del av såväl sin egen som motpartens utredning. Ett fördjupat arbete i frågan om hur instrumentet kan vara tillämpbart bör därför inriktas på att vara ett stöd i form av en pedagogisk handledning i samtals- och utredningsmetodiken som bygger på vetenskaplig kunskap om risker för barnet. Det bör vara strukturerat utifrån en tydlig koppling till lagstiftningens kategorisering av olika riskfaktorer. Statsbidraget som fördelas enligt förordningen (1998:1814) om stats- bidrag till vissa organisationer inom det sociala området (jfr prop. 1998/99:1 utg.omr. 9, bet. 1998/99:SoU1, rskr. 1998/99:104) har ökats med (IJ2007/3517/JÄM). Med denna satsning ges förutsättningar för stöd och utveckling av det arbete som bedrivs av ideella kvinnojourer, brottsofferjourer och andra frivillig- organisationer. Det krävs långsiktiga satsningar för att kontinuerligt stödja den ideella verksamheten. Det är också viktigt att följa upp hur statsbidraget har använts. Regeringen har beslutat att satsningen ska fortsätta. Samverkan mellan aktörer kan öka effektiviteten och minska risken för dubbelarbete och otydliga ansvarsförhållanden. En effektiv och väl fungerande samordning möjliggör överblick och fördelning av ansvar. På flera håll i landet har åtgärder genomförts för att stärka, stimulera, ut- veckla och utvärdera den lokala samverkan mellan myndigheter och ideella organisationer i fråga om samarbete för att motverka mäns våld mot kvinnor. Regeringens uppdrag till länsstyrelserna om lokal sam- verkan för kvinnofrid (IJ2008/1711/JÄM) i syfte att stärka samverkan mellan kommunerna och andra berörda aktörer i arbetet med mäns våld mot kvinnor har bidragit till att ett stort antal samverkansprojekt har etablerats eller vidareutvecklats. Inom ramen för uppdraget har även flera berörda grupper och aktörer involverats, vilket har skapat förutsättning för att bredda frågan. Slutsatsen som presenteras i länsstyrelsernas slutredovisning Lokal samverkan för att motverka mäns våld mot kvinnor Slutrapport om fördelning av utvecklingsmedel 20082010 (Rapport 2011:39) är betydelsen av en tydlig samordning för att undvika dubbelarbete. Detta bidrar till att öka de lokala aktörernas administration som det riskerar att minska möjligheten till helhetssyn. konstaterar länsstyrelserna att det är få av dem som har ingått i projektet som har haft möjlighet eller resurser att ta ett helhetsgrepp på området mäns våld mot kvinnor. Det innebär enligt länsstyrelserna att även om den utsatta kvinnan har fått det stöd och skydd hon behöver är det inte säkert att barnen har getts möjlighet att bearbeta sina upplevelser eller att mannen har erbjudits behandling för att sluta använda våld. För att kunna integreras i ordinarie verksamhet bör därför samverkansprojektet ha ett långsiktigt perspektiv. Regeringen har följt upp insatsen genom att till- föra ytterligare medel för lokal samverkan (Fi2010/5567), eftersom det är angeläget att utveckla former för samordning och erfarenhetsutbyte, både mellan berörda myndigheter och inom . Det är viktigt att främja utbytet av kunskaper och erfarenheter mellan berörda aktörer som arbetar med våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld, såsom rättsväsende, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt ideella organisationer. Regeringens uppdrag till länsstyrelserna om att stödja samordningen i länen (IJ2007/2028/JÄM, S2007/5731/ST) har enligt myndigheterna bidragit till att bl.a. stärka samordningen av skyd- dade boenden och arbetet med våldsutövande män. En viktig förutsättning för att samhället ska kunna vidta effektiva åt- gärder är att våldsutsatta kvinnor ges bästa möjliga förutsättningar att själva vara delaktiga och bidra i den processen. Förutom en effektiv lagstiftning, tillräckliga personella resurser och enskild kompetens krävs det också att det finns tillgång till en fysisk miljö där lokaler, teknisk utrustning för förhör m.m. är anpassade till kvinnans situation. Rege- ringen gav därför 2008 i uppdrag att bygga upp en fysisk miljö anpassad för att utreda våld mot kvinnor (Ju2008/2434/PO). Projekt samlades viktiga funktioner, såsom polis och socialtjänst under samma tak. utvärdering av pro- jektet (rapport 2010:2) visar att fler kvinnor har fått skydd och psyko- socialt stöd och att de brottsutsatta kvinnorna har upplevt en ökad kvali- tet i omhändertagandet och arbetsmetoderna. I syfte att få information om hur samverkansmodellen fungerar utifrån de deltagande myndighe- ternas perspektiv har regeringen uppdragit åt att ytterligare utvärdera projektet (Ju2011/8444/). Ett vidare syfte är att finna former för långsiktigt hållbara samverkansformer mellan myndigheter. Ett ytterligare samordningsuppdrag gavs av regeringen till i syfte att förbättra tryggheten för kvinnor i stads- och tätortsmiljö (M2008/3813/H). Trots att män i större utsträckning än kvinnor utsätts för våld utomhus av förövare som är okända för offren, upplever kvinnor i större utsträckning än män otrygghet i utomhusmiljöer i städer och tätorter. Stads- och tätortsmiljöer ska vara utformade så att de främjar ett gott liv där människor kan känna gemenskap, tillit och trygghet. Arbetet för att öka tryggheten i stads- och tätortsmiljöer kräver samverkan mellan flera aktörer i planering och genomförande av åtgärder. Slutsatsen som presenterades i Att stärka tryggheten i stads- och tätortsmiljöer ur ett jämställdhetsperspektiv (2010) är att ett jämställdhets- perspektiv måste ingå i bedömningar av trygghetsaspekter vid utformning av den fysiska miljön. Enligt har uppdraget bidragit till att utveckla metoder och strategisk planering, som det har möjliggjort en utveckling av fysiska åtgärder. Exempel på fysiska åtgärder är ny belysning, röjning och omplantering i grönområden samt åtgärder för att få tunnlar mer tilltalande och för att öka framkomlighet och tillgänglighet i bostadsområdena. Insatsen har även lett till en ökad medvetenhet om betydelsen av att arbeta med fysisk planering när det gäller frågan om trygghet ur ett jämställdperspektiv som den har skapat förutsättningar för en bättre struktur för arbetet inom kommuner, myndigheter och företag och mellan medborgarna, företag och myndigheter. I syfte att dra nytta av erfarenheterna för framtiden har fått i uppdrag av regeringen att utvärdera effekter i ett urval av de 134 projekt som har ingått i den ovan redovisade åtgärden (S2011/6087/PBB). I uppdraget ingår också att med stöd i vunna erfarenheter redovisa hur frågorna kan integreras i samhällsplanering och bebyggelseutveckling. Erfarenheterna och redovisningen av hur frågorna kan integreras i samhällsplaneringen ska spridas till berörda aktörer . fick 2010 i uppdrag av regeringen att vara sammankallande för ett nätverk av statliga myndigheter i syfte att samordna insatser och information när det gäller insatser för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (IJ2010/750/UF). har syftat till att stödja långsiktig samverkan för att åstadkomma ett kvalitetssäkrat arbete. har i övertagit uppdraget att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja, inklusive arbetet med att driva myndighetsnätverket (U2011/7068/UC). Kvinnojourernas verksamhet har kontinuerligt utvecklats som de har funnits. fick 2008 i uppdrag av regeringen att utvärdera och lämna förslag till hur kvinnojourernas arbete med våldsutsatta kvinnor ytterligare kan utvecklas (IJ2008/1436/JÄM). konstaterade i rapporten av och ideella kvinnojourers insatser för våldsutsatta kvinnor (2011) att det generellt sett finns ett gott samarbete mellan kvinnojourer och och andra myndigheter. efterfrågas en tydligare rollfördelning mellan kvinnojourerna och i stödet till våldsutsatta kvinnor. I utvärderingen konstateras att våldsutsatta kvinnor 2008 har en mer mångfacetterad problematik och andra behov av stöd än vad kvinnor hade då jourerna startade. Det ställer ökade krav på de ideellt drivna kvinnojourerna. Enligt utvärdering har kvinnojourerna också svårigheter med att nå ut till vissa grupper i samhället, såsom till unga och äldre kvinnor samt till kvinnor med utländsk bakgrund. Även tjejjourerna menar att särskilda ansträngningar måste göras för att nå flickor och unga kvinnor. utvärdering pekar på att kvinnojourernas arbete före- faller ha en positiv inverkan på kvinnors hälsa och livssituation. Studien bekräftar dock tidigare forskning om att hjälpinsatser till våldsutsatta kvinnor sällan påverkar förekomsten av fortsatt våld. våldet att öka i samband med uppbrott från den våldsutövande mannen. För att få en bättre bild av effekterna av kvinnojourernas arbete skulle det krävas att följa våldsutsatta kvinnor för att se om deras psykosociala hälsa förbättras och om våldsutsattheten minskar eller upphör. En mängd utbildningsinsatser har genomförts av bl.a. Brottsoffermyn- digheten för personal såväl inom rättsväsendet och som bland ideella organisationer. fick 2009 i uppdrag av regeringen att utbilda tjej- jourernas medarbetare om hedersrelaterat våld och förtryck (IJ2007/1670/UNG). Vidare fick myndigheten i uppdrag att utbilda yrkesverksamma personer med en samordnande och utvecklande roll för bl.a. fritidsverksamhet, socialtjänst och skola om hur man kan förebygga våld mot flickor och unga kvinnor (IJ2007/2250/UNG). till att skapa insikt om behovet av att inkludera pojkar och unga män för att kunna förebygga våld mot flickor och unga kvinnor. sikten Prata bort mansvåld våldspreventivt arbete riktat till unga män (2010) presenteras en kartläggning av förebyggande metoder som riktas till unga män i syfte att förebygga deras användning av och även utsatthet för våld. Regeringen har även uppdragit åt bl.a. att anordna särskilda utbildningar för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (IJ2010/750/UF). Utbildningsinsatserna har inneburit att denna fråga har lyfts fram i berörda myndigheters verksamhet och har bidragit till att öka medvetenheten om olika aspekter av detta problem. Regeringen gav även 2007 i uppdrag att utbilda an- ställda inom polisväsendet i frågor som rör ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld (IJ2007/2249/JÄM). fick 2007 i uppdrag av regeringen att genom- föra ett utbildningsprogram om bemötande av sexualbrottsoffer. ningen vände sig till personal inom polisen, och domstolarna (Ju2007/4690/). port Utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i rättsväsendet framhålls att kursdeltagarna genom utbildningsinsatserna har fått viktiga kunskaper och nya redskap i frågor som rör mäns våld Såväl länsstyrelserna som Ungdomsstyrelserna har i redo- visningar till regeringen (IJ2007/1721/JÄM, U2011/1590/UC) konstate- rat att utbildningsinsatser om hedersrelaterat våld och förtryck och om att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja har inneburit en generell ökning av kunskapsnivån, men att den samlade kunskapen i kommuner och län skiftar. Därför finns det behov av att fortsätta med utbildningsinsatser, både på en grundläggande och på en mer speciali- Flera aktörer pekar på nödvändigheten av långsiktig planering av Målsättningen med de utbildningsinsatser som genomfördes inom ramen för handlingsplanerna var att öka med- vetenheten och utveckla kompetensen hos de myndigheter och aktörer som kommer i kontakt med både våldsutsatta och förövare. En hög kun- skapsnivå hos myndigheter och organisationer som har ansvar för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor har avgörande betydelse för ett gott bemötande av våldsutsatta och för effektiviteten i arbetet. De informationsinsatser som har genomförts inom ramen för handlings- planen om mäns våld mot kvinnor (skr. 2007/08:39) har syftat till att sprida kunskap och öka medvetenheten hos de som varit utsatta för brott, hos allmänheten och hos myndigheter och organisationer. Nationellt centrum för kvinnofrid vid har haft i uppdrag att informera om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och om våld i samkönade relationer (Ju2007/2177/). I anslutning till uppdraget om att öka kompetensen inom polisen avse- ende mäns våld mot kvinnor, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck, samt våld i samkönade relationer genomförde infor- i syfte att öka förtroendet för polisen och därigenom öka benägenheten att anmäla brott. Informationskampanjens primära målgrupp var personer som utsatts för våld i en partnerrelation, men vände sig även till dem som bevittnat eller känner till våld i en nära relation. Utvärdering av kampanjen visade att genomslaget var störst bland kvinnor i storstadsregionerna. Genom kampanjen lyckades polisen bredda bilden av vad brott i nära relationer är och att det inte bara handlar om grovt våld utan även innefattar verbala hot och alla typer av våld. Sammantaget visar utvärderingen att kampanjen har skapat goda förut- sättningar för att öka antalet anmälningar från brottsutsatta och vittnen som polisen uppfattats som en trovärdig avsändare för den här typen av kampanj. På uppdrag av regeringen har Kommuner och Landsting tillsammans med inrättat en virtuell ungdomsmottagning (UMO). Syftet är att UMO ska fungera som ett komplement till vårdens reguljära kontaktytor och innebära att information om bl.a. sex- och samlevnadsfrågor når en bredare målgrupp, vilket är viktigt för att främja sexuell hälsa bland unga (IJ2007/2125/UNG). I SKL:s rapport på internet Slutredovisning av ett regerings- uppdrag konstateras att UMO har skapat goda förutsättningar för att informera och ge råd när det gäller sexuell och reproduktiv hälsa, relationer och psykisk hälsa till ungdomar oavsett var de bor (IJ2009/1713/UF). I utvärderingen redovisas även att UMO når allt fler ungdomar, allt fler unga ställer frågor, och de flesta uppfattar informationen som seriös och pålitlig. Den information som finns på den virtuella ungdomsmottagningen rör områden som är viktiga för ungas identitetsutveckling och kan bidra till att ge ungdomar större möjlighet att hitta saklig och korrekt information om sex och samlevnad. För att ytterligare öka målgruppens kännedom om webbplatsen beslutade regeringen om medel till SKL för fortsatt utveckling av UMO (IJ2010/203/UF). 7Åtgärder mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål Prostitution och människohandel för sexuella ändamål är enligt rege- ringen ett allvarligt hinder för social jämlikhet, jämställdhet och framför allt kvinnors möjligheter att åtnjuta mänskliga rättigheter. Främst drabbas kvinnor och flickor, men även män och pojkar utnyttjas. Arbetet med att motverka prostitution och människohandel förutsätter nationellt, globalt och interregionalt samarbete och bör omfatta insatser som tar sikte på förebyggande arbete, höjd kvalitet och effektivitet. Även ökad samverkan och en ökad kunskap om frågorna är viktigt. Stöd och hjälp till utsatta måste utgå från den enskilde individens behov när insatser utformas och genomförs. Att motverka efterfrågan på sexuella tjänster är helt centralt. I arbetet behöver metod- och verksamhetsutveckling ingå för olika sam- hällsaktörer, och god samverkan säkras mellan olika typer av aktörer och mellan olika sektorer i samhället. Som en del av regeringens arbete med att bekämpa mäns våld mot kvinnor har en särskild satsning gjorts för att motverka prostitution och människohandel för sexuella ändamål genom den handlingsplan som presenterades 2008. Insatser på området har framför allt bidragit till utveckling av ny kun- skap, vilket ytterligare förstärkts genom de forskningsinsatser som har gjorts på området. Stödinsatser för personer som befinner sig i prostitution eller utsatts för människohandel har bl.a. handlat om att skapa förutsättningar för dem att skapa sig nya livsvillkor och därmed komma bort från den situation som orsakade att de hamnade i prostitution. Insatser har även genomförts i syfte att öka möjligheterna till regional och nationell samverkan mellan myndigheter och mellan myndigheter och frivilligorganisationer. Arbete har även bedrivits för att stärka och utveckla befintliga kunskaper hos myndigheter, viket har resulterat i förändringar i fråga om bl.a. interna arbetsrutiner och metoder för agerande vid misstänkta fall av människo- handel. Även internationellt, särskilt i , har flera insatser genomförts för att öka medvetenheten om problematiken när det gäller människohandel genom bl.a. utbildningar och informationskampanjer. Kunskapen om prostitution och människohandel för sexuella ändamål har varit bristfällig. Regeringen beslutade därför under den förra mandat- perioden om ett antal studier i syfte att öka kunskapen på området. För många barn och ungdomar är internet och andra interaktiva medier en viktig del av det dagliga livet på ett helt annat sätt än för vuxna. medier erbjuder goda möjligheter till sociala kontakter men innebär dessvärre också en ökad risk när det gäller exempelvis sexuell exploa- Regeringen gav därför 2008 i uppdrag att öka kunskapen och medvetenheten om ungdomars attityder och erfarenhet av (IJ2008/1824/UF). Den nationella enkät som har sammanställts i rappor- ten Se mig Unga om sex och internet (2009:9) visar bl.a. att nästan var tionde person har lagt ut bilder av sexuell karaktär av sig själva på internet. I undersökningen framkommer även att nästan varannan ung kvinna har upplevt att någon försökt övertala dem att skicka sexuella bilder, prata om sex eller agera sexuellt framför webbkameran. Arbetet mot människohandel har stärkts inom de länder som ingår i Östersjöstaternas råd (, ). I studien in the Baltic Sea Region: State and Civil Society Cooperation on Victims Assistance and Protection, som har tagits fram i samarbete med och mot brott och narkotika (United Nations Office on Drugs and Crime, UNODC), konstateras bl.a. att av de elva medlemsländerna har nio länder en nationell handlingsplan på området. Detta ska ställas i relation till 2002 då endast två länder hade tagit fram motsvarande handlingsplan (UD2008/33399/EC). Enligt stu- dien finns det dock fortfarande områden som behöver utvecklas. Framför allt när det gäller rättsprocessen i de enskilda medlemsländerna där det överlag saknas skydd och stöd för personer som är utsatta för människo- handel i regionen samt i fråga om brister i ländernas förmåga att garantera ett säkert återvändande till hemlandet för utsatta. I studien påtalas även att det finns ett behov av att utveckla formerna för statistik- insamling.