prop · H00358 · 2012-12-20 00:00:00 — anser att effekterna av socialnämndens uppgiftsskyldighet behöver utredas ytterligare och ur ett perspektiv som inte i första hand gäller tillgång till utbildning. konstaterar att uppgiftsskyldigheten enligt utlänningslagen innebär att uppgifter om personliga förhållanden som behövs för att avgöra ett ärende om uppehållstillstånd eller att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning m.m. ska lämnas ut på begäran av vissa uppräknade myndigheter. Av det följer att personer som aldrig har gett sig till känna för svenska myndigheter eller personer vars avslagsbeslut är preskriberade inte omfattas av uppgiftsskyldigheten. En förutsättning för en korrekt tillämpning av bestämmelserna är därför att socialnämnden har fungerande rutiner och kunskap om att olika reglering gäller beroende på i vilken situation personen befinner sig. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 17 kap. 1 § utlänningslagen ska socialnämnden lämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden till en polismyndighet, Säkerhetspolisen, , en migrationsdomstol, Migrationsöverdomstolen eller regeringen om instansen begär det och om uppgifterna behövs för att t.ex. avgöra ett ärende om uppehållstillstånd, avgöra ett ärende om tredjelandsmedborgares ställning som varaktigt bosatt i , eller för att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning. Bestämmelsen i utlänningslagen är alltså en sådan sekretessbrytande bestämmelse som avses i 10 kap. 28 § OSL. Som nämnts i avsnitt 6.2 kan socialnämnden få uppgifter om barn som Prop. 2012/13:58 vistas i landet utan tillstånd genom skyldigheten för personal i t.ex. för- skola och skola att göra anmälan till socialnämnden enligt 14 kap. 1 § socialtjänstlagen. Även om socialnämnden bedömer att en sådan uppgift omfattas av sekretess är nämnden enligt utlänningslagen skyldig att på begäran lämna ut uppgiften till bl.a. polisen. I betänkandet SOU 2010:5 görs bedömningen att den oro och tveksamhet som personal i skola och förskola kan känna inför att anmäla missförhållanden till av nämndens uppgiftsskyldighet enligt utlänningslagen, inte kan anses utgöra ett tillräckligt skäl för att inskränka uppgiftsskyldigheten. Om det finns anledning att misstänka att ett barn far illa, oavsett dess livssituation i övrigt, får andra hänsynstaganden enligt utredningen stå tillbaka. Utredningen har inte heller funnit något säkert underlag för att det skulle finnas ett samband mellan å ena sidan bestämmelserna om anmälningsplikt i socialtjänstlagen och socialnämndens uppgiftsskyldighet enligt utlänningslagen och, å andra sidan, att barn som vistas i landet utan tillstånd avhåller sig från att delta i utbildning. Regeringen delar utredningens bedömning. Uppgiftsskyldighet innebär endast en skyldighet för socialnämnden att under vissa förutsättningar och på en direkt förfrågan lämna ut uppgifter om en specifik person. Regeringen bedömer att den nuvarande uppgiftsskyldigheten inte kommer att inverka på vare sig barnens möjlighet till utbildning eller skolans benägenhet att göra en anmälan till socialnämnden om ett barn riskerar att fara illa. Därmed anser regeringen att socialnämndens uppgiftsskyldighet enligt utlänningslagen inte behöver ändras. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några särskilda bestämmelser i lag eller förordning om polisens arbete med verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut när det gäller barn som vistas i landet utan tillstånd. Bedömningen i SOU 2007:24: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Bland de myndigheter och kommuner som yttrat sig i denna del är opinionen delad. En stor andel av remissinstanserna har dessutom valt att inte yttra sig i frågan. tillstyrker utredningens bedömning att det inte bör införas regler som begränsar polisens verksamhet. framhåller att frågan mer handlar om hur polismyndigheterna ska agera när de får kännedom om att ett gömt barn går i skolan. Enligt ska självklart principerna om proportionalitet, behov och hänsyn tillämpas. Dessutom har framfört vikten av att principen om att barnets bästa ska komma i främsta rummet och att denna princip ska prägla såväl polisens som andra myndigheters verksamhet. Kommuner och Landsting har förståelse för utredningens argumentation, men vill särskilt trycka på att ingripanden inte bör genomföras på förskolor och skolor under verksamhetstid. ledarförbund anser att bedömningen att inte införa begräsningar för polisens arbete måste kunna omprövas om hämtningar i eller i närheten av skolor börjar förekomma. Flera remissinstanser är tveksamma till utredningens förslag. sidan har man förståelse för utredningens argumentation, men menar att det ändå är viktigt att skolan upplevs som en trygg miljö för de aktuella Bland dessa instanser finns dåvarande Myndigheten för skolut- veckling, och . tar inte ställning i sak, men menar att den praxis som utredningen redo- visar torde kunna sägas vila på osäker grund. ningen anför att föreningens erfarenhet är, så som sägs i utredningen, att polisen som regel avstått från ingripanden i anslutning till förskola och skola. I flera kommuner finns enligt föreningen ett utmärkt och förtroendefullt samarbete mellan förskola, skola, socialtjänst och polis kring familjer som lever gömda, där samtliga de principer som redovisats av utredningen beaktas. Däremot finns det enligt föreningen ett flertal tidigare erfarenheter, och ett fåtal av färskare datum, av att polisingripanden inte genomförts enligt nämnda principer. Ett stort antal remissinstanser anser att polisens arbete bör begränsas. Detta framförs av , Länsstyrelserna i och län, Sameskolstyrelsen, , Diskriminerings- ombudsmannen, , , samt , , och Dessutom återfinns i stort sett samtliga frivilligorganisationer i denna grupp, t.ex. Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar, , Svenska röda korset, Rädda barnen och Utan ett förbud för polisen att hämta barn som ska avvisas eller utvisas, i skolan eller förskolan, kommer barnen enligt dessa remiss- instanser i praktiken inte att kunna utnyttja sin rätt till utbildning. instanser framför också att det borde vara förbjudet för polisen att efter- söka barn som ska avvisas eller utvisas på väg till och från skolan eller Skälen för regeringens bedömning: För att de berörda barnen och deras föräldrar i praktiken ska våga utnyttja rätten till utbildning, behöver de känna sig trygga med att polisen inte kommer att ingripa mot barnen i En god lärmiljö kräver också att barnen kan känna sig trygga i I avsnitt 6.2 har därför regeringen gjort bedömningen att den underrättelseskyldighet i förhållande till polisen som enligt 7 kap. 1 § utlänningsförordningen åvilar de kommunala huvudmännen för utbild- ning inom skolväsendet och socialnämnden bör upphävas. dock på annat sätt få kännedom om att ett barn som vistas tillfälligt i landet går i en viss skola. Det finns ingenting som formellt hindrar polisen från att hämta barn som ska avvisas eller utvisas i skolor. Enligt 8 § polislagen (1984:387) ska emellertid en polisman som har i uppgift att verkställa en tjänsteupp- gift ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. Måste tvång tillgripas, ska detta ske endast i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet Detta har uttolkats i de s.k. behovs- och proportionalitetsprinciperna. Behovsprincipen innebär att polisen endast ska ingripa då det är nödvändigt för att den aktuella faran eller störningen ska kunna avvärjas eller undanröjas. Proportionalitetsprincipen innebär att om tvång måste tillgripas ska det endast göras i den form och den utsträckning som behövs för att det avsedda resultatet ska uppnås. Utöver dessa principer ska polisen också iaktta särskild försiktighet vid ingripanden mot barn. ombudsmän () har t.ex. uttalat sig om hämtning av barn till förhör och har därmed framfört att hämtning till förhör i brottsutredningar av personer endast i undantagsfall bör utföras av uniformerad polis eller på något ställe där uppmärksamhet kan väckas. Vidare har JO uttalat att varken hämtning till förhör i brottsutredningar eller förhör i sådana utredningar bör förekomma i skolan annat än när mycket speciella skäl föreligger. JO har i detta sammanhang framhållit åtaganden enligt samt påpekat att enligt 3.1 i konventionen ska barnets bästa komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ (JO 1996/97 s. 86, dnr 2021995). Enligt 20 § polislagen får polisen företa husrannsakan för att söka efter en person. Detta har i praxis ansetts innebära att det ska vara en bestämd person som polisen söker efter. I praktiken innebär det att polisen inte får bereda sig tillträde till bostäder eller andra lokaler för att mera allmänt leta efter efterlysta personer. Polisen måste alltså veta vem de letar efter för att t.ex. bereda sig tillträde till en skola i syfte att söka efter en person. Utredningen har gjort bedömningen att det i allmänhet torde innebära olägenheter både för det barn som är föremål för verkställighet som för övriga barn i verksamheten om polisen ingriper i en skola och att det därför måste finnas särskilt starka skäl för att polisen ska kunna hämta ett barn som ska avvisas eller utvisas där. har också lyft fram att polisen i sin verksamhet ska tillämpa såväl behovs-, proportionalitets- och hänsynsprincipen samt beakta barnets bästa enligt . Regeringen noterar att den reglering och praxis som finns när det gäller polisens arbete innebär en tydlig begränsning av polisens möjligheter att hämta barn i skolor. Regeringen noterar också att avser att besluta föreskrifter om arbetet med verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att det inte behöver införas några särskilda bestämmelser i lag eller förordning för polisens arbete när det gäller barn som vistas i landet utan tillstånd. Regeringen avser dock att noga följa denna fråga. Om det visar sig att polisens arbete blir ett avgörande hinder för att barn som vistas i landet utan tillstånd ska få tillgång till utbildning, kommer regeringen att på nytt överväga om ytterligare reglering behöver införas. Regeringens förslag: Vissa paragrafhänvisningar i skollagen och lagen om införande av skollagen ska korrigeras. Utredningarnas förslag: Utredningarna har inte lämnat något förslag av denna innebörd. Remissinstanserna: Förslaget har inte remissbehandlats. lagtext har dock under hand beretts med , Statens skol- inspektion, Sameskolstyrelsen, Specialpedagogiska skolmyndigheten och Inga av dessa framför några invändningar Skälen för regeringens förslag Det har uppmärksammats att vissa paragrafhänvisningar i skollagen (2010:800) och lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) av förbiseende har blivit felaktiga. Dessa hänvisningar bör därför korri- Paragrafhänvisningar i 28 kap. 8 och 15 §§ skollagen I 28 kap. 8 och 15 §§ skollagen regleras hur beslut enligt lagen som har fattats av Sameskolstyrelsen får överklagas. bestämmelser har blivit felaktiga efter att en omnumrering av vissa para- grafer i 13 kap. skollagen genomfördes i samband med att betyg infördes från årskurs 6 i och motsvarande skolformer (jfr prop. 2009/10:219, bet. 2010/11:UbU3, rskr. 2010/11:137). I 28 kap 8 § första stycket andra punkten respektive 28 kap. 15 § första stycket andra punkten hänvisas enligt gällande ordalydelse till beslut en- ligt 13 kap. 16 § första respektive andra stycket. den tidigare 13 kap. 16 § numera 13 kap. 23 §. Regeringen föreslår därför att paragrafhänvisningarna korrigeras. visningen i 28 kap. 8 § skollagen ska ändras till att ange 13 kap. 23 § första stycket skollagen. Hänvisningen i 28 kap. 15 § skollagen ska ändras till att ange 13 kap. 23 § andra stycket skollagen. Paragrafhänvisning i lagen om införande av skollagen I 28 § lagen om införande av skollagen anges bl.a. att beslut att ge en internatskola ställning som riksinternatskola enligt 10 kap. 1 § i 1985 års skollag i visst fall ska fortsätta att gälla som ett beslut enligt 29 kap. 14 § den nya skollagen. I 29 kap. 14 § skollagen finns bestämmelser om tystnadsplikt inom en- skilt bedriven verksamhet. I 29 kap. 15 § skollagen finns bestämmelser Paragrafhänvisningen i 28 § lagen om införande av skollagen är således felaktig och ska rätteligen ange 29 kap. 15 § den Regeringen föreslår därför att paragrafhänvisningen änd- ras till att ange 29 kap. 15 § den nya skollagen. 9 Konsekvenser av förslaget om rätt till Prop. 2012/13:58 utbildning för barn som vistas i landet De barn som ingår i målgruppen för regeringens förslag ges rätt till utbildning som i sin tur innebär en möjlighet att komma ur isolering, vilket kan ha en viktig betydelse för deras hälsa och utveckling. Förslaget innebär också att dessa barn får möjlighet att uppnå samma kunskapsnivå som andra barn och därmed förbereda sig för vuxenlivet, oavsett var de kommer att leva . Förslagen medför utifrån det enskilda barnets synvinkel påtagliga fördelar. 9.2Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Principen om kommunalt självstyrelse gäller för all verksamhet, inklusive utbildningsverksamhet, som kommunen driver eller finansierar. Det står dock klart att utrymmet för den kommunala självstyrelsen inte är obegränsat. Det kan inom vissa områden finnas nationella krav på en enhetlig reglering som kan anses väga över den kommunala bestämmanderätten. Sådana krav på en enhetlig reglering finns inom utbildningsområdet och staten styr därför dessa verksamheter genom att sätta upp regler och mål i lagar och förordningar. följer enligt 14 kap. 3 § regeringsformen, förkortad RF, att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som föranlett den. I förarbetena anges att denna reglering innebär att regelmässigt måste pröva kommunernas självstyrelseintressen när begränsningar av självstyrelsen övervägs (prop. 2009/10:80 s. 212). Vidare anges att proportionalitetsprövningen bör innefatta en skyldighet att undersöka om det ändamål som regleringen avser att tillgodose kan uppnås på ett för det kommunala självbestämmandet mindre ingripande sätt än det som föreslås. I denna proposition föreslår regeringen en utökad rätt till utbildning. Förslaget innebär därmed en inskränkning av kommunernas självbestämmanderätt och utgör därmed ett visst ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Regeringen anser dock att behovet av att utsträcka rätten till utbildning till barn som vistas i landet utan tillstånd väger tyngre än kommunernas självstyrelseintresse. Detta behov bedöms inte heller kunna tillgodoses på ett för det kommunala självbestämmandet mindre ingripande sätt. Regeringen anser därför att förslaget utgör ett proportionellt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. 9.3Konsekvenser för fristående huvudmän En utgångspunkt för regleringen av skolväsendet är bl.a. en struktur som i så stor utsträckning som möjligt är gemensam för alla skol- och verksamhetsformer och alla huvudmän. Lika villkor ska så långt som möjligt gälla oavsett huvudman. Detta har regeringen tidigare uttryckt i propositionen Den nya skollagen för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165). Förslagen i denna proposition innebär en rätt för barn som vistas i landet utan tillstånd att tas emot i fristående skolor och en möjlighet att tas emot i fristående förskoleklass på i huvudsak samma villkor som barn bosatta i landet. Förslaget kan innebära viss ökad administration för fristående huvudmän genom en skyldighet att pröva och ta emot nu aktuella barn. Antalet sådana barn bedöms dock som relativt litet. Förslaget bedöms heller inte medföra några administrativa eller organisatoriska konsekvenser i övrigt. Den föreslagna rätten till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd innebär ökade kostnader för kommunerna i och med ett nytt åtagande att ge utbildning till dessa barn. Kommunerna kommer också att få ersätta fristående huvudmän för deras kostnader enligt gällande bestämmelser i skollagen. Därmed ska den kommunala finansieringsprincipen tillämpas. Det är av naturliga skäl mycket svårt att uppskatta antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. Antalet kan också förväntas variera år beroende på t.ex. invandringsströmmar och konjunkturläge. Utifrån uppgifter från och uppskattade Utredningen om skolgång m.m. för barn som vistas i landet utan tillstånd att 1 0001 500 barn håller sig undan verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. Det är dock ännu svårare att få fram uppgifter om antalet barn som aldrig har gett sig tillkänna för myndigheterna. Utifrån uppgifter från bl.a. Rädda barnen bedömde utredningen att det kunde röra sig om ytterligare 1 0001 500 barn. Sammanlagt skulle det således finnas mellan 2 000 och 3 000 barn som vistas i landet utan tillstånd. Kostnadsberäkningarna i denna proposition utgår från att förslaget totalt kan komma att omfatta 3 000 barn. Det är dock inte troligt att alla dessa barn kommer att utnyttja rätten till utbildning. Kostnadsberäkningen bygger därför på ett antagande om att hälften av de aktuella barnen kan tänkas utnyttja rätten. Det kan jämföras med att av asylsökande barn utnyttjar rätten till utbildning (SOU 2009:19). Vidare bygger kostnadsberäkningen på att åldersfördelningen inom gruppen barn som vistas i landet utan tillstånd motsvarar åldersfördelningen inom gruppen asylsökande barn, dvs. att är sexåringar och därmed berättigade till förskoleklass, är i grundskoleålder och är och därmed kan förväntas få sin utbildning i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. Slutligen har kostnaden beräknats utifrån de schablonbelopp som lig- Prop. 2012/13:58 ger till grund för den ersättning som lämnas för asylsökande barns Denna ersättning lämnas utifrån schablonbelopp som regleras i förordningen (2002:1118) om statlig ersättning för asylsökande m.fl. Om beräkningarna görs utifrån dessa schablonbelopp och övriga antaganden ovan innebär förslagen i denna proposition en ökad kostnad för kommunerna på sammanlagt . Regeringen har mot denna bakgrund i Budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utgiftsområde 16) föreslagit att avsätts för kommunernas kostnad för reformen samt beräknat att det bör avsättas för detta ändamål. Som framgår av avsnitt 4 tillämpas i reglerad invandring. Det innebär att personer som lever och arbetar i landet ska ha tillstånd att göra detta. Om en person får ett avvisnings- eller utvisningsbeslut är det också viktigt att detta beslut faktiskt verkställs. Förslagen i denna proposition skulle kunna anses underlätta för personer att uppehålla sig i landet utan tillstånd. Genom att barnen ges rätt till utbildning kan de leva ett någorlunda normalt liv i , trots att de saknar tillstånd för sin vistelse här. En rätt till utbildning skulle möjligen också kunna innebära att fler personer lockas att söka sig till landet utan att ha sådant tillstånd. Regeringen bedömer emellertid att förslagen i denna proposition får små eller inga konsekvenser för antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. De båda utredningar som ligger till grund för propositionen har kunnat konstatera att det inte finns något säkerställt samband mellan en ökad rätt att ta del av sociala förmåner och antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. De eventuella konsekvenser som kan uppstå ska dessutom vägas mot de högst påtagliga fördelarna för de berörda barnen av att få tillgång till utbildning. Regeringens förslag: Ändringarna i skollagen och lagen om införande av skollagen ska träda i kraft . Ändringarna i 28 kap. 8 och 15 § skollagen samt i 28 § lagen om införande av skollagen ska tillämpas för tid . Regeringens bedömning: Ändringen i utlänningsförordningen bör träda i kraft . Förslaget i SOU 2010:5: Utredningen har föreslagit att lagändringarna skulle träda i kraft . 2012/13:58 Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som yttrat sig om ikraftträdande anser att rätten till utbildning ska börja gälla . och Förvaltningsrätten i har, när det gäller ändringarna i 28 kap. 8 och 15 §§ skollagen och i 28 § lagen om införande av skollagen, anfört att det vore önskvärt med ett tidigare ikraftträdande än . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen anser att bestämmelserna om den föreslagna rätten till utbildning bör träda i kraft . bör kommuner och övriga huvudmän få tillräckligt med tid för att förbereda mottagandet av nu aktuella barn i sin verksamhet. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att nu aktuella ändringar i skollagen ska träda i kraft . När det gäller övriga föreslagna ändringar i skollagen samt ändringen i lagen om införande av skollagen har och Förvaltningsrätten i uttryckt önskemål om ett tidigare ikraftträdande än . Regeringen föreslår dock, med beaktande av den tid som krävs för behandling av denna proposition och för utfärdande av lagarna, att även dessa ändringar ska träda i kraft . De ändringar som föreslås i 28 kap. 8 och 15 §§ skollagen respektive 28 § lagen om införande av skollagen syftar till att korrigera felaktigheter som har förelegat . För att undvika tillämpningsproblem bör dessa ändringar ges retroaktiv verkan och tillämpas . Den ändring i utlänningsförordningen som föranleds av regeringens bedömning i denna proposition bör träda i kraft . 11.1Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) 8 § Beslut av Sameskolstyrelsen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol i fråga om 1.föreläggande för vårdnadshavare att fullgöra sina skyldigheter enligt 7 kap. 23 §, eller 2.kostnadsfria resor enligt 13 kap. 23 § första stycket. I paragrafens andra punkt har paragrafhänvisningen ändrats så att korrekt paragrafbeteckning, 13 kap. 23 § första stycket, anges. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. 15 § Beslut av Sameskolstyrelsen får överklagas hos i fråga om 1. barns mottagande i sameskolan enligt 7 kap. 7 §, 2. åtgärder enligt 13 kap. 23 § andra stycket för en elev som inte bor hemma, eller 3. rätt till utbildning för någon som avses i 29 kap. 2 § andra stycket 3. I paragrafens andra punkt har paragrafhänvisningen ändrats så att korrekt paragrafbeteckning, 13 kap. 23 § andra stycket, anges. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. 2 § Med bosatt i landet avses i denna lag den som ska vara folkbokförd här enligt folkbokföringslagen (1991:481). Som bosatt i landet ska vid tillämpningen av denna lag anses även den som inte är folkbokförd här men som 1.omfattas av 1 § första eller tredje stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl., 2.vistas här med stöd av tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § utlännings- lagen (2005:716), 3. har rätt till utbildning eller annan verksamhet enligt denna lag till följd av , avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller avtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer, 4.är familjemedlem till en person som tillhör en främmande makts beskickning eller lönade konsulat eller dess betjäning eller som avses i 4 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall och som inte omfattas av 3, eller 5.vistas här utan stöd av myndighetsbeslut eller författning. Har ett beslut om avvisning eller utvisning meddelats mot någon som avses i andra stycket 1 ska denne fortfarande anses vara bosatt i på den grunden till dess att han eller hon lämnar landet. Om den som avvisats eller utvisats håller sig undan så att beslutet inte kan verkställas ska personen dock anses som bosatt i på den grund som anges i andra stycket 5. Begränsningar i rätten till utbildning för dem som avses i andra stycket följer av 3 §. I paragrafen redogörs för vilka personer som vid tillämpning av skollagen ska anses vara bosatta i landet. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I andra stycket är den femte punkten ny.