prop · GZ0394 · 2012-03-16 00:00:00 — Därmed klargörs vad som utgör beskattnings- underlag respektive växelkursdifferens när den faktiska växelkursen avviker från den fiktiva kurs som ska användas för att bestämma beskattningsunderlaget. , och menar att de före- slagna reglerna kan innebära en administrativ börda för näringsidkarna. Regeringen får i sammanhanget framhålla att förslaget utgör en nöd- vändig anpassning av reglerna i ML till reglerna i mervärdesskatte- direktivet. För näringsidkarna blir det genom förslaget tydligt reglerat i ML vad som utgör beskattningsunderlag när uppgifter till ledning för detta är i en utländsk valuta, till skillnad från nuvarande situation där denna fråga har fått lösas genom domstolspraxis och ställningstaganden. Förslaget föranleder införande av två nya paragrafer, 7 kap. 7 a och Prop. 2011/12:94 7 b §§ ML. Vidare föranleder förslaget ändring i 8 kap. 6 §, 13 kap. 15 a och 23 a §§ ML. Definitioner av faktura och elektronisk Regeringens förslag: En definition av elektronisk faktura införs. elektronisk faktura avses en faktura som utfärdas och tas emot i ett Vidare anpassas den allmänna definitionen av faktura så att den också omfattar de fall när faktureringsreglerna i ett annat EU-land är tillämpliga. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens Utöver förslaget i promemorian som rör definitionen av elektronisk faktura, innehåller regeringens förslag en anpassning av definitionen av faktura med hänsyn till den nya regeln i mervärdesskatte- direktivet om vilket EU-lands faktureringsregler som ska tillämpas. Förslaget till lagtext avseende definitionen av elektronisk faktura har också justerats redaktionellt i förhållande till promemorians förslag. Remissinstanserna: är positivt till att det införs en definition av elektronisk faktura, men ser problem med att definitionen endast knyter an till reglerna i 11 kap. ML om fakturans innehåll och inte reglerna i andra EU-länder i de fall ett annat EU-lands faktureringsregler är tillämpliga med stöd av den nya artikel 219a i mervärdesskatte- Verket tar upp samma problem vad gäller den allmänna definitionen av faktura. Enligt verket innebär den föreslagna definitionen att en faktura som är utfärdad enligt ett annat EU-lands regler riskerar att inte utgöra en faktura i ML:s mening, vilket bland annat kan få betydelse är positivt till att det inte föreslås några tekniska definitioner av elektroniska format och till att elektroniska fakturor jämställs med pappersfakturor. anför att det vore önskvärt med en exemplifiering kring miniminivån av vad som är att anse som en elektronisk faktura och undrar om till exempel ett e-post meddelande skulle kunna vara en elektronisk faktura. föreningen konstaterar att förslaget avseende elektronisk faktura ordagrant följer lydelsen i faktureringsdirektivet, men beklagar att direktivet inte följer den uppdelning on e-invoicing gjorde mellan strukturerad respektive icke-strukturerad faktura- föreslår att definitionen av elektronisk faktura kompletteras så att denna också blir tillämplig när fakturan uppfyller faktureringsreglerna i ett annat EU-land. Skälen för regeringens förslag: I gällande rätt finns det en definition av överföring av fakturor på elektronisk väg (artikel 217 i mervärdes- skattedirektivet respektive 1 kap. 17 a § ML). Det saknas dock både i mervärdesskattedirektivet och i ML en definition av elektronisk faktura. Genom det nya faktureringsdirektivet införs i artikel 217 en definition av elektronisk faktura. Med elektronisk faktura avses en faktura som innehåller den information som krävs enligt direktivet och som har Prop. 2011/12:94 utfärdats och mottagits i ett elektroniskt format. definition i samma artikel av överföring av fakturor på elektronisk väg bort. Vad som avses med elektronisk faktura har betydelse för reglerna om att användandet av elektronisk faktura ska godkännas av mottagaren (artikel 232 i mervärdesskattedirektivet respektive 11 kap. 6 § ML). Motsvarande ändringar bör göras i ML. Den nya definitionen innebär att det saknar betydelse vilken typ av elektroniskt format fakturan har. Det viktiga är att fakturan utfärdas och mottas i ett elektroniskt format. En faktura kan skapas i ett elektroniskt format, men om fakturan inte utfärdas och mottas i ett sådant format utgör denna inte en elektronisk faktura. Elektroniskt format är ett vitt begrepp som i princip omfattar alla typer av elektroniska format. anför att det vore önskvärt med en exemplifiering kring minimi- nivån av vad som är en elektronisk faktura och undrar exempelvis om ett e-postmeddelande skulle kunna vara en elektronisk faktura. Som regeringen anfört är elektroniskt format ett vitt begrepp och om en faktura utfärdas i form av ett e-postmeddelande och också tas emot i detta format skulle fakturan utgöra en elektronisk faktura. Enligt den nya artikel 217 i mervärdesskattedirektivet måste en elek- tronisk faktura innehålla den information som krävs enligt direktivet. Detsamma gäller enligt den generella definitionen av faktura i 1 kap. 17 § ML (motsvarande artikel 218 i mervärdesskattedirektivet). Enligt denna paragraf avses med faktura dokument eller meddelanden i pappersform eller i elektronisk form som uppfyller villkoren för fakturor i 11 kap. Vilka villkor som måste vara uppfyllda kan dock, som och påpekar, skilja sig åt beroende på vilket EU-lands faktureringsregler som är tillämpliga, jfr vidare avsnitt 7. Den generella definitionen av faktura i 1 kap. 17 § ML bör därför anpassas så att den också omfattar de fall när faktureringsreglerna i ett annat EU-land är tillämpliga enligt vad som följer av den nya artikel 219a i mervärdesskattedirektivet. I promemorian föreslogs att definitionen av elektronisk faktura skulle innehålla ett krav på att en sådan faktura ska innehålla den information som krävs enligt 11 kap. En första förutsättning för att det ska kunna vara fråga om en elektronisk faktura är dock att den uppfyller de generella kraven på en faktura, dvs. att den uppfyller villkoren för fakturor. Ett uttryckligt krav i definitionen på att en elektronisk faktura ska innehålla den information som krävs är därför obehövligt. Med elektronisk faktura ska alltså avses en faktura enligt 1 kap. 17 § ML som utfärdas och tas emot i ett elektroniskt format. Förslaget föranleder ändring i 1 kap. 17, 17 a §§, 11 kap. 6 och 7 §§ ML. Elektronisk åtkomst till fakturor för Regeringens förslag: En behörig myndighet i ett annat EU-land ska för kontrolländamål ha rätt till omedelbar elektronisk åtkomst till fakturor som bevaras på elektronisk väg om mervärdesskatt som är hänförlig till omsättning i fakturan ska betalas i detta EU-land. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utöver förslaget i promemorian föreslår regeringen ett klar- görande av att den aktuella skyldigheten att ge en behörig myndighet i ett annat EU-land omedelbar elektronisk åtkomst till en viss faktura inte omfattar sådana fakturor som inte får granska. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför att det i den nya artikel 249 i mervärdesskattedirektivet anges att de behöriga myndig- heterna ska ha rätt att få åtkomst till, ladda ned och använda vissa fakturor, men att det i förslaget till 11 kap. 14 § ML endast anges att behöriga myndigheter ska ha åtkomst till vissa fakturor. Kammarrätten ifrågasätter om detta utgör ett korrekt genomförande av direktivet. önskar ett förtydligande av vad som avses med omedelbar elektronisk åtkomst och undrar om fakturorna ska vara åtkomliga on-line . avstyrker förslaget och anför bland annat följande. Den rätt som enligt förslaget ges till de utländska motsvarigheterna till innefattar myndighetsutövning. Myndighetsutövning mot företag etablerade i bör av rättssäkerhetsskäl utföras av svenska myndigheter. Det kan uppstå svårigheter för den enskilde näringsidkaren att förstå att det verkligen är en behörig utländsk myndighet man har att göra med och vad som efterfrågas. Det ska beaktas att en faktura ofta innehåller uppgifter som är företagshemligheter och som således är känsliga att lämna ut. vill särskilt framhålla att förslaget har en särskild implikation vad gäller advokatverksamhet, närmare bestämt för svenska advokater som har klienter i andra EU-länder. Advokatens fakturor innehåller som huvudregel namn på klienten och en beskrivning av det utförda uppdraget, vilket är uppgifter som omfattas av advokat- sekretess. Förslaget innebär en möjlighet för utländska myndigheter att utan formellt förfarande bereda sig tillträde till uppgifter som enligt lag omfattas av advokatens tystnadsplikt. Om skulle begära ut uppgifter från en advokat angående namn på en klient eller uppgifter om vad uppdraget avsett finns laglig möjlighet att undanta uppgifter som omfattas av advokatens tystnadsplikt. Att då införa en möjlighet för motsvarande utländsk myndighet att ta del av denna typ av uppgifter är helt oacceptabelt. avstyrker förslaget, men konstaterar att för att uppfylla sina åtaganden mot EU har att implementera den föreslagna bestämmelsen. Skyldigheten för advokat att lämna ut fakturor till utländsk myndighet måste dock enligt bli föremål för särreglering. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 249 i mervärdesskattedirektivet ska, när en beskattningsbar person lagrar de fakturor han utfärdar eller mottar på sådan elektronisk väg som säkerställer åtkomst online till uppgifterna och lagringsplatsen är belägen i en annan medlemsstat än den där han är etablerad, de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där den beskattningsbara personen är etablerad ha rätt till åtkomst till dessa fakturor på elektronisk väg och till nedladdning och användning av sådana fakturor, om detta är nödvändigt för kontrolländamål. Artikel 249 är genomförd i svensk rätt genom 7 kap. 3 a § bokförings- lagen. Den bestämmelsen gäller räkenskapsinformation i allmänhet, det vill säga även fakturor (verifikationer), och innebär bland annat att företag som är etablerade i under vissa förutsättningar får förvara maskinläsbara medier och hålla maskinutrustning och system tillgängliga i andra EU-länder samt i vissa länder utanför EU. En förutsättning för detta är att företaget på begäran av eller medger omedelbar elektronisk åtkomst till räkenskapsinformationen för kontroll- ändamål (7 kap. 3 a § 2 bokföringslagen). Genom det nya faktureringsdirektivet, som ändrar artikel 249, införs regler som kan sägas utvidga rätten till åtkomst till fakturor som lagras på elektronisk väg. Enligt den nya regeln ska, när en beskattningsbar person lagrar fakturor som denne utfärdar eller mottar på sådan elektronisk väg som säkerställer åtkomst online till uppgifterna, de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där den beskattningsbara personen är etablerad samt, när mervärdesskatten ska betalas i en annan medlemsstat, de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten, ha rätt att för kontrolländamål få åtkomst till, ladda ned och använda dessa fakturor. Syftet med den nya regeln är att säkerställa att behöriga myndigheter på ett effektivt sätt får tillgång till fakturor som bevaras på elektronisk väg för kontrolländamål. Regeln gäller fakturor som en näringsidkare utfärdar eller mottar, det vill säga såväl säljare som köpare. Fakturorna ska vidare bevaras på sådan elektronisk väg som säkerställer åtkomst online till uppgifterna. Det är dels de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där näringsidkaren är etablerad som ska ha rätt till åtkomst till fakturorna, dels de behöriga myndigheterna i ett annat EU-land om mervärdesskatten ska betalas där. Beträffande rätten till åtkomst för behöriga myndigheter i , det vill säga i normalfallet , följer av den nya regeln att Skatte- verket ska tillförsäkras effektiva möjligheter att för kontrolländamål få åtkomst till fakturor som bevaras på elektronisk väg. Detta gäller oavsett om fakturorna bevaras i eller i ett annat land där det är tillåtet att bevara räkenskapsinformation enligt 7 kap. 3 a § bokföringslagen. Vad avser fakturor som bevaras på elektronisk väg i kan Prop. 2011/12:94 konstateras att har en allmän rätt att få åtkomst till dessa genom gällande regler i skatteförfarandelagen (2011:1244). Reglerna i 37 kap. om föreläggande att lämna uppgift och i 41 kap. om revision ger effektiva möjligheter att för kontrolländamål få åtkomst till såväl pappersfakturor som fakturor som bevaras på elektronisk väg. Dessa regler bedöms säkerställa att har effektiva möjligheter att kontrollera fakturor oavsett om det är fråga om pappersfakturor eller fakturor som bevaras på elektronisk väg. De gällande reglerna bedöms därför i detta hänseende uppfylla direktivets syfte. Därmed görs bedömningen att det saknas skäl att införa specifika regler om rätt till elektronisk åtkomst för till fakturor som bevaras på elektronisk väg i . Vad avser möjligheterna för att få åtkomst till fakturor som ett företag som är etablerat i bevarar på elektronisk väg i andra länder följer som nämnts ovan redan av gällande regler i 7 kap. 3 a § bokföringslagen att verket har rätt till omedelbar elektronisk åtkomst till sådana fakturor. De nya reglerna i direktivet innebär vidare att behöriga myndigheter i andra EU-länder för kontrolländamål ska medges elektronisk åtkomst till fakturor som bevaras på elektronisk väg om mervärdesskatten ska betalas i det berörda EU-landet. Detta gäller oavsett i vilket land fakturorna bevaras. Några motsvarande regler finns inte i svensk rätt. Om en behörig myndighet i ett annat EU-land vill få åtkomst till fakturor som bevaras av en näringsidkare som är etablerad i är denna hänvisad till att begära bistånd i enlighet med reglerna i rådets förordning (EU) nr 904/2010 av om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri10 (förordningen om administrativt samarbete). För att direktivets krav ska uppfyllas måste därför en reglering införas i svensk rätt som ger behöriga myndigheter i andra EU- länder möjlighet att för kontrolländamål få elektronisk åtkomst till fakturor som bevaras på elektronisk väg av näringsidkare som är etablerade i . Rätt till elektronisk åtkomst till fakturor för behöriga myndigheter i andra EU-länder En regel som ger behöriga myndigheter i andra EU-länder möjlighet att för kontrolländamål få elektronisk åtkomst till fakturor under vissa förutsättningar bör lämpligen utformas på i princip samma sätt som de ovan nämnda reglerna i 7 kap. 3 a § bokföringslagen, det vill säga innefatta en rätt till omedelbar elektronisk åtkomst för kontrolländamål. Av det sagda följer att en regel bör införas enligt vilken en näringsidkare på begäran av en behörig myndighet i ett annat EU-land ska medge denna myndighet omedelbar elektronisk åtkomst till fakturor som bevaras på elektronisk väg, om begäran görs för kontrolländamål och mervärdesskatt hänförlig till omsättning i fakturan ska betalas i detta EU- land. Regeln bör dock inte införas i bokföringslagen, eftersom reglerna i 10 EUT L 268, 12.10.2010, s. 1 (Celex 32010R0904). denna lag gäller räkenskapsinformation i allmänhet. I stället bör regeln närmast införas i anslutning till de särskilda reglerna om bevarande av fakturor i ML. Dessa regler finns i 11 kap. 12 och 13 §§, men föreslås nu i enlighet med Lagrådets förslag flyttas till ett nytt 11 a kap. Kammarrätten i anför att det i den nya artikel 249 anges att de behöriga myndigheterna ska ha rätt att få åtkomst till, ladda ned och använda vissa fakturor, men att det i promemorians förslag endast anges att behöriga myndigheter ska ha åtkomst till vissa fakturor. Kammarrätten ifrågasätter om detta utgör ett korrekt genomförande av direktivet. Enligt regeringens mening får dock rätten till omedelbar elektronisk åtkomst anses uppfylla direktivets syfte. Begreppet omedelbar elektronisk åtkomst kan inte anses innefatta något hinder mot att för kontrolländamål ladda ned och använda fakturan. önskar ett förtydligande av vad som avses med omedelbar elektronisk åtkomst och undrar om fakturorna ska vara åtkomliga on-line . Vad avser denna fråga kan framhållas att omedelbar elektronisk åtkomst, vilket framgår ovan, är ett begrepp som används i bokföringslagen. Begreppet får enligt regeringen bedömas på samma sätt vid tolkningen av den nu aktuella regeln. Den elektroniska åtkomsten ska i princip ske men kravet på omedelbarhet får anpassas till förhållandena i det enskilda fallet, se vidare propositionen 2003/04:26 s. 124. Åtkomst behöver endast medges på begäran och det är alltså inte fråga om att fakturorna ska vara åtkomliga on-line . En begäran från en behörig myndighet i ett annat EU-land bör ske på ett sådant sätt att näringsidkaren kan vara tillräckligt säker på att det är en behörig myndighet som begär åtkomst. Att begäran härrör från en behörig myndighet bör alltså kunna verifieras på ett tillfredsställande sätt av den berörda näringsidkaren. Det åligger den myndighet som begär åtkomst att visa att denna är behörig. Vilken myndighet som är behörig i det aktuella EU-landet får avgöras utifrån gällande regler i det landet. Dessutom ska det framgå att begäran sker för kontrolländamål och att mervärdesskatt hänförlig till omsättning i fakturan ska betalas i det aktuella EU-landet. Någon myndighetsutövning av den behöriga myndig- heten i det andra EU-landet gentemot den svenska näringsidkaren är i det aktuella sammanhanget inte tillåten, utöver själva rätten att framställa en begäran om att få omedelbar elektronisk åtkomst till en viss faktura. Om den berörda näringsidkaren inte ger den behöriga myndigheten omedelbar elektronisk åtkomst till en viss faktura kan således den behöriga myndigheten inte besluta om några sanktioner gentemot näringsidkaren enbart på den grunden att åtkomst till en faktura vägrats. I stället återstår i så fall för myndigheten att begära bistånd av i enlighet med reglerna i förordningen om administrativt samarbete. avstyrker förslaget, men konstaterar att för att uppfylla sina åtaganden mot EU har att implementera den föreslagna bestämmelsen. Skyldigheten för advokat att lämna ut fakturor till utländsk myndighet måste dock enligt bli föremål för särreglering. menar att förslaget innebär att utländska myndigheter får möjlighet att få tillträde till uppgifter som inte har laglig möjlighet att ta del av i de fall uppgifterna om- fattas av advokatsekretess. Regeringen vill beträffande denna synpunkt inledningsvis påpeka, vilket framhållits ovan, att den aktuella regeln inte omfattas av några sanktioner. En näringsidkare som anser att det inte finns grund för att medge omedelbar elektronisk åtkomst till en viss faktura kan således vägra åtkomst, utan att för den skull bli föremål för en sanktion. I så fall återstår för den behöriga myndigheten i det andra EU-landet att begära bistånd av i enlighet med reglerna i förordningen om administrativt samarbete för att söka få åtkomst till fakturan. kan för att efterkomma en sådan begäran i sin tur inte begära omedelbar elektronisk åtkomst till en viss faktura med stöd av den aktuella regeln, eftersom den endast omfattar behöriga myndig- heter i andra EU-länder. För att få åtkomst till fakturan får använda de sedvanliga reglerna i skatteförfarandelagen, eller i de fall 7 kap. 3 a § bokföringslagen är tillämplig, reglerna i denna paragraf. I 47 kap. 1 och 2 §§ i skatteförfarandelagen finns regler om undantag av uppgifter från föreläggande respektive undantag av handlingar från granskning. Av reglerna följer bland annat att det från rätt att förelägga respektive granska undantas handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § . Detta innebär att det finns tydliga begränsningar avseende vilka handlingar kan kräva att få åtkomst till, bland annat skulle begränsningarna kunna gälla en advokats fakturor. Således innebär förslaget inte att reglerna om advokat- sekretess kan kringgås på något sätt. Eftersom den föreslagna bestämmelsen inte omfattas av några sanktionsmöjligheter har det i promemorian bedömts att det inte heller var nödvändigt att särskilt ange begränsningar i rätten till omedelbar elektronisk åtkomst. kan det enligt regeringen ifrågasättas om det är lämpligt att den föreslagna bestämmelsen ger intryck av att det inte finns några begränsningar i skyldigheten att ge åtkomst till en viss faktura, om förutsättningarna i övrigt i bestämmelsen är uppfyllda. Sammantaget anser regeringen att det finns skäl att förtydliga förslaget i denna del, så att det klargörs att reglerna gäller med motsvarande begränsningar som enligt 47 kap. 2 § skatteförfarandelagen. Genom detta tydliggörs att den aktuella skyldig- heten att ge en behörig myndighet i ett annat EU-land omedelbar elek- tronisk åtkomst till en viss faktura inte omfattar sådana fakturor som inte får granska. Förslaget föranleder införande av en ny paragraf, 11 a kap. 3 § ML. 13 Säkerställande av ursprungets äkthet, Prop. 2011/12:94 innehållets integritet och läsbarheten när det Regeringens förslag: Regler införs som förtydligar att den som utfärdar och tar emot fakturor är skyldig att säkerställa ursprungets äkthet, innehållets integritet och läsbarheten från tiden för utfärdandet och . Med ursprungets äkthet avses säker- ställande av leverantörens, tillhandahållarens eller fakturautfärdarens identitet. Med innehållets integritet avses att innehållet i fakturan inte har ändrats. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: ser positivt på att det inte ska ställas några krav på tekniska lösningar för att säkerställa kraven på ursprungets äkthet, innehållets integritet och läsbarheten vad gäller fakturor. anför att det vore önskvärt att det utformas riktlinjer för att klarlägga mininivån kring vad som krävs för att uppfylla de aktuella kraven. anser att det är en brist att det i faktureringsdirektivet saknas en definition av administrativa kontroller, men ställer sig positiv till promemorians förtydliganden avseende förhållandena i . Vidare påtalar att det finns rättssubjekt som är bokföringsskyldiga, men som inte omfattas av bokföringslagen utan av annan lagstiftning. utgår från att bedömningen i promemorian även omfattar sådana subjekt, men menar att för tydlighetens skull bör detta klargöras. är positivt till förslaget, men vill peka på svårigheten att överblicka vad dessa regler innebär i praktiken i kombination med nya regler om vilket EU-lands faktureringsregler som ska tillämpas och bokföringslagens regler. avstyrker förslaget och efterlyser ett klargörande vad gäller ansvarsfördelningen mellan beskattningsbara personer. ställer sig frågande till om det är praktiskt genomförbart att både utfärdaren och mottagaren av en faktura ska ha en fullständig verifikationskedja från det att en faktura utfärdas. menar att vissa av formuleringarna i den föreslagna lagtexten och i promemorian tyder på att skyldigheten att säkerställa fakturans äkthet åvilar både den som utfärdar fakturan och den som mottar fakturan från det att fakturan utfärdas. Det förefaller enligt mer lämpligt att den som utfärdar fakturan har ansvar för dokumentera dess äkthet och att detta ansvar inträder för mottagaren först när denne faktiskt mottagit fakturan. Skälen för regeringens förslag De gällande reglerna i mervärdesskattedirektivet tillåter att pappers- fakturor och elektroniska fakturor behandlas på olika sätt. huvudregel ställs högre krav vad gäller kontrollen vid användandet av Enligt artikel 233 i mervärdesskattedirektivet ska Prop. 2011/12:94 fakturor som översänds eller ställs till förfogande på elektronisk väg godkännas av medlemsstaterna förutsatt att ursprungets äkthet och innehållets integritet säkerställs genom en avancerad elektronisk signatur eller genom ett elektroniskt datautbyte (). Reglerna medger dock att fakturor får överföras eller ställas till förfogande på elektronisk väg enligt andra metoder under förutsättning att den berörda medlemsstaten godkänner detta. Reglerna om elektronisk fakturering tillämpas i stor utsträckning på olika sätt i medlemsstaterna. Flera medlemsstater ställer särskilda krav för att elektroniska fakturor ska få användas.