prop · GZ03163 · 2012-06-19 00:00:00 — Registret ska vidare ha till ändamål att förse polis- myndigheter och andra myndigheter med de uppgifter som behövs för lämplighetsprövning och tillståndsgivning som anges i författning. Slutligen framgår att registret även får användas för att lämna ut uppgifter till enskilda om det är av särskild betydelse i den enskildes verksamhet. Även om det inte framgår av ändamålsbestämmelsen får uppgifter i registret även användas för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål, se propositionen Polisens register (prop. 1997/98:97 s 158 f.). I vilken utsträckning får be- handla uppgifterna genom utlämnande är reglerat i lagen och dithörande förordning. Bestämmelserna innebär att uppgifter får lämnas ut till de myndigheter, och i viss utsträckning enskilda, till vilka registret även har till ändamål att ge information om begångna brott m.m. I 1 kap. 1 § polisdatalagen (2010:361) anges att syftet med den lagen är att ge polisen möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamåls- enligt sätt i sin brottsbekämpande verksamhet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. I vilken utsträckning polisen får behandla uppgifterna genom utlämnande är reglerat i lagen och dithörande förordning. Detta innebär att uppgifter endast får lämnas ut för det ändamål för vilket registren förs, dvs. Eftersom uppgifter ur belastningsregistret och fingeravtrycks- och signalementsregistret endast får lämnas ut med stöd av lagen och förordningen (1999:1134) om belastningsregister samt polisdatalagen och polisdataförordningen (2010:1155) får uppgifter inte lämnas ut i strid med de ändamål för vilka registren förs. Uppgifter som inhämtas för att användas i ett brottmålsförfarande Enligt artikel 9.1 i rambeslutet får en medlemsstat som efter begäran om kriminalregisterutdrag tagit emot personuppgifter inom ramen för ett brottmålsförfarande endast använda uppgifterna i det brottmålsförfarande för vilket uppgifterna begärdes. Uppgifterna får dock enligt artikel 9.3 alltid användas av den begärande medlemsstaten för att avvärja ett och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. Dataskyddsrambeslutet är tillämpligt på behandlingen av uppgifter som efter begäran lämnas ut till för att användas i ett brottmålsförfarande. Huvudregeln enligt dataskyddsrambeslutet är, som tidigare redovisats, att uppgifter som mottagits inte får behandlas för något annat ändamål än det ursprungliga. Vidarebehandling av uppgifter är dock alltid tillåten för vissa angivna ändamål. Det nu aktuella rambeslutets bestämmelser om tillåtna ändamål för behandling av uppgifter som på begäran lämnas ut är alltså snävare än dataskyddsrambeslutets bestämmelser. Rambeslutet ger därmed ett star- kare integritetsskydd än dataskyddsrambeslutet, vilket dataskydds- rambeslutet medger. Det nu aktuella rambeslutets bestämmelse om att uppgifter om domar som tagit emot efter begäran, för att användas i ett brottmålsförfarande, endast får användas i det brottmåls- förfarande för vilket uppgifterna har begärts, har därför företräde framför dataskyddsrambeslutets bestämmelser. I promemorian görs bedömningen att bestämmelsen i 5 kap. 1 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål är tillämplig när en svensk myndighet i ett ärende om rättslig hjälp har fått uppgifter från en annan stat för att användas i ett brottmålsförfarande. Enligt den bestämmelsen ska den mottagande myndigheten bl.a. följa de använd- ningsbegränsande villkor som följer av den internationella överens- kommelse som låg till grund för att uppgifterna överlämnades. Som redovisats i avsnitt 7.1 gör regeringen bedömningen att lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål inte ska tillämpas på utbytet av kriminalregisteruppgifter med anledning av rambeslutet. För att leva upp till rambeslutets bestämmelse om för vilket ändamål uppgifterna får behandlas behöver det därför införas en ny bestämmelse som ger svenska myndigheter lagstöd för att följa rambeslutets bestämmelse om att kriminalregisteruppgifter som har lämnats till en svensk myndighet från en annan medlemsstat för ett visst ändamål inte får användas för ett annat. En sådan bestämmelse bör införas i lagen (1998:620) om belastningsregister. Av bestämmelsen bör framgå att Prop. 2011/12:163 användningsbegränsningen inte gäller om uppgifterna behöver användas för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten, vilket följer av rambeslutet. Uppgifter som ska användas för andra ändamål än i ett brottmålsförfarande Enligt artikel 9.2 får uppgifter som har tagits emot för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande endast användas i den begärande medlemsstaten för det ändamål som har angetts i begäran. Av artikeln följer vidare att den överförande medlemsstaten kan sätta upp ytterligare villkor som begränsar rätten att använda uppgifterna. Uppgifterna får dock enligt artikel 9.3 alltid användas av den begärande medlemsstaten för att avvärja ett och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. Dataskyddsrambeslutet är i och för sig tillämpligt även på behandlingen av uppgifter som efter begäran tar emot för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande, t.ex. vid tillståndsgivning eller i ett anställningsförfarande, eftersom behandlingen av uppgifterna även i dessa fall har till ändamål att i vid mening användas för att förebygga brott. Det nu aktuella rambeslutets begränsning i rätten att använda uppgifter är dock snävare än För att leva upp till det nu aktuella rambeslutet behövs därför, i likhet med vad som anges i promemorian, en bestämmelse om att svenska myndigheter endast får använda mottagna uppgifter för det ändamål för vilket uppgifterna Vidare ska myndigheterna beakta de eventuella ytterligare begränsningar i rätten att använda uppgifterna som den anmodade medlemsstaten kan ha ställt upp med stöd av rambeslutet. användningsbegränsning som regeringen föreslår i lagen (1998:620) om belastningsregister bör därför utformas så att den omfattar även uppgifter som inhämtas för att användas för andra ändamål än i ett En hänvisning bör göras i offentlighets- och sekretesslagen I 9 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) anges att bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i bl.a. lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. rätten att använda uppgifter som följer av rambeslutet, och som föreslås i en ny bestämmelse i lagen om belastningsregister, är av tvingande natur. Det bör därför tas in en hänvisning till den nya bestämmelsen i 9 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Den begränsning av användningen som föreslås medför dock inte att det införs någon begränsning i enskildas rätt enligt tryckfrihetsförordningen att ta del av eller använda sig av allmänna Sekretess gäller visserligen inte endast i förhållande till enskilda utan även mellan myndigheter (8 kap. 1 § offentlighets- och Sekretessen bryts dock i vissa genom sekretess- Prop. brytande bestämmelser i lag och förordning, se bl.a. 10 kap. offentlighets- och sekretesslagen. sekretesslagen ska en myndighet på begäran av en annan myndighet lämna uppgift som den förfogar över, om inte uppgiften är sekretess- belagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång. Om en sekretess- brytande bestämmelse är tillämplig på en uppgift, innebär bestämmelsen i 6 kap. 5 § att en myndighet är skyldig att lämna uppgiften till en myndighet som begär det. Den bestämmelse om användningsbegränsning som föreslås får emellertid till följd att en myndighet inte kan utnyttja uppgifterna i sin verksamhet i andra fall än som anges i den föreslagna bestämmelsen i lagen om belastningsregister. Detta innebär att sekretessbrytande regler i praktiken bara torde bli aktuella när en myndighet har rätt att ta del av uppgifterna enligt rambeslutet (jfr prop. 1990/91:131 s. 24 f). Den föreslagna regleringen innebär ingen ändring i sak och får därför anses ligga inom det beredningsunderlag som finns i lagstiftningsärendet. 7.9Svenska användningsbegränsningar mot andra medlemsstater Regeringens bedömning: i bör ges möjlighet att ställa upp villkor som begränsar utländska myndigheters rätt att använda belastningsregisteruppgifter som överförs såväl fort- löpande som efter begäran. Det bör regleras i förordning. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås dock att centralmyndighetens möjlighet att ställa upp användningsbegränsande villkor när uppgifter lämnas ut för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande ska regleras i lag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens bedömning Vid den fortlöpande överföringen av kriminalregisteruppgifter som avses i artikel 4.2, och som berörts i avsnitt 7.8, får enligt artikel 7.2 tredje stycket centralmyndigheten i domsstaten meddela medborgarstaten att uppgifter som överförts inte får vidarebefordras för något annat ändamål än för att användas i ett brottmålsförfarande. I artikel 9.2 föreskrivs att uppgifter som lämnas ut för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande, utöver de ändamåls- begränsningar som följer av rambeslutet, får förenas med ytterligare villkor som begränsar rätten att använda uppgifterna. Enligt artikel 9.4 ska medlemsstaterna se till att uppgifter som vidare- Prop. 2011/12:163 befordras till tredje land omfattas av samma användningsbegränsningar som de som gäller mellan medlemsstaterna. Vilka användningsbegränsade villkor bör centralmyndigheten i ställa upp? I promemorian föreslås att centralmyndigheten i ska kunna ställa upp användningsbegränsande villkor när uppgifter lämnas ut fortlöpande samt när uppgifter lämnas ut för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande. Uppgifter som överförs enligt rambeslutet är typiskt sett av integritets- känsligt slag. Även om det redan av rambeslutet följer att uppgifter som efter begäran lämnas ut till en medlemsstat endast får användas för det ändamål för vilket uppgifterna begärdes, instämmer regeringen i promemorians bedömning att det är angeläget att centralmyndigheten i ges möjlighet att i den utsträckning rambeslutet ger utrymme till det, ställa upp ytterligare användningsbegränsande villkor. Till skillnad från vad som anges i promemorian anser regeringen att centralmyndighetens möjlighet, och i vissa fall skyldighet, att ställa upp användningsbegränsande villkor bör regleras på förordningsnivå, även när uppgifter lämnas ut efter begäran för att användas för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande. Av dataskyddsrambeslutet följer att medlemsstaterna inte ska tillämpa några andra begränsningar när det gäller överföringen av uppgifter till andra medlemsstater än de som gäller motsvarande nationella överföringar av uppgifter. Detta får beaktas när bestämmelserna utformas. 7.10Begränsad åtkomst för myndigheter och enskilda i Regeringens förslag: I lagen om belastningsregister införs en bestämmelse om att en uppgift som överförts till och som avser en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon fyllt endast får lämnas ut till ombudsmän, om det behövs för myndigheternas tillsyn över behandling av personuppgifter i belastnings- registret. Regeringens bedömning: Uppgifter som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon fyllt bör inte lämnas ut till enskilda i eller till utländska myndigheter, som enligt förordningen om belastnings- register har rätt att få uppgifter ur registret. Inte heller uppgifter om den dömde personens föräldrars namn bör lämnas ut. Sådana uppgifter får endast lämnas ut till utländska myndigheter som med stöd av rambeslutet begär uppgifter ur belastningsregistret. regleras i förordning. Promemorians förslag överensstämmer till viss del med regeringens. I promemorian föreslås dock att åtkomstbegränsningen endast ska gälla för myndigheter och att den ska gälla för uppgifter om gärningar som inte är brottsliga enligt svensk rätt eller som av andra skäl inte skulle ha medfört straffansvar i . Något undantag från åtkomst- begränsningen för verksamhet som avser tillsyn över behandling av personuppgifter i belastningsregistret föreslås inte. Slutligen föreslås att uppgifter om den dömde personens föräldrars namn, tillsammans med vissa andra uppgifter, ska registreras i särskild ordning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig över förslaget. noterar att tillsynsmyndigheterna inte kommer att få tillgång till registrerade uppgifter om gärningar som inte är brottsliga enligt svensk rätt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt artikel 5.1 i rambeslutet ska medborgarstaten lagra alla uppgifter som fortlöpande överförs. Några bestämmelser som reglerar i vilken utsträckning dessa uppgifter kan lämnas till myndigheter och enskilda i medborgarstaten, och för vilka ändamål, finns inte i rambeslutet. I promemorian föreslås att en uppgift som överförts till och som avser en gärning som inte är brottslig enligt svensk rätt eller som av andra skäl inte skulle ha medfört straffansvar här, inte ska lämnas ut till myndigheter i . Uppgifter om gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag, t.ex. olaglig abort och rymning från anstalt brott som förekommer i vissa medlemsstater bör enligt regeringen inte belasta en person och den framtida bedömningen av honom eller henne här i landet. Mot bakgrund av att endast den som har fyllt kan dömas för brott i , bör inte heller uppgifter om gärningar som någon begått innan han eller hon fyllt belasta en person i . I likhet med vad som uttalas i promemorian anser därför regeringen att sådana uppgifter inte ska lämnas ut till svenska myndigheter, trots att är skyldigt att registrera dem. För att regleringen ska bli komplett och få den effekt som avses i promemorian bör sådana uppgifter enligt regeringens bedömning inte heller lämnas till enskilda som enligt lagen och förordningen om belastningsregister har rätt att få ut uppgifter ur registret om en annan enskild. De åtkomstbegränsningar som föreslås i promemorian avser, förutom uppgifter om gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag, även uppgifter som av andra skäl inte skulle ha medfört straffansvar här i landet. En på detta sätt utformad bestämmelse kan komma att träffa bl.a. handlingar där gärningsmannen enligt svensk lagstiftning skulle vara fri från ansvar enligt reglerna om nödvärn. Vidare skulle en gärningsman, som i domsstaten har dömts till straff för viss gärning, i svensk domstol kunna gå fri från ansvar för att tillämpar en annan uppsåtsbedömning än domsstaten. Sådana jämförelser kan vara mycket svåra att göra och promemorians förslag kan därför medföra oklarheter om uppgiften ska lämnas ut eller inte. Åtkomstbegränsningen bör därför endast gälla uppgifter om gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller gärningar som någon begått innan han eller hon fyllt . Eftersom både lagen och förordningen om innehåller bestämmelser om vilka myndigheter och enskilda som har rätt att få uppgifter ur belastningsregistret, och i vilken utsträckning, behöver om åtkomstbegränsningar införas både i lagen och i promemorian föreslagna åtkomstbegränsningen att tillsynsmyndigheterna inte kommer att få tillgång till registrerade uppgifter om gärningar som inte är brottsliga enligt svensk rätt samt uppgifter om gärningar som någon har begått innan han eller hon fyllt . Enligt regeringen är det angeläget att tillsynsmyndigheternas granskning även kan omfatta dessa uppgifter. Det bör därför göras ett undantag från den föreslagna åtkomstbegräsningen för tillsynsmyndigheterna, dvs. ombudsmän, , såvitt gäller deras tillsynsansvar. Som redovisats i avsnitt 7.4 ska även uppgift om den dömde personens föräldrars namn registreras i belastningsregistret. Av integritets- skyddsskäl ska inte heller en sådan uppgift lämnas till myndigheter och enskilda i . Det kan regleras i förordning. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har särskilt yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 13 framgår att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i rambeslutet . Lagändringarna bör därför träda i kraft . Några övergångsbestämmel- ser bedöms inte nödvändiga. Regeringens bedömning: De ökade kostnader som det nya informationsutbytet kommer att medföra för kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. Promemorians bedömning innebär att de ökade kostnader som förslaget kommer att medföra bör hanteras på sedvanligt sätt inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. Bedömningen av kostnadernas storlek överensstämmer dock i allt väsentligt med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig över de ekonomiska konsekvenserna av förslaget. anser att övervägandena om de ekonomiska konsekvenserna framstår som mycket osäkra och att en djupare analys skulle behöva göras för att undersöka om inte kostnaderna kommer att bli betydligt större än vad som antagits. Skälen för regeringens bedömning: Rambeslutet omfattar åtgärder som medlemsstaterna bistår varandra med. Med rambeslutet öppnas dock nya vägar och möjligheter för utbyte av information om kriminalregisteruppgifter. Effektiviteten i det rättsliga samarbetet kommer därför att öka, vilket bidrar till en förbättrad brottsbekämpning. Rambeslutet innebär dock även utökade arbetsuppgifter för främst , både som ansvarig för belastningsregistret och i funktionen som centralmyndighet enligt rambeslutet. Frågan är hur de vidgade arbetsuppgifterna kommer att finansiellt påverka styrelsen. kostnader till följd av rambeslutet omfattar i huvudsak två delar. Den ena delen gäller kostnaderna för att ta fram det tekniska system inom vilket uppgiftsutbytet ska ske. Ett projekt för att ta fram ett sådant system startades och är planerat att pågå till . Kostnaden för projektet har beräknats till sammanlagt . EU finansierar hälften och resten belastar Rikspolis- styrelsens anslag. Av de kostnader som belastar styrelsen har bedömts att huvuddelen kan finansieras inom befintliga anslagsramar. Några särskilda tillskott för att ta fram det tekniska systemet har inte varit aktuella. Eventuella tillkommande kostnader för att färdigställa systemet för tiden efter torde vara relativt begränsade och kan enligt regeringen finansieras inom ramen för nuvarande anslag. Den andra delen av kostnader gäller de förvaltningskostnader som utbytet kommer att medföra. Här är det fråga om en anslagsbelastning över tiden som är svårare att uppskatta. Oavsett vilka informationsmängder som kommer att hantera med anledning av rambeslutet, är det tydligt att det kommer att handla om en ökad arbetsvolym och därmed en ökad årlig kostnad. Den ökade arbetsbelastningen vid till följd av samarbetet enligt rambeslutet avser dels den fortlöpande överföringen av belastningsregisteruppgifter till andra medlemsstater och lagringen här av uppgifter om svenska medborgare som överförts hit, dels hanteringen av ansökningar om kriminalregisteruppgifter i enskilda fall. Här är det framför allt frågan om en ökad arbetsbelastning vid styrelsens registerenhet i . Till detta kommer kostnader för att administrera och upprätthålla det tekniska systemet för informationsutbytet. Enligt promemorian kan de sammanlagda kostnaderna till följd av förslaget uppskattas till fem till en bedömning som styrelsen ställt sig bakom. I likhet med vad som uttalas i promemorian kan konstateras att några säkra beräkningar av de kostnadsmässiga konsekvenserna av förslagen knappast låter sig göra. Stora delar av det informationsutbyte som rambeslutet tar sikte på hanteras av enligt bestämmelser konvention. I denna del innebär rambeslutet framför allt att informa- tionsutbytet kommer att ske mer rutinmässigt och standardiserat. Några i grunden nya arbetsuppgifter är det därför inte frågan. Mot denna bakgrund är det rimligt att anta att kostnaderna för de nya formerna för informationsutbytet kommer att vara relativt begränsade. 2011/12:163 regeringen kan dock promemorians uppskattning av de sammanlagda kostnaderna vara något i underkant. Ett rimligt antagande bör i stället vara att kostnaderna visserligen kan komma att stanna på de i promemorian redovisade beloppen men att en årlig kostnad på , i vart fall inledningsvis, inte bör uteslutas. Regeringen bedömer dock att kostnaden inte är större än att den kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Uppgifter om den som avses med en dom eller ett beslut som har meddelats i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen ska föras in i registret om uppgifterna har överförts till med stöd av artikel 4.2 i rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. Paragrafen, som är ny, är en särreglering för samarbetet enligt ram- beslutet och ska tillämpas i stället för den generella bestämmelsen i 4 § om domar och beslut som har meddelats i utlandet. Frågan behandlas i avsnitt 7.4. I paragrafen anges att uppgifter om den som avses med en dom eller ett beslut som har meddelats i en annan medlemsstat, och som överförts till med stöd av rambeslutet, ska föras in i belastningsregistret. Bestämmelsen innebär att även t.ex. uppgifter om den som har begått en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller om någon har begått en gärning innan han eller hon har fyllt ska föras in i registret. Av en ny bestämmelse i 6 § tredje stycket följer dock att uppgifter om sådana gärningar inte ska lämnas ut till svenska myndigheter i andra fall än vad som behövs för tillsynen över personuppgiftsbehandlingen enligt lagen. Vilka närmare uppgifter som ska föras in i registret framgår av förordningen (1999:1134) om belastningsregister (se 5 §). Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter registret ska innehålla om den som ska registreras enligt 34 a §§. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela när- mare föreskrifter om vad registret ska innehålla. Ändringen innebär att regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter även när det gäller uppgifter som ska registreras enligt 4 a §. Frågan behandlas i avsnitt 7.4. Personuppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 1.Riksdagens ombudsmän, för deras tillsynsverksamhet, 2.polismyndighet, , , , åklagarmyndighet eller allmän domstol för verksamhet som avses i 2 § första stycket 13, 3.förvaltningsdomstol för prövning enligt 2 § första stycket 4 eller 4.myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Regeringen får föreskriva att en myndighet som avses i första stycket får ha direktåtkomst till registret. Uppgifter som har förts in i registret med stöd av 4 a § och som avser en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt , får dock endast lämnas ut till de myndigheter som avses i första stycket 1 och endast om uppgifterna behövs hos myndigheten för tillsynen över personuppgiftsbehandling enligt denna lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka myndigheter som har rätt att få uppgifter från belastningsregistret. Frågan behandlas i avsnitt 7.10.