prop · GZ03115 · 2012-03-21 00:00:00 — Arbetsförmedlingen kommer att vara ett viktigt instrument för Försvarsmakten för att nå ut till de arbetssökande. Regeringen noterar också den överenskommelse om samarbete som Försvarsmakten och Arbetsförmedlingen träffade . Regeringen delar Arbetsförmedlingens och IAF:s syn att en överenskommelse mellan om att Arbetsförmedlingen inte ska anvisa arbete skulle sakna författningsstöd. En överenskommelse skulle därmed bli utan reell betydelse. vill regeringen understryka att detta inte bör innebära någon förändring i det inledda samarbetet mellan Arbetsför- medlingen och Försvarsmakten när det gäller rekrytering till Försvarsmakten. Regeringen kan konstatera att en internationell arbetsskyldighet sannolikt ligger utanför vad som kan betraktas som ett lämpligt arbete. Arbetsförmedlingen har också angett att i och med att Försvarsmakten har beslutat att internationell arbetsskyldighet ska gälla alla befattningar inom myndigheten kommer Arbetsförmedlingen inte att anvisa någon arbetssökande arbete inom Försvarsmakten. Försvarsmaktens personalförsörjningssystem trädde i kraft och började tillämpas . Regeringen anser att det bör gå innan man med tillräcklig säkerhet kan säga att det befintliga regelverket inte skulle vara ändamålsenligt även avseende Försvarsmaktens nya personalförsörjningssystem. Som regeringen redovisat innebär den internationella arbetsskyldigheten att arbetet sannolikt inte ska anses som ett lämpligt arbete. Det är mot denna bakgrund inte aktuellt att nu utreda en förändring av regelverket. Regeringen kommer dock att noga följa frågan och förutsätter att Arbetsförmedlingen, IAF och andra berörda myndigheter håller regeringen informerad om utvecklingen på detta område. Regeringens bedömning: Det är lämpligt att informations- och stödmaterial utarbetas, vilket de tjänstgörande kan använda när de informerar arbetsgivare och anhöriga om sin arbetsskyldighet i Försvarsmakten bör också överväga att utarbeta former för en kontinuerlig dialog med den tjänstgörande skulle kunna vara en del i incitamentsstrukturen för överväga att hos parterna på det statliga avtalsområdet ta upp frågan om för genomförd internationell insats och efter fullgjort En särskild funktion för arbetsgivarrelationer centralt i Försvarsmakten bör övervägas. Funktionen skulle ha ett övergripande och sammanhållande ansvar för arbetet med de civila arbetsgivarna. Inom ramen för sådana överväganden bör myndigheten också belysa frågan om resurser för arbetsgivarrelationer på lokal nivå. Vidare bör Försvarsmakten överväga att inrätta försvarsmaktsråd på flera orter över hela landet och att tillsammans med parterna på det statliga avtalsområdet ta upp frågan om en partssammansatt grupp för frågor om sociala villkor för personalkategorin gruppbefäl, soldater Utredningens förslag och bedömning: överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredningen har dock inte redovisat förslag om försvarsmaktsråd och en partssammansatt grupp för frågor som Information m.m. till den tjänstgörande personalen Remissinstanserna har inte kommenterat denna fråga specifikt. huvudsak positiva till utredningens förslag. framhåller att det krävs goda ekonomiska villkor för att Försvarsmakten ska kunna rekrytera personal. Någon form av premie kan därför behövas. Myndigheten menar att det bästa sannolikt skulle vara ett system som belönar både deluppfyllnad av kontraktet t.ex. efter två, fyra och sex års anställning eller efter genomförd internationell insats och fullgörandet av hela kontraktstiden. Arbetsförmedlingen lyfter fram en annan aspekt och erinrar om att när det gäller arbetslöshetsförsäkringen kan en premie för genomförd internationell insats och efter fullgjort kontrakt ses som ett avgångsvederlag. Därmed förlängs tiden innan arbetslöshetsersättning kan betalas ut vid anställningens slut. därför viktigt att beakta också arbetslöshetsförsäkringens regelverk när , Facket för Service och Kommunikation (), Reservofficerarna och är i huvudsak positiva till utredningens förslag. Svensk Soldat förordar att soldater och sjömän inbjuds både centralt och lokalt till detta viktiga arbete. Även Försvarsmakten delar utredningens syn på behovet av goda arbetsgivarrelationer. Försvarsmakten menar dock att det bör vara Försvarsmakten som bestämmer om sin organisation. , som i grunden avstyrker utredningens förslag, delar utredningens uppfattning om vikten av en stående funktion inom Försvarsmakten för kontakter med de civila arbetsgivarna. Som utredningen har påpekat, erinrar organisationen, är de civila arbetsgivarna viktiga aktörer för ett stabilt framtida personalförsörj- ningssystem. som tillstyrker förslaget om en särskild funktion för arbetsgivarrelationer understryker man behovet av att tillräckliga resurser avsätts för sådant arbete. Skälen för regeringens bedömning Information m.m. till den tjänstgörande personalen När en person bestämmer sig för att genomföra en internationell militär insats rör detta inte bara henne eller honom själv. Även familj, släkt och vänner berörs. För den tjänstgörande personalen tillkommer den civila arbetsgivaren. Försvarsmakten bör därför ha även dessa personer i individens omgivning i åtanke vid rekrytering, under tjänstgöring och vid hemkomst. Från personalförsörjningssynpunkt är det angeläget att beakta också den enskildes hemmasituation. Möjligheterna att fullgöra sin tjänst, framförallt vid en internationell militära insats, ökar om situationen hemmavid är god. Regeringen vill här erinra om att frågor om Försvarsmaktens personal före, under och efter internationella militära insatser (veteransoldatfrågor) har behandlats av genom propositionen Modern personalförsörjning för ett användbart försvar (prop. 2009/10:160, bet. 2009/10:FöU8, rskr. 2009/10:269). Att arbetsgivaren bidrar till en fungerande hemmasituation ökar vidare sannolikheten för att den enskilde väljer att fullgöra sitt anställningsavtal med Försvarsmakten och för att hon eller han ska vara positiv till att ge- nomföra ytterligare insatser. Detta är enligt regeringen en av de grundläggande förutsättningarna för att personalförsörjningssystemet ska bli ekonomiskt hållbart. Anställningen som tjänstgörande kommer att innebära ett åtagande med perioder av svagare koppling till Försvarsmakten. Anställningarna kommer att kunna uppgå till med möjlighet till förlängning i ytterligare upp till . När det är tid att tjänstgöra kan det i undantagsfall ha gått individen tjänstgjort senast. För att personalförsörjningssystemet ska fungera och vara långsiktigt hållbart är det nödvändigt att de tjänstgörande också inställer sig till tjänstgöringen. Regeringen anser därför att Försvarsmakten bör vidta olika åtgärder och utforma stöd för att Prop. 2011/12:115 tillförsäkra att så också sker. Internationella erfarenheter visar enligt Personalförsörjnings- utredningen att löpande information och kommunikation som knyter banden mellan Försvarsmakten och den tjänstgörande personalen är oerhört viktigt från bemanningssynpunkt. Utredningen erinrar också om att erfarenheterna i när det gäller reservofficerarna är att kontakten och uppföljningen från Försvarsmakten delvis har brustit . När kommunikationen brister och tiden mellan återträffar och dialog blir för lång är det risk att förbandsandan minskar. En individ som känner en grupptillhörighet och känner sig ihågkommen har också ett större engagemang och en lojalitet att ställa upp när gruppen behöver hennes eller hans deltagande. Utredningen pekar också på att man i , som har lång erfarenhet av att bemanna sina internationella insatser med till stora delar reservister, har avsatt särskilda resurser för kommunikation och dialog. Man har funnit att detta är av stor betydelse för en säker bemanning. När det nya personalförsörjningssystemet införs i Försvarsmakten bör myndigheten därför tidigt prioritera och budgetera för sådana åtgärder. Regeringen delar utredningens syn i dessa frågor. En ytterligare aspekt om stödet och kommunikationen med den tjänstgörande personalen gäller behovet av ett utökat stöd i samband med tjänstgöring. Det kommer ofta ha gått från det att anställningen ingicks till dess det är dags att tjänstgöra i en längre militär insats. Under den tiden kan familje- och arbetsförhållandena ha ändrats. Det kan då vara svårt att förklara för familjen och den civila arbets- givaren att man vill tjänstgöra i en internationell militär insats, vilken ofta är riskfylld och sträcker sig . Sådana ändrade förhållanden kan enligt regeringen påverka inställelsegraden. Regeringen anser att Försvarsmakten bör utforma informations- och stödmaterial som de tjänstgörande kan använda när de ska informera anhöriga och arbetsgivare om sin arbetsskyldighet i Försvarsmakten. I vissa fall kan det vara ett stort stöd för den enskilde att kunna hänvisa till ett dokument som beskriver arbetsskyldigheten. pekar på att man i har dokument i form av skriftliga överenskommelser som beskriver individens arbetsskyldighet. Dokumentet fungerar som ett stöd i dialogen med familjen och arbetsgivaren. Erfarenheterna från är enligt utredningen mycket positiva efter införandet av dokumentet. Den militära personalen upplever det som ett viktigt och betydelsefullt stöd i sin dialog med anhöriga och med den civila arbetsgivaren. Regeringen anser vidare att kommunikationen, dialogen och stödet till den tjänstgörande personalen är en av de mest centrala frågorna för att personalförsörjningssystemet ska fungera på ett tillfredsställande sätt. Försvarsmakten bör därför prioritera och utveckla formerna för löpande kommunikation med och stöd till den tjänstgörande personalen. Försvarsmakten har ett entydigt ansvar för att bemanna insatsorganisa- tionens förband. Det gäller oavsett om förbanden är under utbildning och övning på hemmabasen eller om en insats är förestående. Det nya personalförsörjningssystemet skärper detta krav på myndigheten ytterligare. Som påpekar krävs det goda ekonomiska villkor för att Försvarsmakten ska kunna rekrytera personal. Ett sätt att underlätta rekryteringen och öka möjligheterna att kunna behålla önskad personal kan vara ett system med . I är efter fullgjord prestation inte någon vanlig ersättningsform i staten. Regeringen vill dock peka på att det redan finns ett system med i Försvarsmakten. Det gäller för reservofficerarna. Enligt 15 § officersförordningen (2007:1268) får den som tjänstgjort som reservofficer under sammanlagt en premie motsvarande två prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vidare får reservofficerarna grundat på kollektivavtal. Det finns enligt regeringen skäl för Försvarsmakten att överväga som en del av den incitamentsstruktur i Försvarsmakten som ska tillförsäkra en säker bemanning. Enligt regeringens mening skulle ett premiesystem kunna utformas på olika sätt. Det kan vara efter fullgjord internationell militär insats och efter fullgjort kontrakt. En premie efter fullgjord internationell militär insats skulle fungera som en extra morot för att genomföra just denna verksamhet. Anställda i Försvarsmakten får genom en sådan premie en tydlig signal om att de internationella insatserna är prioriterade. En premie efter fullgjord internationell insats bör kunna variera i storlek beroende på insatsens längd och karaktär. Det är naturligt att en sådan premie tillfaller all personal som deltar i insatsen, oberoende av anställningsform. En premie efter fullgjort kontrakt bör enligt regeringen gälla enbart för tidsbegränsat anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. Fördelen med en premie av detta slag är att den kan utformas så att den påtagligt gynnar att individer tecknar längre kontrakt och att de fullgör kontrakten. I första hand bör ett sådant premiesystem därför innebära att premien faller ut när hela kontraktstiden har fullgjorts. Förtida avgångar medför bemanningsproblem och merkostnader för Försvarsmakten. En premie som incitament för att fullgöra kontrakt skulle därför kunna vara ekonomiskt motiverat. Storleken på premien bör kunna variera beroende på framför allt anställningens längd. Det skulle enligt regeringen emellertid också kunna vara möjligt med ett system grundat på årliga . Som nämnts leder förtida avgångar till bemanningsproblem och merkostnader för Försvarsmakten. som anställningen förlängs innebär därför en besparing för Försvarsmakten genom att nyrekryterings- och utbildningsbehovet minskar. Detta synsätt skulle kunna motivera ett system med årliga , t.ex. enligt en progressiv modell. I sina överväganden om bör Försvarsmakten uppmärksamma vad Arbetsförmedlingen anfört om kan påverka eventuell arbetslöshetsersättning. Ur arbetsgivarens synvinkel är en kostnad av samma slag som lönekostnaden. Eventuella påverkar därför arbetsgivarens totala personalkostnad och därmed löneutrymmet. Frågan om blir därmed en villkorsfråga för arbetsmarknadens parter. Regeringen anser att Försvarsmakten bör överväga att ta upp denna fråga med parterna på det statliga avtalsområdet. Avslutningsvis delar regeringen utredningens uppfattning att , om de införs, inte kan vara skattefria. I och internationellt finns lång erfarenhet av att personal som har sin huvudsakliga sysselsättning utanför Försvarsmakten tillfälligt tjänstgör i Försvarsmakten. Det gäller t.ex. vid internationella militära insatser. I Försvarsmaktens nya personalförsörjningssystem kommer denna grupp tjänstgörande personal att utgöra den största delen av soldaterna och sjömännen i Försvarsmaktens insatsförband. Den tjänstgörande personalen kommer normalt att ingå ett längre anställningsförhållande med Försvarsmakten parallellt med den civila anställningen. Eftersom återkommande tjänstgöring ingår i anställningen är det viktigt att förhållandet mellan de två arbetsgivarna är långsiktigt och strategiskt. har inhämtat att oavsett om det finns en reglerad rättighet för individen att vara ledig för tjänstgöring i försvaret eller inte bygger individens vilja att tjänstgöra i hög grad på hur välvillig den civila arbetsgivaren är till tjänstgöringen. Upplever arbets- tagaren ett motstånd och en ovilja får detta ofta direkt konsekvenser för viljan att tjänstgöra. genomförde Försvarsmakten en pilotstudie om arbetsgivarnas attityder till tjänstgörande personal. Studien visade att omkring hälften av företagarna skulle välja bort tjänstgörande personal vid anställning. Småföretag och företag med kvalificerad personal eller nyckelkompetenser var enligt studien mest negativa till det frånvaromönster som förutsågs för tjänstgörande personal. I detta sammanhang vill regeringen erinra om att personal- försörjningssystemet för Försvarsmakten är en fråga för hela samhället. Även andra samhällssektorer än försvaret berörs av Försvarsmaktens nya personalförsörjningssystem. Frågan om bortovaro från det civila arbetet för att tjänstgöra i militär verksamhet är emellertid inte ny. Inom ramen för systemet med totalförsvarsplikt fanns och finns ännu bestäm- melser som på ett markant sätt påverkade både arbetsgivaren och den enskilde. Det finns också anledning att erinra om att är ett stort antal människor av fullt legitima skäl borta från sin arbetsplats. I genomsnitt är närmare 200 000 människor borta på grund av sjukdom, och över en halv miljon på grund av semester. Till detta kommer frånvaro på grund av föräldraledighet, vård av sjukt barn och tjänstledighet. Bortovaron för tjänstgörande personal bedöms kunna bli ungefär 2 000 personer . Mot denna bakgrund anser regeringen att det nya personalförsörjnings- systemet inte kommer att medföra några drastiska förändringar i jämförelse med det tidigare pliktsystemet eller med den vanliga frånvaron från arbetet . vill regeringen understryka vikten av ett förtroendefullt samarbete mellan Försvarsmakten och de civila arbetsgivarna när det gäller systemet med tjänstgörande personal. Som framhållits är det av stor vikt att en sådan dialog sker. Regeringen vill i sammanhanget erinra om att det finns civila myndigheter som har ett särskilt ansvar för vissa grundläggande samhällsfunktioner. Några av dessa har också en central funktion vid krisberedskap. Ett område där behov av dialog och samverkan kan uppstå med beaktande av särskilda situationer är på totalförsvarsområdet där olika aktörer har viktiga uppgifter. Vissa myndigheter deltar även i internationell verksamhet i olika former. Dessa förhållanden gäller t.ex. polisen. Regeringen utgår från att Försvarsmakten kommer att ta initiativ till att utveckla ändamålsenliga samverkansformer med dessa myndig- heter. Härutöver anser regeringen, i likhet med bl.a. , att de civila arbetsgivarna generellt är viktiga aktörer för ett stabilt framtida personalförsörjningssystem. Det är därför angeläget att Försvarsmakten tar ett tydligt ansvar för att hålla dialogen med den civila arbetsmarknaden levande. Det är också viktigt att arbetet med att bygga en bred förankring och goda relationer introduceras tidigt i processen. Ett gott och utvecklat samarbete mellan Försvarsmakten och de civila arbetsgivarna är en av de mest avgörande delarna för att tillförsäkra en långsiktigt säker bemanning av Försvarsmaktens organisation. bedömer att Försvarsmaktens organisation för arbetet med de civila arbetsgivarna arbetsgivar- relationer inte är dimensionerad eller organiserad för det framtida behovet. Det saknas tillräckliga resurser, både centralt och lokalt. Utredningen har inhämtat att det på olika förband i Försvarsmakten finns initiativ och idéer och i vissa fall även ett utvecklat lokalt samarbete med arbetsgivarna på orten. Det finns även på flera håll i Försvarsmakten en medvetenhet om att de civila arbetsgivarna kommer att utgöra viktiga aktörer. Dock saknas i många fall ett ramverk och en samlad styrning och stöd för att kunna utveckla och prioritera uppgiften. Regeringen delar utredningens uppfattning. De civila arbetsgivarna kommer under vissa perioder att vara i stort behov av Försvarsmaktens stöd och kompetens avseende det nya regelverk som föreslås i denna proposition för kontinuerligt och tjänstgörande militär personal. Det är enligt regeringen därför angeläget att Försvarsmakten har en organisation för att möta dessa behov. Regeringen bedömer också att det kommer att finnas behov av olika karaktär, både löpande förtroendeskapande arbete och direkt stöd i samband med uttag av ledighet. Det regelverk som regeringen föreslår i denna proposition kommer att ge upphov till frågor hos Försvarsmakten och de civila arbetsgivarna. Utredningen föreslår att en centralt placerad funktion med ett sammanhållande ansvar inrättas inom Försvarsmakten och att lokala resurser tillförs förbanden. Genom att hålla samman arbetet på central nivå och avsätta resurser för detta kommer det enligt utredningen att finnas goda förutsättningar för att strategiskt utveckla och utvärdera Behovet av att ta fram informationsmaterial, att informera civila arbetsgivare och att utbilda Försvarsmaktens personal kommer initialt att vara stort. Ett arbete av det här slaget bör enligt utredningen byggas både centralt och lokalt. Genom en central funktion med ett sammanhållet, stödjande och styrande ansvar kommer förutsättningarna för gemensam och likformig utveckling på lokal nivå att öka. På lokal nivå är det särskilt viktigt att prioritera löpande och förtroendeskapande dialog och samarbete. slutsats är att för att etablera en relation med den civila arbetsgivaren behöver kontakten tas långt innan det är tid för tjänstgöring. Information om vad det innebär att ha en tjänstgörande anställd kommer att behöva tas fram och kommuniceras. Regeringen delar uppfattning och anser att en central funktion för arbetsgivarrelationer bör inrättas inom Försvarsmakten. Funktionen bör ha de uppgifter m.m. som har redovisats ovan. Regeringen anser vidare att det är viktigt att arbetet med att etablera goda relationer med de berörda civila arbetsgivarna inleds . Rutiner för att svara på frågor och ge ut information bör vara väl etablerade när den föreslagna speciallagstiftningen som möjliggör tjänstgörande personal träder i kraft. Regeringen vill också betona vikten av lokal samverkan mellan Försvarsmaktens förband, berörda kommuner och näringsliv. I detta sammanhang vill regeringen som ett exempel på sådan samverkan lyfta fram det inrättade Försvarsmaktsråd , med deltagande från fem berörda förband, tre kommuner, företag, organisationer och andra aktörer i . Syftet är att skapa en gemensam plattform för dialog i frågor som rör Försvarsmaktens förutsättningar för fortsatt utveckling i regionen. De frågor som berörs är bland annat utbildning, rekrytering, boende, infrastruktur och arbetsgivarfrågor. I den nya Försvarsmakten, där soldatnivån inte längre består av värnpliktiga utan av anställd personal, är det angeläget att Försvars- makten vidtar särskilda åtgärder för att upprätthålla försvarets folkliga förankring. En god kännedom om, och ett intresse för, försvaret över hela landet är också en nödvändig grund för rekrytering till den grund- läggande militära utbildningen och för rekrytering av anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. Enligt regeringen bör också frivilligrörelsen kunna ha en uppgift i detta sammanhang. Genom en aktiv frivillig försvarsverksamhet främjas bl.a. Försvarsmaktens verk- samhet. Härutöver anser regeringen att försvarsmaktsråd kan vara en lämplig åtgärd för att upprätthålla och utveckla folkförankringen. Ett sådant råd finns redan i och på ett par platser till i landet. Regeringen anser att Försvarsmakten bör överväga att ta initiativ till att inrätta försvarsmaktsråd även på andra platser eller orter där myndig- heten bedriver en mer omfattande verksamhet. Som Försvarsmakten har påpekat är det i enlighet med förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten myndigheten själv som vid sidan om vad regeringen har beslutat bestämmer sin organisation. Regeringen anser därför att Försvarsmakten bör överväga dels att inrätta en central funktion för arbetsgivarrelationer, dels att avsätta resurser för Prop. 2011/12:115 arbetsgivarrelationer på lokal nivå. Genom reformeringen av personalsystemet på soldatnivån kommer Försvarsmakten att ha en helt ny grupp anställda, en personalkategori som dessutom är tidsbegränsat anställd. Detta kommer att ställa nya och särskilda krav på Försvarsmakten som arbetsgivare. En viktig del i personalförsörjningsreformen är att Försvarsmakten framstår som en attraktiv arbetsgivare och att myndigheten kontinuerligt kan rekrytera ny personal. Den nya personalkategorin gruppbefäl, soldater och sjömän kommer att ställa delvis andra krav än vad personalen gjort i det tidigare personalförsörjningssystemet. Genom den tidsbegränsade anställningen med den redan från början fastlagda inriktningen att den enskilde individen efter att ha fullgjort sitt kontraktsåtagande ska lämna försvaret för att övergå till annan, civil anställning kommer Försvarsmakten att möta nya frågor som är specifika för denna personalkategori. Det kan framför allt gälla frågor om olika sociala villkor. Frågor av detta slag bör i första hand hanteras av arbetsgivaren, dvs. Försvarsmakten, och parterna på det statliga avtalsområdet. Regeringen har tidigare i detta avsnitt förordat att Försvarsmakten bör inrätta en särskild funktion för arbetsgivarrelationer. Denna funktion är emellertid enligt regeringen sannolikt inte ett ändamålsenligt forum för partsdiskussioner om sociala villkor. Enligt regeringens mening bör Försvarsmakten, utöver funktionen för arbetsgivarrelationer, tillsammans med avtalsparterna överväga att inrätta en partssammansatt grupp för frågor som sociala villkor för personalkategorin gruppbefäl, soldater och sjömän. Frågor som är viktiga för parterna att följa kan t.ex. vara löner, försäkringar och . Regeringens bedömning: En centralt placerad funktion i Försvarsmakten för meritbedömning och certifiering av erfarenheter och utbildning bör övervägas.