prop · GZ03155 · 2012-06-04 00:00:00 — I de fall varan vid införseln omfattas av sådant förfarande eller arrangemang är det fråga om import då varan lämnar eller frisläpps från ett sådant förfarande eller arrangemang. Enligt artikel 17 i punktskattedirektivet får punktskattepliktiga varor under ett uppskovsförfarande flyttas från platsen för import till vissa angivna destinationer, om varorna avsänds av en registrerad avsändare. Skattskyldighet för punktskatt inträder när en punktskattepliktig vara frisläpps från konsumtion. Av artikel 7.2.d följer att vid import, även otillåten sådan, anses de punktskattepliktiga varorna ha frisläppts för konsumtion om de inte efter importen hänförs till ett uppskovsförfarande. Skattskyldig vid importen är den person som deklarerar de punktskattepliktiga varorna eller den person på vars vägnar de deklareras vid import eller, vid otillåten import, varje annan person som medverkar i importen (artikel 8.1.d). Punktskattedirektivet innehåller gemensamma förfarandebestämmelser som tillämpas för en rad olika alkoholvaror, tobaksvaror och bränslen. Vissa bränslen samt snus och tuggtobak omfattas inte av punkt- skattedirektivets bestämmelser om flyttning av punktskattepliktiga varor. För dessa varor finns i stället interna bestämmelser om förfarandet. följande kommer import av varor som omfattas av punktskattedirektivets bestämmelser om flyttning att behandlas i avsnitt 4.2 och import av tobaksvaror och bränslen som inte omfattas av punktskattedirektivets bestämmelser om flyttning att behandlas i avsnitt 4.3. behandlas vissa frågor om registrerade avsändares skattskyldighet. 4.2 Import inom ramen för punktskattedirektivet Regeringens förslag: Skatt ska inte betalas vid importen om varorna vid importen avsänds under uppskovsförfarande av en registrerad avsändare. Bestämmelserna om registrerade varumottagare ska anpassas till punktskattedirektivet. Ändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att promemorians redogörelse när det gäller 9 c § LTS och 8 c § LAS är otydlig och att följderna av ändringarna av dessa lagrum därmed är svåra att överblicka. välkomnar att förslaget leder till mer förutsägbara tullprocedurer för den som importerar alkohol- eller tobaksvaror under uppskovsförfarande. anser att det är otillfredsställande att EMCS inte införts för flyttningar inom och hoppas att så snart sker. har inget att invända mot förslaget. anför att EMCS bör kunna användas även vid flyttningar inom för att göra det enklare för att avgöra om villkoren för flyttning under uppskovsförfarande är uppfyllda. delar uppfattning i denna del. tillstyrker förslaget och anför att man anser att EMCS ska användas även vid flyttningar som sker inom . I samband med detta lagstiftningsärende är det lämpligt att i vart fall föreskriva att det i samtliga importsituationer ska föreligga ett krav att använda EMCS för att flyttningen ska ske under uppskovsförfarande. Användandet av EMCS torde också vara det mest ändamålsenliga sättet för inblandade företag att visa för att förutsättningarna är uppfyllda för att flytta varor under uppskovsförfarande. anför att den föreslagna förändringen kommer att göra det enklare att förstå vad som gäller vid import av punktskattepliktiga varor, vilket är glädjande. () anser att 13 § LTS kan konkretiseras. Exempelvis kan anges att personer som tidigare dömts för ekonomisk brottlighet eller personer som förekommer i spaningsregister inte ska godkännas som registrerade varumottagare. Vidare skulle en specifik granskningskontroll kunna introduceras för att anser att kraven för att godkännas som att kraven kunde vara högre. Enligt Far har ett antal företag begärt avregistrering som registrerad avsändare för att slippa den extra och onödiga deklarationsskyldighet som registreringen Genom de föreslagna ändringarna blir det nödvändigt att vara registrerad avsändare för att kunna importera varor under uppskov. Propositionen bör utformas så att får i uppdrag att åter registrera de upplagshavare som låtit avregistrera sig som godkända avsändare. ställer sig positiv till att regeringen agerar för att förtydliga regelverket kring uppskovsförfarandet. () anser det vara orimligt att varor som inte anmäls till för övergång till fri omsättning aldrig kommer att omfattas av undantaget. Detta är bara rimligt om det kombineras med en möjlighet att efterge skattekravet när produkten bevisligen förts till skatteupplag av en registrerad avsändare respektive ägs av en godkänd lagerhållare. Skälen för regeringens förslag: Enligt punktskattedirektivet och motsvarande bestämmelser i de interna punktskattelagarna får en vara flyttas under uppskovsförfarande från platsen för import från tredje land till vissa angivna aktörer eller platser, exempelvis ett skatteupplag, om varorna avsänds av en registrerad avsändare. En vara som vid importen placeras under uppskovsförfarande ska således inte beskattas vid importen utan först vid den senare tidpunkt som följer av bestämmelserna om uppskovsförfarandet. Om en vara vid importen inte placeras under uppskovsförfarande ska däremot skatt betalas vid importen. Enligt nuvarande bestämmelser har uppdelningen mellan varor som ska beskattas vid importen respektive varor som ska beskattas enligt uppskovsförfarandets bestämmelser, reglerats genom att det i punktskattelagarna anges att när skattepliktiga varor importeras av någon som inte är upplagshavare eller registrerad avsändare ska skatten betalas till (19 § LTS, 18 § LAS och 5 kap. 5 § LSE). Vad gäller alkohol- och tobaksvaror tillkommer att skatt inte ska betalas till när varorna importeras av någon som är registrerad varumottagare. I de fall där skatten enligt dessa bestämmelser ska betalas till vid importen, är skattskyldigheten kopplad till den som är skyldig att betala tull för varan eller den som skulle varit skyldig att betala tull om varan varit tullbelagd (9 c § LTS, 8 c § LAS och 4 kap. 1 b § LSE). Den nuvarande gränsdragningen mellan de situationer där beskattning ska ske vid importen till och de situationer där beskattning sker till i enlighet med bestämmelserna om uppskovsförfarandet, utgår således från frågan om den som importerar varan är en av de uppräknade godkända aktörerna. För att bedöma när skatt ska betalas och till vilken myndighet, måste således avgöras vem det är som anses importera varan från tredje land. Någon närmare vägledning kring hur denna bedömning ska göras saknas i förarbetena till bestämmelsen. Mot bakgrund av den koppling av skattskyldigheten vid import till bestämmelserna i tullagstiftningen om vem som ska betala tull för varan ligger det nära till hands att tolka bestämmelsen utifrån tullbestämmelserna. Ansvarig för att betala en tullskuld är enligt artikel 4.12 i tullkodexen - rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1, Celex 31992R2913) - gäldenären, vilket enligt artikel 201.3 i tullkodexen normalt innebär deklaranten, dvs. den som har lämnat tulldeklarationen. En sådan tolkning av begreppet innebär dock att det kan uppkomma situationer där skattskyldighet inte uppstår vid importen, trots att flyttning inte sker under uppskov. Vidare kan skattskyldighet uppkomma trots att varorna avses flyttas från platsen för import under uppskov. Detta har flera orsaker. För det första innebär det faktum att någon är upplagshavare eller registrerad avsändare inte nödvändigtvis att personen agerar i denna egenskap i en viss situation. Det skulle därmed kunna förekomma situationer där varan visserligen importeras av en upplagshavare, i den bemärkelsen att tulldeklarationen lämnas av någon som är godkänd som upplagshavare, men där flyttning från importplatsen inte sker av en registrerad avsändare under uppskovsförfarandet. Enligt den nämnda tolkningen av nuvarande bestämmelser uppkommer därvid inte någon skattskyldighet vid importen. Om utgångspunkt tas i punktskattedirektivets utformning borde dock sådan skattskyldighet uppkomma eftersom varorna inte flyttas under uppskovsförfarande. För det andra kan det förekomma situationer där varorna avses flyttas från platsen för import under uppskovsförfarandet men där den som deklarerar varorna inte är en upplagshavare eller registrerad avsändare. Detta kan t.ex. bli aktuellt i vissa ombudssituationer. I ett sådant fall finns det risk att skatt tas ut vid importen trots att kriterierna för flyttning under uppskov från importplatsen är uppfyllda och beskattning därmed borde ske först enligt uppskovsförfarandets regler. Mot denna bakgrund får det anses lämpligt att ändra bestämmelserna om beskattning vid import från tredje land så att dessa närmare överensstämmer med hur bestämmelserna om uppskovsförfarandet är uppbyggda. Såsom framgår av punktskattedirektivet bör den avgörande faktorn därvid vara om varan vid varornas övergång till fri omsättning placeras under uppskovsförfarandet. För att en vara ska kunna flyttas från platsen för import under uppskovsförfarande måste den enligt punktskattedirektivet avsändas av en registrerad avsändare. Om så inte sker har varan inte flyttats under uppskovsförfarande. Bestämmelserna i punktskattelagstiftningarna skulle därför lämpligen kunna utformas så att skatt ska betalas till vid import om inte varorna vid övergången till fri omsättning, av en registrerad avsändare, avsänds under uppskovsförfarandet. Av detta följer även att en vara som inte anmäls till för övergång till fri omsättning enligt de bestämmelser som gäller enligt tullagstiftningen, aldrig kan omfattas av undantagsbestämmelsen. Bestämmelserna om flyttning under uppskovsförfarandet får anses utgöra ett undantag från huvudregel att skatt vid import ska betalas direkt. Enligt allmänna principer följer därmed att den som hävdar att varorna vid importen ska avsändas av en registrerad avsändare under uppskovsförfarandet har att visa att så är fallet. Om anser att det föreligger tveksamheter kring detta kan verket givetvis kräva in underlag som visar att kriterierna för att skattskyldighet inte ska uppkomma vid importen är uppfyllda. I vissa fall, exempelvis vid flyttningar som har som destination ett skatteupplag eller en registrerad varumottagare i ett annat EU-land, är den registrerade avsändaren skyldig att anmäla flyttningen i det datoriserade systemet EMCS. administrativt dokument kommer därvid att upprättas och en referenskod tilldelas flyttningen. Om en flyttning av varor från en importplats i sker enbart inom används däremot inte det datoriserade systemet, EMCS, för flyttningen. Vid flyttningar som sker helt inom landet får därmed på annat sätt visas att flyttningen ska ske under uppskovsförfarandet. Det kan noteras att de förslagna bestämmelserna innebär att det inte finns något krav på att den som är registrerad avsändare för varorna även är deklarant för varorna i tulldeklarationen. Vem som får lov att vara deklarant i tulldeklarationen regleras av tullbestämmelserna. Vissa begränsningar finns där t.ex. till företag som är etablerade inom EU och i . En följd av den ovan föreslagna ändringen är att beskattningen av alkohol- och tobaksvaror som importeras från tredje land av svenska registrerade varumottagare förändras. Enligt punktskattedirektivet är en registrerad varumottagare någon som tar emot varor som flyttas från en annan medlemsstat under uppskovsförarandet. En registrerad avsändare får således endast sända varor under uppskov från importplatsen till registrerade varumottagare i andra EU-länder. Om mottagaren av varor som importeras genom en svensk importplats är en svensk registrerad varumottagare kan inte uppskovsförfarandet tillämpas. Den ovan föreslagna ändringen innebär därmed att skatt i dessa fall kommer att tas ut vid importen av . Så är fallet vad avser bränsle. I fanns tidigare bestämmelser om att vissa aktörer, s.k. godkända importörer, hade möjlighet att betala punktskatt på vissa alkohol- och tobaksvaror som importerades från tredje land vid mottagandet av varorna i stället för direkt vid importen. Avsikten med detta var att dessa aktörer skulle erhålla ett uppskov med betalningen av punktskatten. Vid EU-inträdet ersattes begreppet godkänd importör med det i cirkulationsdirektivet förekommande begreppet registrerad varumottagare. Utöver den möjlighet som fanns i direktivet att registrera sig som varumottagare för flyttningar från andra EU-länder skapades därvid en möjlighet att registrera sig som varumottagare för import från tredje land av alkohol- och tobaksvaror. Därigenom behölls möjligheten till uppskov med betalningen av skatt vid import av varor för dessa aktörer. Vid införandet av det nya punktskattedirektivet föreslogs att denna möjlighet till uppskov skulle tas bort i de fall varor importerades av svenska varumottagare och skatt i stället betalas direkt vid importen till (se Ds 2009:23). Ett skäl till detta var att det saknas föreskrifter om transportsäkerhet under flyttningen från importplatsen i dessa fall, vilket är otillfredsställande med tanke på risken för skattebortfall. Skatt borde av denna anledning betalas direkt vid importen. Den lösning som föreslogs i departementsskrivelsen bedömdes dock ge upphov till vissa problem vid tillämpningen. I propositionen 2009/10:40 ansågs mot denna bakgrund att promemorians förslag behövde utredas vidare och förslaget föranledde inte någon lagstiftning. Genom den ovan föreslagna förändringen av bestämmelserna om skattskyldighet vid import från tredje land kommer dock det tidigare uppskovet med betalning av skatt vid import av alkohol- och tobaksvaror för registrerade varumottagare att upphöra och skattskyldighet uppkomma direkt vid importen. Därigenom uppnås, utöver en bättre förenlighet med punktskattedirektivet, den minskade risken för skattebortfall som avsågs i den ovan nämnda departementsskrivelsen. De föreslagna ändringarna innebär att skattskyldigheten och möjligheten till skatteuppskov för registrerade varumottagare vid import från tredje land av alkohol- och tobaksvaror försvinner. Mot denna bakgrund saknas skäl att behålla den möjlighet som finns i den interna lagstiftningen att registrera sig som varumottagare om verksamheten endast består av import av skattepliktiga alkohol- och tobaksvaror från tredje land. Begreppet registrerad varumottagare kommer därmed att överensstämma med den definition som återfinns i punktskattedirektivet. Enligt uppgift från finns det endast ett mindre antal registrerade varumottagare som importerar alkohol- och tobaksvaror från tredje land. Av dessa kan det antas att ett antal även för in varor från andra EU-länder och därmed även fortsättningsvis kommer att uppfylla kriterierna för att vara registrerade som varumottagare. För dessa uppkommer vid importen från tredje land en viss tidigareläggning av skattebetalningen i förhållande till vad som gäller . I alkohollagen (2010:1622) finns bestämmelser om vem som får föra in alkoholvaror i . Spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker får därvid endast föras in i landet av partihandlare. Med partihandlare avses den som är godkänd som upplagshavare eller registrerad varumottagare för sådana varor enligt skattelagstiftningen. En konsekvens av alkohollagens bestämmelser är således att den som är registrerad som varumottagare endast för att bedriva import från tredje land av alkoholdrycker kommer att behöva ansöka om godkännande som upplagshavare eller ändra sin verksamhet som registrerad varumottagare till att omfatta införsel av varor också från EU-länder för att även fortsättningsvis uppfylla kravet på att vara partihandlare och ha rätt att importera alkohol från tredje land. Sammantaget innebär de föreslagna ändringarna att en bättre förenlighet uppnås mellan de interna punktskattelagarna och punktskattedirektivets bestämmelser om skattskyldighet vid import. Vidare undanröjs de risker för skattebortfall som varit följden av att det förekommit flyttningar av alkohol- och tobaksvaror till registrerade varumottagare utan krav på transportsäkerhet. Kammarrätten i anser att promemorians redogörelse vad gäller 9 c § LTS och 8 c § LAS är otydlig och att följderna av ändringarna av dessa lagrum därmed är svåra att överblicka. Regeringen vill här peka på att dagens bestämmelser om skatt vid import kan uppfattas som otydliga. Genom att ändra bestämmelserna så att dessa närmare överensstämmer med hur bestämmelserna om uppskovs- förfarandet är uppbyggda i punktskattedirektivet blir regleringen tydligare. , och anser att användandet av EMCS ska utvidgas till att omfatta även flyttningar inom . Regeringen konstaterar att denna fråga ligger utanför detta lagstiftningsärende, men anser att det kan finnas anledning att återkomma till frågan i annat sammanhang. JTI anser att 13 § LTS kan konkretiseras och att en specifik granskningskontroll bör introduceras för att möjliggöra grundliga registerkontroller. Även anser att kraven för att godkännas som registrerad varumottagare kunde förtydligas. dessutom att kraven kunde vara högre. Regeringen konstaterar att frågan Prop. 2011/12:155 om vad som krävs för godkännande som registrerad varumottagare inte omfattas av detta lagstiftningsärende. Frågan om specifik granskningskontroll omfattas inte heller av detta lagstiftningsärende. Far anför att propositionen bör utformas så att får i uppdrag att åter registrera de upplagshavare som, för att slippa en extra och onödig deklarationsskyldighet, låtit avregistrera sig som godkända avsändare. Regeringen konstaterar att enligt uppgift från har någon sådan avregistrering inte skett. SPBI anser det vara orimligt att varor som inte anmäls till för övergång till fri omsättning aldrig kommer att omfattas av undantaget. Detta är bara rimligt om det kombineras med en möjlighet att efterge skattekravet när produkten bevisligen förts till skatteupplag av en registrerad avsändare respektive ägs av en godkänd lagerhållare. Regeringen delar inte SPBI:s uppfattning. Förslaget föranleder ändringar i 9, 9 c, 13, 19 och 20 §§ LTS, 8, 8 c, 12, 18 och 19 §§ LAS samt 4 kap. 1 och 1 b § och 5 kap. 2 och 5 §§ LSE, därtill vissa följdändringar. Ändringarna ska träda i kraft . 4.3Import utanför ramen för punktskattedirektivet Regeringens förslag: Bestämmelserna om att skatt inte ska betalas vid importen om varorna ägs av en godkänd lagerhållare ska förtydligas. Ändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och tillstyrker förslaget. ser positivt på förslaget. anför att den föreslagna förändringen kommer att göra det enklare att förstå vad som gäller vid import av punktskattepliktiga varor, vilket är glädjande. ställer sig positiv till att regeringen agerar för att förtydliga regelverket kring uppskovsförfarandet. () anser det vara orimligt att varor som inte anmäls till för övergång till fri omsättning aldrig kommer att omfattas av undantaget även om de skulle ägas av en godkänd lagerhållare. Detta är bara rimligt om det kombineras med en möjlighet att efterge skattekravet när produkten bevisligen förts till skatteupplag av en registrerad avsändare respektive ägs av en godkänd lagerhållare. Skälen för regeringens förslag: Vissa bränslen samt snus och tuggtobak omfattas inte av punktskattedirektivets bestämmelser om flyttning av punktskattepliktiga varor. Dessa varor kan därmed inte hanteras inom uppskovsförfarandet. I LTS och LSE har därför införts särskilda förfarandebestämmelser för dessa varor som är uppbyggda kring ett system av godkända lagerhållare. För dessa godkända lagerhållare finns det möjlighet att, utan att skattskyldighet inträder, tillverka och föra in punktskattepliktiga varor. På motsvarande sätt som inom uppskovsförfarandet medges således ett uppskov med beskattning, normalt till dess varorna lämnar lagerhållaren. Om import av punkt- skattepliktiga varor sker av en godkänd lagerhållare är avsikten således att skattskyldighet inte ska uppkomma vid importen utan först senare enligt de bestämmelser som gäller för skattskyldighet för lagerhållare. De nuvarande bestämmelserna om import av varor av en lagerhållare finns i 5 kap. 5 § LSE och 40 § LTS. Dessa bestämmelser är utformade på samma sätt som beskrivits ovan vad gäller varor som omfattas av uppskovsförfarandet, dvs. om varorna inte importeras av någon som är lagerhållare ska skatten betalas till . Även skattskyldigheten vid import när skatt betalas till är utformad på motsvarande sätt som för varor som omfattas av uppskovsförfarandet. För att förtydliga även för dessa varor i vilka fall skatt ska betalas vid import respektive enligt bestämmelserna om skattskyldighet för godkända lagerhållare, bör den nuvarande bestämmelsen ändras. Eftersom det i detta fall inte finns ett formaliserat uppskovsförfarande med registrerade avsändare m.m. får det dock anses lämpligt att välja en annan lösning än för de varor som omfattas av uppskovsförfarandet. Bestämmelserna om skattskyldighet för godkända lagerhållare baserar sig, till skillnad från uppskovsförfarandet, på att de aktuella varorna ägs av de godkända lagerhållarna. För att det inte ska uppkomma några luckor mellan bestämmelserna om skattskyldighet vid import och skattskyldighet för den godkända lagerhållaren bör därför importbestämmelserna ta sin utgångspunkt i den som vid varornas övergång till fri omsättning äger varorna. Från skattskyldighet vid import bör därmed undantas varor som vid övergången till fri omsättning ägs av en godkänd lagerhållare. Varor som inte anmäls till för övergång till fri omsättning kommer således aldrig att omfattas av undantaget även om de skulle ägas av en godkänd lagerhållare. Några särskilda bestämmelser om hur ägandebegreppet vad avser godkända lagerhållare ska tolkas förekommer inte i LTS och LSE. Bestämmelserna om lagerhållare utgör intern svensk lagstiftning och de generella civilrättsliga principerna för äganderätt får tillämpas vid en prövning av vem som är ägare till varorna. På motsvarande sätt som vid import av varor som omfattas av uppskovsförfarandet utgör bestämmelsen ett undantag från huvudregeln att skatt ska tas ut vid import. Enligt allmänna principer följer därmed att den som hävdar att varorna vid importen ägs av en godkänd lagerhållare har att visa att så är fallet. Om anser att det föreligger tveksamheter kring detta kan verket givetvis kräva in underlag som visar att kriterierna för att skattskyldighet inte ska uppkomma vid importen är uppfyllda. SPBI anser det vara orimligt att varor som inte anmäls till för övergång till fri omsättning aldrig kommer att omfattas av undantaget även om de skulle ägas av en godkänd lagerhållare. Detta är bara rimligt om det kombineras med en möjlighet att efterge skattekravet när produkten bevisligen förts till skatteupplag av en registrerad avsändare respektive ägs av en godkänd lagerhållare. Regeringen delar inte SPBI:s uppfattning. Förslaget föranleder ändringar i 37, 39 och 40 §§ LTS samt 4 kap. 13 § och 5 kap. 2 och 5 § LSE. Ändringarna ska träda i kraft . Regeringens förslag: Bestämmelserna om skattskyldighet för registrerade avsändare förenklas. Ändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget samt anför att eftersom den som godkänts som registrerad avsändare inte kan bli skattskyldig i sin egenskap av registrerad avsändare bör bestämmelserna i (2011:1244) ändras så att registrerad avsändare inte ska vara registrerad som skattskyldig. efterlyser en diskussion om eventuella alternativa lösningar för att komma till rätta med problemet. Det finns tre olika aktörer utöver registrerad avsändare; godkänd upplagshavare, registrerad varumottagare och tillfälligt registrerad varumottagare. önskar en genomlysning och ett resonemang av möjligheten att minska antalet aktörer. ställer sig positiv till att regeringen agerar för att förtydliga regelverket kring uppskovsförfarandet.