prop · GZ0356 · 2012-02-23 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2011/12:56 En samordnad och långsiktig strategi för romsk Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I denna skrivelse presenteras en samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering under 20122032. I strategin ingår en satsning på ett utvecklingsarbete främst inom områdena utbildning och arbete under 20122015 för vilken regeringen avsatt medel (prop. 2011/12:1, bet. 2011/12:KU1, rskr. 2011/12:62). Den tjugoåriga strategin görs inom ramen för den minoritetspolitiska strategin (prop. 2008/09:158) och ska ses som en förstärkning av mino- ritetspolitiken (prop. 1998/99:143). Målgruppen är framför allt de romer som befinner sig i ett socialt och ekonomiskt utanförskap och är utsatta för diskriminering. Hela genomförandet av strategin bör präglas av romsk delaktighet och romskt inflytande med inriktning på förstärkt genomförande och kontinuerlig uppföljning av romers tillgång till de mänskliga rättigheterna på lokal, regional och nationell nivå. Det över- gripande målet är att den rom som fyller 2032 ska ha likvärdiga möjligheter i livet som den som är icke-rom. De då tjugoåriga romernas rättigheter bör tas tillvara inom ordinarie strukturer och verksamhets- områden i lika hög grad som rättigheterna för tjugoåringarna i den övriga befolkningen. Skrivelsen följer i huvudsak Delegationen för romska frågors dis- position i betänkandet Romers rätt en strategi för romer i (SOU 2010:55) och tar därmed också sin utgångspunkt i olika rättigheter enligt internationella överenskommelser om mänskliga rättigheter, dvs. rätten till utbildning, arbete, bostad, bästa möjliga hälsa, social omsorg och trygghet, språk, kultur samt föreningsfrihet. Ärendet och dess beredning .............................................................. Att främja fullständig och effektiv jämlikhet ..................... EU:s arbete för romers inkludering .................................... om övergrepp och kränkningar .............................. Strategi för romsk inkludering 20122032 ..................................... Styrning, uppföljning och kunskapsuppbyggnad............................ Ramarna för det långsiktiga arbetet ................................. Modell för styrning .......................................................... 4.3Regeringskansliets och sakansvariga myndigheters 4.4Mål och kontinuerlig uppföljning av och återrapportering om utvecklingen .................................... En samordnande myndighet för uppföljning.................... Romers delaktighet och inflytande................................... 4.8Den lokala nivån och det civila samhällets Med utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna............... Prioriterade målgrupper och åtgärdsområden .................. Ordinarie verksamhet men ibland uttalad målgrupp ........ 4.12Kunskapsuppbyggnad pilotverksamhet under fyra Förskolan och förskoleklassen ........................ Utveckla stödet till romers etablering på Dialog om likvärdig tillgång till bostad 8 Hälsa och ............................................social omsorg och trygghet Mer kunskap om romska kvinnors livssituation och hälsa..................................... Mer kunskap om jämställdhet......................... Kunskap om romer och utvecklade Råd och stöd ................................................... Kultur och språk............................................................................. Starkare ställning för romers kultur och Uppmärksammande av romskt 500- Skyddet av chib .................................. Språkvård och revitalisering ........................... Utveckla romers engagemang i det civila Arbete mot diskriminering och för jämställdhet inom den egna verksamheten ..... Mångfald av utförare ...................................... Bilaga 1 Förteckning över remissinstanserna. Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande gav chefen för och jämställdhetsdepartementet en kommitté i uppdrag att, med utgångspunkt i internationella åtaganden om att skydda och främja de mänskliga rättigheterna, vara nationellt på- drivande i arbetet med att förbättra romers situation i (dir. 2006:101). Kommittén antog namnet Delegationen för romska frågor (Ju 2006:10). Delegationen redovisade sitt uppdrag i betänkandet Romers rätt en strategi för romer i (SOU 2010:55) som överlämnades till regeringen . Betänkandet har remissbehandlats, bl.a. med ett stort antal kommuner och med romska organisationer. Spontanyttranden har också inkommit från romska organisationer och intressenter. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. En remissamman- ställning finns tillgänglig vid (A2011/196/DISK). har också bl.a. arrangerat flera möten med romska företrädare för att diskutera centrala förslag i betänkandet Romers rätt, informera om beredningen av förslagen och om de medel som regeringen avsatt för romers inkludering under 20122015 samt inhämta synpunkter på reviderade förslag. Det finns minnesanteckningar från mötena till- gängliga vid (A2011/196/DISK). beslutade genom propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69) att skulle ansluta sig till ram- konvention om skydd för nationella minoriteter (Framework Convention for the Protection of National Minorities, SÖ 2000:2) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (European Charter for Regional or Minority Languages, SÖ 2000:3, även kallad minoritets- tog därmed också ställning till att judar, romer, samer, sverigefinnar och tornedalingar skulle erkännas som nationella minoriteter i . Samerna har därutöver en särskild ställ- ning som urfolk. Gruppernas språk erkändes som nationella minoritets- språk och en minoritetspolitik infördes som ett nytt politikområde inom Gemensamt för de nationella minoriteterna är att de har befolkat Minoritetsgrupperna har en uttalad samhörighet och en egen religiös, språklig eller kulturell tillhörighet och en vilja att behålla sin identitet. De nationella minoriteterna har även aktivt värnat den egna gruppens kultur och språk så att de utgör en levande del av det svenska samhället och vårt gemensamma svenska kulturarv. Antalet personer som tillhör de grupper som erkänts som nationella minoriteter bedöms uppgå till cirka en halv miljon. avgör själv om hon eller han anser sig tillhöra en nationell minoritet och Skr. 2011/12:56 vill göra anspråk på det skydd och stöd som samhället erbjuder mino- Tillhörigheten baseras således på individuell självidentifikation och etnisk förankring i gruppen. Något tvång för individen att ingå i en minoritet finns inte. I propositionen om den nationella minoritetspolitiken uttalade regeringen att har en lång tradition när det gäller att värna om mänskliga rättigheter och vidta åtgärder mot diskriminering samt att det mot denna bakgrund fick anses vara naturligt att också stärka skyddet för de nationella minoriteterna. Internationella erfarenheter talade också för att det var angeläget att staten tog minoriteters rättigheter på allvar. Målet för den svenska minoritetspolitiken är att ge skydd för de nationella minoriteterna och att stärka deras möjligheter till inflytande samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande (prop. 2000/01:1, bet. 2000/01:SfU2, rskr. 2000/01:72). beslutade genom propositionen Från erkännande till egenmakt om en minoritetspolitisk strategi (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). Genom den minoritetspolitiska strategin har det skapats en bättre grund för att förverkliga det minori- tetspolitiska målet och för att säkerställa en efterlevnad av ram- konventionen och minoritetsspråkskonventionen. Kommunernas, lands- tingens och de statliga myndigheternas ansvar för minoritetspolitikens genomförande har förtydligats. Förutsättningar har skapats för ökat inflytande för de nationella minoriteterna och för att förstärka minoritets- språken. Därutöver har ett system för uppföljning införts. 2.2Att främja fullständig och effektiv jämlikhet I enlighet med internationella åtaganden om att skydda och främja de mänskliga rättigheterna har åtagit sig att vidta lämpliga åtgärder för att inom alla områden av det ekonomiska, sociala, politiska och kulturella livet främja fullständig och effektiv jämlikhet mellan personer som tillhör en nationell minoritet och personer som tillhör den övriga befolkningen. Detta innebär att de nationella minoriteterna fullt ut ska kunna utveckla sin potential och ha samma förutsättningar i sam- hället som majoritetsbefolkningen. Samhället ska därför, enligt regeringen, motverka missgynnande och utsatthet av de nationella mino- riteterna. I direktiven till Delegationen för romska frågor (dir. 2006:101) angavs att romernas tillvaro i under århundraden präglats av diskrimine- ring och utanförskap. Övergrepp mot romer i form av fördrivning, tvångsförflyttning, näringsförbud, invandringsförbud, tvångssterilisering och tvångsassimilering har förekommit. Detta har inneburit att många romer hyser bristande tillit till myndigheter. En rad olika statliga och kommunala insatser har genomförts för att komma till rätta med dessa kränkningar och för att förbättra romers situation i . Till följd av dessa insatser har situationen delvis förbättrats. Trots detta är diskriminering och utanför- skap fortfarande en verklighet för många romer. I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1) anger regeringen att det är oacceptabelt att det svenska välfärdssamhället inte lyckas ge romska kvinnor och män, flickor och pojkar, samma förutsättningar i livet som andra medborgare. I budgetpropositionen (prop. 2011/12:1) anför regeringen att det fortfarande finns exempel på enskilda som tillhör en nationell mino- ritet som utsätts för diskriminering och negativt bemötande. också mer ekonomiskt och socialt utsatta i samhället än majoritets- Det är särskilt påtagligt bland romer. att en rad insatser kommer att krävas för att romers situation ska kunna förbättras och för att välfärdsgapet till majoritetsbefolkningen ska bli Under 20122015 avsätter regeringen också medel för att Den romska befolkningen i är heterogen och består av olika grupper med inbördes kulturella och språkliga variationer, såsom kelderash, lovara, tjurara, kalé, resande, sinti, arli och gurbeti. resande finns det de som identifierar sig som tillhörande det romska folket medan andra inte gör det. Uppskattningsvis uppgår antalet romska personer till ca 50 000. Det finns romer som av olika skäl döljer eller tonar ned sin romska identitet. En anledning till detta är att undvika diskriminering och fördomar. EU:s arbete för romers inkludering Europeiska kommissionen presenterade ett meddelande om en EU-ram för nationella strategier för integrering av romer fram till 2020 (KOM(2011) 173 slutlig). Kommissionen anger att EU:s 2020-strategi för en ny väg mot tillväxt smart och hållbar tillväxt för alla inte lämnar något utrymme för en långvarig ekonomisk och social marginalisering av största minoritet. Cirka 1012 miljoner av medborgare är romer. En stor andel romer drabbas av fördomar, intolerans, diskriminering och social exkludering i det dagliga livet. är marginaliserade och lever under synnerligen dåliga socioekonomiska I kommissionens meddelande anges det vidare, som exempel, att det i vissa medlemsstater bara är ett begränsat antal romska barn som går ut sjätte klass. sättningsgraden för romer (särskilt för kvinnor) långt under majoritets- befolkningens i ett antal undersökta länder. I ett antal medlemsländer beräknas också medellivslängden hos den romska befolkningen vara tio Enligt en rapport från som omfattar fem länder är barndödligheten hos den romska befolkningen två till sex gånger högre än för befolkningen i allmänhet, beroende på land. länder är romers bostadsförhållanden också dåliga, vilket ofta inbegriper otillräcklig tillgång till allmänna bekvämligheter som vatten, el eller gas och det är ofta svårt för icke bofasta romer i flera länder att hitta platser med tillgång till vatten. Kommissionen anser mot denna bakgrund att det krävs resoluta åtgärder i en aktiv dialog med romer på både nationell nivå och EU-nivå. Det räcker inte, enligt kommissionen, med enbart åtgärder mot diskrimi- utan det krävs även en EU-ram för nationella strategier för integrering av romer som komplement och en förstärkning av EU:s lag- Skr. 2011/12:56 stiftning och politik på jämlikhetsområdet. inte medlemsstaternas primära ansvar för romers integrering. I kommissionens meddelande föreslås fyra mål i syfte att stärka romers integrering på områdena utbildning, arbete, hälsa och bostad. Målen hänger samman med EU:s 2020-strategi och dess övergripande mål för arbete, social inkludering och utbildning. uppmanar medlemsstaterna att till , på grundval av den romska befolkningens storlek i landet i fråga och landets utgångsläge, anta eller utveckla redan befintliga nationella strategier för romers integrering med mål i överensstämmelse med åtminstone dem i med- delandet angivna målen och att koppla dem till EU:s 2020- strategi och de nationella reformprogrammen, som medlemstaterna ska utarbeta . avser att följa upp medlemsstaternas arbete när det gäller integrering av romer i förhållande till dessa mål. Romer har, som anges i kommissionens meddelande, stora problem i medlemsstaterna. Problemens art och omfattning skiljer sig dock åt. antog rådet för sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor (EPSCO) slutsatser om en EU-ram för nationella strategier för integrering av romer (10658/11) baserade på kommissionens meddelande. I dessa inbjuds medlemsstaterna att ta fram, uppdatera eller utveckla nationella strategier för integrering av romer eller integrerade politiska åtgärder inom den bredare politiken för social delaktighet för att förbättra romers situation senast före utgången av . Medlemsstaterna inbjuds även att ta fram mål för områdena utbildning, arbete, hälsa och bostad. uppmanade medlemsstaterna att skynd- samt genomföra dessa rådsslutsatser (EUCO 23/11). 2.4Vitbok om övergrepp och kränkningar Delegationen för romska frågor föreslog i betänkandet Romers rätt (SOU 2010:55) att en sannings- och ska inrättas för att kartlägga och dokumentera de övergrepp, försummelser och de diskrimi- nerande åtgärder som begåtts mot den romska minoriteten under 1900- talet. Bland de skäl som delegationen angav för sitt förslag är att allmän- heten ska känna till de historiska huvuddragen i romsk historia, framför allt Förintelsen och övergreppen i mot romer. För att nå dessa mål krävs, enligt delegationen, att de övergrepp, försummelser och diskriminerande åtgärder som begåtts mot den romska minoriteten kartläggs och dokumenteras. Delegationens bedömning är att en försoningsprocess som inleds med en sannings- och försonings- kommission kan vara ett möjligt verktyg för att överbrygga förtroende- klyftan mellan den romska gruppen och det svenska majoritetssamhället. Majoriteten av remissinstanserna är positiva till delegationens förslag. Många anser att en genomlysning av det förflutna är en förutsättning för att förstå romers situation och villkor . Några remissinstanser är dock tveksamma till förslaget eller avstyrker det, t.ex. Justitiekanslern och . i anser att vad som behövs är att sanningen om övergrepp och diskrimineringen kommer fram så att skulden för romers utanförskap inte läggs på dem själva. Majoriteten av deltagarna vid de möten som ordnade ställde sig positiva till att dokumen- tera de övergrepp, försummelser och diskriminerande åtgärder som har begåtts mot den romska minoriteten för att öka kunskapen om hur romer har behandlats. En ursäkt från staten skulle, enligt många mötesdeltagare, innebära ett viktigt erkännande och en upprättelse för romerna. Några mötesdeltagare tog dock avstånd från beteckningen försoning som man menade var orealistisk och kunde tolkas som att romer själva bär ansvar för den behandling de fått utstå. Många mötesdeltagare ställde sig frågande eller kritiska till förslaget om en kommission, och en rad far- hågor framfördes. Som förslag på alternativ till en sannings- och , uttrycktes önskemål om ett permanent kunskaps- och dokumentations- center. Kontinuerliga satsningar på romsk kultur och historia i skolan, vid lärosäten och myndigheter åberopades också. I det här samman- hanget kan regeringen konstatera att ökad kunskap och forskning om de nationella minoriteternas kultur, historia och språk i vidare bemärkelse är av stor betydelse. Ett arbete har påbörjats inom i syfte att utarbeta en vitbok om övergrepp, kränkningar och andra särbehandlande åtgärder mot romer . Att regeringen på så sätt uppmärksammar och tar avstånd från de historiska övergreppen beskrivs av flera av dem som varit utsatta som ett viktigt erkännande. Regeringen instämmer därmed i delar av delegationens resonemang. Regeringen instämmer även i delegationens bedömning att okunskap om romer och om de övergrepp och kränkningar de har utsatts för bidrar till att lägga den största delen av skulden för utanförskapet hos den romska gruppen, då okunskapen inte sällan omfattar en föreställning om att romers utanförskap är mer eller mindre självförvållat eller t.o.m. självvalt. Den bristande kunskapen upprätthåller en förtroendeklyfta som är vanligt förekommande mellan romer och det övriga samhället. Ökad kunskap är således nödvändig för att ett framgångsrikt och långsiktigt arbete för att förverkliga romers rättigheter ska kunna bedrivas framöver. Delegationen framhåller att ett arbete med att dokumentera övergrepp ofta leder till att politiskt ansvariga lämnar en offentlig ursäkt. En sannings- och har vanligen även i uppgift att lämna förslag om hur gottgörelse för offren kan ske, som en grund för regeringens ställningstagande i frågan. Delegationen anser att någon form av kollektiv gottgörelse, men däremot inte individuell sådan, bör övervägas. Som skäl för en sannings- och framhåller dele- gationen vidare att en sådan kommission kan utgöra inledningen på en försoningsprocess som kan läka förtroendeklyftan mellan den romska gruppen och det svenska majoritetssamhället. Bland de skäl och tvek- samheter mot en sannings- och som framförts i remissvar och vid samrådsmöten, bör nämnas farhågan för att arbetet fokuserar alltför mycket på händelser i det förflutna i stället för att blicka framåt. Justitiekanslern framför tveksamhet om huruvida en sannings- och skulle bidra till att nå målen på det sätt dele- menar att förslaget om en sannings- Skr. 2011/12:56 och har ett alltför ensidigt fokus på oförrätter som skett och att det därmed är tillbakablickande i stället för framåtsträvande. Organisationen anser att det inte är aktuellt med en sannings- och då historien är ett kapitel för sig som man vill lägga bakom sig. Några remissinstanser, i , i och , tar avstånd från tankar om skuld och skam, och protesterar mot före- kommande begrepp i betänkandet om skamtrösklar och attskambelägga för att förändra negativa attityder mot romer, och anser att det är oacceptabelt om svenska invånare ska skuldbeläggas och känna skam. ställer sig bakom betänkandets förslag om en sannings- och som ett steg i en process att överbrygga klyftan mellan romer och majoritetssamhället, men framhåller att skam inte är någon bra utgångspunkt för förändring av tankesystem och negativa föreställningar. En bör, enligt , vara öppen med de oförrätter som begåtts utan att bygga upp skam som något slags straff för dem som har bidragit till antiziganism. Försoning innebär att parterna tillsammans gör upp med det gamla och sedan tillsammans går vidare mot något nytt, framför . Delegationen beskriver hur liknande processer har sett ut i andra länder. Generellt brukar dessa processer innehålla tre delar: att ta fram sanningen om historien, att skipa rättvisa eller utkräva ansvar genom rättsprocesser, sanningskommissioner och liknande samt att förebygga upprepning. I denna skrivelse redogörs för insatser för den första och tredje av dessa delar, däremot inte för den andra. Regeringen delar inte delegationens bedömning när det gäller gottgörelse och försonings- process. Regeringens bedömning är att det varken finns något skäl att invänta en grundligare redogörelse av de oförrätter som har begåtts i historien eller något behov av en historisk motivering för att regeringen ska sätta in de insatser som krävs för att sluta det välfärdsgap som finns mellan romer och den övriga befolkningen, såsom beskrivs i denna skrivelse. Därutöver har många av de romer och övriga invånare som finns i nu ingen personlig erfarenhet av de historiska övergrepp som har begåtts i , eftersom en majoritet av såväl offren som de ansvariga är avlidna, och många romer har kommit till senare hälft. Arbetet med vitboken omfattar därför inte en försoningsprocess, inte heller en bedömning av förutsättningarna för skadestånd eller annan kompensation, vare sig individuell eller kollektiv. Regeringens insatser fokuserar i stället på att förbättra romers levnads- förhållanden och att motverka den diskriminering och främlings- fientlighet som drabbar romer . I kommittédirektivet för utredningen effektivare arbete mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans (dir. 2011:39), anges bl.a. att utredaren ska föreslå åtgärder som är direkt riktade mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans. Antiziganism som företeelse omfattas av detta uppdrag. Närmare om syftet och arbetet med vitboken Syftet med vitboken är att ge ett erkännande åt offren och deras anhöriga och att skapa förståelse för den romska minoritetens situation genom att beskriva övergreppen, belysa det historiska sammanhanget, hur stereotyper och fördomar om romer vuxit fram och levt vidare från generation till generation samt hur dessa legat till grund för den statliga kommer att utgå ifrån arkivmaterial, dokumentation och sammanställning av övergrepp och kränkningar gentemot romer. liga intervjuer kommer att ingå som fördjupning och exempel. kommer också belysa vilken roll och vilket ansvar som olika samhälls- institutioner har haft, på ett övergripande plan, för övergreppen och Den romska minoritetens livsvillkor kommer ställas i relation till lagstiftning och de olika konventioner om mänskliga rättig- heter som varit bunden av . För att ge en god bild av historiska oförrätter men bli praktiskt möjlig att utföra under en någorlunda begränsad tid, kommer vitboken inte att kunna omfatta allt det material som kan tänkas finnas, men bör ändå ge en god helhetsbild Av samma skäl behöver vitboken även ges en tidsmässig Regeringen anser att vitbokens beskrivningar ska ta sin början vid För att undvika att beskrivningen aktualiserar frågor och förhållanden som skulle kunna omfatta ännu inte preskri- berade brottsliga gärningar, vilka bör hanteras av rättsväsendet, kommer Strategi för romsk inkludering 20122032 Regeringens bedömning: Romers levnadsvillkor är ofta mycket sämre än för befolkningen i övrigt. För att göra det möjligt för romer, både kvinnor och män, flickor och pojkar, att delta på lika villkor som andra på alla områden i det svenska samhället, krävs en samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering 20122032 inom ramen för den minoritetspolitiska Det övergripande målet bör vara att den rom som fyller 2032 ska ha likvärdiga möjligheter i livet som den som är icke-rom. tjugoåriga romernas rättigheter bör tas tillvara inom ordinarie strukturer och verksamhetsområden i lika hög grad som rättigheterna för tjugoåringarna i den övriga befolkningen. Hela genomförandet av strategin bör präglas av romsk delaktighet och romskt inflytande med inriktning på förstärkt genomförande och kontinuerlig uppföljning av romers tillgång till de mänskliga rättig- heterna på lokal, regional och nationell nivå. Delegationens förslag: En 20-årig strategi som ska säkerställa romers mänskliga rättigheter i . Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot delegationens förslag.