prop · GZ03110 · 2012-03-19 00:00:00 — konvention, SÖ 1963:14 och SÖ 2002:8). Konventionen har införlivats genom lagen (1962:512) om indrivning i av underhållsbidrag, fastställda i , , eller och genom två kun- görelser. Lagen innehåller bestämmelser om erkännande och verkställig- het av avgöranden och vissa skriftliga förbindelser avseende underhålls- bidrag till make, förutvarande make, barn, styvbarn eller barnets mor. I förhållandet mellan EU:s medlemsstater och , och gäller konventionen om dom- stols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på pri- vaträttens område (Luganokonvention). Om Lugano- konvention är tillämplig, tillämpas inte lagen (1936:79) om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i . Lagen införlivar konvention mellan och om erkännande och verkställighet av domar och skiljedomar (SÖ 1936:10). Konventionen omfattar domstolsavgöranden om underhållsskyldighet. Inom EU gäller numera underhållsförordningen. Underhållsförordning- en ersätter i stor utsträckning tidigare EU-instrument som omfattar familjerättslig underhållsskyldighet. En redogörelse för underhållsförord- ningen och hur den förhåller sig till andra instrument på området finns i propositionen Kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförord- ning (prop. 2010/11:120). Huvudsyftet med är att säkerställa en effektiv internationell indrivning av familjerättsligt underhåll. dels samarbete mellan myndigheter, dels bestämmelser om erkännande, verkställbarhet och verkställighet av avgöranden om underhåll. tionen tillåter att förbehåll och förklaringar görs i vissa avseenden, vilket är av betydelse för konventionens tillämpning. I det följande redogörs för konventionens innehåll och för de förbehåll och förklaringar som är aktuella för EU:s och därmed del. I kapitel I anges konventionens tillämpningsområde. tillämpas på underhållsskyldighet, som grundar sig på ett föräldra- barnförhållande, mot en person (under vissa förutsättningar ska konventionen även tillämpas på direkta ansökningar som avser underhåll till en s.k. sårbar person , se artikel 37.3). ansökningar om erkännande och verkställighet av avgöranden om under- håll till make (och tidigare make), som görs i samband med ett anspråk på underhåll till ett barn , omfattas av konventionen. ventionen ska även i övrigt tillämpas på underhållsskyldighet mot make, med undantag för kapitlen II och III. När det gäller en förälders underhållsskyldighet mot ett barn är det möjligt att genom ett förbehåll begränsa konventionens tillämpning till att endast omfatta barn under 18 Det är också möjligt att avge en förklaring om att utvidga konvention- En sådan förklaring medför förpliktelser mellan två fördragsslutande stater vars förklaringar omfattar samma underhålls- skyldighet och samma delar av konventionen. EU kommer i samband med sitt tillträde att avge en förklaring om att kapitlen II och III även ska tillämpas på underhållsskyldighet mot make. EU kommer även att avge en ensidig förklaring om att undersöka om det går att ut- vidga tillämpningen av konventionen i dess helhet till att omfatta all underhållsskyldighet som har sin grund i familje-, släktskaps-, äkten- skaps- eller svågerlagsförhållande. Kapitel I innehåller även vissa definitioner, bl.a. av begreppen rättsligt bistånd, avtal om underhållsbidrag och sårbar person. Enligt definitionen ska ett avtal om underhållsbidrag vara skriftligt och ha upprättats eller registrerats som en officiell handling av en behörig myndighet, eller ha bestyrkts av, ingåtts vid, registrerats hos eller getts in till behörig myn- dighet. Avtalet ska kunna bli föremål för förnyad prövning och ändring av behörig myndighet. Konventionen omfattar därmed sådana avtal om underhållsbidrag som enligt 7 kap. 7 § ska godkännas av socialnämnden. Avtal om underhållsbidrag enligt och , som är skriftliga och bevittnade av två personer, omfattas däremot inte. Sådana avtal kan verkställas i och inom . En möjlighet att få sådana avtal verkställda i utlandet i större utsträck- ning kommer dock att övervägas. Kapitel II innehåller bestämmelser om det administrativa samarbetet. Samarbetet överensstämmer till stor del med det som sker mellan central- myndigheter enligt underhållsförordningen. Enligt konventionen ska de fördragsslutande staterna utse centralmyndigheter, som ska bistå vid tillämpningen av konventionen genom att samarbeta med andra staters centralmyndigheter och främja samarbetet mellan behöriga myndigheter i den egna staten. I centralmyndighetens uppgifter ingår att hjälpa enskilda med ansökningar som kan göras genom myndigheten samt att ta emot så- dana ansökningar från andra centralmyndigheter och vidarebefordra dem till rätt myndighet i det egna landet. En centralmyndighet kan bistå en annan centralmyndighet med uppgifter som behövs i samband med ansökningar, t.ex. om adress och inkomstförhållanden, när en ansökan ännu inte har gjorts men övervägs. Det bistånd som centralmyndigheten lämnar ska i princip vara kostnadsfritt. Vilka ansökningar som kan göras genom centralmyndigheten, vilka uppgifter som ansökningarna ska innehålla och hur de ska handläggas regleras i kapitel III. Det finns en möjlighet att genom en förklaring ange att ytterligare uppgifter ska finnas i vissa ansökningar (artikel ). EU kommer att avge en sådan förklaring avseende vissa medlemsstater, dock inte . Kapitlet innehåller även bestämmelser om tillgång till förfaranden och tillhandahållandet av kostnadsfritt rättsligt bistånd. Sär- skilt förmånliga bestämmelser har ansetts motiverade när det gäller ärenden om underhåll till barn. De fördragsslutande staterna ska som huvudregel tillhandahålla kostnadsfritt rättsligt bistånd vid ansökningar som görs genom centralmyndigheter och rör underhåll till barn (artikel 15). I kapitel IV finns en bestämmelse som begränsar rätten för en under- hållsskyldig att inleda ett förfarande för att ändra eller få ett nytt avgör- ande om underhåll. Motsvarande bestämmelse finns även i underhållsför- ordningen (artikel 8). Bestämmelsen i konventionen är ingen direkt be- hörighetsregel (konventionen har inga sådana regler) utan ska läsas till- sammans med artikel 22 f, där det framgår att erkännande och verkställ- barhet får vägras om avgörandet har meddelats i strid mot bestämmelsen i kapitel IV. Kapitel V innehåller bestämmelser om erkännande och verkställbarhet, bl.a. på vilka grunder erkännande och verkställbarhet får vägras och vilka handlingar som ska bifogas en ansökan om erkännande och verkställbar- het (i konventionen används begreppet verkställighet även för verkställ- barhet). Skyldigheten att erkänna och förklara ett avgörande verkställbart förutsätter att avgörandet har meddelats i en fördragsslutande stat till vilken den underhållsskyldige eller underhållsberättigade hade viss an- knytning (artikel 20, s.k. indirekta domsrättsregler). Det förfarande för erkännande och verkställbarhet, s.k. exekvaturförfarande, som primärt gäller enligt konventionen bygger, i likhet med underhållsförordningen, på förfarandet enligt rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 dec- ember 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställig- het av domar på privaträttens område (I-förordningen). Det inne- bär att prövningen hos exekvaturmyndigheten är uppdelad i två led med möjlighet till ytterligare en prövning genom överklagande. I det första ledet är prövningen endast formell och parterna har i det skedet ingen möjlighet att yttra sig. Först i det andra ledet är förfarandet kontradiktor- iskt, dvs. motparten får tillfälle att yttra sig (artikel 23). I kapitel VI finns bestämmelser om verkställighet. Verkställighet sker enligt lagen i verkställighetsstaten, om annat inte följer av konventionen. I konventionen finns bl.a. bestämmelser om preskription. Kapitel VII innehåller bestämmelser som innebär att även offentliga organ kan betraktas som underhållsberättigade i konventionens mening. Det innebär att , i den del som svarar mot utbetalat underhållstöd, kan träda i den underhållsberättigades ställe och för egen del få verkställt ett avgörande om underhållsbidrag. I kapitel VIII finns allmänna bestämmelser, bl.a. om framställningar som görs direkt till behöriga myndigheter (och inte via centralmyndig- heten). Vidare innehåller kapitlet bestämmelser om skydd av personupp- gifter och sekretess (artiklarna 3840). Av kapitlet framgår även att an- sökningar och tillhörande handlingar ska vara på originalspråket. De ska som huvudregel också vara översatta till ett officiellt språk i den anmod- ade staten. All annan kommunikation mellan centralmyndigheter ska ske på språket i den anmodade staten eller på engelska eller franska, om centralmyndigheterna inte kommit överens om annat. Genom att göra ett förbehåll kan en fördragsslutande stat motsätta sig att antingen engelska eller franska används vid kommunikationen (artikel 44). EU kommer att göra ett förbehåll mot användningen av franska beträffande och vissa andra medlemsstater. I kapitel VIII finns även bestämmelser om förhållandet mellan konven- tionen och andra internationella instrument och övergångsbestämmelser. I förbindelserna mellan de fördragsslutande staterna ska konventionen ersätta och , i den utsträckning som konventionernas tillämpningsområde sammanfaller (artikel 48). Annat kan i och för sig följa av övergångsbestämmelser. Konventionen ska även i förbindelserna mellan de fördragsslutande staterna och i den utsträckning som tillämpningsområdena sammanfaller ersätta New Yorkkonventionen (artikel 49). Den inverkar inte på tillämpningen av nordiska konvention på området, som fortsatt kan tillämpas Prop. 2011/12:110 (artikel 51.1). Vidare påverkar konventionen inte EU-instrument som antagits efter det att konventionen ingåtts. Inte heller EU-instrument antagna påverkas, om de avser erkännande och verkställig- het (artikel 51.4). Övergångsbestämmelserna finns i artikel 56. De för- dragsslutande staterna ska i samband med tillträdet lämna viss informa- tion om bl.a. sina lagar och förfaranden (artikel 57). Kapitel IX innehåller slutbestämmelser om tillträde till konventionen och konventionens ikraftträdande. Kompletterande bestämmelser till 2007 års Regeringens förslag: De bestämmelser om exekvaturförfarandet som kompletterar underhållsförordningen ska, med visst undantag, även ska vara behörig domstol i första och andra ledet av exekvaturför- Hovrättens beslut ska kunna överklagas till Högsta domstolen och prövningstillstånd ska krävas vid överklagande. nya bestämmelser som kompletterar införs, dels att avgörandet ska bifogas en ansökan om erkännande eller verkställbarhetsförklaring, dels att ett beslut om bifall till en ansökan om verkställbarhetsförklaring ska delges. Om en ansökan om verkställbarhetsförklaring bifalls enligt 2007 års , ska det utländska avgörandet kunna verkställas en- ligt utsökningsbalken som ett motsvarande svenskt avgörande. inte finns ett motsvarande avgörande i svensk rätt, ska det utländska avgörandet verkställas som en dom. Rättshjälp ska beviljas och vara kostnadsfri när förutsättningarna för kostnadsfri rättshjälp enligt konventionen är uppfyllda, om den rätts- sökande behöver juridiskt biträde och behovet inte kan tillgodoses på Sekretess ska gälla hos centralmyndigheten och, om den enskilde begär det, hos domstol för uppgift om personliga eller ekonomiska förhållanden, när det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän hand- ling ska sekretessen gälla i högst . förslag överensstämmer i stort med rege- ringens (se betänkandet s. 206 f., s. 220 f., s. 307 f. och s. 331 f.). om verkställighet föreslår utredningen att utsökningsbalkens bestäm- melser avseende domar som har vunnit laga kraft ska tillämpas, dvs. sett vilket avgörande verkställigheten gäller (se betänkandet s. 210 f.). Utredningen föreslår också bestämmelser om sekretess när det gäller För- säkringskassans och domstols hantering av ärenden enligt New Yorkkon- ventionen (se betänkandet s. 269 f.). Vidare föreslår utredningen att reg- lerna i 114 kap. socialförsäkringsbalken om behand- ling av personuppgifter även ska tillämpas på myndighetens verksamhet enligt underhållsförordningen, och New York- Prop. 2011/12:110 konventionen. Dessutom föreslår utredningen en bestämmelse om över- föring av personuppgifter till tredje land (se betänkandet s. 279 f.). Remissinstanserna tillstyrker i allt väsentligt utredningens förslag eller lämnar dem utan invändning. Skälen för regeringens förslag innehåller bestämmelser om erkännande, verk- ställbarhet och verkställighet av avgöranden om underhåll. Dessutom inrättas ett administrativt samarbete i gränsöverskridande ärenden om underhållsskyldighet. Inom detta område har EU internt utnyttjat sin normgivningskompetens genom underhållsförordningen. Underhållsför- ordningen reglerar samtliga de rättsområden som omfattas av konven- tionen, vilket innebär att medlemsstaterna är förhindrade att fritt göra åtaganden i förhållande till tredjeland på detta område. I likhet med vad som gällde i fråga om 2007 års Haagprotokoll, och i enlighet med de beslut som rådet fattat, är det därmed EU som ensam är behörig att agera externt genom att underteckna och tillträda (jfr yttrande 1/03 av ). Enligt artikel 216.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska avtal som ingås av EU vara bindande för unionens institutioner och medlemsstaterna. blir direkt tillämplig i Sve- rige när EU tillträder konventionen. Några genomförandeåtgärder krävs alltså inte. Till skillnad från tidigare Haagkonventioner på området ska konventionen därmed inte införlivas i svensk rätt (jfr prop. 2006/07:106 s. 16 f. och prop. 2008/09:205 s. 31 f.). Däremot finns det behov av vissa kompletterande bestämmelser av närmast verkställande karaktär. De bestämmelser som här föreslås komplettera Haagkonven- tion motsvarar huvudsakligen vad som gäller enligt lagen (2011:603) med kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning. Det finns ett sådant sakligt samband mellan konventionen och förordningen att kompletteringsreglerna till instrumenten bör finnas i samma lag, vil- ket underlättar för tillämparna. Detta leder till ett antal ändringar i den befintliga lagen. Ett alternativ skulle därför kunna vara att upphäva lagen och ersätta den med en ny, omarbetad lag. Det finns dock en del nack- delar med detta, och de ändringar som behövs bedöms inte vara mer om- fattande än att de kan tas in i den nuvarande lagen, som får byta namn. Enhetliga kompletterande bestämmelser om exekvaturförfarandet Någon direkt verkställighet i av ett utländskt avgörande är inte möjlig med stöd av , utan avgörandet måste för- vara verkställbart innan det kan verkställas. Det förfarande för en sådan verkställbarhetsförklaring som i första hand föreskrivs i konven- tionen och som kommer att gälla för EU:s medlemsstater bygger, i likhet med underhållsförordningen, på det förfarande som gäller enligt Liksom enligt EU-förordningarna kan förfaran- det för verkställbarhetsförklaring enligt konventionen också användas för att få fastställt att ett avgörande ska erkännas (artikel 26). Förfarandet regleras utförligt i konventionen, men vissa kompletterande bestämmel- ser behövs. Med hänsyn till likheten i systemen är det lämpligt att välja samma sakliga och lagtekniska lösning som för underhållsförordningen. Regeringen föreslår därför att ska vara exekvaturdomstol även enligt . Som konstaterats i propositionen Kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning bör frågan om ett eventuellt överflyttande av exekvaturförfarandet till tingsrätt anstå i avvaktan på den pågående översynen av I-förordningen (prop. 2010/11:120 s. 23). Att samma lösning bör väljas som för underhållsförordningen innebär att exekvaturprövningen bör ske i tre led. Vid den inledande prövningen i är hovrätten domför med en lagfaren domare. Prövningen görs i detta skede utifrån de handlingar som sökanden har åberopat och ingen av parterna har rätt att yttra sig. En förklaring om erkännande eller verkställbarhet får i det inledande skedet endast vägras på den grunden att erkännande och verkställighet av avgörandet är uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen (s.k. ordre public) i den anmodade staten. Vilka handlingar som ska bifogas en ansökan och när de behöver vara översatta framgår av artiklarna 25, 30 och 44. Enligt artikel 25.3 a får en fördragsslutande stat ge tillkänna att en fullständig kopia av avgörandet, bestyrkt av behörig myndighet i ursprungsstaten, alltid ska bifogas. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det finns skäl att föreskriva detta. Motsvarande krav uppställs i underhållsförordningen och handläggningen blir på så sätt enhetlig. Konventionen kräver inte, till skillnad från underhållsförordningen, att ett beslut om bifall till en ansökan om verkställbarhetsförklaring ska delges den mot vilken förklaringen gäller (artikel 23.5 i konventionen jämförd med artikel 31.2 i underhållsförordningen). I det första ledet av exekvaturförfarandet är motparten dock sällan medveten om att saken prövas. För att denne ska få reda på att en verkställbarhetsförklaring meddelats är det rimligt att beslutet delges. Ett sådant krav, som bedöms vara förenligt med konventionen, innebär även att handläggningen hos blir enhetlig. Var och en av parterna får ansöka om ändring av ett beslut med anled- ning av en ansökan om verkställbarhetsförklaring (artikel 23.5). Även en sådan ansökan bör prövas av . Det bör ske med tillämpning av bestämmelserna i om överklagande av en tingsrätts beslut, om annat inte följer av konventionen. I detta skede är förfarandet kontradiktoriskt, dvs. båda parterna får tillfälle att yttra sig. En verkställ- barhetsförklaring får vägras eller ändras endast på vissa grunder (artikel 23.7 och 23.8 samt 30.4 och 30.5). Ett avgörande som har meddelats med anledning av att ändring har sökts får överklagas (jfr artikel 23.10). Vid handläggningen i bör bestämmelserna i om överklagande av hovrätts beslut tillämpas, om inte annat följer av konventionen. Det bör krävas prövningstillstånd för Högsta domstolens prövning av ett sådant överklagande. I konventionen finns en regel om vilandeförklaring under exekvatur- Prop. 2011/12:110 förfarandet beträffande avtal om underhållsbidrag (artikel 30.6, jfr även artiklarna 25 och 35 i underhållsförordningen). I andra fall kan vilande- förklaring ske med stöd av 32 kap. 5 § . När en ansökan om verkställbarhetsförklaring har gjorts genom cen- tralmyndigheter och avgörandet har förklarats verkställbart, ska sökanden i princip inte behöva vidta några ytterligare åtgärder för verkställigheten (artikel 32.3). Som utredningen föreslår är det lämpligt att förmedlingen av verkställbarhetsbeslutet till sker på mot- svarande sätt som enligt New Yorkkonventionen, dvs. genom central- myndigheten (). Verkställighet i enlighet med ett motsvarande svenskt avgörande Om inte annat följer av , ska verkställighet ske i enlighet med lagen i den anmodade staten (artikel 32.1). Konventionen hänvisar alltså som utgångspunkt till den nationella rätten i den verkställ- ande staten. För ärenden som omfattas av konventionen ska den verkställande stat- en tillhandahålla åtminstone de verkställighetsmetoder som används i motsvarande inhemska ärenden (artikel 33). Även om denna bestämmel- se inte uppställer samma tydliga krav på likabehandling som under- hållsförordningen (jfr artikel 41.1), är det lämpligt att ha samma komp- letterande bestämmelse för konventionen som för förordningen. Om en ansökan om verkställbarhetsförklaring bifalls, och inget annat följer av konventionen, bör alltså det utländska avgörandet verkställas enligt utsökningsbalken som ett motsvarande svenskt avgörande. Finns inget motsvarande avgörande i svensk rätt, bör det utländska avgörandet verk- ställas som en dom. Vilka bestämmelser i utsökningsbalken som ska tillämpas beror alltså på vilken sorts avgörande det är fråga om. Ska avgörandet jämställas med en dom som inte vunnit laga kraft, får det verkställas i de fall och under de villkor som anges i 3 kap. 59 §§ utsökningsbalken. Är avgör- andet att jämställa med en av domstol stadfäst förlikning, får det verk- ställas som en dom som har vunnit laga kraft (3 kap. 13 §). Underhållskrav ska ha företräde framför kostnader vid verkställighet De kostnader som uppkommer vid tillämpningen av Haagkon- vention får inte ha företräde framför indrivning av underhållsbidrag (artikel 43.1). Den underhållsberättigades anspråk på underhåll ska alltså tillgodoses i första hand. I fråga om verkställighet för underhållsbidrag gäller enligt utsökningsbalken i flera avseenden särskilda regler om kostnaderna. Vid utmätning av lön har en fordran på underhållsbidrag företräde framför förrättningskostnaderna i målet (7 kap. 15 §). Även ut- mätning av fordran, t.ex. av banktillgodohavanden, och utmätning av fast egendom kan aktualiseras. Också vid sådana andra former för verkställig- het ska fordran på underhåll ges företräde enligt konventionen. Detta bedöms kunna hanteras utan särskilda kompletterande regler. Svensk rätt uppfyller konventionens generella reglering av rättsligt bistånd Enligt är de fördragsslutande staterna, när det gäller ansökningar som görs genom centralmyndigheter, skyldiga att ge sökanden möjlighet att få sin sak prövad, inklusive möjlighet att över- klaga ett avgörande och att få ett avgörande verkställt (artikel 14). För att säkerställa detta ska staterna tillhandahålla kostnadsfritt rättsligt bistånd. Sådant bistånd behöver dock inte lämnas om sökanden har möjlighet att föra sin talan utan bistånd och om centralmyndigheten erbjuder hjälp utan kostnad. Man ska ha samma möjlighet till rättsligt bistånd som i motsvarande nationella ärenden. Vidare får ingen säkerhet, borgen eller deposition krävas som garanti för betalning av kostnader och avgifter vid förfaranden enligt konventionen. När det gäller ansökningar som görs direkt till behörig myndighet och inte via centralmyndigheter, är be- stämmelserna i konventionen om tillgång till förfaranden endast tillämp- liga i begränsad omfattning (se artikel 37.2). Med rättsligt bistånd avses sådan hjälp som är nödvändig för att part- erna ska kunna få kännedom om och hävda sina rättigheter. Biståndet kan omfatta t.ex. juridisk rådgivning eller ett juridiskt ombud. Innebör- den av rättsligt bistånd enligt konventionen överensstämmer i princip med vad som gäller enligt underhållsförordningen. För de fall som inte gäller underhåll till barn (se nedan) får rätten till kostnadsfritt rättsligt bistånd göras beroende av en behovs- och skälighetsprövning. I sådana fall behöver rättsligt bistånd inte heller ges helt utan kostnad (se den förklarande rapporten till konventionen, s. 81, p. En sökande som har haft kostnadsfritt rättsligt bistånd i ursprungs- staten ska, vid ett förfarande om erkännande och verkställighet, ha rätt till kostnadsfritt rättsligt bistånd i åtminstone samma utsträckning som gäller under samma förhållanden enligt lagen i den anmodade staten (artikel 17). Motsvarande bestämmelser om likabehandling, befrielse från skyldig- heten att ställa säkerhet och det rättsliga biståndets kontinuitet i verkstäl- lighetsskedet finns i New Yorkkonventionen och de två tidigare Haag- konventionerna på området. Några lagändringar med anledning av dessa bestämmelser bedömdes inte nödvändiga när de instrumenten införliv- ades med svensk rätt. Några lagändringar bedöms inte heller nödvändiga för att uppfylla de skyldigheter som följer av när det gäller de ärenden som inte rör underhåll till barn . I tillräcklig utsträck- ning kommer konventionens krav att uppfyllas genom det bistånd som utan kostnad lämnas av centralmyndigheten (), t.ex. genom att centralmyndigheten lämnar allmänna upplysningar eller vidarebefordrar en ansökan till behörig myndighet.