prop · H0031d14 · 2012-09-20 00:00:00 — Brottsdrabbades behov i fokus Att minska brottsligheten så att färre drabbas av brott är det bästa sättet att öka tryggheten. De som ändå drabbas av brott ska få stöd och hjälp till återupprättelse. Alla som drabbas av brott har rätt till relevant information om sina rättigheter och vägledning om hur de kan få hjälp, stöd och skydd. Ingen insats är dock viktigare för brottsdrabbade än att rättsväsendet lyckas med sina huvuduppgifter, det vill säga att utreda brott, gripa misstänkta och döma de skyldiga. Hela vårt rättssystem är i stor utsträckning beroende av att de som drabbas av brott har förtroende för rättsväsendet så att de anmäler brotten och medverkar i utredningarna. Rättsprocessen upplevs av många brottsdrabbade som påfrestande. För att brottsdrabbade ska kunna känna sig trygga i att berätta vad de har varit med om måste rättsväsendets myndigheter ha en medvetenhet om brottsdrabbades behov och reaktioner samt utifrån detta bemöta de drabbade med medkännande och professionalism. initiativ har tagits från både regeringen och rättsväsendets myndigheters sida och mycket arbete pågår i syfte att förbättra bemötandet av brottsoffer. har som en del i den strävan fått i uppdrag att vidareutveckla och genomföra ett utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. Utbildningsprogrammet ska specifikt fokusera på barn och ungdomars särskilda utsatthet och behov vid dessa brott, rättskedjeperspektivet samt på samverkan i sexualbrottsmål. Personer som har anmält att de har blivit utsatta för brott behöver också få information om hur det egna ärendet utvecklas. Polisen arbetar med att förbättra rutinerna för hur sådan information ges. Personer som har svårt att själva ta tillvara sina rättigheter kan vara särskilt sårbara om de utsätts för brott och kräver därför rättsväsendets särskilda uppmärksamhet. Det gäller till exempel unga och äldre personer, personer med funktionsnedsättning och personer som inte behärskar svenska språket. Det är angeläget att rättsväsendets myndigheter har kunskap om faktorer som kan medföra en särskild utsatthet och specifika behov samt att myndigheternas åtgärder utgår från och anpassas efter det. Drabbade barn och ungdomar är exempelvis i stor utsträckning beroende av vuxna som förstår och agerar. De måste snabbt få stöd och hjälp att hantera situationen. Som har betonats är det även viktigt att brottsutredningarna i dessa fall sker särskilt skyndsamt. Personer som drabbas av hatbrott är en annan sårbar grupp som kräver särskild uppmärksamhet och kompetens. Inom såväl Polisen som hanteras hatbrott därför i stor utsträckning av personer med särskild kompetens för detta. Polis och åklagare har en viktig roll i att uppmärksamma barn som bevittnat våld och andra övergrepp i nära relationer. För att dessa barn i högre grad ska synliggöras i förundersökningar har regeringen gett i uppdrag att genomföra utbildningsinsatser riktade till berörda yrkesgrupper. Genom att i högre grad synliggöra dessa barn kan deras möjligheter att få brottsskadeersättning samt annat stöd och skydd förbättras. Utgångspunkten är att den som har orsakat skadan vid ett brott ska betala skadestånd till den som har drabbats. I andra hand ska privata för- säkringar täcka skadan. Om inte gärningsmannen betalar skadeståndet och inte heller någon försäkring täcker skadan ska brottsskadeersättning ge de brottsdrabbade ekonomisk kompensation. Brottsskadeersättning är en viktig del i samhällets arbete för att minska skadeverkningarna av brott och hjälpa brottsdrabbade som inte får ersättning på annat sätt att få återupprättelse. En särskild utredare har haft regeringens uppdrag att se över brottsskadelagen. I utredningens betänkande lämnas bland annat flera förslag på hur verksamhet avseende brottsskadeersättning kan förbättras ytterligare. Regeringen anser att återbetalningsgraden bör öka. Förslagen bereds inom . Det är också angeläget att alla brottsdrabbade som är berättigade till skadestånd på ett enkelt sätt kan få del av skadeståndet. Bland annat överväger regeringen hur frivillig betalning av skadestånd kan underlättas. Regeringen har vidtagit åtgärder för att förbättra situationen för personer som har drabbats av våld i nära relationer. En rad åtgärder ingick i den handlingsplan som regeringen under förra mandatperioden antog för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer. Även om många insatser har genomförts och mycket har förbättrats är det nödvändigt med fortsatta insatser mot detta våld. Åtgärderna i handlingsplanen följs därför upp med nya åtgärder under innevarande mandatperiod. Den nationella samordnaren mot våld i nära relationer har en central roll i detta arbete. Under förra mandatperioden genomfördes också ändringar i kontaktförbudslagstiftningen som syftar till att förbättra skyddet för den som riskerar att utsättas eller har utsatts för våld, hot eller trakasserier. kommer att ges i uppdrag att utvärdera reformen. En utredare har haft i uppdrag att lämna förslag i fråga om kontaktförbud avseende gemensam bostad. Regeringen avser att redovisa sin bedömning av förslagen till så snart detta är möjligt. För att utveckla arbetet gällande såväl våld i nära relationer som andra brott behöver samarbetet mellan rättsväsendets myndigheter liksom samarbetet mellan dessa och andra samhällsaktörer stärkas. Det är viktigt att olika uppdrag, regelverk och arbetsrutiner inte hindrar ett fördjupat samarbete. Den nationella samordnaren ska därför bland annat aktivt verka för att förbättra 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas. Samordnaren ska även överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas och i detta sammanhang särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas. Det arbete som bedrivs behöver också följas upp och utvärderas. Ju mer kunskapen om att bekämpa våld i nära relationer utvecklas desto större är möjligheterna att förbättra det fortsatta arbetet för att ytterligare öka effektiviteten och kvaliteten i arbetet. För att stimulera till kunskapsuppbyggnad på detta område har regeringen bland annat gett i uppdrag att fördela medel till forskning, metodutveckling och andra liknande insatser, som syftar till att öka kunskapen om mäns våld mot kvinnor, inklusive sexuellt våld och andra sexuella övergrepp. En stark förmåga att bekämpa terrorism och motverka våldsbejakande extremism förmåga att möta hotet från terrorism är väl utvecklad. Attentat mot och svenska intressen har avvärjts. har också bistått andra länder med att förhindra attentat. För att kunna möta morgondagens hot är det nödvändigt att utveckla förmågan kontinuerligt och lära av erfarenheter. Att rättssäkerheten upprätthålls är en förutsättning för ett långsiktigt framgångsrikt arbete mot terrorism. , när den tidigare nationella strategin mot terrorism presenterades, har regeringen skapat förutsättningar för en mer effektiv bekämpning av terrorism. har förbättringar införts för såväl rättssäkerheten som tillsynen på området. presenterade regeringen en uppdaterad nationell strategi mot terrorism. Syftet är att tydliggöra regeringens utgångspunkter och redogöra för hur möter hotet från terrorism. En av regeringens utgångspunkter är att det på detta område så långt som möjligt ska råda öppenhet utan att enskilda eller andra intressen som är viktiga för samhället skadas. En annan utgångspunkt är att arbetet behöver bygga på väl utvecklad samverkan, såväl nationellt som internationellt. Regeringen anser att det i detta avseende finns utrymme för ytterligare förbättringar. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Bedömningen av hotbilden har blivit mer komplicerad . Flera utförda eller avbrutna attentat i och västvärlden har utförts av personer som agerat i huvudsak på egen hand. En annan problematik är att personer reser från till konfliktområden för att få träning i väpnad strid. Internet har ökat i betydelse som plattform för våldsbejakande propaganda och som medel för att sprida information om hur attentat kan genomföras. Utifrån bland annat dessa omständigheter behöver arbetet för att möta hotet från terrorism utvecklas ytterligare. Säkerhetspolisen har huvudansvaret för att bekämpa terrorism och är en central aktör i arbetet mot våldsbejakande extremism. Tillsammans med Polisen har Säkerhetspolisen en avgörande roll i arbetet med att identifiera och förebygga olika former av säkerhetshotande verksamhet. Andra myndigheter och privata aktörer behöver också bidra till arbetet. Vidare finns det behov av att öka kunskapsnivån. Regeringen har tagit fram en handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism som innehåller flera kunskapshöjande åtgärder. En modern och effektiv förmåga att förhindra attentat är nödvändig för att kunna skydda demokratin och rikets säkerhet. mot terrorism, som omfattar 14 myndigheter och olika arbetsgrupper har utvecklats till ett effektivt forum för myndighetssamverkan. är en annan betydelsefull resurs i terrorismbekämpningen. En viktig del i det förberedande arbetet, för det fall ett attentat ändå inträffar, består bland annat i samövningar för att effektivt kunna hantera konsekvenserna av detta vilket också lyfts fram i den norska 22 juli-kommissionens slutrapport. Sektorsövergripande planering och övning bör ske kontinuerligt, särskilt mellan Polisen och Försvarsmakten. Regeringen avser att följa upp detta. Det förberedande arbetet innebär även att se till att det finns tillfredsställande skydd för samhällsviktiga anläggningar och funktioner som är anpassat efter hotbild och sårbarhet. Regeringens ambition är att säkerställa en rättssäker och effektiv samverkan där myndigheternas olika kompetenser utnyttjas fullt ut. Regeringen följer arbetet noggrant och avser framöver att följa upp den nationella strategin mot terrorism för att bedöma framgångar mot angivna inriktningar och mål. 2.5.1Samlad bedömning av rättsväsendets resultat Rättsväsendets breda och i många delar komplexa verksamhet låter sig inte på något heltäckande sätt fångas i ett antal kvantitativa indikatorer. Även om indikatorer inte ger någon fullständig bild av rättsväsendets verksamhet kan de inom vissa områden tillföra relevant information om hur verksamheterna utvecklas i olika avseenden. Det brottsförebyggande arbetet har stärkts genom Polisens ökade synlighet och tillgänglighet. Forskning tyder på att en ökad polisiär närvaro har brottsförebyggande effekter. För att öka kunskapen om vilka resultat förstärkningen av Polisen har lett till har fått i uppdrag att analysera detta närmare. Inom det brottsförebyggande området är det dock särskilt svårt att mäta rättsväsendets framgång. Att använda brottsutvecklingen som indikator är förknippat med tolkningsproblem eftersom brottsutvecklingen påverkas av en mängd olika faktorer i samhället som ligger utanför rättsväsendets kontroll, som exempelvis befolkningssammansättning, lagstiftning och förändrade möjligheter till brott. Antalet anmälda brott är ett centralt mått på den ärendemängd som rättsväsendet har att hantera. Antalet anmälda brott utgör i många avseenden själva grunden mot vilken prestationer i rättsväsendet kan bedömas. Att följa upp hur dessa ärenden hanteras i rättskedjans olika delar är en viktig del i bedömningen av rättsväsendets resultat. Endast en del av de brott som begås kommer dock med i anmälningsstatistiken och den anmälda brottsligheten speglar därför inte nödvändigtvis hur den faktiska brottsligheten ser ut och utvecklas i olika avseenden. Ett viktigt komplement till anmälningsstatistiken är så kallade offerundersökningar. I sådana undersökningar tillfrågas representativa urval av befolkningen om sin utsatthet för brott, vilket ger en indikator på brottsligheten som omfattar såväl brott som är respektive inte är anmälda. Som tidigare nämnts genomför Nationella Trygghetsundersökningen som är en omfattande offerundersökning som inkluderar många vanliga brottstyper. Nationella Trygghetsundersökningen innehåller också indikatorer på männi- skors trygghet och deras förtroende för rättsväsendet, vilket också är centrala indikatorer att följa upp. Att öka människors trygghet är ett av kriminalpolitikens övergripande mål som många av rättsväsendets myndigheter bidrar till på olika sätt. Otrygghet beskär människors frihet och påverkar livskvaliteten negativt. Att Nationella Trygghetsundersökningen visar att tryggheten hos befolkningen har stärkts är en viktig framgång. Som framgår av diagram 2.1 har flera olika dimensioner av människors otrygghet minskat när mätningarna påbörjades. Diagram 2.1 Andel otrygga/oroliga i befolkningen 2006 2011, enligt Nationella Trygghetsundersökningen Otrygga utevistelse sen kväll Stor oro över brottsligheten Oro för överfall/misshandel Rättsväsendet är till stor del beroende av att människor anmäler brott, medverkar i utredningarna och ställer upp som vittnen. Utan medverkan från allmänheten har rättsväsendet betydligt sämre möjligheter att nå framgång i brottsbekämpningen. Människors förtroende är således en viktig grundpelare för rättsväsendets verksamhet. Som har nämnts visar Nationella Trygghetsundersökningen att allmänhetens förtroende för rättsväsendet har ökat . Det gäller för samtliga stora myndigheter i rättskedjan. Detta är ett gott betyg för verksamheterna. Andelen med stort förtroende för rättsväsendet som helhet har exempelvis ökat från . finns det dock personer och grupper vars förtroende för myndigheterna är lågt. Att personer som har varit utsatta för brott tenderar att ha lägre förtroende än övriga 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 är exempelvis något som kräver särskild uppmärksamhet. Diagram 2.2 Andel med ganska eller mycket högt förtroende för myndigheterna Fler brott anmäls men färre uppger att de har utsatts för brott Det ökade antalet anmälda brott innebär att belastningen på rättsväsendet har ökat. har det totala antalet anmälda brott ökat med , vilket ställer nya krav på myndigheterna. Nationella Trygghetsundersökningen, liksom enskilda specialstudier av särskilda brottstyper, tyder dock på att ökningen inte i första hand förklaras av att det begås fler brott. I Nationella Trygghetsundersökningen är det allt färre som uppger att de har utsatts för brott. Sannolikt handlar ökningen i anmälningsstatistiken, åtminstone delvis, om att en större andel av de brott som begås kommer till rättsväsendets kännedom. Detta är i grunden positivt och något som rättsväsendet ständigt bör verka för. En högre anmälningsbenägenhet kan även medföra att rättsväsendet får en delvis ny typ av ärenden att hantera. Inslaget av mindre allvarliga brott, där en stor del av brotten tidigare inte kom till rättsväsendets kännedom, kan exempelvis antas ha ökat. En annan förklaring till det ökade antalet anmälda brott hänger samman med resursförstärkningarna inom rättsväsendet, inte minst den kraftiga förstärkningen av Polisen. Denna har gett Polisen ökade möjligheter att upptäcka ett större antal brott. Anmälda spanings- och ingripandebrott, som vanligtvis är ett resultat av Polisens insatser och kontroller, har också ökat . Det handlar i synnerhet om narkotikabrott i form av innehav och eget bruk 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 En del av dessa brott är relativt lätta att klara upp eftersom det vanligtvis finns en identifierad gärningsperson och viss bevisning redan när brottet upptäcks. Tabell 2.4 Anmälda brott samt personuppklaringsprocent Som framgår av tabell 2.4 ser utvecklingen av antalet anmälda brott olika ut för olika typer av brott. Särskilt kraftigt har bedrägeribrotten ökat. Dessa har mer än fördubblats . En förklaring till det kan vara att den tekniska utvecklingen har medfört att det kan vara relativt enkelt att sätta vissa gärningar i system, som exempelvis att skicka så kallade bluffakturor till ett stort antal mottagare. De anmälda våldsbrotten har också ökat stadigt. Det gäller såväl misshandel mot barn som mot kvinnor och män. Som har nämnts kan man utgå från att denna ökning åtminstone till en del kan förklaras av att fler våldsbrott kommer till rättsväsendets kännedom. Den anmälda tillgreppsbrottsligheten har till skillnad från många andra typer av anmälda brott minskat. I jämförelse med anmäldes exempelvis cirka 36 000 färre tillgreppsbrott. Särskilt kraftig är minskningen för fordonsrelaterade stölder. Även här kan den tekniska utvecklingen vara en förklaring eftersom bilar generellt har blivit allt mer stöldsäkra. Trots ökade resurser klarar rättsväsendet inte upp en större andel av de brott som begås genom att en person knyts till brotten. Den så kallade personuppklaringsprocenten, som redovisas i tabell 2.4, är ett grovt mått på Polisens och åklagarnas förmåga att binda gärningspersoner till de anmälda brotten. Som framgår av tabellen varierar personuppklaringsprocenten mellan olika typer av brott. har dock andelen personuppklarade brott inte ökat. Den totala personuppklaringsprocenten har legat relativt stabilt . Andelen personer som lagförs av de misstänkta som redovisas till har i linje med personuppklaringen legat stabilt kring under en lång följd av år. Eftersom rättsväsendet har fått allt fler brott att hantera innebär den stabila personuppklaringsprocenten och lagföringsandelen att rättsväsendet klarar upp ett betydligt större antal brott där en gärningsperson knyts till brottet. För att bedöma rättsväsendets resultat i förhållande till resursförstärkningen krävs även att denna utveckling vägs in. har antalet personuppklarade brott ökat markant. var antalet personuppklarade brott 215 601, 2011 var motsvarande siffra 247 901. Det innebär en ökning i antalet personuppklarade brott . Det är dock huvudsakligen fram som antalet personuppklarade brott har ökat. Ökningen beror till en del på ett ökat antal relativt lättuppklarade spanings- och ingripandebrott. Antalet personuppklarade brott har dock ökat även för andra brottstyper. Exempelvis har antalet personuppklarade misshandelsbrott ökat med , och antalet personuppklarade sexualbrott med . har dock den generella ökningen i antalet personuppklarade brott avstannat. Med anledning av resursförstärkningarna förväntar sig regeringen mer tydligt förbättrade resultat i dessa avseenden framöver. För många brottstyper är personuppklaringen alldeles för låg. Antalet lagförda personer har ökat Ökningen av antalet personuppklarade brott har medfört att antalet lagförda personer har ökat. Tingsrätterna har fått allt fler brottmål att hantera. avgjordes 22 400 fler brottmål i tingsrätterna än 2006. Det ökade antalet brottmål i domstolarna återspeglar den ökade produktionen i rättskedjans tidigare led. Ökningen av antalet avgjorda brottmål har lett till att antalet fällande domar också har ökat. Trots att det skedde en viss nedgång i antalet fäl- lande domar 2011 meddelades under detta år 13 000 fler fällande domar än 2006, vilket är en ökning . Mot bakgrund av att utsattheten för brott enligt offerundersökningar inte har ökat tyder utvecklingen sammantaget på en framgång där fler gärningspersoner ställs till svars för sina handlingar. En utvecklad verksamhet inom Kriminalvården har bedrivit ett aktivt arbete för att både öka säkerheten och intensifiera de återfallsförebyggande insatserna. Myndighetens förstärkta säkerhetsarbete har gett resultat avseende bland annat antalet rymningar. har det totala antalet rymningar minskat med . Det intensifierade säkerhetsarbetet har även bidragit till en minskad förekomst av droger på anstalter och häkten. Genom reformer på en rad viktiga områden har regeringen skapat bättre förutsättningar för ett utvecklat återfallsförebyggande arbete inom . För klienterna har detta bland annat inneburit tillgång till arbetsmarknadsåtgärder, möjlighet till studier och utökade möjligheter till behandling och utslussning. För allt fler klienter upprättas en individuell plan för verkställigheten och antalet klienter som genomgår olika former av behandlingsprogram har också ökat markant . Regeringen förväntar sig att Kriminalvårdens förstärkta insatser framöver kommer att leda till att färre återfaller i brott. Genom de ökade resurser till Kriminalvården som regeringen nu föreslår ges förutsättningar för ytterligare åtgärder för att minska återfallen i brott. En förutsättning för att nå framgång i det återfallsförebyggande arbetet är dock att andra samhällsaktörer tar vid där Kriminalvårdens insatser avslutas. Det är angeläget att ansvaret för att förebygga återfall i kriminalitet och missbruk inte ensidigt framstår som Kriminalvårdens. Det ökade antalet personuppklarade brott har främst omfattat brott som vanligtvis leder till mindre ingripande påföljder. Resultatförbättringarna i personuppklaringen gäller således inte i samma utsträckning för grövre brottslighet och antalet intagna i anstalt ligger kvar på samma nivå som de närmast föregående åren. Den reform för att skärpa straffen för allvarliga våldsbrott, som på regeringens initiativ genomfördes , kan först efter ikraftträdandet förväntas ha konsekvenser för 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 beläggningen i anstalt. För att få mer kunskap om effekterna av denna straffskärpningsreform har fått i uppdrag att särskilt analysera dessa. Utvecklingen av rättsväsendets resursförbrukning 20092011 Tabell 2.5 Kostnadsutveckling 20092011 Rättsväsendets kostnader ökade 2011 jämfört med föregående år. Målet för den brottsförebyggande verksamheten är att brottsligheten ska minska och att antalet brottsoffer ska bli färre. Regeringens samlade bedömning är att målet för den brottsförebyggande verksamheten delvis har uppnåtts. De myndigheter som bidrar till måluppfyllelsen under utgiftsområde 4 Rättsväsendet är Polisen, Säkerhetspolisen, och . Även Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete är av stor betydelse när det gäller att förebygga brott. Andra myndigheter, exempelvis och , bidrar också till det brottsförebyggande arbetet. Eftersom den anmälda brottsligheten inte ger en fullständig bild av hur den faktiska brottsligheten har utvecklats behöver hänsyn också tas till annan information för att kunna bedöma måluppfyllelsen. Bland annat behövs kunskap om de åtgärder myndigheterna vidtagit för att förebygga brott och undersökningar om utsatthet för brott. Polisen har en självklar och central roll i samhällets brottsförebyggande arbete. Där finns erfarenhet och kunskap om var och när brott typiskt sett inträffar samt en verksamhet som 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 bedrivs dygnet runt. Det medför att Polisen kan göra planerade och kunskapsbaserade förebyggande insatser på tider och platser där behovet är som störst. Det finns därmed goda möjligheter att på olika sätt bidra till att minska brottsligheten, dels genom insatser inom det egna ansvarsområdet, dels genom medverkan i samhällets gemensamma brottsförebyggande arbete. Enligt den Nationella trygghetsundersökningen är Polisen den myndighet som allmänheten har det största förtroendet för. Nära två av tre av de tillfrågade uppger att de har stort förtroende för Polisen och de flesta känner sig dessutom trygga när de går ut i sitt bostadsområde. För att öka tillgängligheten och närvaron i lokalsamhället har flera polismyndigheter utökat sin lokala polisverksamhet och den har ofta samlokaliserats med verksamhet. har utvärderat satsningen och det visar sig bland annat att den närvaro som lokalt polisarbete innebär ökar möjligheterna för Polisen att arbeta nära och i samarbete med de boende och andra aktörer. För att Polisen ska kunna bidra till att minska brottsligheten krävs ett utvecklat samarbete med andra aktörer. har samverkan med kommunerna fortsatt att prioriteras. Antalet samverkansöverenskommelser har gradvis ökat . fanns överenskommelser i alla 21 län och i 251 av landets 290 kommuner. Ungdomar och ungdomsbrott är de områden som oftast är prioriterade i samverkansöverenskommelserna.