prop · GZ0370 · 2012-02-08 00:00:00 — Utredningen föreslår i sitt betänkande som överlämnades att en ny form av institut införs tjänste- pensionsinstitut (SOU 2011:68). Dessa institut ska få tillhandahålla produkter förmåner med anknytning till anställning. Möjligheten för försäkringsföretag att bedriva tjänstepensionsverksamhet under den option som ges enligt artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet föreslås upphöra. Utredningen anser dock att denna möjlighet även fortsättnings- vis ska gälla . I sammanhanget bör nämnas att omnibusdirektivet inte omfattar ändringar i solvens II-direktivet (och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet [Solvens II]). Sådana ändringar diskuteras inom ramen för det s.k. omnibus II- direktivet. Förhandlingarna rörande detta direktiv är ännu inte avslutade, utan direktivet förväntas antas först . Mot bakgrund av detta bör, i linje med vad Svensk Försäkring och anfört, huvudprincipen för genomförandet av omnibus- direktivet vara att inte gå längre än vad det direktivet föreskriver. Den lagändring som krävs för att genomföra omnibusdirektivet med avseende på tjänstepensionsdirektivet är följande. Även för försäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet kan i vissa fall begränsa eller förbjuda förfogande- rätten över deras tillgångar i (se 16 kap. 7 § FRL). I 16 kap. 12 § FRL regleras viss anmälningsskyldighet beträffande nämnda beslut till behöriga myndigheter i andra EES-länder. Frågan är om det är lämpligt att utvidga denna underrättelseskyldighet även till Eiopa (jfr den nya lydelsen av artikel 14.4 andra stycket tjänstepensionsdirektivet). Grunden för ett sådant ställningstagande skulle i så fall vara att artikel 14 är tillämplig på försäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet (enligt optionen i artikel. bestämmelse i FRL avser försäkringsföretaget som sådant och inte viss verksamhet som företaget bedriver, exempelvis tjänste- pensionsförsäkring. Å andra sidan drivs en mycket stor del av den svenska verksamheten avseende tjänstepensionsförsäkring av försäkringsföretag med grund i optionen i tjänstepensionsdirektivet. Detta inkluderar gränsöverskridande verksamhet genom sekundär- etablering eller direkt. beskrivna förhållanden kommer att bestå, i vart fall . Syftet med omnibusdirektivet är bl.a. att underlätta ett smidigt och effektivt samarbete inom det nyinrättade europeiska systemet för finansiell tillsyn. Det är således av stort värde att Eiopa är välinformerat när det gäller viktiga förhållanden på de olika försäkrings- och tjänste- pensionsmarknaderna. Beslut enligt 16 kap. 7 § FRL bör därför om försäkringsföretaget även bedriver verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring anmälas till denna europeiska tillsynsmyndighet. Att genom- föra omnibusdirektivet på ett annat sätt skulle riskera att medföra en oacceptabel ofullständighet i informationsgivningen på ett betydelsefullt område. Av det skälet bör dessutom anmäla ett beslut om återkallelse av tillstånd att driva försäkringsrörelse till Eiopa om försäkringsföretaget även bedriver verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring. De ändringar av artiklar i tjänstepensionsdirektivet som inte föranleder några lagstiftningsåtgärder är följande. Registerfrågorna är närmare reglerade i 4 kap. försäkrings- rörelseförordningen (2011:257). Det är således lämpligt att i denna förordning ta in det nya kravet i artikel 9.1 a i tjänstepensionsdirektivet att uppgiften om medlemsstater där försäkringsföretaget genom gränsöverskridande verksamhet direkt eller från en sekudäretablering meddelar tjänstepensionsförsäkring ska meddelas Eiopa. I 14 kap. 3 § FRL finns en bestämmelse om att i sin tillsynsverksamhet ska samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och Europeiska kommissionen i den utsträckning som följer av medlemskap i . Denna bestämmelse föreslogs i promemorian utvidgad till att även innefatta Eiopa med anledning av ovan nämnda nya informations- och samarbetsförpliktelser för Finans- inspektionen i förhållande till Eiopa. Dessa utvidgade förpliktelser följer emellertid i huvudsak av artikel 21 i tjänstepensionsdirektivet, en artikel som inte omfattas av ovan nämnd option i det direktivets artikel 4. Ett eventuellt införande av sådana informations- och samarbetsförpliktelser i förhållande till Eiopa bör därför anstå i avvaktan på resultatet av förhandlingarna om omnibus II-direktivet. Prospektdirektivet direktiv /71/EG Regeringens förslag: skyldighet att samarbeta med utländska behöriga myndigheter kompletteras till att också avse samarbete och informationsutbyte med Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten. Det anges i lag i vilka fall får hänskjuta en fråga till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning. rapporteringsskyldighet anpassas till den nya europeiska tillsynsstrukturen i ett antal fall. En ny bestämmelse om offentliggörande av förteckning över intyg om godkännanden av prospekt och eventuella tillägg till dessa införs. Regeringens bedömning: Flera av de artiklar i prospektdirektivet som ändras genom omnibusdirektivet föranleder ingen lagstiftnings- åtgärd. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna lämnar förslaget och bedömningen utan erinran. Omnibusdirektivets innehåll: Enligt artikel 13 ska artiklarna 5.5 a, 5.5 b första stycket, 5.6, 5.8, 5.9, 5.10, 5.11 a och b samt 5.12 i omnibusdirektivet genomföras i nationell rätt. Artikel 5.5 a ändrar i artikel 13 i prospektdirektivet (direktiv /71/EG). Av tillägget till punkten 2 i artikel 13 i prospektdirektivet framgår att den behöriga myndigheten ska underrätta om god- kännandet av ett prospekt och av varje tillägg till prospektet som detta godkännande meddelas emittenten, erbjudaren eller den person som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad, allt efter omständigheterna. De behöriga myndigheterna ska ge en kopia av prospektet och eventuella tillägg till detta. Artikel 5.5 b ändrar även den i artikel 13 i prospektdirektivet. Artikel 13.5 anger att den behöriga myndigheten i hemmedlems- staten får besluta att godkännandet av prospektet ska överlämnas till den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, förutsatt att den behöriga myndigheten godkänner detta. Genom ändringen införs den ytterligare förutsättningen att förhandsanmälan ska göras till . Artikel 5.6 ändrar i artikel 14 i prospektdirektivet. När prospektet har godkänts, gäller att det ska registreras av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten. Den nu aktuella ändringen innebär att prospektet ska göras tillgängligt för av den behöriga myndigheten. ska, enligt tillägget i punkten 4 a, på sin webbplats offentliggöra förteckningen över prospekt som har godkänts enligt artikel 13, i tillämpliga fall tillsammans med länkar till prospekt som offentliggjorts på webbplatsen för den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten, på emittentens webbplats eller på webbplatsen för den reglerade marknaden. Den offentliggjorda förteckningen ska hållas aktuell och alla poster ska ligga kvar på webbplatsen . Artikel 5.8 ändrar i artikel 17 i prospektdirektivet. När ett erbjudande till allmänheten eller ett upptagande till handel på en reglerad marknad planeras i en eller flera medlemsstater eller i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten, ska enligt artikel 17.1 det prospekt som godkänts i hemmedlemsstaten, liksom eventuella tillägg till detta, vara giltigt för erbjudanden till allmänheten eller upptagande till handel i varje värdmedlemsstat, förutsatt att anmälan görs till den behöriga myndigheten i varje värdmedlemsstat i enlighet med artikel 18. En tillkommande förutsättning, som införs, är att anmälan även ska göras till . Om nya omständigheter, sakfel eller förbiseenden av betydelse som avses i artikel 16 uppdagas efter godkännandet av prospektet, ska enligt artikel 17.2 den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten kräva att ett tillägg offentliggörs och godkänns i enlighet med artikel 13.1. Den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten får upplysa den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten om behovet av nya uppgifter. Ändringen i artikel 17.2 innebär att även får ge myndigheten sådan upplysning. Artikel 5.9 ändrar i artikel 18 i prospektdirektivet. Av den nya punkten 3 i artikel 18 framgår av dess första stycke att den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten även ska underrätta om intyget om godkännande av prospektet, och detta ska ske som den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten underrättas. Av andra stycket i punkten 3 framgår att och den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten på sina webbplatser ska offentliggöra förteckningen över intyg om godkännande av prospekt och eventuella tillägg till dessa som har anmälts i enlighet med denna artikel, i tillämpliga fall tillsammans med länkar till de handlingar som offentliggjorts på webbplatsen för den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten, på emittentens webbplats eller på webbplatsen för den reglerade marknaden. Den offentliggjorda förteckningen ska hållas aktuell och alla poster ska ligga kvar på webbplatsen . Artikel 5.10 ändrar i artikel 21 i prospektdirektivet. I den nya punkten 1a i artikel 21 slås fast att de behöriga myndigheterna ska samarbeta med vid tillämpningen av prospektdirektivet, i enlighet med förordningen om inrättande av . Vidare sägs i punkten 1b att de behöriga myndigheterna omgående ska förse med alla uppgifter den behöver för att utföra sina verksamhetsuppgifter, i enlighet med artikel 35 i förordningen om inrättande av . Enligt den ändrade punkten 2 ska medlemsstaterna underrätta om alla beslut som fattas i fråga om delegering av uppgifter, inbegripet de exakta villkor som reglerar sådan delegering. Enligt tidigare gällande lydelse ska ett sådant meddelande gå till kommissionen och behöriga myndigheter i de övriga medlemsstaterna. Ett nytt stycke i punkten 4 anger att , i enlighet med artikel 21 i förordningen om inrättande av , ska ha rätt att delta i inspektioner på plats enligt led d, om dessa utförs gemensamt av två eller flera behöriga myndigheter. Artikel 5.11 a och b ändrar i artikel 22 i prospektdirektivet. Enligt det nya stycket i punkten 2 i artikel 22 får de behöriga myndigheterna till hänskjuta situationer där en begäran om samarbete, i synnerhet för utbyte av upplysningar, har avslagits eller inte lett till åtgärder inom rimlig tid. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 258 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) får i de fall som avses i första meningen agera i enlighet med de befogenheter som myndigheten tilldelats genom artikel 19 i förordningen om inrättande av I den nya lydelsen av punkten 3 anges att punkten 1 inte ska hindra de behöriga myndigheterna från att utbyta konfidentiella uppgifter (vilket redan gäller ) eller från att överlämna konfidentiella uppgifter till eller ESRB, med förbehåll för begränsningar avseende företagsspecifika uppgifter och effekter på tredjeländer som föreskrivs i förordningen om inrättande av respektive och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd. Det anges vidare att uppgifter som utväxlas mellan behöriga myndigheter och i och med ändringen eller ESRB ska omfattas av den sekretess som gäller för anställda och tidigare anställda hos den behöriga myndighet som erhåller uppgifterna. Artikel 5.12 ändrar i artikel 23 i prospektdirektivet. Bestämmelsen rör vissa säkerhetsåtgärder. I fall då värdmedlemsstatens behöriga myndig- het konstaterar att emittenter eller finansinstitut med ansvar för förfarandena i samband med erbjudanden till allmänheten begått oegentligheter, eller att emittenten inte uppfyllt de skyldigheter som följer av att ett värdepapper tas upp till handel på en reglerad marknad, ska den, redan enligt gällande regler, meddela dessa undersöknings- resultat till den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten. Ändringen i punkten 1 innebär att även ska meddelas. Om emittenten eller det finansinstitut som ansvarar för erbjudandet till allmänheten fortsätter att överträda gällande lagar och andra författningar, trots de åtgärder som vidtagits av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten eller därför att dessa visat sig otillräckliga, ska den behöriga myndigheten i värd- medlemsstaten, efter att ha informerat den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten och , vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda investerarna. ska kommissionen och efter ändringen i punkten 2 även underrättas om detta. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Prospektdirektivet är genomfört i svensk rätt bl.a. genom lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument (LHF). De lagändringar som krävs för att genomföra omnibusdirektivet med avseende på prospektdirektivet är följande. Artikel 13 i prospektdirektivet medför ändringar i 2 kap. 26, 27 och 34 §§ LHF. Ett tillägg med innebörden att ska underrättas om godkända prospekt samt få kopia av dessa bör införas i 26 §. Vidare ska motsvarande underrättelseskyldighet gälla vid tillägg till prospekt enligt 34 §. Ändringen i 13.5 som inför den ytterligare förutsättningen att en förhandsanmälan ska göras till vid överlämnande av själva godkännandet av ett prospekt till behörig myndighet i annan medlems- stat, bör framgå av 27 § LHF. Det kan tilläggas att artikel 5.5 b i omnibusdirektivet klargör att artikel 28.4 i förordningen om inrättande av inte ska tillämpas på överlämnande av godkännandet av prospektet enligt artikel 13.5; de behöriga myndigheterna är således oförhindrade att sätta i kraft avtalen tidigare än efter att ha underrättat myndigheten. Artikel 18 i prospektdirektivet är genomförd i svensk rätt genom 2 kap. 35 och 36 §§ LHF. Att nu även ska underrättas om intyg om godkännande av prospekt bör, i konsekvens med vad som anförts ovan beträffande artikel 17, framgå av lagen. myndigheten i värdmedlemsstaten ska på sina webbplatser offentliggöra förteckningen över intyg om godkännande av prospekt och eventuella tillägg till dessa som har anmälts i enlighet med denna artikel, i tillämpliga fall tillsammans med länkar till de handlingar som offentlig- gjorts på webbplatsen för den behöriga myndigheten i hemmedlems- staten, på emittentens webbplats eller på webbplatsen för den reglerade marknaden. Den offentliggjorda förteckningen ska hållas aktuell och alla poster ska ligga kvar på webbplatsen . Denna skyldighet om offentliggörande är ny för den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten och föranleder ett tillägg i 2 kap. 36 § LHF för den situationen när är värdmedlemsstat. När det gäller bestämmelsen i artikel 21 i prospektdirektivet, om samarbete och utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna och , bör en ändring göras i den allmänna samarbetsparagrafen i 6 kap. 5 § LHF. Där anges att i sin tillsynsverksamhet ska samarbeta och utbyta information med utländska behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av prospektdirektivet och av öppenhetsdirektivet. Paragrafen bör utvidgas till att omfatta samarbete och utbyte av information mellan behöriga myndigheter och . I artikel 22.2 införs en möjlighet för att hänskjuta frågor till för tvistlösning där en begäran om samarbete med en annan nationell tillsynsmyndighet, i synnerhet för utbyte av upp- lysningar, har avslagits eller inte lett till åtgärder inom rimlig tid. En ny bestämmelse som anger i vilka fall enligt prospektdirektivet som kan hänskjuta frågor till bör införas i lag. I artikel 23 i prospektdirektivet, genomförd genom 6 kap. 1 e § LHF, införs ändringar avseende underrättelseskyldighet. De undersöknings- resultat som ska kommuniceras från värd- till hemmedlemsstat enligt artikel 23.1 ska efter ändringen också kommuniceras till . I artikel 23.2 behandlas åtgärder vidtagna av värdmedlemsstaten för att skydda investerarna. Kommissionen och, efter ändring, även ska underrättas om dessa . bestämmelse i LHF bör kompletteras i enlighet härmed. De ändringar av artiklar i prospektdirektivet som inte föranleder några lagstiftningsåtgärder är följande. Artikel 5.6 ändrar i artikel 14 i prospektdirektivet. Att prospektet efter ändringen i 14.1 även ska göras tillgängligt för får anses genomfört genom 2 kap. 31 § LHF som innehåller bestämmelsen om skyldighet för att på sin elektroniska hemsida offentliggöra godkända prospekt. Det tillgängliggörande som ankommer på emittenten m.fl. gentemot allmänheten ändras inte. Vad gäller den nya punkten 14.4 a som införs i prospektdirektivet är denna upptagen bland de bestämmelser som ska genomföras nationellt. Skälet till detta är oklart. Bestämmelsen riktar sig till och ett tidsperspektiv gäller för den i hemmedlemsstaten behöriga myndighetens publicering enligt artikel 14.4. Myndigheten kan dock, enligt samma bestämmelse, välja om den på sin webbplats ska publicera samtliga godkända prospekt eller en förteckning över dessa, i tillämpliga fall med länkar. Något behov av att ändra aktuell bestämmelse i LHF (2 kap. 31 §) bedöms således inte föreligga. Artikel 17 i prospektdirektivet är genomförd i 2 kap. 35 och 36 §§ gäller att värdmedlemsstatens behöriga myndighet inte ska företa något godkännande eller annat administrativt förfarande i fråga om ett prospekt som godkänts i hemmedlemsstaten. Detsamma torde rimligen gälla för , även om detta inte sägs uttryckligen i bestämmelsen. Den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten ska alltjämt göra en anmälan enligt artikel 18 till värdmedlemsstaten och också till . När det gäller ändringen i artikel 17.2 bedöms någon lagändring inte vara erforderlig. Den gällande regeln, om att en behörig myndighet i värdmedlemsstaten får lämna underrättelse om ett behov av tillägg, har inte ansetts fordra införandet av några särskilda bestämmelser i svensk rätt (se prop. 2004/05:158 s. 122 f. och 140). Det konstateras dock i förarbetena att har ett upplysnings- och ingripandeansvar för prospekt som är godkända i andra medlemsstater (även om detta ansvar främst synes avse artikel 23, se nedan). Det för- hållandet att nu även kan lämna aktuell upplysning till Finans- inspektionen föranleder ingen annan bedömning rörande genomförandet. Det kan i sammanhanget noteras att en allmän samarbetsparagraf har införts i 6 kap. 5 § LHF efter genomförandet av prospektdirektivet. Vad gäller ändringen av artikel 21.2 tredje stycket valde vid genomförandet av prospektdirektivet i dess ursprungliga form att inte ge möjligheten att delegera uppgifter enligt den artikeln (se prop. 2004/05:158 s. 87). Den aktuella ändringen rörande meddelande om delegering bör därför inte genomföras. I ett nytt stycke till artikel 21.4 hänvisas till artikel 21 i förordningen om inrättande av när det gäller rätt för att delta vid behöriga myndigheters inspektioner på plats. Eftersom regeln följer redan av EU- förordningen, och för sin tillämpning inte tycks vara beroende av tillkommande regler, bör den inte genomföras nationellt. Stadgandet i prospektdirektivet är således endast av upplysningskaraktär. I artikel 22.3 regleras frågor kring utbyte av information och sekretess mellan behöriga myndigheter, och . Dessa nya regler föranleder inte någon lagändring (se avsnitt 5.12). 5.6 Direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID) direktiv /39/EG Regeringens förslag: skyldighet att samarbeta med utländska behöriga myndigheter kompletteras till att också avse samarbete och informationsutbyte med Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten och . Det anges i lag i vilka fall får hänskjuta en fråga till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning. Finansinspek- tionens rapporteringsskyldighet anpassas till den nya europeiska tillsynsstrukturen i ett antal fall. Regeringens bedömning: Flera av de artiklar i direktivet om marknader för finansiella instrument som ändras genom omnibus- direktivet föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna lämnar förslaget och bedömningen utan erinran. Omnibusdirektivets innehåll: Enligt artikel 13 ska följande artiklar i omnibusdirektivet som avser direktivet om marknader för finansiella instrument (direktiv /39/EG, MiFID) genomföras i nationell rätt: 6.1 (angående 5.3 första stycket), 6.3, 6.5 a, 6.10, 6.13, 6.14, 6.16, 6.17 a och b, 6.18, 6.19, 6.21 a och b, 6.23 b, 6.24, 6.25 och 6.27. Artikel 6.1 innehåller en ändring i artikel 5.3 första stycket i MiFID enligt följande. Varje medlemsstat ska registrera samtliga värdepappers- företag. Detta register ska vara tillgängligt för allmänheten och innehålla uppgift om vilka tjänster eller verksamheter värdepappersföretagen är auktoriserade för. Det ska uppdateras regelbundet. Varje auktorisation ska nu anmälas till . Artikel 6.3 ändrar i artikel 8 i MiFID och behandlar vad de behöriga myndigheterna ska iaktta vid återkallelse av auktorisation. Ändringen av artikeln medför att alla återkallelser av auktorisationer ska anmälas till . Artikel 6.5 a ändrar i artikel 15.1 i MiFID och innebär att också , utöver kommissionen, ska underrättas om svårigheter av allmän natur som medlemsstaternas värdepappersföretag möter vid etablering eller tillhandahållande av investeringstjänster eller utförande av inve- steringsverksamhet i tredjeland. Artikel 6.10 ändrar i artikel 27.2 i MiFID. Artikeln avser skyldighet för värdepappersföretag att offentliggöra fasta bud. Den innebär att den behöriga myndigheten för den likviditetsmässigt mest relevanta marknaden, såsom den definieras i artikel 25, för varje aktie ska avgöra minst en gång , på grundval av det aritmetiska medelvärdet av de order som utförts på marknaden för aktien i fråga, vilken kategori av aktier som den tillhör. Dessa uppgifter ska offentliggöras för alla marknadsdeltagare. Tillägget till artikeln är att uppgifterna också ska vidarebefordras till , som ska offentliggöra dem på sin hemsida. Artikel 6.13 ändrar i artikel 36 i MiFID. Artikeln behandlar auktorisation och tillämplig lagstiftning och ändringen innebär att varje återkallad auktorisation ska anmälas till . Artikel 6.14 ändrar i artikel 41.2 i MiFID. Ändringen innebär att även , utöver behöriga myndigheter i övriga medlemsstater ska informeras när en behörig myndighet begär att handeln med ett finansiellt instrument ska stoppas tillfälligt eller avföras från handel på en eller flera reglerade marknader. Artikel 6.16 ändrar i artikel 47 i MiFID på så sätt att , i stället för kommissionen, ska motta den förteckning som varje medlemsstat ska upprätta över de reglerade marknader för vilka den är hemmedlemsstat. Artikel 6.17 ändrar i artikel 48.1 och 48.2 i MiFID. Utöver kom- missionen och övriga medlemsstaters behöriga myndigheter ska informeras om vilka behöriga myndigheter i medlemsstaterna som ska fullgöra var och en av de uppgifter som föreskrivs i MiFID. ska även underrättas om beslut om delegering av uppgifter. Artikel 6.18 ändrar i artikel 51 i MiFID på så sätt att ska få uppgifter i aggregerad form om administrativa åtgärder och sanktioner I de fall en administrativ åtgärd eller sanktion har offentliggjorts ska informeras om detta. Artikel 6.19 ändrar i artikel 53 i MiFID på det sätt att ska underrättas om de klagomåls- och överprövningsförfaranden som finns tillgängliga i medlemsstaternas jurisdiktioner enligt artikeln (avser hand- läggning av konsumenttvister utanför domstol). Artikel 6.21 a och b ändrar i artikel 56.1 och 56.4 i MiFID. Artikel 56 behandlar skyldigheten att samarbeta och ändringarna innebär att även ska underrättas i de situationer som anges. Artikel 6.23 b ändrar i artikel 58.5 i MiFID. Ändringen innebär att de behöriga myndigheterna ska kunna överlämna konfidentiella uppgifter under vissa förutsättningar, förutom till de myndigheter och organ som anges i artikeln, också till och . Artikel 24 inför en ny artikel 58a i MiFID. Där anges de situationer som får hänskjuta till för tvistlösning i enlighet med artikel 19 i förordningen om inrättande av .