prop · H00355 · 2012-12-20 00:00:00 — Ett normgivningsbemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från EU-förordningarna och om särskilda produktionsregler bör därför införas i den nya lagen om kontroll av ekologisk produktion. Sådana föreskrifter kan givetvis meddelas endast i den utsträckning som EU-förordningarna uttryckligen medger det. och rådets förordning (EG) nr 882/2004 innehåller bestämmelser om hur kontrollen ska bedrivas. Bestämmelserna är dock av generell natur och kan behöva kompletteras av mer preciserade bestämmelser. Ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur offentlig kontroll ska bedrivas finns i livsmedelslagen, lagen om foder och animaliska biprodukter och övriga lagar som kompletterar och rådets förordning (EG) nr 882/2004. Som har påpekat finns det behov av ett sådant bemyndigande även i lagen om kontroll av ekologisk produktion. Ett motsvarande bemyndigande bör därför också tas in i den nu föreslagna lagen. Bemyndigandet innefattar även en rätt att meddela föreskrifter om frekvensen av kontroller. I EU-förordningarna finns krav på rapportering till . För att säkerställa att rapporteringen ska kunna fullgöras bör det finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att kunna meddela föreskrifter om skyldighet för en kommun eller ett kontrollorgan att lämna uppgifter till en annan kontrollmyndighet för att myndigheten ska kunna fullgöra dessa uppgifter. Uppgifter kan också behöva lämnas från en kontrollmyndighet eller ett kontrollorgan till en 2012/13:55 annan kontrollmyndighet för att kontroller ska kunna utföras effektivt och för att undvika att den som är föremål för kontrollen ska behöva lämna samma uppgifter till både kontrollmyndigheten och kontrollorganet. Bemyndigandet kan ge förutsättningar till förbättrad samordning (se avsnitt 11.5). Det kan även finnas ett behov av att kontrollmyndigheter och kontrollorgan lämnar uppgifter till en annan kontrollmyndighet för statistikändamål. Bemyndigandet är inte begränsat till insamlande av uppgifter för framtagande av sådan statistik som krävs enligt EU-förord- ningarna. De aktuella EU-förordningarna förutsätter dessutom att det meddelas nationella föreskrifter antingen för att precisera bestämmelserna i förordningarna eller för att verkställa dem. Dit hör t.ex. föreskrifter om vilka myndigheter som ska ansvara för olika uppgifter. De förhållanden som ska regleras är av sådan karaktär att de normalt regleras i förordning eller i myndighetsföreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför meddela sådana föreskrifter som behövs som komplettering till EU-förordningarna. Det kan även finnas ett behov av att meddela föreskrifter om inom vilken tid och på vilket sätt uppgifter ska lämnas som omfattas av en uppgiftsskyldighet enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen. Detta kan ske genom verkställighetsföreskrifter eller föreskrifter som meddelas med stöd av regeringens s.k. restkompetens. Något särskilt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i den delen behövs därför inte. Befogenheter i samband med kontroll Rätt till tillträde, upplysningar och handlingar Regeringens förslag: Ett kontrollorgan och Europeiska kommis- sionen ska, i den utsträckning som behövs för kontroll, på begäran ha motsvarande rätt till tillträde, upplysningar och handlingar som en Denna rätt ska även omfatta de inspektörer och experter som har utsetts av kommissionen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har berört denna Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 67 i kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 ska aktören för inspektionsändamål ge kontrollmyndigheten eller kontrollorganet tillträde till alla delar av enheten och alla lokaler och låta myndigheten eller organet ta del av bokföringen och relevanta styrkande dokument. Aktören är även skyldig att till kontrollmyndigheten eller kontrollorganet lämna de upplysningar som skäligen anses vara nödvändiga för kontrollen. Enligt 4 § lagen om EG:s förordning om ekologiskt framställda produkter har en tillsynsmyndighet och ett enskilt kontrollorgan rätt att få dels tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där jordbruks- produkter och livsmedel framställs eller där sådana varor hanteras, dels de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Rätten till tillträde gäller dock inte bostäder. Artikel 67 i kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 är utformad så att den i nationell författning utpekade kontrollmyndigheten ska kunna tillämpa bestämmelsen direkt. Det finns därför inte något behov av en bestämmelse i lag som ger en kontrollmyndighet rätt till tillträde, handlingar eller upplysningar. En rätt för ett kontrollorgan att få tillträde till lokaler och utrymmen samt rätt att ta del av handlingar och upplysningar är att anse som förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning. Enligt 12 kap. 4 § andra stycket regeringsformen kan förvaltningsuppgifter överlämnas till enskilda, t.ex. kontrollorgan. Detta ska ske med stöd av lag om uppgiften innefattar myndighetsutövning. Den nuvarande bestämmelsen i lagen som ger kontrollorgan en sådan rätt bör därför i sak föras över till den nya lagen. Bestämmelsen bör dock få en annan utformning eftersom kontrollorganen bör ges samma rätt till tillträde, handlingar och upplysningar som en kontrollmyndighet har enligt förordning (EG) nr 889/2008. Utformningen behöver också ändras mot bakgrund av att EU- förordningen även omfattar andra produkter än jordbruksprodukter och livsmedel. Eftersom det kan bli aktuellt att överlåta sådana förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning till utländska organ, aktualiseras en tillämpning av 10 kap. 8 § andra stycket regeringsformen. Detta innebär att beslut ska fattas med kvalificerad majoritet eller i grundlagsordning. Enligt artikel 45 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 ska kommissionens experter utföra allmänna och särskilda revisioner i medlemsstaterna i samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter. Kommissionen får utse experter från medlemsstaterna som ska bistå kommissionens egna experter. Huvudsyftet är att kontrollera att allmän offentlig kontroll genomförs i medlemsstaterna i överensstämmelse med de fleråriga nationella kontrollplanerna och i enlighet med unionslagstiftningen. Vid dessa kontroller ska medlemsstaterna bl.a. se till att kommissionens experter får tillträde till alla lokaler och tillgång till uppgifter som är av betydelse för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter. Kommissionens tjänstemän och experter kan behöva kontrollera genomförandet av kontrollplanerna och tillämpningen av unionslagstiftningen på plats i företagarnas anläggningar. Motsvarande bestämmelse saknas i EU-förord- ningarna om ekologisk produktion och i den gamla lagen om EG:s förordning om ekologiskt framställda produkter. Den nu föreslagna lagen om kontroll av ekologisk produktion bör innehålla en bestämmelse som ger kommissionen motsvarande rätt som en kontrollmyndighet har till tillträde, upplysningar och handlingar. Motsvarande bestämmelse finns i bl.a. 21 § lagen om foder och animaliska biprodukter (2006:805). 2012/13:55 13.2 Rätt att ta prov Regeringens förslag: Ett kontrollorgan och Europeiska kommissionen ska i den utsträckning som behövs för kontroll på begäran ha motsvarande rätt som en kontrollmyndighet har att ta prov. Denna rätt ska även omfatta de inspektörer och experter som har utsetts av kommissionen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har berört denna Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 65.2 i kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 får kontrollmyndigheten eller kontrollorganet ta prover för att undersöka produkter som inte är tillåtna för ekologisk produktion och för att kontrollera produktionsmetoder som inte överensstämmer med reglerna för ekologisk produktion. Prover får tas och analyseras så att eventuell förorening av produkter som inte är godkända för ekologisk produktion kan upptäckas. Bestämmelsen är utformad så att den i nationell författning utpekade kontrollmyndigheten ska kunna tillämpa bestämmelsen direkt. EU-bestämmelsen förutsätter alltså inte i sig någon nationell bestämmelse för att kunna verkställas vad gäller kontrollmyndighetens rätt att ta prov. En rätt för ett kontrollorgan att ta prov är en förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning. Enligt 12 kap. 4 § andra stycket regeringsformen kan förvaltningsuppgifter överlämnas till enskilda, t.ex. kontrollorgan. Detta ska ske med stöd i lag om uppgiften innefattar myndighetsutövning. Ett kontrollorgan bör ges samma rätt att ta prov som en kontrollmyndighet har enligt förordning (EG) nr 889/2008. Eftersom det kan bli aktuellt att överlåta förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning till utländskt organ, aktualiseras en tillämpning av 10 kap. 8 § regeringsformen. Detta innebär att beslut ska tas med kvalificerad majoritet eller i grundlagsordning. och rådets förordning (EG) nr 882/2004 innehåller inte något krav på att kommissionens experter ska ha rätt att ta prov. I den lagstiftning som kompletterar EU-förordningen, bl.a. foderlagstiftningen, har kommissionen och de inspektörer och experter som har utsetts av kommissionen dock en sådan rätt (se 21 § lagen om foder och animaliska biprodukter). Regeringen anser att motsvarande bestämmelse bör finnas i lagen om kontroll av ekologisk produktion. 13.3 Skyldighet att lämna hjälp Regeringens förslag: En skyldighet införs för den som är föremål för kontroll att lämna den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har berört denna Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel i Europaparla- Prop. 2012/13:55 mentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 ska den behöriga myndighet som medlemsstaten utser se till att foder- och livsmedelsföretagarna är skyldiga att bistå myndighetens personal när den genomför sina uppgifter. För att den behöriga myndigheten ska kunna verkställa bestämmelsen bör det i den nya lagen införas en skyldighet för den som är föremål för kontroll att lämna den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. Bestämmelser med detta innehåll finns bl.a. i livsmedelslagen och i lagen om foder och animaliska biprodukter. Bestämmelsen bör gälla för alla ekologiska aktörer. 13.4Hjälp av en polismyndighet Regeringens förslag: ska på begäran av en kontrollmyndighet lämna den hjälp som behövs för att utföra kontrollen eller för att verkställa ett beslut enligt de EU-förordningar som kompletteras av lagen, de beslut som har meddelats med stöd av EU- förordningarna, den nya lagen, de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen och de beslut som har meddelats med stöd av lagen. Biträde av polismyndigheten får begäras endast när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att kontrollen inte kommer att kunna utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver användas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock inte någon begränsning av vilka som kan vända sig direkt till polismyndigheten för att begära hjälp för kontroll eller verkställighet av beslut. Remissinstanserna: tillstyrker den föreslagna bestämmelsen. i län är tveksamma till förslaget om att med hjälp av polismyndighet underlätta för kontrollmyndigheter att utöva kontroll. Det måste balanseras mot risken att det leder till begränsningar för utveckling av det ekologiska lantbruket med mer byråkrati och ökade kostnader för både aktörer och samhälle. Man måste beakta att valet att producera ekologiska livsmedel är frivilligt. Förslaget innebär att kontrollorganens verksamhet begränsas och styrs hårdare jämfört med rådets förordning (EG) nr 834/2007. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I syfte att underlätta för kontrollmyndigheterna att utföra kontroll av ekologisk produktion i samband med den kontroll som utförs enligt bl.a. livsmedels- och foderlagstiftningen är det av vikt att den nya lagen om kontroll av ekologisk produktion innehåller kontrollbestämmelser som såväl till sitt innehåll som till sin utformning i huvudsak överensstämmer med gällande bestämmelser inom livsmedels- och foderlagstiftningen. ska lämna den hjälp som behövs för utövande av offentlig kontroll eller verkställighet av beslut såväl enligt 27 § livsmedelslagen (2006:804) och 2012/13:55 27 § lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. Motsvarande bestämmelse bör därför föras in i den nya lagen. Biträde av polismyndigheten får begäras endast när det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att kontrollen inte kommer att kunna utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller det annars finns synnerliga skäl för begäran. Bestämmelsen ska gälla såväl vid utövande av kontroll som vid verkställighet av beslut. Mot bakgrund av de långtgående befogenheter som detta medför anser regeringen dock att bestämmelsen ska begränsas på så sätt att hjälp av polismyndighet endast kan begäras av en kontrollmyndighet. Ett kontrollorgan som inte kan utföra sitt uppdrag, t.ex. på grund av att kontrollorganet inte bereds tillträde till lokaler m.m. får rapportera detta till kontrollmyndigheten som då kan vidta lämpliga åtgärder. i län har framfört åsikten att förslaget innebär en begränsning av kontrollorganens verksamhet. Regeringen delar inte den uppfattningen utan anser att det i stället ökar möjligheterna för kontrollorganen att genomföra sina kontroller. Såsom har angetts ovan i avsnitt 13.1 har ett kontrollorgan rätt till tillträde och handlingar. Om en aktör t.ex. förvägrar ett kontrollorgan tillträde till sina lokaler för att kontrollorganet ska kunna genomföra sin kontroll ger förslaget kontrollorganet en möjlighet att vända sig till den aktuella kontrollmyndigheten som i sin tur, om det bedöms vara nödvändigt, kan begära hjälp av polismyndighet för att kontrollen ska kunna genomföras. 13.5Föreläggande och förbud, vite Regeringens förslag: En kontrollmyndighet ska även fortsättningsvis kunna meddela förelägganden och förbud för att bestämmelserna om ekologisk produktion och de beslut som har meddelats med stöd av sådana bestämmelser ska följas samt att förena sådana förelägganden och förbud med vite. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att lydelsen av den före- slagna bestämmelsen bör anpassas till motsvarande bestämmelse i 22 § livsmedelslagen genom att det förtydligas att den inte avser förelägganden som riktar sig mot en kommun för att denna ska fullgöra sina kontrolluppgifter. Övriga remissinstanser har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande bestämmelsen innebär en befogenhet för tillsynsmyndigheten att meddela förelägganden eller förbud samt att förena sådana förelägganden och förbud med vite. Regeringen anser att samma befogenhet bör ges kontrollmyndigheterna i den nya lagen. Sådana förelägganden kan avse krav på att lämna ut handlingar m.m. som behövs för en effektiv kontroll men de kan också avse åtgärder för att få näringsidkare att fullgöra sina skyldigheter enligt lagstiftningen. I viss mån kan kontrollmyndigheterna meddela förelägganden och förbud Prop. 2012/13:55 med stöd av EU-förordningarna, t.ex. förbjuda saluföring. Som har nämnts i avsnitt 9 bör dagens begränsning av vilka åtgärder som ett kontrollorgan får besluta om vid avvikelser och överträdelser behållas. Bestämmelsen bör dock i stället utformas som en begränsning av vilka uppgifter som får överlämnas till ett kontrollorgan. Regeringens förslag: ska kunna ta hand om en vara som omfattas av ett föreläggande eller ett förbud om föreläg- gandet eller förbudet inte följs. Om en vara har tagits om hand ska ägaren ges möjlighet att under överinseende av kontrollmyndigheten ändra benämningen på eller sammansättningen av varan eller göra någon annan ändring så att den överensstämmer med de EU-förordningar som kompletteras av lagen och de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. ska kontrollmyndigheten låta förstöra varan på ägarens bekostnad. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har berört denna Skälen för regeringens förslag Bestämmelser i lagar inom närliggande områden Såväl i livsmedelslagen (2006:804) som i lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter finns bestämmelser om särskilda ingripanden. Bestämmelserna innebär bl.a. att en kontrollmyndighet får ta hand om en vara som har släppts ut på marknaden eller som uppenbart är avsedd att släppas ut på marknaden, i strid med de villkor eller förbud som uppställs i lagarna eller i de EU-förordningar som kompletteras av lagarna. kontrollmyndighet kan enligt dessa bestämmelser även ta hand om en vara som omfattas av ett föreläggande eller ett förbud om föreläggandet eller förbudet inte följs. Om en vara har tagits om hand får ägaren under överinseende av kontrollmyndigheten göra varan duglig till livsmedel eller foder eller använda den för något annat ändamål. kontrollmyndigheten låta förstöra varan på ägarens bekostnad. Livsmedelslagen och lagen om foder och animaliska biprodukter har till syfte att säkerställa en hög skyddsnivå för människors och djurs hälsa och, när det gäller livsmedel, för konsumenternas intressen. och i de EU-förordningar som kompletteras av lagarna uppställs bl.a. vissa villkor och krav som måste vara uppfyllda för att livsmedlen och fodret ska anses vara säkra ur hälsosynpunkt. Om livsmedel och foder som inte uppfyller dessa krav släpps ut på marknaden är det av stor vikt att kontrollmyndigheten kan agera och få bort produkterna från mark- naden för att skydda människors och djurs hälsa. Det är dock även möjligt att med stöd av livsmedelslagstiftningen meddela föreskrifter om märkning och presentation av livsmedel för att tillgodose konsument- 2012/13:55 intresset. har med stöd av 7 § livsmedelsförordningen antagit föreskrifter om märkning och presentation av livsmedel (LIVSFS 2004:27). Enligt dessa föreskrifter får märkningen bl.a. inte vara sådan att den på ett avgörande sätt skulle kunna vilseleda köparen, särskilt om vad som är utmärkande för livsmedlet och i synnerhet dess beskaffenhet, identitet, egenskaper, sammansättning, kvantitet, hållbarhet, ursprung eller härkomst samt tillverknings- eller produktionsmetod. Detta gäller även presentation av livsmedel, särskilt med avseende på deras form eller utseende, hur de har förpackats, de förpackningsmaterial som har använts, det sätt på vilket livsmedlen har arrangerats och den omgivning som de exponeras i. Även sådana föreskrifter kan ligga till grund för ett föreläggande enligt livsmedelslagen (22 §). Om föreläggandet inte följs får fatta beslut om att omhänderta varorna och med stöd av 24 § livsmedelslagen förstöra varorna om ägaren inte vidtar åtgärder för att göra varan duglig till livsmedel eller använda den för något annat ändamål. Omhändertagande av ekologiska varor Ett grundläggande syfte med reglerna om ekologisk produktion är att garantera redlighet, dvs. att säkra att konsumenterna när de köper en ekologisk vara faktiskt köper en vara som har framställts enligt vissa principer. Regelverket främjar också sund konkurrens genom att samma regler gäller för producenterna, vilket i sin tur främjar en väl fungerande inre marknad. Syftet med ekologisk produktion är inte att förhindra att produkter som inte är säkra släpps ut på marknaden. Ekologisk produktion innebär att vissa villkor eller krav är uppfyllda utöver dem som har uppställs inom den lagstiftning som gäller livsmedelssäkerhet eller säkerhet när det gäller andra produkter. När det gäller ekologiska produkter finns det inte samma behov som på området för livsmedels- och fodersäkerhet av att snabbt få bort produkterna från marknaden, för att inte människors hälsa ska sättas på spel. Det kan därför inte anses finnas något behov av att ge en kontrollmyndighet befogenhet att ta hand om en vara som har släppts ut på marknaden eller som uppenbart är avsedd att släppas ut på marknaden, i strid med relevant lagstiftning. Om varorna inte är säkra träder i stället lagstiftningen om livsmedels- och fodersäkerhet in och varorna får tas om hand med stöd av den lagstiftningen. Det finns emellertid samma behov som enligt livsmedelslagstiftningen att kunna omhänderta en vara om en beteckning som anges på varan är vilseledande och ägaren av varorna inte följer ett meddelat föreläggande. En vara får endast märkas som ekologisk om varan har framställts i enlighet med det ekologiska regelverket (artikel 23 i rådets förordning (EG) nr 834/2007). Om regelverket inte har följts får inte varan saluföras som ekologisk. I syfte att kunna uppfylla de krav som uppställs i EU- förordningarna bör kontrollmyndigheten ha möjlighet att ta hand om en vara som, trots ett föreläggande eller ett förbud, saluförs i strid med bestämmelserna. En möjlighet att ta hand om en sådan vara kan särskilt få betydelse om det relevanta föreläggandet eller förbudet inte har förenats med vite. En möjlighet att omhänderta en vara ger en möjlighet att förhindra försäljning av felaktigt märkta olagliga varor till skada för Prop. 2012/13:55 den sunda konkurrensen och konsumentintresset. detta bör tas in i lagen. Bestämmelsen bör tillämpas med viss försiktighet. Det är naturligt att kontrollmyndigheten först prövar andra möjligheter att komma till rätta med problemet. Ett omhändertagande av en vara skulle t.ex. kunna bli aktuellt när det står klart att ägaren till varan inte har för avsikt att följa ett meddelat föreläggande eller förbud och kontrollmyndigheten inte ser någon annan möjlighet att få bort den lagstridiga varan från marknaden. Ändring eller förstörande av vara Om en vara har tagits om hand bör varans ägare ges möjlighet att under överinseende av kontrollmyndigheten ändra benämningen på (t.ex. märkningen eller innehållsförteckningen) eller sammansättningen av varan eller göra någon annan ändring så att den överensstämmer med de EU- förordningar som kompletteras av lagen. kan därefter lagligen säljas på marknaden. Om ägaren av varan inte följer ett föreläggande eller ett förbud och inte heller är intresserad av att göra de ändringar som behövs för att varan lagligen ska kunna säljas på marknaden, måste kontrollmyndigheten efter ett omhändertagande ha en möjlighet att låta förstöra varan på ägarens bekostnad. Utan en sådan bestämmelse skulle kontrollmyndigheten vara tvungen att hålla varan i lager . En alternativ lösning skulle kunna vara att ge kontrollmyndigheten möjlighet att på ägarens bekostnad göra de ändringar som behövs för att varan ska bli lagenlig. Enligt regeringens mening är denna lösning dock som regel inte lämplig i den aktuella situationen. I de fall det är fråga om en färskvara kan det t.ex. vara omöjligt att hinna genomföra nödvändiga åtgärder innan varan har blivit skämd eller på annat sätt har blivit obrukbar. Kontrollmyndigheterna saknar dessutom de resurser som krävs för att kunna genomföra aktuella ändringar. Det finns även en möjlighet att kostnaden för åtgärderna överstiger varans värde. Sammantaget anser regeringen att det kan bli nödvändigt att låta förstöra varan på ägarens bekostnad och att en bestämmelse om detta bör tas in i lagen. Bestämmelsen bör tillämpas med viss försiktighet. Åtgärden måste naturligtvis vara proportionell i förhållande till lagstiftningens syfte.