prop · GZ03115 · 2012-03-21 00:00:00 — Det är alltså inget som säger att det i alla situationer blir fråga om just den längden på ledigheten. För att en säker bemanning i Försvarsmakten ytterst ska kunna uppnås måste dock möjligheten finnas att tillgripa vid behov. En tid plus eventuell provanställning framstår inte heller som oskälig i förhållande till annan ledighetslagstiftning. Genomsnittlig tid för en internationell militär insats inklusive förberedelser och efterföljande ledighet är cirka . Det kan således initialt bli fråga om en ledighet från den civila anställningen sammanhängande. Den enskilde arbetstagaren kommer då ha utnyttjat sin rätt till ledighet dels för att pröva en anställning i Försvarsmakten (vilket i de flesta fall kommer att innebära att arbetstagaren under provanställningen genomgår en befattningsutbildning), dels för tjänstgöring som tjänstgörande i en internationell militär insats , inklusive förberedelse och efterföljande ledighet. Denna långa ledighet strider då inte mot den maximala ledighetstiden i en följd eftersom provanställningen inte ska räknas in i . Föregås tjänstgöringen av en provanställning bör ledigheten i stället få omfatta högst arton månader i en följd. En så lång ledighet kan dock endast bli aktuell vid ett enda tillfälle för en tjänstgörande arbetstagare och förutsätter att hon eller han direkt efter avslutad provanställning övergår till att tjänstgöra i en insats. Ledighet för att tjänstgöra i Försvarsmakten utöver den maximala sammanhängande ledighetstiden ska få tas ut om Försvarsmakten anser att det finns synnerliga skäl. Anledningen till att denna möjlighet behövs är att det kan uppstå situationer då en arbetstagare som tjänstgör i en internationell militär insats inte kan avsluta sin tjänstgöring . Säkerhetsläget i ett insatsområde kan exempelvis omöjliggöra hemtransport av arbetstagarna . Som en ytterligare begränsning av rätten till ledighet för tjänstgörande arbetstagare bör det införas ett villkor för en tjänstgörande arbetstagares rätt till en sammanhängande ledighet . Villkoret ska innebära att arbetstagaren före uttag av sådan ledighet inte får ha tjänstgjort i Försvarsmakten före ledighetsuttaget. Tjänstgöring som skett i form av provanställning ska dock inte påverka rätten till ledighet i detta sammanhang. En sammanhängande ledighet från den civila anställningen förutsätter således att arbetstagaren arbetat hos den civila arbetsgivaren den senaste ledighetsperioden. Detta gäller dock inte för ledighet för tjänstgöring hos Försvarsmakten än . I och med detta innehåller regelverket ett visst skydd mot att längre tjänstgöringsperioder går in i varandra, något som efterfrågats av Svenskt näringsliv. Svenskt näringsliv har sett behov av en uppskovsmöjlighet för den civila arbetsgivaren eller en spärr mot att två ledigheter kan följa på varandra alternativt att en provanställning övergår i en anställning. Med den föreslagna bestämmelsen begränsas dock Försvarsmaktens möjlighet att nyttja arbetstagaren med för täta intervaller. En sådan begränsning bör, som utredningen konstaterat, vara till nytta för systemets acceptans och också för den enskilde arbetstagarens fysiska och psykiska välfärd. En alltför tät insatsfrekvens är inte önskvärd för någon part, något som även de internationella Prop. 2011/12:115 jämförelser som utredningen gjort visat på. En ledighet kan också behöva förlängas i vissa andra situationer, t.ex. om en internationell militär insats förlängs och den enskilde arbetstagaren önskar kvarstå i insatsen. Så länge det inte rör sig om ledighet utöver den maximala sammanhängande ledigheten krävs enligt den föreslagna regleringen inga särskilda skäl för att ledigheten ska kunna förlängas i ett sådant fall. En sådan förlängning är således möjlig, men endast inom den maximala sammanhängande ledighetstiden . Det är dock viktigt, för relationen till de civila arbetsgivarna och för systemets attraktivitet, att Försvarsmakten respekterar de ledighetstider som begärts och inte utan goda skäl och endast i undantagsfall förlänger enskilda arbetstagares tjänstgöring. Detta gäller även då det inte är fråga om en förlängning utöver den maximala sammanhängande ledighetstiden (Se vidare nedan rörande anmälan om ledighet). En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet för tjänstgöring ska anmäla detta till sin civila arbetsgivare senast före varje ledighetsperiods början, eller om det inte kan ske, så snart det är möjligt. I anmälan ska anges när ledigheten ska påbörjas och hur länge ledigheten är planerad att pågå. Arbetstagarens möjlighet att göra en sådan anmälan, liksom möjligheten att uppfylla sin informationsskyldighet gentemot sin civila arbetsgivare, är helt avhängig Försvarsmaktens uppfyllande av myndighetens informationsskyldighet om planerad tjänstgöring, se avsnitt 6.9. Om anmälan inte kan ske senast före en ledighetsperiods början ska anmälan i stället ske . Denna formulering är tänkt att täcka de situationer där Försvarsmakten med kort varsel planerar in tjänstgörande personal för tjänstgöring. Målsättningen för Försvarsmakten måste dock, som även utredningen framhållit, vara att informationsskyldigheten gentemot arbetstagarna inom de angivna tre månaderna före tjänstgöring uppfylls. Ett system där arbetstagarna för ofta planeras in för tjänstgöring med kort varsel blir ett sårbart system. Om en förlängning av tjänstgöringen i Försvarsmakten sker under pågående tjänstgöring, och ledighetsperioden därmed behöver förlängas, ska arbetstagaren anmäla detta till sin civila arbetsgivare . Om arbetstagaren på grund av sin tjänstgöring i Försvarsmakten är förhindrad att kontakta den civila arbetsgivaren ska Försvarsmakten göra en sådan anmälan för arbetstagarens räkning. Detta tillägg tar sikte på undantagssituationer, t.ex. då arbetstagaren av säkerhetsmässiga skäl är förhindrad att ha öppen kontakt med omvärlden. Som absolut huvudregel kommer dock arbetstagaren att ha möjlighet att göra en sådan anmälan till den civila arbetsgivaren. Det ska alltså handla om rena undantagssituationer då Försvarsmakten får gå in och göra en anmälan i stället för arbetstagaren. 6.5.2Rätt till ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten och för tjänstgöring i vissa fall Regeringens förslag: En arbetstagare ska ha rätt till hel ledighet från sin civila anställning för att pröva en anställning som kontinuerligt eller tjänstgörande i Försvarsmakten. En arbetstagare ska ha rätt till sådan ledighet endast en period hos samma civila arbetsgivare. För rätt till ledighet ska krävas att arbetstagaren vid ledighetens början varit anställd hos den civila arbetsgivaren , antingen före provanställningen eller sammanlagt före provanställningen. En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten ska anmäla detta till arbetsgivaren senast före ledighetens början. Om detta inte kan ske, ska anmälan I anmälan ska anges när ledigheten ska påbörjas och hur länge ledigheten är planerad att pågå. En civil arbetsgivare ska ha rätt att skjuta upp ledigheten från tidpunkten för anmälan. Den civila arbetsgivaren ska genast underrätta arbetstagaren om rättigheten utnyttjas. Den civila arbetsgivaren ska på motsvarande sätt kunna skjuta upp den första tjänstgöringsperioden för tjänstgöring, om denna inte inleds med en provanställning. En arbetstagare har rätt till hel ledighet från sin civila anställning för tjänstgöring i en viss internationell militär insats. Utredningens förslag: överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Bland annat Svenskt näringsliv, Rikspolisstyrel- sen och har, som redovisats och behandlats i avsnitt 6.5.1, haft synpunkter på rätten till ledighet generellt. Remissinstanserna har i huvudsak inte haft några särskilda synpunkter på förslaget till ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten eller instämt i utredningens bedömning. Svenskt näringsliv har dock ansett att den civila arbetsgivarens rätt att skjuta upp en anmäld ledighet bör utsträckas och omfatta även annan tjänstgöring, inte bara försöksanställning. Skälen för regeringens förslag Rätt till ledighet för att pröva på en anställning i Försvarsmakten För den som har en pågående civil anställning är det som utredningen konstaterat ett stort steg att påbörja en tidsbegränsad anställning i Försvarsmakten. Både anställningsformen i sig och de speciella arbetsuppgifter som det är fråga om är omständigheter som kan påverka enskilda individers benägenhet att söka sig till en anställning i Försvarsmakten. För att systemet ska kunna fungera som tänkt är det därför, enligt regeringens mening, viktigt att det är möjligt för den enskilde att i enlighet med vad utredningen föreslagit få helt ledigt från en civil anställning för att som kontinuerligt eller tjänstgörande pröva på en anställning i Försvarsmakten. Denna rätt bör gälla också för tjänstgörande eftersom även de flesta tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän inleder sin anställning med befattningsutbildning på heltid. Sådana skäl som redovisats i avsnitt 6.5.1 gör sig gällande även här. Den föreslagna ledigheten syftar således till att möjliggöra för den enskilde att pröva en anställning i Försvarsmakten utan att behöva lämna sin civila anställning. Under denna ledighet kommer arbetstagaren troligen att genomföra sin befattningsutbildning. Den föreslagna bestämmelsen avser endast hel ledighet. Ledighet från civil arbetsgivare för att efter denna inledande prövoperiod som tidsbegränsat anställd tjänstgöra i Försvarsmakten har behandlats i avsnitt 6.5.1. Rätten till ledighet för att pröva en anställning bör vara begränsad . Möjligheten till ledighet för att pröva en anställning ska dessutom vara begränsad till en period hos samma arbetsgivare. Tidsintervallet behöver inte ha omfattat sex hela månader för att räknas som en period. En sådan begränsning är viktig för att säkerställa att den civila arbetsgivaren inte drabbas av flera perioder av ledighet för att samma arbetstagare ska pröva på arbetet som tidsbegränsat anställd hos Försvarsmakten. När det gäller statliga anställningar är det i detta sammanhang den specifika myndighet, där arbetstagaren är anställd och har sin civila anställning, som räknas som samma arbetsgivare. En kontinuerligt tjänstgörande arbetstagare bör efter dessa inte ha någon ytterligare lagstadgad rätt till ledighet av detta skäl från en eventuell civil anställning. Utredningen har pekat på att det får anses rimligt att en arbetstagare som vill vara kontinuerligt tjänstgörande måste bestämma sig i Försvarsmakten om hon eller han vill fortsätta i Försvarsmakten eller återgå till sin civila anställning. Tanken är således inte att kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater eller sjömän ska ha rätt till ledighet från en civil anställning under hela sin anställningstid i Försvarsmakten. En sådan anställning kommer att kunna vara upp till sammanhängande och kan dessutom förnyas och då uppgå till maximalt totalt. Om en civil arbetsgivare är villig att ge en kontinuerligt tjänstgörande arbetstagare en längre ledighet än de lagstadgade sex månaderna står det självklart den civila arbetsgivaren fritt att göra det. Det får dock anses vara en rimlig avvägning att när det gäller lagstiftning stanna vid en rätt till sex månaders ledighet för att pröva på en anställning som kontinuerligt tjänstgörande i Försvars- makten. En annan situation gäller dock när anställning sker för tjänstgöring i en viss internationell militär insats. Tjänstgöringsformen är då den som kontinuerligt tjänstgörande, men avviker i övrigt helt från den längre tidsbegränsade anställning som gäller för sådan tjänstgöring enligt avsnitt 6.3. Regeringen återkommer till denna situation i slutet av detta avsnitt. Villkor för ledighet för provanställning Syftet med möjligheten till ledighet är i detta sammanhang att den enskilde arbetstagaren ska kunna pröva en anställning i Försvarsmakten för att avgöra om hon eller han vill arbeta i Försvarsmakten. rätten till ledighet endast föreslås omfatta en sexmånadersperiod finns det ändå här anledning att ge den civila arbetsgivaren ett skydd genom att villkor för ledigheten uppställs. En civil arbetsgivare behöver kunna vara trygg i att en nyanställd arbetstagare inte genast har rätt att begära ledighet från sin anställning. Rätten till ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten ska inte leda till oskäliga konsekvenser för den civila arbetsgivaren. För den civila arbetsgivaren finns ett uttalat intresse av att inte behöva riskera hamna i en situation där en nyrekryterad person ansöker om ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten. För att uppnå en rimlig avvägning bör således enligt regeringens bedömning krav ställas på att arbetstagaren ska ha varit anställd under viss, inte alltför , för att rätten till ledighet för att pröva på en anställning som kontinuerligt eller tjänstgörande i Försvarsmakten ska gälla. Den som vill vara tjänstledig för att pröva på en sådan anställning i Försvarsmakten ska därför, mot bakgrund av det ovan anförda, ha varit anställd hos sin civila arbetsgivare under antingen eller annars sammanlagt de Detta ska vara en förutsättning för rätt till sådan Är förutsättningarna uppfyllda ska ledighet beviljas, detta gäller även om arbetstagaren i fråga har en tidsbegränsad anställning hos den För att en faktisk kvalifikationstid i enlighet med ovan ska gälla bör den angivna anställningstiden vara uppnådd för ledighetens Det innebär att en anmälan om ledighet ska kunna göras innan kvalifikationstiden de facto har uppnåtts. Om anmälan om ledighet skulle få göras först när kvalifikationstiden hade uppnåtts skulle annars en ännu längre kvalifikationstid än den avsedda gälla i realiteten. god tid skapar dessutom bättre planeringsmöjligheter för den civila Regeringen anser att en arbetstagare, som vill vara ledig från sin civila anställning för att pröva en anställning i Försvarsmakten ska anmäla detta till sin civila arbetsgivare. Så bör ske på motsvarande sätt som vid anmälan om ledighet för tjänstgöring, se avsnitt 6.5.1. ska göras senast före ledighetens början, eller om det inte kan ske, . I samband med anmälan måste arbetstagaren självklart uppge när ledigheten är tänkt att påbörjas och hur länge ledigheten är planerad att pågå. Mot bakgrund av att den civila arbetsgivaren har möjlighet att skjuta upp ledigheten från anmälan (se vidare nedan) bör en arbetstagare, för att vara säker på att få ledigt den önskade tiden, anmäla ledigheten i förväg. Den civila arbetsgivarens rätt att skjuta upp anmäld ledighet Mot bakgrund av att den civila arbetsgivaren har ett berättigat intresse av att dennes verksamhet kan fortgå utan störningar finns det anledning att här överväga ytterligare skyddsmekanismer. En sådan mekanism är möjligheten för en civil arbetsgivare att få skjuta upp anmäld ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten. Svenskt näringsliv har ansett att den civila arbetsgivarens rätt att skjuta upp en anmäld ledighet borde gälla upp och även annan typ av tjänstgöring än provanställning. Regeringen konstaterar att en anställning i Försvarsmakten intar en särställning. försvar är ett samhällsansvar som delas av alla, såväl enskilda som myndigheter, företag och organisationer. Som alltid måste en balans uppnås mellan det ansvar som ska bäras av Försvarsmakten och det ansvar som ska bäras av enskilda individer och samhället i övrigt, inklusive de civila arbetsgivarna. Att ta anställning i Försvarsmakten är ett sätt för den enskilde individen att ta sitt ansvar. anser regeringen att den tid som arbetsgivaren ska få skjuta upp arbetstagarens ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten bör I detta sammanhang kan även noteras att rätten till ledighet för att pröva en anställning i Försvarsmakten är Det får dock anses rimligt att den civila arbetsgivaren även ska ha möjlighet att skjuta upp anmäld ledighet under högst i situationer då det handlar om den första tjänstgöringsperioden för tjänstgöring, om denna inte inleds med I de situationerna får det, som Svenskt näringsliv berört, anses rimligt att den civila arbetsgivaren vid behov kan skaffa sig Om den civila arbetsgivaren beslutar att skjuta upp ledigheten, ska den civila arbetsgivaren genast underrätta arbetstagaren Utredningen har föreslagit att den civila arbetsgivaren i detta läge även ska underrätta Försvarsmakten, men det får anses ligga i sakens natur att den civila arbetsgivaren underrättar arbetstagaren som i sin tur förmedlar beslutet till Försvarsmakten. Ledighet för tjänstgöring i en viss internationell militär insats Som redovisats i avsnitt 6.3 finns ett behov för Försvarsmakten att kunna anställa gruppbefäl, soldater och sjömän med sådan specialistkompetens som behövs för en viss internationell militär insats, särskilt för tjänstgöring i en specifik insats. Även i dessa situationer finns behov av lagstadgad rätt till hel ledighet från en civil anställning. tjänstgöring sker anställningen med stöd av lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser och ger rätt till ledighet med utgångspunkt från regleringen i lagen (1994:2076) om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. En rätt till hel ledighet för tjänstgöring i insatsen bör därför gälla för de motsvarande anställningar som föreslås i denna lag. Innehav av flera statliga anställningar Regeringens förslag: Den som är anställd som tjänstgörande i Försvarsmakten ska få inneha en annan statlig anställning. Utredningens förslag: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inte särskilt berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Även personer med anställning hos annan statlig myndighet än Försvarsmakten kan tänkas bli intresserade av att tjänstgöra i Försvarsmakten. Det är också så att statligt anställda kan ha kompetenser som är intressanta för Försvarsmakten. I fråga om en arbetstagare hos staten som får en ny statlig anställning gäller enligt 11 § första stycket att den första anställningen upphör utan särskild åtgärd, om inte annat följer av kollektivavtal eller, för fullmaktsanställda, av föreskrifter som regeringen meddelat. Detta skulle således innebära att en statligt anställd persons första anställning skulle avslutas utan särskild åtgärd, när denne erhåller en anställning som tjänstgörande i Försvarsmakten, om inte annat reglerats i kollektivavtal. Möjligheten att inneha en annan statlig anställning som en anställning hos Försvarsmakten måste därför regleras särskilt antingen i lagstiftning eller i kollektivavtal. Utredningen har pekat på att det i ALFA (Allmänt löne- och förmånsavtal) finns bestämmelser om ledighet från statliga anställningar. Enligt 1 kap. 9 § ALFA får den som har en anställning som omfattas av avtalet vara ledig för att ha en annan sådan anställning under vissa villkor. Regeringen anser dock att det är av största vikt att det står helt klart att möjligheten att ha en anställning som tjänstgörande gruppbefäl, soldat eller i Försvarsmakten även gäller för statliga anställd personal. Det bör därför komma till uttryck direkt i den här föreslagna lagen att två statliga anställningar, i de här aktuella situationerna, kan upprätthållas parallellt. Regleringen ska alltså innebära att en statligt anställd arbetstagare, som en annan statlig anställning pågår, ska kunna vara anställd som tjänstgörande i Försvarsmakten. Den här aktuella regleringen gäller endast anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. Regeringens förslag: För arbetstagare som är tjänstgörande ska semesterförmåner kunna överföras mellan den civila anställningen och anställningen i Försvarsmakten och tvärt om. För att detta ska fungera ska vissa upplysningar lämnas mellan arbetsgivarna. Vissa särskilda regler ska gälla för förläggningen av semester hos Försvarsmakten och för sparande av semester. Utredningens förslag: överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag var dock mer begränsat. den civila arbetsgivaren ska lägga ut semesterledighet som tjänats in hos Vidare föreslog utredningen att arbetstagaren skulle begära hos Försvarsmakten att semesterlönen som intjänats där ska För det fall ingen sådan begära görs föreslog utredningen att Prop. 2011/12:115 Försvarsmakten ska betala ut semesterlönen månader efter Remissinstanserna: har inte lämnat några särskilda synpunkter på detta område. Skälen för regeringens förslag Semester vid internationella militära insatser Lagreglering om semester finns i semesterlagen (1977:480). Som tidigare nämnts, se avsnitt 5.1.8, finns i lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser ett undantag från vad som annars gäller enligt semesterlagen. Enligt denna specialbestämmelse har arbetstagare under en internationell militär insats inte rätt till en ledighetsperiod av minst . Regeringen anser att semesterlagens regler så långt som möjligt bör gälla för gruppbefäl, soldater och sjömän på samma sätt som för andra anställda. Under en pågående internationell militär insats är det dock vare sig lämpligt eller möjligt för Försvarsmakten att lägga ut semester för en arbetstagare som deltar i insatsen. Det undantag från rätt till sommarsemester som gäller enligt lagen om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser träffar dock redan all personal i insatsen och därmed även de arbetstagare som anställs enligt den här föreslagna lagen. För kontinuerligt anställda i Försvarsmakten behövs i övrigt inte några särskilda regler när det gäller tillämpning av semesterlagen. Semester för tjänstgörande arbetstagare Arbetstagare som är anställda som tjänstgörande i Försvarsmakten kommer ha en civil anställning. Dessa arbetstagare kommer därför att kunna tjäna in semester från två olika arbetsgivare under samma intjänandeår, dels hos Försvarsmakten, dels hos en civil arbetsgivare. För att dessa arbetstagare ska få möjlighet till en sammanhängande årlig betald semester bör semesterförmånerna samordnas. Eftersom semesterlagen endast reglerar förhållandet mellan en arbetsgivare och en arbetstagare bör vissa kompletterande regler om semester införas i den här föreslagna lagen. Semesterförmåner bör samordnas mellan en tjänstgörande arbetstagares båda arbetsgivare tjänstgörande arbetstagare i Försvarsmakten kan ha en anställning hos en civil arbetsgivare. En arbetstagare som på detta sätt omväxlande tjänstgör i två anställningar kan således tjäna in fullt betald semester hos två olika arbetsgivare. En arbetstagare i Försvarsmakten bör ha rätt att så långt som möjligt få del av semesterförmåner på samma sätt som andra arbetstagare. tjänstgörande arbetstagare i Försvarsmakten bör därför semesterförmånerna samordnas så att denne får i princip samma rättighet till semester som andra arbetstagare som t.ex. rätt till fyra veckors betald sammanhängande semester , oavsett om semesterdagarna intjänats i den civila anställningen eller hos Försvarsmakten. Av detta skäl bör regler införas i den föreslagna lagen om att semester som en tjänstgörande arbetstagare tjänat in hos Försvarsmakten ska läggas ut under den civila anställningen av en civil arbetsgivare på samma sätt som om den tjänats in i den civila anställningen. Den civila arbetsgivarens skyldighet bör när det gäller den semester som tjänats in hos Försvarsmakten dock begränsas till en skyldighet att lägga ut semestern. Semesterlönen för den semestern bör utbetalas av Försvarsmakten. En arbetstagare bör dock inte få rätt till längre semester än vad hon eller han skulle ha haft vid endast en anställning. Rätten att ta ut semesterförmåner som intjänats hos Försvarsmakten under den civila anställningen bör därför endast föreligga i den utsträckning som Försvarsmakten inte redan har lagt ut semestern under tjänstgöringen i Försvarsmakten.