prop · H0031d12 · 2012-09-20 00:00:00 — Målet för verksamheten är att den ska bedrivas på ett kostnadseffektivt sätt, hålla en hög säkerhet, tillgodose krav på information och valfrihet samt att staten ska ha en konkurrensneutral relation till bankerna. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 har i uppgift att förvalta och utveckla den statliga betalningsmodellen. Betalningsmodellen omfattar regelverk, föreskrifter, systemlösningar och avtal som är utformade så att staten ska kunna genomföra sina betalningar på ett sätt som är kostnadseffektivt och säkert. Statens betalningsmodell är en kombination av ett centraliserat och decentraliserat ansvar. Det centraliserade ansvaret består bl.a. av övergripande ansvar att upphandla ramavtal för betaltjänster som myndigheterna ska utnyttja, samt av ansvaret för statens centralkonto. har i uppdrag att utbilda och ge stöd till myndigheter i frågor som rör statliga betalningar. föreslår även förändringar och meddelar föreskrifter och allmänna råd som kompletterar förordningen (2006:1097) om statliga myndigheters betalningar och medelsförvaltning. Myndigheterna initierar och tar själva emot betalningar, vilket utgör det decentraliserade ansvaret i den statliga betalningsmodellen. Det är myndighetens eget ansvar att kontrollera och kvalitetssäkra transaktionerna. Myndigheterna är skyldiga att använda ramavtalen för betaltjänster som upphandlat, såvida inte medgett något annat. Nya ramavtal för betaltjänster trädde i kraft . Avtalen med /S , , och gäller fr.o.m. ikraftträdandedatum. Därefter finns möjlighet till förlängning . upphandlades även ett nytt ramavtal för kort- och resekontotjänster. Avtalsperioden är och träder i kraft . Den årliga kundenkät som myndigheterna svarade på 2011 med frågor om internbankens service och tjänster visar goda resultat. Nöjdkundindex steg från 84 till 87 av maximalt 100, vilket översteg mål på 85. Stärkt säkerhet i statens betalningar har beslutat att lägga regeringens skrivelse Stärkt säkerhet i statens betalningar till handlingarna (skr. 2011/12:91, bet. 2011/12:FiU43, rskr. 2011/12:251). I skrivelsen redovisades de åtgärder som vidtagits för att förbättra säkerheten i statens betalningar. De ramavtal för betaltjänster som trädde i kraft har högre säkerhetskrav än tidigare avtal. Bland annat innehåller avtalen beloppsgränser för utbetalningar från myndigheternas bankkonton hos samtliga ramavtalsbanker. Ändringar i betalningsförordningen trädde i kraft och följde i huvudsak förslag. Ändringarna i betalningsförordningen och i anslutande föreskrifter och allmänna råd förtydligar myndigheternas ansvar för sina betalningar. I syfte att få en tydligare bild av de samlade riskerna i statens betalningsmodell inrättades en årlig process att sammanställa dessa risker. I betalningsförordningen gjordes därför ytterligare en ändring med ikraftträdande . Ändringen innebär att alla myndigheter ska analysera de risker som är förknippade med myndigheternas betalningar samt på begäran lämna uppgifter till avseende myndighetens betalningsverksamhet. ska lämna en redogörelse till regeringen avseende de samlade riskerna i den statliga betalningsmodellen. I de fall rapporten innehåller förslag till ändringar på området kommer regeringen att ta ställning till dessa. anslöt sig till dataclearingen, ett masstransaktionssystem som skapar säkrare och effektivare betalningar åt de statliga myndigheterna. Insättningar och uttag från konton i statens internbank kommer att kunna registreras som de genomförts. Regeringen avser att i kommande budgetpropositioner lämna en övergripande redovisning av ytterligare åtgärder som vidtagits för att förbättra säkerheten i statens betalningar. Kostnader för statens betalningar Genom att upphandlar ramavtal för betaltjänster för samtliga myndigheter skapas goda förutsättningar för staten att ställa höga krav på tjänster och service från affärsbankerna. Samma krav hade inte kunnat ställas om varje enskild myndighet ansvarat för sin egen upphandling. Kostnaden för den senaste upphandlingen uppgick till , vilket är betydligt lägre än om varje statlig myndighet hade upphandlat separat. Varje myndighet står själv för kostnaden för de tjänster som de utnyttjar av ramavtalsbankernas betalningstjänster. betalade myndigheterna totalt för de 152 miljoner betalningar som ramavtalsbankerna tillhandahöll. De nya ramavtalen för betaltjänster sänkte genomsnittskostnaden för en statlig betalning avsevärt. Den genomsnittliga kostnaden för en statlig betalning var , vilket är lägre än . Tabell 10.1 Antalet betalningar samt kostnader för betalningar i statens betalsystem (miljoner kr) Antalet internstatliga betalningar har minskat från 2,6 miljoner 2006 till 0,3 miljoner 2011. Genomsnittskostnaden för en internstatlig betalning har även minskat . Den stora minskningen inföll och berodde på att anslagsmedel då började överföras internt i stället för via bank. var 5 594 miljarder Statens internbank erbjuder myndigheter, affärsverk och vissa statliga bolag möjlighet till att låna och placera medel hos . Myndigheternas förvaltningsmedel sätts in på respektive räntekonto i med i regel en tolftedel av årsanslaget . Från räntekontot avräknas de betalningar myndigheten gör. Myndigheternas investeringar i anläggningstillgångar finansieras genom lån hos , inom de låneramar som fastställs i myndigheternas regleringsbrev. Den samlade inlåningen till statens internbank uppgick vid slut till , vilket motsvarar en ökning med jämfört med . Ökningen kan i huvudsak förklaras av allt större behållningar på myndigheternas räntekonton 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 som inlåningen från affärsverken ökade. Den samlade utlåningen till myndigheter, affärsverk och vissa statliga bolag uppgick vid utgången av 2011 till , vilket är en ökning med jämfört med . () är i likhet den största låntagaren. ökade CSN:s lånevolym med till en total lånevolym som uppgick till . utgången av 2011. De lån i utländsk valuta som tog upp för finansieringen av lån till motsvarade vid utgången av 2011 med då gällande valutakurser. Delvis till följd av valutakursförändringar (en starkare krona) har beloppet uttryckt i kronor minskat jämfört med motsvarande belopp 2009. Förberedelser för auktionering av utsläppsrätter deltar i förberedelserna med att upphandla en EU-gemensam plattform för auktionering av utsläppsrätter, som ska vara i bruk . har förordnats som svensk auktionsförrättare, vilket innebär att svara för tilldelning av utsläppsrätter till auktionsplattformen inför auktionering och administration av intäkterna (se vidare utgiftsområde 20 avsnitt 3.5.1). har som övergripande mål att statens skuld ska förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras, som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer (se 5 kap. 5 § budgetlagen [2011:203]). Regeringens riktlinjer för statsskulden Regeringen beslutar om riktlinjer för statsskuldens förvaltning. lämnar förslag till riktlinjer innan regeringen fattar beslut. Förslaget remitteras även till för yttrande. Regeringen beslutar om avvägningen mellan kostnad och risk genom att sätta ramarna för statsskuldsförvaltningen. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Avvägningen görs främst genom besluten om skuldens sammansättning och löptid. När regeringen har fattat sitt riktlinjebeslut ansvarar för att de fastställda ramarna blir vägledande i de strategiska besluten och i den operativa förvaltningen av skulden. sökte regeringen av kostnadsskäl att förkorta statsskuldens löptid. har riktlinjerna förändrats så att statsskuldens löptid blivit längre. Ett skäl till detta har varit den stora osäkerhet som råder till följd av statsfinansiella problem i vissa europeiska länder och de erfarenheter som gjorts när det gäller dessa länders finansiering av förfallande statsskuld. har fungerat väl 20072011 Regeringen utvärderar statens upplåning och skuldförvaltning . Utvärderingen redovisas i en skrivelse som lämnas till . Åren däremellan redovisar regeringen sin preliminära syn på den genomförda statsskuldsförvaltningen i budgetpropositionen. har behandlat skrivelsen Utvärdering av statens 2011/12:104, 2011/12:FiU30, 2011/12:286). Slutsatsen i skrivelsen är att statens upplåning och skuldförvaltning fungerat väl under hela utvärderingsperioden. De kvantitativa målen bedöms ha uppnåtts. Den externa granskare, som anlitat som stöd för utvärderingen, bedömer att uppfyller målsättningen om en kostnadseffektiv statsskuldsförvaltning. Målandelarna för statsskuldens sammansättning har varit valutaskuld och real kronskuld 20072011. Resterande del har utgjorts av nominell kronskuld. Den återstående löptiden för hela statsskulden har ökat från 4,7 till . Den okonsoliderade statsskulden uppgick till vid slut vilket var lägre än vid utvärderingsperiodens början. hade statsskulden sjunkit till . Den lägre statsskulden och en längre återstående löptid innan den ska betalas gör att statsskuldens betydelse för statsfinanserna har minskat den senaste femårsperioden. ger garantier och lån till företag och annan verksamhet efter beslut av och regeringen. Att staten ställer ut en garanti innebär att staten tar på sig betalningsansvaret för det fall företaget inte skulle kunna fullgöra sin betalningsskyldighet. En garanti eller ett lån sker antingen genom särskilda beslut eller genom lagar och förordningar om låneprogram. Målet för garanti- och kreditområdet är bl.a. att ska bidra till att statens risk begränsas och dess rätt tryggas. Genom de ändringar som trädde i kraft har regleringen av statens garanti- och kreditverksamhet blivit mer enhetlig. Den nya budgetlagen tillsammans med förordningen (2011:211) om utlåning och garantier innebär en mer detaljerad reglering på området. Grundprincipen för garanti- och kreditmodellen är att avgiften som tas ut ska motsvara statens förväntade kostnad (inklusive administrativa kostnader), såvida inte beslutat annat. Efter täckning av administrativa kostnader sätts avgifterna in på konto hos , för finansiering av eventuella förluster som uppstår i verksamheten. beslutade om en ram för statliga kreditgarantier till fordonsföretag som söker lån från Europeiska investeringsbanken (EIB). Garantierna får sammantaget uppgå till högst och syftar till att påskynda omställningen till grön teknologi (prop. 2008/09:95, bet. 2008/09:FiU19, rskr. 2008/09:144). beviljades både och lån med statliga garantier. har godkänt villkoren enligt det tillfälliga regelverket för statligt stöd. slutfördes försäljningen av till det nederländska bolaget . I samband med detta ingick avtal om en kreditgaranti för lån om högst () hos EIB. befann sig i en allvarlig likviditetskris vilket gjorde att bolagets produktion stoppades . Detta medförde i sin tur att utbetalningarna av lånet från EIB stoppades. Sammanlagt hade betalats ut. gäldskontoret kom tillsammans med överens om att sänka garantiramen och släppa aktiepanterna i fastighetsbolaget . Fastighetsbolaget kunde då säljas och fick in nödvändig likviditet. Det akuta likviditetsbehovet tillgodosågs även till viss del genom att två kinesiska företag, Trade och Youngman , ansökte om att bli ägare i det nederländska moderbolaget (). Därigenom kunde de betala förskott för framtida leveranser av bilar. Insatserna för att rädda räckte dock inte och lämnade bolaget in en konkursansökan. infriade då den utställda garantin till bolagets EIB-lån på och fick därigenom en fordran på motsvarande belopp på konkursbo. har säkerhet framför allt i form av aktierna i två bolag, Parts och (i konkurs). har dock valt att inte realisera sina säkerheter för att möjliggöra för konkursförvaltarna att sälja hela Saabkoncernen till en och samma köpare. Konkursförvaltarna slutförde försäljningen av merparten av tillgångarna i konkursbolagen , och till (Nevs). Aktierna i ingick inte i försäljningen, utan tillhör fortfarande Saabs konkursbo. har deklarerat att man avser ta aktiepanten i anspråk för att skydda sin fordran. ingick och avtal om en statlig kreditgaranti avseende ett projektlån på högst från EIB. Lånet ska användas till utveckling av nya motorgenerationer och teknik med tydlig miljöprofil vid anläggningarna i och . Lånet kan betalas ut i tre delar varav den första delen på har betalats ut . Lånet ska vara återbetalt 2017. har ytterligare garantier tillkommit för lån hos EIB motsvarande . 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Övriga garanti- och kredituppdrag har i uppdrag att handlägga de krediter till , och som bemyndigat regeringen att besluta om (prop. 2008/09:106, bet. 2008/09:FiU34, rskr. 2008/09:177 och prop. 2010/11:132, bet. 2010/11:FiU36, rskr. 2010/11:310, prop. 2009/10:1, bet. 2009/10:FiU2, rskr. 2009/10:163 samt prop. 2011/12:119, bet. 2011/12:FiU41, rskr. 2011/12:209). Åren 20092011 lånade (motsvarande ) från svenska staten. gjorde två förtida återbetalningar på de nordiska bilaterala lånen och på lån från IMF. För svensk del innebär det att (motsvarande ) har återbetalats. Den första ordinarie återbetalningen förskjuts därmed och kommer att ske . Lånet ska vara slutbetalt . Lånet till har inte betalats ut. ekonomiska läge har stabiliserats varför landet valde att inte utnyttja denna lånemöjlighet. Möjligheten för att utnyttja krediten upphörde . fick även i uppdrag att bistå i utformningen av avtal om krediter till samt ett uppdrag av regeringen att handlägga ett lån till om högst . En första utbetalning gjordes på , motsvarande . , efter och sjunde översyn av stabiliseringsprogram, planeras nästa utbetalning på genomföras. I syfte att stödja svensk exportfinansiering har () en låneram hos . Låneramen uppgår till och har inte utnyttjats. Låneramen har fortsatt betydelse för SEK:s möjligheter att lämna statsstödda exportkrediter till fast ränta, via den s.k. CIRR-finan- sieringen, för att kunna erbjuda långfristig finansiering. Regeringen föreslår därför att låneramen behålls (se utg.omr. 24 avsnitt 4.44.6). De utställda garantierna uppgick sammanlagt till vid utgången av 2011 (exklusive garantier till och insättningsgarantin). 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 minskning med jämfört med . 1 Tillgångar i garantiverksamheten består av behållning på räntekonto i Riksgälden, regressfordringar samt värdet av framtida avgifter. Minskningen berodde till största del på förfall av garantier till och samt att löste Automobils lån till EIB på . stod för av garantiåtagandena. Övriga garantiåtaganden rör främst pensioner till tidigare anställda i statliga myndigheter som omvandlats till bolag (21,), internationella åtaganden (16,), forskning och utveckling (4,) samt finansiering och fastigheter (1,). hade de utställda garantierna ökat med till . Ökningen beror främst på ytterligare garantier för lån hos EIB. tar in avgifter för sina utställda garantier för att täcka framtida förluster. Dessa avgifter, tillsammans med regressfordringar och värdet av framtida avgifter, utgör tillgångarna i garantiverksamheten. uppgick garantireserven till , medan reserveringen för förväntade förluster uppgick till . Tillgångarna var därmed större än avsättningen för förväntade förluster. Ett infriande eller en större risk kan dock medföra att tillgångarna blir mindre än avsättningarna. Vid sidan av detta finns garantier utställda av affärsverk och andra myndigheter på . Utöver åtaganden finns särskilt garantikapital till internationella finansieringsinstitutioner på som hanteras av och . Detta kapital är undantaget garantimodellen och dessa åtaganden hanteras i särskild ordning. utlåning till låntagare utanför staten minskade med till (utlåningen till är inte medräknad). Minskningen kan främst härledas till fler amorteringar . Med en nedskrivning till följd av en förväntad kreditförlust på är lånestocken värderad till . De största låntagarna är , Svensk- Danska broförbindelsen AB (), Swedavia och . I tabell 10.3 redovisas samlade utlåning med kreditrisk inklusive krediten till och . Tabell 10.3 Lån med kreditrisk hos Miljoner kronor, per är garantimyndighet enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti och lagen (1999:158) om investerarskydd. Syftet med insättningsgarantin och investerarskyddet är att bidra till ett stärkt konsumentskydd för allmänhetens insättningar respektive för finansiella instrument. Detta bidrar i sin tur till stabiliteten i det finansiella systemet. Insättningsgarantin finansieras genom årliga avgifter från de drygt 150 institut som är knutna till garantin. För att stärka konsumentskyddet bestämdes det högsta ersättningsbeloppet för insättningsgarantin inom EU till . I höjdes beloppet från till . ändrades insättningsgarantin så att Finans- inspektionen får besluta att den ska träda in när insatta medel inte finns tillgängliga. utlöstes garantin först efter en konkurs. ändrades utbetalningstiden för insättningsgarantin från . uppkom det inte några situationer då insättningsgarantin trädde in. trädde garantin in då den danska banken (med en svensk filial) begärdes i konkurs av en dansk domstol. Fallet omfattade 825 kunder i den svenska filialen och uppgick till en kostnad om sammanlagt . Den årliga avgift som anslutna institut betalar för garantin ska uppgå till av totala garanterade insättningar. Avgiften som betalades in uppgick till , vilket följaktligen var av de garanterade insättningarnas värde vid årsslutet , . Avgifterna placeras i en fond som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Placeringarna görs i statsobligationer och på ett räntebärande konto i . Insättningsgarantifondens samlade värde vid slutet av 2011 var . Avkastningen blev , vilket är en ökning års avkastning på . Ökningen förklaras främst av att räntan på statsobligationer fallit och obligationerna därigenom ökat i värde. Investerarskyddet är begränsat till per kund och institut. Skyddet träder in när ett institut har gått i konkurs och kunden inte kan få ut sina värdepapper eller pengar. Kundens tillgångar i instituten ska dock vara åtskilda från institutets egna tillgångar. Detta innebär normalt sett att kundens tillgångar finns tillgängliga att lämnas ut vid en konkurs. aktiverade inga incidenter investerarskyddet. Däremot fortsatte arbetet med att hantera ersättningsfallet med anledning av (CTA) konkurs som inträffade . uppgick de kostnader som ersättningsfallet medfört för staten till ca . Kostnaderna fördelades mellan de institut som var anslutna till investerarskyddet vid konkurstillfället och fakturerades . 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 En årlig avgift för administrationen av skyddet betalas av de institut som är anslutna till investerarskyddet. Kostnader vid en eventuell aktivering av skydden betalas i stället i efterhand. är stödmyndighet enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut (stödlagen). Uppdraget innebär att får lämna stöd till banker och andra förhindra allvarliga störningar i det finansiella systemet. Stödåtgärderna ska så långt som möjligt vara affärsmässiga och de ska inte heller leda till snedvridning av konkurrensen. Statens långsiktiga kostnader för stödet ska minimeras så att insatserna i möjligaste mån kan återfås. Avslut av två statliga stödprogram Två statliga stödprogram, bankgaranti- och kapitaltillskottsprogrammet, stängdes för nyteckning fr.o.m. . Det statliga bankgarantiprogrammet inrättades av regeringen under finanskrisen (se förordningen [2008:819] om statliga garantier till banker m.fl.). Syftet var att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning och därigenom ge bättre förutsättningar för företag och hushåll som behövde låna pengar. har inga nya garantier ställts ut och inga infrianden har behövt göras. Fem banker hade vid slut kvar garanterade skuldförbindelser. Den samlade garantiportföljen uppgick då till , en minskning från . Volymen fortsatte att minska till . Vid slutet av 2013 förväntas volymen uppgå till . I diagram 10.4 framgår de garanterade volymerna i miljarder kronor om inga nya garantier ställs ut. De sista garantierna förfaller . räknar med att bankgarantiprogrammet kommer generera ett samlat överskott på , baserat på en uppskattning av avgifter under programmets hela livslängd. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Diagram 10.1 Omfattning av åtagandet inom garantiprogrammet Kapitaltillskottsprogrammet inrättades med syftet att undvika en kreditåtstramning genom att möjliggöra för banker och bostadsinstitut att utöka sin utlåning till företag och hushåll. Kapitaltillskott fick endast lämnas till solventa banker och bostadsinstitut och då i form av lån eller aktiekapital. Endast en bank, , har deltagit i programmet, då staten bidrog med i samband med en nyemission i banken. Vid utgången av motsvarade börsvärdet på Nordeaaktierna i nyemissionen . Värdeökningen beror främst på en positiv aktiekursutveckling, men även på att emissionen genomfördes till en kraftig rabatt. gav () ett stödlån. Regeringen rapporterade senast i budgetpropositionen om en pågående tvist i ärendet. CIB:s förra ägare begärde att värdering av CIB och skulle prövas av till kreditinstitut, dvs. det organ för tvistlösning som inrättats enligt stödlagen. gav i sitt beslut rätt i sin bedömning, med undantag av en viss uppjustering av värderingarna av bolagen. En överenskommelse har sedan träffats mellan och som var D. ABs största fordringsägare. Uppgörelsen bestod i att betalade till som medgav den fastställelsetalan som väckt i tingsrätten om att pantövertagandet genomförts korrekt. I samband med försäljningen av CIB kom överens med de nya ägarna om vinstdelning. Ett arrangemang rörande en portfölj norska krediter har inbringat . Ett annat engagemang ger rätt till av överskottet från förbindelsen. Den första utbetalningen för detta engagemang genomfördes och uppgick till . beslutade att inrätta en stabilitetsfond i form av ett konto i . Fonden skapades för att kunna finansiera framtida åtgärder inom ramen för stödlagstiftningen med en obegränsad kredit. Målet är att fonden , dvs. till 2023, ska uppgå till ett genomsnittligt värde på motsvarande av BNP. Vid utgången av uppgick stabilitetsfondens totala behållningar exklusive Nordeaaktierna till . Räknas Nordeaaktiernas bokförda värde med skulle behållningarna i stället uppgå till , eller till om marknadsvärdet används. har lagt om stabilitetsfonden till handlingarna (RiR 2011:26, skr. 2011/12:71, bet. 2011/12:FiU44, rskr. 2011/12:252). I skrivelsen redovisar och kommenterar regeringen de synpunkter om stabilitetsfonden som framför i sin granskningsrapport. En översyn av frågor som rör stabilitetsfonden har inletts inom . Regeringen tillsatte en kommitté med uppdrag att genomföra en översyn av regelverket för hantering av finansiella kriser (dir. 2011:6). I uppdraget ingår bl.a. att utreda och föreslå ett system för stabilitetsfonden med en riskdifferentierad avgift. Kommittén ska även utvärdera för- och nackdelar med en målsatt nivå för stabilitetsfonden. Denna del av uppdraget ska redovisas i ett delbetänkande . Tabell 10.4 Översikt, stabilitetsfonden Kapital, anslag till fonden CIB och MM (netto exkl.förvaltningskostn.) Tillförd ränta på behållning Fondbehållning inkl. Nordea bokfört värde Fondbehållning inkl. Nordea marknadsvärde De förvaltningskostnader som kan hänföras till uppdrag som stödmyndighet tas från stabilitetsfonden. Regeringen sätter upp ett kostnadstak för stödmyndighetens kostnader. uppgick stödmyndighetens förvaltningskostnader till , vilket var lägre än kostnadstaket satt av regeringen på . Kostnadstaket är satt till . uppgick kostnaderna till och för helåret beräknas de till . De ackumulerade kostnaderna för stödmyndigheten från starten av uppdraget uppgår till varav är konsultkostnader. Enligt prognosen beräknas stödmyndighetens förvaltningskostnader uppgå till . Regeringen har för avsikt att fastställa ett tak för stödmyndighetens kostnader även avseende 2013. till kreditinstitut har till uppgift att pröva vissa tvister enligt stödlagen. har även till uppgift att pröva vissa ansökningar och överklaganden enligt lagen om insättningsgaranti.