prop · H00318 · 2012-10-16 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: I promemoria anges att det råder en viss osäkerhet om vad som gäller i de fall en svensk näringsidkare arbetar utomlands och tvärtom. frågan om, och i vilken utsträckning, arbetet utomlands faller in under den i 6 kap. 2 § SFB givna definitionen av uttrycket arbete i . lagrummet anges att vid tillämpningen av bestämmelserna i denna balk avses med arbete i , om inget annat särskilt anges, förvärvsarbete i verksamhet här i landet. Vidare anges att om en fysisk person som bedriver näringsverksamhet har sådant fast driftställe i som avses i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska verksamhet som hänför sig till driftstället anses bedriven här i landet. Enligt uppfattning följer av nämnda lagrum att arbete som en näringsidkare utför i utlandet är att betrakta som arbete i så länge det inte är att hänföra till ett fast driftställe som näringsidkaren Med hänsyn till att bestämmelsens nuvarande utformning lämnar utrymme för olika tolkningar anser att ett förtydligande bör göras. föreslår därför i promemorian att regleringen i 6 kap. 2 § SFB ändras på så sätt att ett nytt stycke tas in i lagrummet i vilket det anges att en fysisk person som bedriver näringsverksamhet ska anses bedriva verksamheten här i landet om den utövas här och inte är att hänföra till personens fasta driftställe utanför , Arbetsförmedlingen och Föreningen Näringsliv avstyrker förslaget. anser att förslaget inte skulle tydliggöra när en fysisk person som bedriver näringsverksamhet ska anses arbeta i . Förslaget riskerar också enligt Försäkrings- kassan att utvidga tillhörigheten till den svenska socialförsäkringen. Därtill saknas en tidsgräns. förslaget är bristfälligt i flera avseenden. Eftersom svensk lagstiftning är subsidiär i förhållande till kan enligt föreningen förslaget endast gälla förhållanden mellan och s.k. tredje land. Regleringen har vidare enligt föreningen stor betydelse för alla inblandade parter och en grundlig utredning bör därför vara självklar innan en lagändring vidtas. Regeringen har i och för sig förståelse för att det i vissa situationer kan vara oklart vad som avses med arbete i i 6 kap. 2 § SFB. Emellertid anser regeringen, i likhet med vad framfört, att förslaget i promemoria inte i erforderlig utsträckning tydliggör vad som avses med arbete i . hör också att det inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) är och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den samordning av de sociala trygghetssystemen samt och rådets förordning (EG) nr 987/09 av den om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr Prop. 2012/13:18 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen som reglerar socialförsäkringstillhörigheten. Om en ändring av regleringen ska ske anser regeringen därför i likhet med Föreningen att en mer grundläggande utredning bör göras. Regeringen anser dock att det inte är lämpligt inom ramen för detta lagstiftningsarbete. 8Allmänt avdrag för obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter Regeringens förslag: Villkoret i 62 kap. 6 § första stycket 2 inkomstskattelagen om att den obligatoriska utländska socialförsäkringsavgiften ska hänföra sig till utfört arbete tas bort. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: Enligt 62 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, ska allmänt avdrag göras för obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter. Detta gäller dock bara om den avgiftsgrundande intäkten ska tas upp till beskattning i för beskattningsåret i fråga, och den skattskyldige på grund av utfört arbete enligt slutligt fastställd debitering eller liknande ska betala avgifterna och avgifterna betalas i enlighet med bestämmelserna i den nordiska konventionen om social trygghet eller till följd av att den skattskyldige enligt Europarlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen ska omfattas av det andra landets lagstiftning om social trygghet. Som angetts i avsnitt 4.4 är obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter som tas ut på t.ex. pension inte avdragsgilla enligt ett avgörande från (RÅ 2006 ref. 55). Orsaken härtill är att domstolen tolkat regleringen i 62 kap. 6 § som att avgift på pension inte är en sådan avgift som betalas på grund av utfört arbete. Regeringen anser, i likhet med vad som föreslås i promemoria, att avdrag bör göras för obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter på t.ex. även 62 kap. 6 § IL är uppfyllda. obligatoriska utländska socialförsäkringsavgiften ska hänföra sig till utfört arbete bör därför tas bort. Förslaget föranleder att 62 kap. 6 § första stycket 2 IL ändras. 2012/13:18 9 Genom förslagen i avsnitt 5 och 6 om att ta ut socialavgifter på inte inkomstbeskattade ersättningar åtgärdas den underfinansiering av bland annat pensionssystemet som uppkommer på grund av diskrepansen avseende rätten till socialförsäkringsförmåner och betalning av socialavgifter. Det går inte att få fram uppgift om hur många socialavgiftsavtal som har ingåtts. Med utgångspunkt från lämnade kontrolluppgifter kan dock vissa beräkningar beträffande avgiftsuttag m.m. göras. Om en utbetald ersättning ska beskattas i ska arbetsgivaren lämna uppgift i ruta 25 (ersättningar som ligger till grund för egenavgifter) på kontrolluppgiften (KU10). För redovisades sådana ersättningar med sammanlagt . I beloppet ingår förutom ersättningar där egenavgifter ska betalas på grund av socialavgiftsavtal även andra ersättningar, t.ex. ersättningar från privatperson, forskarstipendier ( stipendier), ersättningar som är inkomst av tjänst för mottagare med F- skatt och ersättningar för tillfällig vetenskaplig, litterär eller konstnärlig verksamhet ("engångsförfattare", "engångsuppfinnare"). Om det antas att en tredjedel av beloppet avser ersättningar där egenavgifter ska betalas på grund av socialavgiftsavtal innebär förslaget ett utökat uttag av socialavgifter i form av arbetsgivaravgifter (exklusive allmän löneavgift) på (/ 1,2154 x ). Förslaget innebär ett minskat uttag av socialavgifter i form av egenavgifter på . (/ 1,2897 x ). Det totala socialavgiftsuttaget minskar alltså med . Minskningen beror på att den allmänna löneavgiften inte kommer att kunna tas ut. Det minskade avgiftsuttaget ger i sin tur ett utökat underlag för inkomstskatter på samma belopp. Med en marginalskatt på innebär detta att uttaget av inkomstskatter höjs med (x ). Om utbetald ersättning inte ska beskattas i ska arbetsgivaren lämna uppgift i ruta 25 (ersättningar som ligger till grund för egenavgifter) på kontrolluppgiften (KU14). Detta är ersättningar som har rätt att ta ut avgifter på, men inte kunnat göra då beskattning inte sker i . För redovisades sådana ersättningar med . Vid ett antagande om att huvuddelen av ersättningarna avser ersättningar där egenavgifter ska betalas på grund av socialavgiftsavtal innebär förslaget ett utökat uttag av socialavgifter i form av arbetsgivaravgifter (exklusive allmän löneavgift) på ca (/ 1,2154 x ). Sammantaget ger förslaget då ett utökat uttag av socialavgifter och skatter med . Den redovisade ökningen av uttaget av socialavgifter och skatter har beräknats med utgångspunkt i vad som har redovisats i kontrolluppgifter (KU10 respektive KU14). Det kan således finnas ett betydande mörkertal när det gäller de nu aktuella Någon uppskattning av hur stort detta mörkertal är kan Prop. 2012/13:18 dock inte göras. Någon särskild beräkning beträffande näringsidkare som inte ska beskattas i men som ska betala egenavgifter i har inte gjorts, då dessa fall torde vara sällsynta och de ökade intäkterna i form av egenavgifter därför kan antas vara små. Inte heller görs någon beräkning av kostnaderna vad gäller utvidgningen av avdragsrätten för obligatoriska utländska socialförsäkringsavgifter då dessa kostnader kan antas vara små. Dessa två effekter går dessutom åt olika håll och det kan antas att summan av dessa två förändringar sammantaget inte medför annat än marginella offentligfinansiella konsekvenser. Förslaget om ett ändrat system för socialavgiftsavtal berör endast utländska företag. För dessa innebär förslaget att arbetsgivare kommer att, tillsammans med de anställda, behöva se över befintliga socialavgiftsavtal och ta ställning till om avtalen ska fortsätta att gälla och om de behöver förändras. Det är oklart hur många socialavgiftsavtal som finns. Om det antas att det finns 10 000 avtal kan arbetsgivarnas kostnader för att se över dessa avtal enligt promemoria beräknas till en engångskostnad på . FAR anser att denna kostnad, som motsvarar per avtal, är alltför lågt beräknad då arbetsgivare i mycket hög utsträckning anlitar externa konsulter. Regeringen ifrågasätter inte att kostnaderna i enskilda fall kan vara högre än per avtal. Att beakta är dock att det är fråga om en engångskostnad och att om företaget har flera anställda bör samma avtal kunna användas för dessa. Den i promemorian uppskattade totala kostnaden för de utländska företagen om bedöms därför vara rimlig. I och med förslaget om att anställda med socialavgiftsavtal ska betala arbetsgivaravgifter i arbetsgivarens ställe, får den utländske arbetsgivaren en skyldighet att redovisa och betala in avgifterna om den anställde inte fullgör sina skyldigheter. Motsvarande skyldighet för arbetsgivaren att betala avgifterna för anställda med socialavgiftsavtal finns inte . Om man antar att det är av de anställda som registrerats som arbetsgivare som inte fullgör sin skyldighet att betala avgifter, kan arbetsgivarnas administrativa kostnader för att redovisa och betala arbetsgivaravgifter för dessa 400 anställda (av det uppskattade antalet personer med socialavgiftsavtal) beräknas till . Förslaget medför ett utökat uppgiftslämnande för utländska arbetsgivare då kontrolluppgifterna måste kompletteras med uppgift om att socialavgiftsavtal har ingåtts. Arbetsgivarnas kostnader för att lämna denna uppgift i 10 000 kontrolluppgifter kan beräknas till . När det gäller förslaget om egenavgifter då fast driftställe saknas i innebär det en viss ökad administrativ börda och ökade 2012/13:18 kostnader för företagen. Förslaget berör dock endast ett fåtal företag och innebär ökad likabehandling gentemot svenska företag. FAR och Arbetsförmedlingen saknar en analys av förslagets effekter för enskilda anställda. Förslaget att den anställde inte längre ska överta socialavgiftsskyldigheten från arbetsgivaren och betala egenavgifter och allmän löneavgift, utan i stället fullgöra arbetsgivarens skyldighet att betala arbetsgivaravgifter innebär för de som redan har ingått socialavgiftsavtal att avgiften sjunker från nivån för egenavgifter och allmän löneavgift (sammanlagt ) till nivån för arbetsgivaravgifter exklusive allmän löneavgift (21,2013). För en person med en ersättning om (motsvarar med dagens regler en bruttolön på ca ) innebär regeländringen, vid oförändrad bruttoersättning, att ersättningen efter socialavgifter stiger med ca (500 000/1,2154- 500 000/1,2897). För en person med ett engångsuppdrag för vilket personen erhåller i ersättning innebär regeländringen att ersättningen efter socialavgifter stiger med ca . Förändringen innebär alltså en ekonomisk förbättring för de som har ingått socialavgiftsavtal och betalar egenavgifter. Försäkringsmässigt innebär förslaget ingen skillnad. I promemorian uppskattar att de deklarerade ersättningar som faller inom denna kategori uppgick till ca . Förslaget innebär också att det blir möjligt att ta ut avgifter från de som omfattas av det svenska socialförsäkringssystemet men där det inte är möjligt att ta ut egenavgifter eftersom personerna inte är skattskyldiga i . Denna förändring innebär ökade kostnader avseende dessa personer, som måste betalas antingen av arbetsgivaren genom att bruttoersättningen höjs eller av den anställde. I den mån arbetsgivaren står för den ökade kostnaden kan detta innebära att antalet arbetstillfällen minskar något. Detta måste vägas mot konkurrens- och rättviseaspekten i förhållande till de personer som befinner sig i samma situation och som redan betalar avgifterna. Dessa aspekter får här anses väga tyngre. De individer detta gäller, som blir skyldiga att betala avgifterna, har och kommer även fortsättningsvis att ha samma försäkringsskydd som övriga som betalar socialavgifter. Den högre kostnad förslaget innebär för denna grupp är därför endast en korrigering av en brist i det nuvarande systemet. Enligt promemoria uppgick de deklarerade ersättningarna för denna kategori till 2010. Hur många personer som berörs är inte känt. Utifrån de deklarerade beloppen kan dock en uppskattning göras. De totala deklarerade ersättningarna som berörs uppgår enligt ovan till . Ersättningarna kan antas utgöras av en blandning av kortare och storleksordningen 2 000 avtal. Av dessa skulle ca hälften finnas i den kategori som betalar egenavgifter och hälften i den kategori Prop. 2012/13:18 som inte är skattskyldiga i . Att den anställde träder in i arbetsgivarens ställe avseende arbetsgivaravgifter innebär att den anställde är skyldig att registrera sig som arbetsgivare, att redovisa lön och eventuella förmåner i en skattedeklaration samt att betala in arbetsgivaravgifter till . Detta innebär en viss ökad administrativ börda för den enskilde gentemot då egenavgifter ska betalas. I promemorian anger att de föreslagna ändringarna medför vissa ökade kostnader för i samband med införandet samt vissa ökade löpande kostnader. Regeringen bedömer att förslagen endast medför marginella förändringar för och ingår i den anpassning som görs på grund av ny eller förändrad lagstiftning. Eventuella ekonomiska konsekvenser för ska hanteras inom befintliga ramar. För de allmänna förvaltningsdomstolarna bedöms förslagen inte medföra några merkostnader. 10.1Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) Paragrafen upphävs som en följd av att systemet med socialavgiftsavtal ändras. De grundläggande bestämmelserna rörande socialavgiftsavtal har flyttats till 5 kap. 5 § skatteförfarandelagen (2011:1244) och innebär att den utländske arbetsgivarens skyldigheter vad avser redovisning och betalning av arbetsgivaravgifter kvarstår trots att ett socialavgiftsavtal har ingåtts, men att dessa skyldigheter får fullgöras av den anställde. I paragrafen, som är ny, anges hur avgiftsunderlaget för en anställd som ingått ett socialavgiftsavtal med sin utländske arbetsgivare ska beräknas. Beräkningen innebär att ett belopp motsvarande den ersättning som den anställde kan anses ha uppburit för att betala de arbetsgivaravgifter som följer av ett socialavgiftsavtal inte ska ingå i avgiftsunderlaget. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 5.2. Paragrafen som gäller socialavgiftsavtal upphävs, se kommentaren under 2 kap. 8 §. Första stycket delas upp i två punkter. Den första punkten motsvarar första styckets tidigare lydelse och anger att de avgiftspliktiga nettoinkomsterna vid den avgiftsskyldiges inkomstbeskattning ska ingå i avgiftsunderlaget. Av den andra punkten framgår att i avgiftsunderlaget ingår förutom de i den första punkten angivna nettoinkomsterna också sådana avgiftspliktiga inkomster som inte ska inkomstbeskattas i . Av punkten framgår vidare att nettoinkomsten när det gäller dessa inkomster ska beräknas i enlighet med inkomstskattelagens (1999:1229) regler för en obegränsat skattskyldig fysisk person som bedriver motsvarande verksamhet i . Alla avgiftspliktiga inkomster ingår således i avgiftsunderlaget för egenavgifter och det oavsett om de ska inkomstbeskattas i eller inte. I första punkten anges att lagen träder i kraft . De upphävda paragraferna gäller fortfarande för sådan ersättning som har betalats ut respektive inkomst som har uppburits före ikraftträdandet. Detta framgår av andra punkten. Av tredje punkten framgår att den nya bestämmelsen i 2 kap. 25 a § ska tillämpas på sådan ersättning som betalas ut efter . Bestämmelserna i 3 kap. 12 § i sin nya lydelse ska tillämpas på Prop. 2012/13:18 inkomst som uppbärs efter . egenavgifter sammanfaller normalt beskattningsåret med kalenderåret men när så inte är fallet behövs en särskild övergångsbestämmelse. I dessa fall bör, om inte den avgiftsskyldige visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller och hela beskattningsåret. Detta regleras i fjärde punkten. 10.2Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) En följdändring görs i paragrafen med anledning av att det införs en ny paragraf, 12 kap. 36 a §. Som en konsekvens av att anställda som ingått socialavgiftsavtal inte längre ska betala egenavgifter utan i stället arbetsgivaravgifter anges i första stycket att även sådana avgifter får dras av utan någon beloppsmässig begränsning. I paragrafen, som är ny, anges att avdrag ska göras i inkomstslaget tjänst för arbetsgivaravgifter som en fysisk person betalar med anledning av att denne ingått ett socialavgiftsavtal. Avdrag ska göras till den del ersättningen inkomstbeskattas i . Vidare anges att om avgifterna sätts ned, ska motsvarande belopp tas upp i inkomstslaget tjänst det beskattningsår då debiteringen ändras. Paragrafen som gäller allmänt avdrag för debiterade socialavgifter ändras så att den omfattar tre stycken. Första stycket gäller egenavgifter och motsvarar första meningen i den nuvarande lydelsen av paragrafen. Av andra stycket, som är nytt, framgår att allmänt avdrag också ska göras för debiterade arbetsgivaravgifter med anledning av ett socialavgiftsavtal. Detta gäller under förutsättning att avdrag inte ges i inkomstslaget tjänst, se kommentaren till 12 kap. 36 a §. Vidare ska avdrag inte göras om avgifterna kunnat dras av i en utländsk stat. Tredje stycket, som också är nytt, motsvarar andra meningen i paragrafens nuvarande lydelse. Av stycket framgår att om avgifterna som avses i första eller andra stycket sätts ned, ska motsvarande belopp tas upp i inkomstslaget tjänst det beskattningsår då debiteringen ändras. I andra punkten första stycket tas kravet på att fråga ska vara om avgifter som hänför sig till ersättning för utfört arbete bort. avdrag t.ex. ska göras för obligatoriska utländska socialförsäkrings- avgifter på pension om övriga förutsättningar i lagrummet är uppfyllda. De nya bestämmelserna träder i kraft och tillämpas första gången vid beskattningen 2014. 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta I första stycket punkten 11 anges att arbetsgivaravgifter som satts ned genom ändrad debitering ska utgöra skattepliktig inkomst om avdrag har medgetts för avgifterna. Ändringen är en följd av den avdragsrätt för arbetsgivaravgifter som betalas på grund av socialavgiftsavtal som föreslås i den nya 12 kap. 36 a § och 62 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229). Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 5.2. Lagen träder i kraft . 10.4Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Paragrafen ändras på så sätt att hänvisningen i den sista strecksatsen utökas till att avse även 17 §. I paragrafen, som är ny, införs en definition som innebär att uttrycken avgiftspliktig ersättning och avgiftspliktig inkomst har samma betydelse som i 2 kap. 1011 §§ respektive 3 kap. 38 §§ socialavgiftslagen (2000:980). I och med att egenavgifter inte längre ska betalas på ersättningar som omfattas av socialavgiftsavtal finns något behov av att klassificera sådan ersättning som inkomst av annat förvärvsarbete. 8 och 9 §§ I paragraferna ersätts begreppet "skattepliktig" med "avgiftspliktig". Ändringarna är en följd av att systemet med socialavgiftsavtal ändras och tydliggör att pensionsgrundande inkomst också ska beräknas på sådana avgiftspliktiga intäkter som inte beskattas i . I och med att egenavgifter inte längre ska betalas på ersättningar som omfattas av socialavgiftsavtal finns behov av att klassificera sådan ersättning som inkomst av annat förvärvsarbete. Paragrafen ändras så att den omfattar två stycken. Första stycket innehåller dels nuvarande lydelse av paragrafen, dels hur beräkningen av pensionsgrundande inkomst ska göras om ett socialavgiftsavtal har ingåtts och inkomsten inte ska beskattas i enligt inkomstskattelagen (1999:1229). I sådana fall ska den pensionsgrundande inkomsten beräknas med ledning av avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980). Detta innebär att ett belopp motsvarande den ersättning som den anställde kan anses ha uppburit för att betala de arbetsgivaravgifter som följer av ett socialavgiftsavtal inte ska ingå i den pensionsgrundande inkomsten. Detta överensstämmer med att arbetsgivaravgifter inte heller ska betalas på detta belopp (se kommentaren till 2 kap. 25 a § socialavgiftslagen). I andra stycket, som är nytt, klargörs att pensionsgrundande inkomst av annat förvärvsarbete, för vilket den försäkrade enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen inte är skattskyldig ska beräknas med ledning av de uppgifter den försäkrade lämnar i sin inkomstdeklaration. Paragrafens första respektive andra stycke behandlas närmare i avsnitt 5.2 respektive 6.2. De nya bestämmelserna träder i kraft och tillämpas på ersättning som betalas ut respektive inkomster som uppbärs efter . 10.5 Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser rörande socialavgiftsavtal. I första stycket anges förutsättningarna för när ett sådant avtal ska gälla gentemot det allmänna. Till att börja med ska det vara fråga om ett avtal att fullgöra utgivarens (arbetsgivarens) skyldigheter i fråga om redovisning och betalning av arbetsgivaravgifter. Därutöver ska arbetsgivaren sakna fast driftställe i . Avtal som avses i artikel 2012/13:18 21 punkt 2 i och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (förkortad tillämpningsförordningen) omfattas således av regleringen. Även avtal som ingåtts med arbetsgivare utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och kommer att omfattas under förutsättning att arbetsgivaren saknar fast driftställe i . Av bestämmelsen följer vidare att om socialavgiftsavtal ingåtts i enlighet med det ovan sagda ska mottagaren (den anställde) anses som företrädare för utgivaren. I andra stycket anges att i fall då ett socialavgiftsavtal ingåtts ska underlag för kontroll av redovisningen av arbetsgivaravgifterna finnas tillgängligt hos den anställde. Detta kan t.ex. gälla lönespecifikationer. Underlaget ska bevaras efter utgången av det kalenderår som underlaget avser. I tredje stycket anges att ett socialavgiftsavtal inte innebär att arbetsgivaren befrias från sina skyldigheter. Detta innebär att om den anställde inte fullgör sina skyldigheter så kan krav riktas mot arbetsgivaren, t.ex. i fråga om betalning av avgifterna eller att lämna underlag för kontroll av redovisningen. Enligt tredje stycket, som är nytt, ska en anställd som ingått ett socialavgiftsavtal anmäla sig för registrering hos från det att avtalet ingicks. I första stycket klargörs att kontrolluppgift även ska lämnas för sådana skattefria ersättningar och förmåner som är avgiftspliktiga enligt socialavgiftslagen (2000:980). Ändringen föranleds av den ändrade regleringen avseende socialavgiftsavtal. När det gäller kontrolluppgifter som avser ersättningar och förmåner som inte ska inkomstbeskattas men som är avgiftspliktiga enligt socialavgiftslagen (2000:980) ska enligt tredje stycket, som är nytt, värdet på sådan ersättning eller förmån anges särskilt. Ändringen föranleds av den ändrade regleringen avseende socialavgiftsavtal. Av första stycket fjärde punkten framgår att en begränsat skattskyldig fysisk person inte bara ska lämna inkomstdeklaration om den skattepliktiga intäkten uppgår till sammanlagt , utan även om den avgiftspliktiga intäkten uppgår till detta belopp.