prop · H00330 · 2012-10-11 00:00:00 — 2008:121) föreslogs möjligheter att effektivisera statens insatser på kapitalförsörjningsområdet bl.a. genom en sammanslagning Efter en översyn av budgetpropositionen (prop. 2011/12:1, utg.omr. för att förbättra resursutnyttjandet för statens insatser i tidiga skeden och därmed öka kundnytta, tydlighet och effektivitet. vårändringsbudgeten (prop. 2011/12:99, 2011/12:FiU21, 2011/12:282) bemyndigades regeringen att överlåta sina aktier i till som ett steg i att slå samman de två bolagen till ett bolag. Det sammanslagna bolaget bör genom att realisera potentialen för synergier och effektivisering öka fokus på i de allra tidigaste 2012/13:30 investeringsskedena, inte minst när det gäller kunskapsintensiva affärsidéer, och därmed förbättra förutsättningarna för tillväxt i hela landet. Kundnyttan, tillgängligheten och tydligheten ökar genom att marknadskompletterande statlig finansiering, i tidiga faser, samlas hos en aktör med tillräcklig kritisk massa för att upprätthålla och effektivt utnyttja specialiserad kompetens kring affärsutveckling. Bolagets insatser bör bl.a. inkludera marknadskompletterande medel och rådgivning inom affärsutveckling. Som en central aktör för affärs- och företagsutveckling i hela landet blir bolaget viktigt för genomförandet av såväl den nationella innovationsstrategin som andra näringspolitiska insatser. Ett nära samarbete med universitet och högskolor samt deras innovationsstödjande funktioner är en förutsättning för att länka samman alla delar i ett sammanhållet, effektivt och tydligt system för kapitalförsörjning, rådgivning och affärsutveckling av företag. De olika insatserna bör reflektera förutsättningarna för hur innovationer skapas och omsätts i dagens globala kunskapsekonomi. Vidare är bolagets samverkan med Verket för innovationssystem, , , institut och regionala aktörer centralt för att nå regeringens målsättningar på området. Ramvillkor för innovation har stor betydelse för att ska vara attraktivt för investeringar, forskningsprojekt och innovativa verksamheter. En väl fungerande marknad för detta förutsätter relevanta regleringar som underlättar en önskvärd samhällsutveckling och inte ger företag och samhälle onödiga kostnader. Exempel på regleringar och ramvillkor som har stor betydelse för innovationsklimatet är skattesystemets utformning, konkurrenslagstiftning, standarder och immaterialrätt. 11.5.1Immaterialrätten och hantering av immateriella tillgångar Immaterialrätten har utvecklats till ett nyckelområde för tillväxt och konkurrenskraft och utgör en del av ramvillkoren för innovation både inom universitet och högskolor och omgivande samhälle. Immaterialrätten gör det möjligt för den individ eller organisation som utvecklat en ny idé eller skapat något kreativt att skydda rätten att tillgodogöra sig värdet av det nya. Immaterialrätten och de immaterialrättsliga skydden får generellt en ökad betydelse som strategiska verktyg för värdeskapande och nyttiggörande av forskningsbaserad kunskap. Felbedömningar eller avsaknad av strategi vid viktiga vägval om skydd, försvar och hantering av immateriella tillgångar kan resultera i stora värdeförluster. Utveckling och användning av gemensamma standarder har också här en växande betydelse. Immateriella tillgångar och licenser för att använda skyddade tillgångar förekommer i stor utsträckning i sammansatta komplexa system. Ny forskningsbaserad kunskap är en form av immateriell tillgång som blir allt mer betydelsefull som resurs för forskare, forskningsinstitut, offentliga organisationer och företag. Den globala utvecklingen när det gäller kunskapsutveckling, forskningsprocesser och forskningsverktyg ställer allt högre krav på ansvarsfull hantering av känsliga komplexa immaterialrättsfrågor i forskningsverksamheterna. har undertecknat ett internationellt avtal som reglerar tillgång till genetiska resurser och därtill kopplad traditionell kunskap samt rättvis fördelning av den nytta som uppstår vid användningen av dessa resurser. Hanteringen av immateriella tillgångar är en av flera viktiga delar när forskningsresultat kommersialiseras. Ett ensidigt fokus kan resultera i en prioritering av skydd av resurser och en möjlig blockering av andra aktörers tillgång till dessa. Det kan också riskera att forskningen inriktas mot andra områden, där andra aktörer redan äger, eller gör anspråk på att äga forskningsresultat, vilket begränsar värdet av forskningen och därmed möjligheterna att nyttiggöra den. Överträdelser av internationella eller nationella regler för tillgång till genetiska resurser eller traditionell kunskap kan komma att drabba enskilda forskare och forskningsprojekt. Hantering av immateriella tillgångar bör inte begränsas till patenterbara forskningsresultat utan även verka för den tysta kunskap som forskarna besitter. Kunskap i immaterialrätt behövs för att nyttiggörandet av forskningsbaserad kunskap ska bli framgångsrikt och kan vara betydligt bredare än det patenterbara forskningsresultatet. Även icke-patenterbara forskningsresultat har ett stort värde i samhälle och näringsliv, t.ex. designresultat, programvara och databaser. I detta sammanhang är det viktigt att ha en strategisk helhetssyn som kan säkerställa utrymmet för den fria forskningen och öka samhällsnyttan av de offentliga forskningsinvesteringarna. Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () pekar i sin underlagsrapport och innovation statens styrning av högskolans samverkan och nyttiggörande på att förmågan hos universitet och högskolor att hantera immateriella tillgångar måste utvecklas i takt med den globala utvecklingen. I konstateras att inte har följt med i den harmonisering och utveckling av området som sker på EU-nivå, inklusive tillämpningen av Europeiska kommissionens rekommendationer och uppförandekod för hantering av immateriella rättigheter och tillgångar i kunskapsöverföring. Mot denna bakgrund anser regeringen att kunskapsnivån om immaterialrätten bland forskare, i forskargrupper och forskningsmiljöer, bör omfatta förståelse för hur immaterialrätt och immateriella tillgångar kan användas som strategiska verktyg för forskningsplanering och i nyttiggörande av forskningsbaserad kunskap. I detta sammanhang spelar samarbete mellan universitet och högskolor och nationella myndigheter såsom Patent och registreringsverket en relevant roll. I en global och sammanflätad kunskapsekonomi som kräver nya arbetssätt är det en utmaning att förstå, skydda och strategiskt använda sina immateriella tillgångar. När villkoren för branscher, marknader och 2012/13:30 teknik förändras snabbt blir det allt viktigare för företag, inte minst mindre företag, och innovatörer att i sina affärsstrategier ha överblick och kontroll över de immateriella tillgångarna. Kraven ökar både på företagens egen kompetens och på kompetens och kunskap hos stödjande rådgivare och experter i innovationssystemen. Det gäller inte minst för de utvecklings- och innovationsintensiva verksamheterna inom kulturella och kreativa sektorer som särskilt kännetecknas av en hög grad av immateriellt skyddsvärda tillgångar. Det är viktigt att de individer som bedriver forskning och utveckling och de företag och andra aktörer som deltar i innovationsprocesser, har ingående och tillräcklig kunskap om standardiseringsarbete och immaterialrättsligt skydd samt om hantering av de immateriella tillgångarna som strategiskt affärsverktyg. Skyddet av svenska uppfinningar är av avgörande betydelse för svensk innovationskraft. Det finns annars risk att de i allt större utsträckning hamnar utanför och framför allt i länder utanför EU. För att möta behoven av ökad kompetens på immaterialrättens område har regeringen gjort insatser för att stödja framför allt kunskapsintensiva små och medelstora företag med anpassad finansiering, rådgivning och kompetenshöjning för affärsstrategisk hantering av immateriella tillgångar genom uppdrag till Verket för innovationssystem och (N2011/2210/FIN och N2011/6169/FIN). På regeringens uppdrag har också en utredning gjorts om möjligheten att ge in nationella patentansökningar på engelska. Betänkandet Nationella patent på engelska? (SOU 2012:19) lämnades . I betänkandet föreslås att nationella svenska patentansökningar ska kunna behandlas och beviljas på engelska av för att förenkla för företagen och minska kostnaderna för att söka patent i flera länder. Genom att får bevilja svenska patent på engelska kan, enligt utredningen, den som vill använda en ansökan skriven på engelska, ansöka om patent hos såväl som hos t.ex. det Europeiska patentverket eller , utan att behöva översätta ansökningen i sin helhet. Förslaget innebär också att språkbestämmelserna för nationella patent harmoniseras med vad som gäller för europeiska patent som görs giltiga i . Förslaget bereds i . 11.5.2Skatteincitament för forskning och utveckling Regeringen beslutade att tillsätta en kommitté, (Fi 2011:01), med uppdrag att se över beskattningen av bolag (dir. 2011:1). Som en del av uppdraget ska kommittén belysa de svenska reglerna om avdrag för forskning och utveckling samt lämna förslag på skatteincitament för forskning och utveckling, utöver de avdragsmöjligheter som redan ges i befintlig lagstiftning. delbetänkande med förslag när det gäller skatteincitament för forskning och utveckling lämnades (SOU 2012:66). Avdragsrätt för gåvor till forskning Regeringens bedömning: Skattereduktion för privatpersoners gåvor till forskning bör inte införas . Utredningens förslag i betänkandet Skatteincitament för gåvor till forskning och ideell verksamhet (SOU 2009:59): Överensstämmer inte med regeringens bedömning. Utredningens förslag, i nu aktuell del, innebär att den som ger en gåva till en godkänd gåvomottagare kan få en skattereduktion. kan efter ansökan förklara att en sökande är godkänd som gåvomottagare. De föreslagna villkoren är att ett universitet eller en högskola som omfattas av högskolelagen (1992:1434), eller en enskild utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina, kan godkännas som gåvomottagare. Förutsättningarna är att universitet, högskolor eller den enskilde utbildningsanordnaren som bedriver vetenskaplig forskning gör sannolikt att man kommer att använda gåvorna på det sätt givarna avsett, och att förhållandena i övrigt inte talar emot ett godkännande. En sammanfattning av utredningens förslag finns i bilaga 11. Skälen för regeringens bedömning: Betydelsen av forskning för ekonomisk och samhällelig utveckling är allmänt erkänd. Studier visar att den kunskap som genereras genom forskning och utveckling har inverkan inom såväl teknologiska, ekonomiska, kulturella som sociala områden. Att främja forskning är således ett angeläget samhälleligt intresse. är därför ett av de länder i världen som satsar mest resurser på forskning och utveckling i förhållande till BNP. Sannolikt skulle privatpersoners gåvor för forskning öka om en skattereduktion infördes. Betydande tillskott har dock tillförts forskningen genom de satsningar som presenterats i propositionen Ett lyft för forskning och innovation (prop. 2008/2009:50). Vidare avses ytterligare medel tillföras under 20132016 i enlighet med de bedömningar som görs i denna forsknings- och innovationsproposition. Mot bakgrund av detta bör det nu inte införas en skattereduktion för privatpersoners gåvor till forskning. Standardisering är ett effektivt instrument för att främja innovationer som kan användas redan på forskningsstadiet. Standardisering är ofta en förutsättning för nyttiggörande, kommersialisering och spridning av en produkt eller en tjänst. Tidig utveckling av standarder inom områden som miljö, it eller nanoteknik kan underlätta framväxten av nya marknader och därmed driva innovation. Det kan ske genom exempelvis ambitiösa krav på ekodesign samt energi- och miljömärkning som tas fram inom EU till stöd för konsumentens möjlighet att göra hållbara val. Standarder bidrar också till att sprida innovationer i ekonomin. Standardisering möjliggör interoperabilitet och främjar samarbete och utbyte av kunskap kring teknik eller metoder mellan olika parter. 2012/13:30 går ofta att lösa, men den stora utmaningen ligger i samarbetet kring ekonomiska förutsättningar. För att olika system ska fungera tillsammans måste alla intressenter enas om ett gemensamt sätt att gå tillväga. Att använda standardisering som instrument kan vara avgörande redan på forskningsstadiet och kan då utgöra nyckeln till ett effektivt samarbete som leder till fler innovationer och högre tillväxt. Standardiseringen sker allt närmare utvecklingsarbetet. Detta gäller framför allt inom itområdet, där det ibland sammanfaller helt. Regelverk som bygger på standarder kan underlätta affärsutvecklingen för såväl enskilda företag som internationella samarbeten om angelägna samhällsmål. Standardisering kan ibland vara ett komplement till immaterialrättsliga skydd då företag vill etablera en ny vara eller tjänst. För att nå ut på marknaden med en innovation är det avgörande att arbeta proaktivt. Genom att inkludera standardiseringsperspektivet från början och därmed delta i standardiseringsarbete i forsknings- och innovationsfasen, kan en avgörande fördel med positiva effekter på konkurrenskraft och tillväxt skapas. Detta innebär dels ett ökat inflytande i själva standardiseringsarbetet, dels att resultatet, dvs. själva standarden, utformas på önskvärt sätt. Genom att delta i den internationella standardiseringen påverkar svenska företag den kommande standarden och kan därför tidigt anpassa sin produktion utifrån standardens innehåll. De flesta stora och medelstora svenska industriföretag har förstått sambandet mellan tillväxt och standardisering. När det däremot gäller tjänstesektorn och mindre aktörer på industrisidan är kunskapen om, och förståelsen för, standardisering en viktig komponent för innovationers nyttiggörande, kommersialisering och spridning relativt låg. Ett ökat samarbete kring standarder och standardisering mellan universitet och högskolor, standardiseringsorganisationer, företagarorganisationer och myndigheter behövs för att svenska innovationer ska kunna omhändertas och medverka till en ökad sysselsättning och tillväxt. 11.6 för forskning, utveckling och innovation En väsentlig förutsättning för statlig samfinansiering av forskning som bedrivs av företag är . Enligt dessa är statliga stöd till företag i princip förbjudna. Kontrollen av statliga stöd inom EU är en viktig del av konkurrenspolitiken och ett nödvändigt skydd för effektiv konkurrens och fri handel. Genom ett gemensamt regelverk är syftet att nå lika konkurrensvillkor för företagen inom EU och förhindra att medlemsstaterna deltar i en kostsam bidragskapplöpning, som i längden skulle vara ekonomiskt ohållbart för enskilda medlemsstater. Syftet med statsstödsreglerna för forskning, utveckling och innovation Statliga stöd snedvrider konkurrensen som en hård konkurrens är av avgörande betydelse för en marknadsdriven stimulans av investeringar i forskning, utveckling och innovation. begränsa konkurrenssnedvridningarna måste statliga stöd därför utformas I annat fall kan de bli kontraproduktiva och leda till mindre satsningar på forskning, utveckling och innovation och lägre ekonomisk tillväxt. Om stödet leder till en uppmjukad budgetdisciplin hos stödmottagaren, kan det också leda till att stödmottagarens incitament till innovationer minskar. Vidare kan det statliga stödet hjälpa ineffektiva företag eller göra det möjligt för mottagaren att ytterligare befästa ett utestängande agerande eller sin dominerande ställning på marknaden. Rättslig grund för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation I fördraget om Europeiska unionens funktionssätt regleras statsstödsreglerna i artiklarna 107109. Av artikel 107.1 framgår att stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, inte är tillåtet om stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Med statliga medel menas alla offentliga medel, dvs. även t.ex. kommunala. I artikel 107.2107.3 anges också en mängd undantag från detta förbud, bl.a. för stöd som lämnas för att underlätta utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner. Enligt artikel 108 ska Europeiska kommissionen fortlöpande granska alla stödåtgärder som medlemsstaterna vidtar. Medlemsstaterna är också skyldiga att underrätta kommissionen om sina planer på att ändra gamla stödåtgärder eller vidta nya. Kommissionen har utfärdat ett antal förordningar på området. Kommissionen har också antagit riktlinjer, rekommendationer, rambestämmelser m.m. för att underlätta tolkningen och tillämpningen av statsstödsreglerna. I gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation (EUT C 323, 30.12.2006, s. 1) fastställs kommissionens kriterier för bedömning av om ett statligt stöd är förenligt med den gemensamma marknaden. Europeiska kommissionens bedömning av stödets förenlighet med den gemensamma marknaden innebär främst en avvägning mellan stödets positiva effekter å ena sidan genom att det bidrar till att väldefinierade mål av gemensamt intresse uppnås och dess negativa effekter å den andra genom att det leder till snedvridning av konkurrensen och handeln, vilket kallas ett avvägningstest. Avvägningen sker i tre steg utifrån följande huvudfrågor: Har det statliga stödet ett klart definierat mål av gemensamt intresse? Är stödet utformat så att detta mål kan uppnås? Är snedvridningen av konkurrensen och effekterna på handeln begränsade så att det sammanlagda resultatet blir positivt? För att ett stöd ska kunna förklaras förenligt av kommissionen måste det vara nödvändigt och proportionerligt för att uppnå ett visst mål av gemensamt intresse t.ex. ökad verksamhet inom forskning, utveckling och innovation. Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation I de nu gällande rambestämmelserna utvidgades de tidigare möjligheterna till stöd för forskning, utveckling och innovation. Rambestämmelserna fastställer villkor för stöd till bl.a. forsknings- och utvecklingsprojekt, tekniska genomförbarhetsstudier, immateriella rättigheter, nystartade innovativa företag, process- och 2012/13:30 organisationsinnovation inom tjänstesektorn, innovationsrådgivningstjänster, inhyrning av högkvalificerad personal samt stöd till innovationsmiljöer. För forsknings- och utvecklingsprojekt finns bl.a. villkoren att stödet måste omfattas av en eller flera av forskningskategorierna grundforskning, industriell forskning och experimentell utveckling. Det finns dessutom stödnivåer beräknade på grundval av projektets stödberättigade kostnader och som inte får överstigas och varierar mellan . Vilka kostnader som får vara stödberättigade finns definierat. Det gäller t.ex. personalkostnader, kostnader för utrustning, byggnader, mark, kontraktsforskning, patent och material. Revidering av rambestämmelserna för forskning, utveckling och innovation De nu gällande rambestämmelserna för forskning, utveckling och innovation gäller . Kommissionen har därför inlett ett arbete med att revidera rambestämmelserna med syftet att ha nya rambestämmelser i kraft . Som utgångspunkt för detta arbete har kommissionen i sitt meddelande om 2020 angett att forskning, utveckling och innovation är en mycket viktig del av strategin för tillväxt och sysselsättning. Vidare framhåller kommissionen i sitt meddelande om innovationsunionen, som är ett av de sju s.k. flaggskeppsinitiativen i 2020-strategin, hur viktigt det är att förbättra ramvillkoren och tillgången till finansiering för forskning och innovation så att innovativa idéer kan omvandlas till produkter och tjänster som skapar tillväxt och arbetstillfällen. deltar aktivt i arbetet med att revidera rambestämmelserna. Inom ramen för det samråd som kommissionen genomför har bl.a. anfört att statliga stöd har en viktig roll att spela när det gäller att uppväga marknadens misslyckanden. Dessutom finns det empiriskt underlag för att statliga stöd är ett effektivt instrument endast om de omgivande förutsättningarna är gynnsamma. Det måste t.ex. finnas ett fungerande system för immateriella rättigheter, ett företagsvänligt klimat med regler som främjar forskning och innovation samt en finansmarknad som ger nödvändigt stöd. Inom ramen för den pågående revideringen av rambestämmelserna om forskning, utveckling och innovation har välkomnat förenklade regler och kortare handläggningstider, men poängterat att ett generellt problem är att medlemsstater med större ekonomisk kapacitet kan bevilja stöd i högre utsträckning än andra, vilket kan leda till snedvriden konkurrens. Ett annat problem är att större företag ofta har större möjligheter att söka stöd. Små och medelstora företag upplever ofta stödansökningsprocessen som osäker och byråkratisk. erfarenhet är att de nuvarande rambestämmelserna för forskning, utveckling och innovation ger adekvata instrument för finansiering av dessa områden. Ett annat område omgärdat med frågetecken är samarbeten mellan forskningsorganisationer och företag, vilka kan innehålla indirekt statligt stöd om de resultat som skapas av forskningsorganisationer i sådana samarbeten överförs till företag på förmånligare villkor än vad som skulle ske under normala marknadsvillkor. verkar här för Prop. 2012/13:30 tydligare regler. Det globala konkurrenstrycket kräver att de regionala innovationsmiljöerna utvecklas vidare för att stärka näringslivets konkurrensförmåga och den offentliga sektorns innovationsförmåga. Centralt för en sådan utveckling är en bättre samverkan mellan olika regionala aktörer och nationella aktörer som verkar både med ett regionalt, nationellt och internationellt perspektiv. Det finns många aktörer på regional och nationell nivå, såväl inom offentlig sektor som i näringslivet och civilsamhället, som har viktiga roller för att främja innovationskraft. Eftersom innovationsprocesser är komplexa, krävs en samsyn som grund för fortsatta gemensamma strategiska och långsiktiga insatser. En viktig del i att utveckla innovationspolitiken är därför att skapa väl fungerande arenor för dialog och samordning mellan olika områden och mellan nivåer: lokalt, regionalt, nationellt och internationellt. I denna utvecklingsprocess är ledarskapet på olika nivåer av stor betydelse. Innovationspolitiken bygger på kunskap och förmåga att ta tillvara lärdomar och goda exempel regionalt, nationellt och från andra länder. Systematiskt lärande genom exempelvis uppföljningar och utvärderingar av genomförda insatser är viktigt för att bidra till en ökad uppmärksamhet på resultat och effekter. I de nuvarande svenska regionala strukturfondsprogrammen för perioden 20072013 har det beslutats om av EU:s medel till forsknings-, innovations- och entreprenörskapsinsatser för att stärka den hållbara regionala tillväxten. En del av detta arbete har varit att bygga upp innovativa miljöer tillsammans med universitet och högskolor. Från periodens början har sådana projekt, motsvarande av EU-medlen, genomförts av universitet och högskolor. Följeforskningen, dvs. utvärderingen av nuvarande svenska strukturfondsprogram pekar på att projekten i nästa programperiod i högre grad måste karaktäriseras av aktivt ägarskap, samverkan och utvecklingsinriktat kontinuerligt lärande för ett effektivare genomförande av strukturfondsprogrammen. Utgångspunkten för förslag om bl.a. sammanhållningspolitiken (strukturfonderna) och ramprogrammet för forskning och innovation (Horisont 2020) inför nästa programperiod 20142020 är ett svar på de målsättningar som bestämts för 2020 för smart, hållbar och inkluderande tillväxt. Det innebär bl.a. att strukturfondsprogrammen under nästa programperiod i ännu högre grad kommer att inriktas mot åtgärder som stärker innovationskraften hos företag och för att utveckla innovativa miljöer.