prop · GZ03110 · 2012-03-19 00:00:00 — d)om det avgörande som meddelats i ursprungsstaten inte kan erkännas eller förklaras verkställbart i den fördragsslutande stat där ett förfarande för ett ändrat eller nytt avgörande övervägs. Detta kapitel ska tillämpas på avgöranden om underhålls skyldighet som meddelats av en rättslig eller en administrativ myndighet. Begreppet avgörande ska även omfatta en förlikning eller ett avtal som har ingåtts inför eller godkänts av en sådan myndighet. Ett avgörande kan inbegripa automatisk justering genom indexering och krav på betalning av utestående ford ringar, retroaktivt underhåll eller ränta samt fastställande av kostnader och avgifter. L 192/56 Europeiska unionens officiella tidning 2.Om ett avgörande inte enbart rör underhållsskyldighet ska detta kapitel inverka endast på de delar av avgörandet som rör underhållsskyldighet. 3.Vid tillämpning av punkt 1 avses med administrativ myn dighet ett offentligt organ vars beslut enligt lagen i den stat där organet är etablerat a)kan bli föremål för överklagande till eller förnyad prövning av en rättslig myndighet, och b)har liknande giltighet och verkan som ett avgörande av en rättslig myndighet i samma fråga. 4.Detta kapitel ska även tillämpas på avtal om underhålls bidrag enligt artikel 30. 5.Bestämmelserna i detta kapitel ska tillämpas på framställ ningar om erkännande och verkställighet som görs direkt till en behörig myndighet i den berörda staten i enlighet med artikel 37. Grunder för erkännande och verkställighet Ett avgörande som meddelats i en fördragsslutande stat (ursprungsstaten) ska erkännas och verkställas i andra fördrags slutande stater om a)svaranden hade sin hemvist i ursprungsstaten när talan väck tes, b)svaranden har godtagit den berörda myndighetens behörig het, antingen uttryckligen eller genom att gå i svaromål utan att bestrida behörigheten vid första möjliga tillfälle, c)den underhållsberättigade hade sin hemvist i ursprungsstaten när talan väcktes, d)det barn som beviljats underhållsbidrag hade hemvist i ur sprungsstaten när talan väcktes, förutsatt att svaranden har bott tillsammans med barnet i den staten eller har varit bosatt i den staten och betalat underhåll för barnet där, e)parterna skriftligen har avtalat om behörigheten, med undan tag för tvister som rör underhållsskyldighet mot barn, eller f)avgörandet har meddelats av en myndighet som utövat sin behörighet i ett ärende om någons rättsliga status eller för äldraansvar, såvida inte denna behörighet grundade sig en bart på den ena partens medborgarskap. 2.En fördragsslutande stat får, i enlighet med artikel 62, anmäla ett förbehåll med avseende på punkt 1 c, e eller f. 3.En fördragsslutande stat som anmäler ett förbehåll enligt punkt 2 ska erkänna och verkställa ett avgörande om lagen i den staten, under motsvarande faktiska omständigheter ger eller skulle ha gett de egna myndigheterna behörighet att meddela ett sådant avgörande. 4.En fördragsslutande stat som till följd av ett förbehåll enligt punkt 2 inte kan erkänna ett avgörande ska, om den underhållsskyldige har hemvist i den staten, vidta alla lämpliga åtgärder för att utverka ett avgörande till förmån för den un derhållsberättigade. Detta gäller inte direkta framställningar om erkännande och verkställighet enligt artikel 19.5 eller sådana underhållsanspråk som avses i artikel 2.1 b. 5.Ett avgörande till fördel för ett barn , som inte kan erkännas uteslutande på grund av ett förbehåll avseende punkt 1 c, e eller f, ska godtas som grund för barnets rätt att komma i fråga för underhållsbidrag i den anmodade staten. 6.Ett avgörande ska erkännas endast om det har verkan i ursprungsstaten, och ska verkställas endast om det är verkställ bart i ursprungsstaten. Avskiljande samt erkännande och verkställighet till viss del 1.Om den anmodade staten inte kan erkänna eller verkställa hela avgörandet, ska den erkänna eller verkställa varje sådan avskiljbar del av avgörandet som kan erkännas eller verkställas. 2.Det är alltid möjligt att ansöka om erkännande eller verk ställighet till viss del av ett avgörande. Skäl för att vägra erkännande och verkställighet Erkännande och verkställighet får vägras om a)erkännande och verkställighet av avgörandet är uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen (ordre public) i den anmodade staten, b)avgörandet har utverkats genom svikligt förfarande i sam band med rättegången, c)en rättegång mellan samma parter om samma sak pågår vid en myndighet i den anmodade staten och detta förfarande inleddes först, d)avgörandet är oförenligt med ett avgörande mellan samma parter om samma sak som meddelats i den anmodade staten eller en annan stat, förutsatt att det sistnämnda avgörandet uppfyller de nödvändiga villkoren för att det ska kunna erkännas och verkställas i den anmodade staten, e)i ett fall där svaranden har uteblivit eller inte varit företrädd vid förfarandet i ursprungsstaten, när i)svaranden, då lagen i ursprungsstaten föreskriver att denne ska underrättas om förfarandet, inte har underrät tats på vederbörligt sätt och inte har fått tillfälle att yttra sig, eller ii)svaranden, då lagen i ursprungsstaten inte föreskriver att denne ska underrättas om förfarandet, inte har under rättats om avgörandet på vederbörligt sätt och inte har fått tillfälle att invända mot eller överklaga avgörandet på faktisk och rättslig grund, eller Europeiska unionens officiella tidning L 192/57 f) avgörandet har meddelats i strid med artikel 18. Förfarande för en ansökan om erkännande och verkställighet 1.Om inget annat följer av bestämmelserna i denna kon vention ska förfarandena för erkännande och verkställighet reg- leras av lagen i den anmodade staten. 2.Om en ansökan om erkännande och verkställighet av ett avgörande har gjorts genom centralmyndigheter i enlighet med kapitel III, ska den anmodade centralmyndigheten utan dröjsmål antingen a)vidarebefordra ansökan till behörig myndighet, som utan dröjsmål ska förklara avgörandet verkställbart eller registrera det för verkställighet, eller b)själv vidta sådana åtgärder, om den är behörig myndighet. 3.Om ansökan görs direkt till en behörig myndighet i den anmodade staten i enlighet med artikel 19.5, ska den myndig heten utan dröjsmål förklara avgörandet verkställbart eller regi strera det för verkställighet. 4.En verkställbarhetsförklaring eller registrering får inte väg ras på annan grund än den som anges i artikel 22 a. skede har varken sökanden eller motparten rätt att yttra sig. 5.Sökanden och motparten ska underrättas om verkställbarhetsförklaringen eller registreringen enligt punkterna 2och 3, eller om en vägran av detta enligt punkt 4, och ges möjlighet att invända mot eller överklaga beslutet på faktisk och rättslig grund. 6.En invändning eller ett överklagande ska ges in från underrättelsen enligt punkt 5. Om den klagande parten inte är bosatt i den fördragsslutande stat där verkställ barhetsförklaringen eller registreringen gjordes eller vägrades, ska en invändning eller ett överklagande ges in från underrättelsen. 7.En invändning eller ett överklagande får endast avse föl jande: a)skälen för att vägra erkännande och verkställighet enligt artikel 22, b) grunderna för erkännande och verkställighet enligt artikel 20, c) äktheten av eller helheten hos handlingar som översänts i enlighet med artikel 25.1 a, b eller d eller 25.3 b. 8.En invändning eller ett överklagande från en motpart får också grundas på att skulden har betalats, i den utsträckning som erkännandet och verkställigheten avser redan förfallna be talningar. 9.Sökanden och motparten ska utan dröjsmål underrättas om det beslut som fattats till följd av invändningen eller över klagandet. 10.Ett efterföljande överklagande, om ett sådant är tillåtet enligt lagen i den anmodade staten, ska inte leda till att verk ställigheten skjuts upp, såvida det inte föreligger särskilda om ständigheter. Vid avgörande av frågor rörande erkännande och verk ställighet, inklusive överklaganden, ska den behöriga myndighe ten agera skyndsamt. Alternativt förfarande för en ansökan om erkännande och verkställighet 1.Utan hinder av vad som sägs i artikel 23.223.11 får en stat, i enlighet med artikel 63, förklara att den kommer att till lämpa det förfarande för erkännande och verkställighet som föreskrivs i den här artikeln. 2.Om en ansökan om erkännande och verkställighet av ett avgörande har gjorts genom centralmyndigheter i enlighet med kapitel III ska den anmodade centralmyndigheten utan dröjsmål antingen a)vidarebefordra ansökan till behörig myndighet, som ska fatta beslut i anledning av ansökan om erkännande och verkstäl lighet, eller b)själv fatta sådant beslut, om den är behörig myndighet. 3.Ett beslut om erkännande och verkställighet ska meddelas av den behöriga myndigheten efter att motparten på vederbör ligt sätt och utan dröjsmål har underrättats om förfarandet och båda parter har beretts tillräcklig möjlighet att yttra sig. 4.Den behöriga myndigheten får på eget initiativ pröva de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i artikel 22 a, c och d. Myndigheten får pröva samtliga grunder som anges i artiklarna 20, 22 och 23.7 c, om dessa har gjorts gällande av motparten eller om de i enlighet med artikel 25 framlagda handlingarna vid granskning ger upphov till tvivel beträffande dessa grunder. 5.Vägran att erkänna och verkställa ett avgörande får också grundas på att skulden har betalats, i den utsträckning som erkännandet och verkställigheten avser redan förfallna betal ningar. 6.Ett efterföljande överklagande, om ett sådant är tillåtet enligt lagen i den anmodade staten, ska inte leda till att verk ställigheten skjuts upp, såvida det inte föreligger särskilda om ständigheter. 7.Vid avgörande av frågor rörande erkännande och verkstäl lighet, inklusive överklaganden, ska den behöriga myndigheten agera skyndsamt. En ansökan om erkännande och verkställighet enligt artikel 23 eller artikel 24 ska åtföljas av följande: a)det fullständiga avgörandet, b)en handling som fastställer att avgörandet är verkställbart i ursprungsstaten och, om en administrativ myndighet har meddelat avgörandet, en handling som fastställer att kraven enligt artikel 19.3 är uppfyllda, såvida inte den berörda sta ten, i enlighet med artikel 57, har gett till känna att avgö randen som fattas av dess administrativa myndigheter alltid uppfyller dessa krav, L 192/58 Europeiska unionens officiella tidning c)om motparten har uteblivit eller inte varit företrädd vid för farandet i ursprungsstaten, en eller flera handlingar som, i förekommande fall, antingen intygar att motparten vederbör ligen har underrättats om förfarandet och haft möjlighet att yttra sig, eller vederbörligen har underrättats om avgörandet och haft möjlighet att bestrida eller överklaga det på faktisk och rättslig grund, d)om det behövs, en handling som visar utestående fordringar med uppgift om beräkningsdatum, e)om det behövs, en handling innehållande information för att göra beräkningarna i fråga, om avgörandet innefattar auto matisk indexjustering, f)om det behövs, handlingar som visar i vilken omfattning sökanden har fått kostnadsfritt rättsligt bistånd i ursprungs staten. 2.Efter en invändning eller ett överklagande i enlighet med artikel 23.7 c, eller på begäran av den behöriga myndigheten i den anmodade staten, ska en fullständig kopia av den berörda handlingen, bestyrkt av behörig myndighet i ursprungsstaten, tillhandahållas utan dröjsmål a)av centralmyndigheten i den begärande staten, om ansökan har gjorts i enlighet med kapitel III, b)av sökanden, om framställan gjorts direkt till en behörig myndighet i den anmodade staten. 3.En fördragsslutande stat får i enlighet med artikel 57 ge till känna a)att en fullständig kopia av avgörandet, bestyrkt av behörig myndighet i ursprungsstaten, ska bifogas ansökan, b)under vilka förhållanden staten i stället för det fullständiga avgörandet kommer att godta ett av behörig myndighet i ursprungsstaten upprättat sammandrag eller utdrag av avgö randet, vilket kan ske med användning av det formulär som rekommenderas och har getts ut av för internationell privaträtt, eller c)att staten inte kräver en handling som fastställer att kraven i artikel 19.3 är uppfyllda. Förfarande för en ansökan om erkännande Detta kapitel ska, i tillämpliga delar, gälla även för en ansökan om erkännande av ett avgörande, bortsett från att kravet på verkställbarhet ersätts av ett krav på att avgörandet har verkan i ursprungsstaten. Behörig myndighet i den anmodade staten ska vara bunden av de faktiska omständigheter på vilka myndigheten i ursprungs staten grundade sin behörighet. Ingen omprövning i sak Behörig myndighet i den anmodade staten ska inte ompröva ett avgörande i sak. Inget krav på att barnet eller sökanden ska närvara personligen Ett krav på barnets eller sökandens personliga närvaro ska inte uppställas i förfaranden som inleds i den anmodade staten enligt detta kapitel. 1.Ett avtal om underhållsbidrag som ingåtts i en fördrags slutande stat ska kunna erkännas och verkställas som ett avgö rande enligt detta kapitel, förutsatt att det är verkställbart som ett avgörande i ursprungsstaten. 2.Vid tillämpning av artikel 10.1 a och b och 10.2 a ska begreppet avgörande omfatta ett avtal om underhållsbidrag. 3.En ansökan om erkännande och verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag ska åtföljas av följande: a)det fullständiga avtalet om underhållsbidrag, och b)en handling som fastställer att avtalet om underhållsbidrag är verkställbart som ett avgörande i ursprungsstaten. Erkännande och verkställighet av ett avtal om underhålls bidrag får vägras om a)erkännande och verkställighet är uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen i den anmodade staten, b)avtalet om underhållsbidrag har utverkats genom svikligt förfarande eller förfalskning, c)avtalet om underhållsbidrag är oförenligt med ett avgörande mellan samma parter om samma sak som meddelats i den anmodade staten eller en annan stat, förutsatt att det sist nämnda avgörandet uppfyller de nödvändiga villkoren för att det ska kunna erkännas och verkställas i den anmodade staten. Bestämmelserna i detta kapitel ska, med undantag för artiklarna 20, 22, 23.7 samt 25.1 och 25.3, i tillämpliga delar gälla även för erkännande och verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag, bortsett från att a)en verkställbarhetsförklaring eller registrering i enlighet med artikel 23.2 och 23.3 endast får vägras på den grunden som anges i punkt 4 a, b) en invändning eller ett överklagande i enlighet med artikel 23.6 endast får avse i)skälen för att vägra erkännande och verkställighet som anges i punkt 4, Europeiska unionens officiella tidning L 192/59 ii)äktheten eller helheten hos handlingar som översänts i enlighet med punkt 3, c)den behöriga myndigheten, när det gäller förfarandet enligt artikel 24.4, på eget initiativ får ompröva grunden för att vägra erkännande och verkställighet som anges i punkt 4 a i den här artikeln. Den får ompröva samtliga grunder som anges i punkt 4 i denna artikel och äktheten och helheten hos handlingar som översänts i enlighet med punkt 3, om dessa grunder har gjorts gällande av motparten eller om handlingarna i fråga ger upphov till tvivel beträffande dessa grunder. 6.Ett förfarande för erkännande och verkställighet av avtal om underhållsbidrag ska skjutas upp om det framkommer att ett bestridande av avtalet behandlas av en behörig myndighet i en fördragsslutande stat. 7.En stat får, i enlighet med artikel 63, förklara att ansök ningar om erkännande och verkställighet av avtal om under hållsbidrag endast kan göras genom centralmyndigheter. 8.En fördragsslutande stat får, i enlighet med artikel 62, förbehålla sig rätten att inte erkänna och verkställa ett avtal om underhållsbidrag. Avgöranden som är en följd av den kombinerade effekten av interimistiska beslut och stadfästelser Om ett avgörande är en följd av den kombinerade effekten av ett interimistiskt beslut som fattats i en stat och ett beslut av en myndighet i en annan stat (den stadfästande staten) som stadfäster det interimistiska beslutet ska a)var och en av dessa stater anses som ursprungsstat vid till lämpning av detta kapitel, b)kraven i artikel 22 e anses vara uppfyllda om svaranden underrättats på vederbörligt sätt om förfarandet i den stad fästande staten och haft möjlighet att invända mot stadfäs telsen av det interimistiska beslutet, c)kravet i artikel 20.6 på att ett avgörande ska vara verkställ bart i ursprungsstaten anses vara uppfyllt om avgörandet är verkställbart i den stadfästande staten, och d)artikel 18 inte hindra att ett förfarande för att ändra avgö randet inleds i endera av staterna. VERKSTÄLLIGHET I DEN ANMODADE STATEN Verkställighet enligt nationell rätt 1.Om inget annat följer av bestämmelserna i detta kapitel, ska verkställighet ske i enlighet med lagen i den anmodade staten. 2.Verkställighet ska ske utan dröjsmål. 3.Om ansökan görs genom centralmyndigheter, och avgö randet har förklarats verkställbart eller registrerats för verkstäl lighet i enlighet med kapitel V, ska verkställigheten ske utan att det krävs några ytterligare åtgärder från sökanden. 4.Verkan ska ges åt tillämpliga bestämmelser i ursprungs staten när det gäller underhållsskyldighetens varaktighet. 5.Preskriptionsfrister för verkställighet av utestående ford ringar ska fastställas antingen enligt lagen i ursprungsstaten eller enligt lagen i den anmodade staten, beroende på vilken lag som föreskriver den längsta preskriptionsfristen. För ärenden som omfattas av denna konvention ska den anmo dade staten tillhandahålla åtminstone de verkställighetsmetoder som motsvarar de metoder som finns att tillgå i inhemska ärenden. 1.De fördragsslutande staterna ska se till att effektiva åtgär der för att verkställa avgöranden i enlighet med denna konven tion finns enligt nationell rätt. 2.Sådana åtgärder kan omfatta a)innehållande av lön, b)utmätning av banktillgodohavanden och andra tillgångar, c)avdrag från socialförsäkringsutbetalningar, d)säkerhet i eller tvångsförsäljning av fast egendom, e)innehållande av skatteåterbäring, f)innehållande eller utmätning av pensionsförmåner, g)anmärkning i kreditupplysningsregister, h)avslag på ansökan om eller indragning eller återkallande av olika tillstånd (till exempel körkort), i)användning av medling, förlikning eller liknande förfaranden för att uppnå frivillig verkställighet. 1.De fördragsslutande staterna uppmuntras att, även genom internationella avtal, främja användningen av de mest kostnads effektiva och verkningsfulla metoderna för överföring av medel som ska betalas som underhållsbidrag. 2.En fördragsslutande stat vars lag innebär inskränkningar i möjligheterna att överföra medel ska ge överföringen av medel som ska betalas enligt denna konvention högsta prioritet. Offentliga organ som sökande När det gäller ansökningar om erkännande och verkstäl lighet enligt artikel 10.1 a och b och ärenden som omfattas av artikel 20.4, ska begreppet underhållsberättigad omfatta ett offent ligt organ som agerar i stället för en person som har rätt till L 192/60 Europeiska unionens officiella tidning underhållsbidrag eller ett offentligt organ som har rätt till åter betalning för bidrag som har lämnats i stället för underhålls bidrag. 2.Ett offentligt organs rätt att agera i stället för en person som har rätt till underhållsbidrag eller att kräva återbetalning för bidrag som har utbetalats till den underhållsberättigade i stället för underhållsbidrag ska regleras av den lag som gäller för organet. 3.Ett offentligt organ får söka erkännande eller verkställighet a)ett avgörande som meddelats mot en underhållsskyldig på begäran av ett offentligt organ som kräver återbetalning för bidrag som lämnats i stället för underhållsbidrag, b)ett avgörande mellan en underhållsberättigad och en under hållsskyldig såvitt avser det bidrag som lämnats till den un derhållsberättigade i stället för underhållsbidrag. Varje myndighet som behandlar uppgifter ska säkerställa sek retess för sådana uppgifter i enlighet med nationell lag. Förbud mot utlämnande av uppgifter 1.En myndighet ska inte lämna ut eller bekräfta uppgifter som samlats in eller översänts i enlighet med denna konvention om den bedömer att detta skulle kunna äventyra en persons hälsa, säkerhet eller frihet. 2.En sådan bedömning av en centralmyndighet ska beaktas av andra centralmyndigheter, särskilt i sådana fall som rör våld inom familjen. 3.Inget i denna artikel ska hindra att uppgifter samlas in av och översänds mellan myndigheter i den utsträckning som be hövs för att fullgöra skyldigheterna enligt konventionen. 4.Det offentliga organ som söker erkännande eller begär verkställighet av ett avgörande, ska på begäran tillhandahålla de handlingar som är nödvändiga för att fastställa dess rätt att agera enligt punkt 2 och att bidrag har utbetalats till den un derhållsberättigade. Framställningar som görs direkt till behöriga myndigheter 1.Konventionen utesluter inte möjligheten att använda sig av tillgängliga förfaranden enligt en fördragsslutande stats na rätt, som gör det möjligt för en person (en sökande) att vända sig direkt till en behörig myndighet i den staten i en fråga som omfattas av denna konvention, även i syfte att erhålla eller ändra ett avgörande om underhållsskyldighet, med förbehåll för artikel 18. 2.Artiklarna 14.5 och 17 b samt bestämmelserna i kapitel V, VI, VII och detta kapitel ska, med undantag för artiklarna 40.2, 42, 43.3, 44.3, 45 och 55, tillämpas på ansökningar om erkän nande och verkställighet som görs direkt till en behörig myn dighet i en fördragsslutande stat. 3.När det gäller punkt 2 ska artikel 2.1 a vara tillämplig på ett avgörande om underhållsbidrag till en sårbar person över den ålder som anges i den artikeln om avgörandet meddelades innan personen uppnådde den angivna åldern samt tillerkände denne underhållsbidrag bortom denna åldersgräns på grund av dennes nedsatta förmåga. Personuppgifter som samlats in eller översänts enligt konven tionen får endast användas i de syften för vilka de samlats in eller översänts. Ingen legalisering eller annat liknande förfarande får krävas inom ramen för denna konvention. i den anmodade staten får begära en full makt av sökanden endast om den agerar på hans eller hennes vägnar vid rättsliga förfaranden eller inför någon annan myn dighet, eller avser att utse en företrädare för detta ändamål. 1.Täckning för kostnader som uppkommit vid tillämp ningen av denna konvention får inte ha företräde framför in drivning av underhållsbidrag. 2.En stat får kräva tillbaka kostnader från en förlorande När det gäller en ansökan enligt artikel 10.1 b för att tillbaka kostnader från en förlorande part i enlighet med punkt 2, ska begreppet underhållsberättigad i artikel 10.1 omfatta en stat. 4.Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artikel 8. Ansökningar och därtill knutna handlingar ska vara avfat tade på originalspråket och åtföljas av en översättning till ett officiellt språk i den anmodade staten eller till ett språk som den anmodade staten har angett att den kan godta genom en för i enlighet med artikel 63, såvida inte den behöriga myndigheten i den staten meddelar att en översättning inte är nödvändig. Europeiska unionens officiella tidning L 192/61 2.En fördragsslutande stat som har fler än ett officiellt språk och som, på grund av nationell lag, inte kan godta handlingar på ett av dessa språk för hela sitt territorium ska, genom en förklaring i enlighet med artikel 63, ange på vilket språk sådana handlingar eller översättningar av dessa ska avfattas för att kunna ges in i en viss del av dess territorium. 3.Om inte centralmyndigheterna har kommit överens om annat ska all annan kommunikation mellan sådana myndigheter ske på ett officiellt språk i den anmodade staten eller på eng elska eller franska. En fördragsslutande stat får dock, genom att anmäla ett förbehåll i enlighet med artikel 62, motsätta sig användningen av antingen engelska eller franska.