prop · GZ03105 · 2012-03-15 00:00:00 — Då nuvarande förordning upphör att gälla kan intensiva förhandlingar väntas . Överläggning med trafikutskottet hölls liksom samråd med . 38.5eGovernment Action Plan 20112015 Kommissionen lade fram ett meddelande om för e-förvaltning 20112015 Utnyttja informations- och kommunikationsteknologi för att skapa en smart, hållbar och innovativ förvaltning (se faktapromemoria 2010/11:FPM74). Syftet med handlingsplanen var att främja framväxten av en ny generation av öppna, flexibla och samverkande e-förvaltningstjänster för medborgare och företag. Dessa tjänster skulle kunna öka medborgarnas och företagarnas egenmakt, öka rörligheten på den inre marknaden och sörja för att den offentliga sektorn stödjer en ekonomi baserad på framtida nätverk. Handlingsplanen identifierade fyra politiska prioriteringar. i behandlade Skr. 2011/12:105 förvaltningen av de gemensamma möjliggörare som behandlades inom ramen för Malmödeklarationen. Överläggning med trafikutskottet och samråd med skedde . Vid telekomministrarnas möte antog rådet slutsatser om kommissionens meddelande om ett öppet internet och nätneutralitet i . Kommissionen publicerade meddelande om ett öppet internet och nätneutralitet i se faktapromemoria 2010/11:FPM115. I meddelandet framhöll kommissionen bl.a. betydelsen av att upprätthålla ett öppet internet. Kommissionen pekade på vikten av att medlemsstaterna genomför det reviderade regelverk för elektronisk kommunikation för att bl.a. ge konsumenterna öppen och tydlig information så att de kan fatta välgrundade beslut om bl.a. internettillgång. I rådsslutsatserna underströks vikten av att medlemsstaterna inför reglerna i telekompaketet som syftar till att stärka konsumentens rätt till information och även öka konkurrensen på bredbandsmarknaden. Slutsatserna underströk också de europeiska regleringsmyndigheternas och Berecs roll att följa utvecklingen. Regeringen välkomnade slutsatserna. Överläggning skedde med trafikutskottet liksom samråd med . presenterade kommissionen ett meddelande om en fond för ett sammanlänkat , med förslag till särskilda riktlinjer för transeuropeiska telekommunikationsnät (se faktapromemoria 2011/12:FPM39). Meddelandet fastställde riktlinjer för mål och prioriteringar om bredbandsnät och infrastrukturer för digitala tjänster som skulle kunna få ekonomiskt stöd från EU via de instrument som fanns tillgängliga enligt förordningen om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat (se faktapromemoria 2011/12:FPM55). Regeringen ansåg att utbyggnad av bredband främst skulle ske på marknadens villkor. Kommissionens förslag ska förhandlas i sammanhanget av kommissionens förslag till fleråriga budget för perioden 2020. Förhandlingar kommer ske . EU:s insatser på energiområdet ska vila på tre pelare: miljömässig hållbarhet (inkl. bekämpande av klimatförändringar), konkurrenskraft och ökad försörjningstrygghet. Målen i EU-samarbetet för ökad miljömässig hållbarhet anger att utsläppen av växthusgaser ska minska , att av den energi som används inom EU ska komma från förnybara energikällor och att energieffektiviseringen ska öka . Inom dessa tre områden har EU antagit ett flertal rättsakter i enlighet med den energihandlingsplan för 20072009 som slogs fast för att genomföra de s.k. 202020-målen . Andra viktiga målsättningar för marknadsintegration anger att ingen medlemsstat ska vara isolerad från EU:s gas och elnätverk efter 2015 och att den inre marknaden för energi ska vara fullbordad 2014. antogs en ny energistrategi som ska gälla och som har genererat förslag till lagstiftning. 39.1Meddelande om energistrategi 20112020 och infrastrukturinvesteringar presenterade kommissionen två meddelanden om resp. prioriteringar för energiinfrastrukturen 2020 och framåt (se faktapromemoria 2010/11:FPM43 och 2010/11:FPM49). I det första meddelandet föreslogs åtgärder inom fem prioriterade områden för de kommande tio åren; energieffektivisering, en integrerad energimarknad med infrastrukturer, trygg och säker energiförsörjning för konsumenter, energiteknik och innovation och den externa dimensionen. På basis av dessa två meddelanden antogs vid övergripande slutsatser för att ge energiministrarna vägledning för sitt fortsatta arbete med kommissionens meddelanden. Principen att marknaden måste leverera merparten av investeringarna etablerades som det slogs fast att viss begränsad offentlig finansiering för att attrahera privat finansiering kunde krävas för vissa investeringar för försörjningstrygghet. Baserat på dessa slutsatser antog energiministrarna vid mer detaljerade slutsatser utifrån de två meddelandena. informerades och samråd hölls med samma månad. Rådsslutsatser på basis av energieffektiviseringshandlingsplanen antogs vid . Energieffektivisering pekades ut som ett av fem prioriterade områden i kommissionens meddelande Energi 2020: en strategi för konkurrenskraftig, hållbar och trygg energiförsörjning (se faktapromemoria 2010/11:FPM43). energieffektivisering utvecklades i hög grad i meddelandet om Handlingsplanen för energieffektivitet 2011 som presenterades den 8 Skr. 2011/12:105 mars (se faktapromemoria 2010/11:FPM92). Den kompletterande handlingsplanen för energieffektivisering omfattar drygt 20 åtgärdsförslag inom sammanlagt sex huvudområden: -den offentliga sektorn som föregångare, -energieffektivisering för konkurrenskraftig industri, -ändamålsenligt finansieringsstöd, -besparingar för konsumenterna samt -ramverk för rapportering av nationella åtgärder. Rådsslutsatser på basis av energieffektiviseringshandlingsplanen antogs vid . Överläggningar ägde rum med näringsutskottet och samråd skedde med . Mot bakgrund av energieffektiviseringsplanen presenterade kommissionen ett förslag till nytt direktiv om energieffektivitet (se faktapromemoria 2010/11:FPM141). Det nya direktivet föreslogs ersätta energitjänstedirektivet och kraftvärmedirektivet. Därtill föreslogs att artiklarna 9.1 och 9.2 i energimärkningsdirektivet skulle upphöra att gälla. Målet var att energianvändningen i EU skulle minska . Det föreslagna direktivet omfattade olika typer av åtgärder för ökad energieffektivitet i offentlig sektor, hushåll och service, industri samt i sektorerna för energiomvandling och energiöverföring. Åtgärder föreslogs för att främja utveckling av marknaden för energitjänster. Förslaget inkluderade även krav på medlemsstaterna att anta vägledande nationella mål för energibesparing och att bredda sin rapportering kring energieffektivisering. och civilutskottet informerades , , näringsutskottet och . 39.4Långsiktig färdplan för energipolitiken 2050 presenterade kommissionen en färdplan för det långsiktiga energipolitiska perspektivet, Energifärdplan . Denna innehöll analyser baserade på ett antal olika framtidsscenarier och utifrån analyserna drog man ett antal slutsatser och presenterade utmaningar och möjligheter. Förordning om marknadsintegritet och transparens på Skr. Förordningen om marknadsintegritet och transparens på el- och gasmarknaderna (REMIT) antogs av rådet och trädde i kraft . Kommissionen presenterade ett förslag till förordning om marknadsintegritet och transparens på grossistmarknaderna för energi (se faktapromemoria 2010/11:FPM59). Bakgrunden var att utvecklingen mot en gemensam energimarknad skedde via regionala marknader och med utökad gränsöverskridande handel. Kommissionen ansåg att förtroendet för integriteten vid handel på el- och gasmarknaderna är av yttersta vikt och såg därför ett behov av en effektiv, konsistent och koordinerad översyn på europeisk nivå för att tillförsäkra marknadsintegritet och transparens samt stävja marknadsmissbruk och ta hänsyn till kopplingen mellan fysisk och finansiell handel på dessa marknader. Förordningen definierade och reglerade insiderinformation och marknadsmanipulation på energimarknaderna och byggde till stora delar på direktivet om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, men har anpassats till energimarknaderna. Förordningen reglerade vidare marknadsövervakning och tillsyn på området, där Byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheterna () gavs ett starkt mandat. Regler för samarbete och samordning mellan och nationella energitillsynsmyndigheter och tillsynsmyndigheter på finansmarknaden behandlades också. Kommissionen antog ett förslag om riktlinjer för trans- europeiska energiinfrastrukturer (se faktapromemoria 2011/12:FPM33). Förslaget baserades på 20112020 samt på EU:s infrastrukturprioriteringar och framåt (se faktapromemoria 2010/11:FPM43 och 2010/11:FPM49). Bakgrunden till förslaget var kommissionens uppskattning att energi- infrastrukturinvesteringar på behövdes till 2020 för att klara EU:s klimat- och energimål. Förslaget syftade till att främja s.k. projekt av gemensamt intresse (PCI) inom tolv prioriterade geografiska korridorer och områden inom el, gas, olja och koldioxidtransport. För att ett projekt skulle få status som PCI krävdes att ett antal kriterier Projekten som kvalificerades till PCI skulle enligt förslaget främjas genom att först och främst få en hög nationell prioritet. En ny metod för planering av energiinfrastruktur föreslogs och PCI skulle omfattas av en snabbare tillståndsprocess där en tidsgräns för tillståndsgivningen föreslogs till maximalt . riktlinjer för ökad öppenhet och förutsägbarhet vilket också bedömdes Ett nytt regelverk kring nätreglering föreslogs där kostnader för gränsöverskridande projekt skulle kunna allokeras dit nyttovärden Vissa av projekten som uppfyllde särskilda kriterier skulle även kunna få finansiellt stöd genom en särskild fond för ett Skr. 2011/12:105 sammanlänkat enligt kommissionens förslag, se vidare faktapromemoria 2011/12:FPM55. En första diskussion om förslaget ägde rum vid rådsmötet . Förslaget kommer att fortsätta behandlas . 39.7Meddelandet om EU:s externa energipolitik Frågan om den externa dimensionen av EU:s energipolitik uppmärksammades allt mer . Vid antogs slutsatser i vilka rådet gav i uppgift till kommissionen att ta fram ett meddelande med förslag på åtgärder för att stärka den externa energipolitiken. presenterade kommissionen ett meddelande om trygg energiförsörjning och internationellt samarbete EU:s energipolitik: Samarbete med partner utanför våra gränser (se faktapromemoria 2011/12:FPM8). Meddelandet innehöll förslag till hur EU ska bli mer strategiskt i sitt samarbete med viktiga producent-, transit-, och konsumentländer samt internationella organisationer. Med utgångspunkt från innehållet i meddelandet antogs slutsatser om EU:s externa energipolitik vid TTE- rådet . 39.8Beslut om inrätta mekanism för informationsutbyte om mellanstatliga avtal med tredjeländer på energiområdet I Europiska rådets slutsatser från uppmanades samtliga medlemsstater att till kommissionen inkomma med information om nya och befintliga bilaterala energiavtal med tredjeländer. Detta för att öka transparensen och säkerställa att den typen av avtal blir förenliga med unionens lagstiftning innan undertecknandet. Mot bakgrund av detta presenterade kommissionen ett förslag till beslut om inrättandet av en mekanism för informationsutbyte om mellanstatliga avtal mellan EU:s medlemsstater och tredjeländer på energiområdet (se faktapromemoria 2011/12:FPM8). Mekanismen föreslås gälla för samtliga rättsligt bindande, mellanstatliga avtal som kan påverka hur EU:s inre marknad för energi fungerar eller EU:s försörjningstrygghet. Enligt förslaget skulle medlemsstaterna bli skyldiga till att hålla kommissionen underrättad före, under och efter förhandlingarna om ett avtal. informerades och överläggningar med näringsutskottet ägde rum . Inom ramen för Energigemenskapen i sydöstra har EU fortsatt att verka för en regional energimarknad i enlighet med EU:s lagstiftning i EU:s närområde. Vid ett ministermöte i , , fattades ett beslut om att det s.k. tredje inremarknadspaketet för energi ska gälla även i Energigemenskapen. Ett möte ägde rum mellan och i det permanenta partnerskapsrådet för energi. Vid mötet diskuterades en rad frågor med bäring på den bilaterala relationen mellan och på energiområdet, inklusive energiförsörjningsfrågor, energieffektivisering kopplat till det bredare samarbetet mellan och om modernisering m.m. Som ett svar på uppmaningen från att underlätta utvecklingen av den s.k. Södra korridoren presenterade kommissionen en rekommendation till rådet om att ge kommissionen mandat om att förhandla en överenskommelse mellan , och EU om ett legalt ramverk för ett transkaspiskt transmissionssystem för gas. Ett besluts om mandat antogs sedermera av rådet. Arbetet har fortskridit inom ramen för det bilaterala samarbetet mellan och och det gemensamma energiråd som etablerades under det svenska ordförandeskapet. anordnades energirådet i marginalen av toppmötet . Samarbetet omfattar försörjningstrygghet, forskning och främjande av omställningen till ett mer hållbart energisystem. DEL 9 JORDBRUK, FISKE OCH LIVSMEDEL 40 Den gemensamma jordbrukspolitiken EU:s gemensamma jordbrukspolitik (GJP) är ett fullständigt harmoniserat politikområde. GJP består av två pelare; första pelaren (direktstöd och marknadsordningen) och andra pelaren (miljö- och landsbygdsstöd). har diskussionen om utformningen av den framtida jordbrukspolitiken fortsatt. Jordbrukspolitiken ska vara förenlig med politiken för global utveckling och ta hänsyn till utvecklingsländernas förutsättningar för att förbättra tillväxten i jordbruket och att bedriva handel. 40.1Framtiden för den gemensamma jordbrukspolitiken presenterade kommissionen ett meddelande om den framtida inriktningen av GJP, Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020. diskussioner om meddelandet resulterade i ordförandeskapsslutsatser . Som en uppföljning till kommissionens förslag till EU:s fleråriga budgetram för perioden 20142020 från , presenterade kommissionen ett lagstiftningspaket med fyra förordningar (se faktapromemoria 2011/12:FPM30). Dessa inbegriper direktstöden, marknadsordningen, politiken för landsbygdsutveckling samt horisontella frågor. Kommissionen föreslog att GJP även fortsättningsvis skulle bestå av en stark gemensam politik som var uppbyggd kring två pelare. Pelare I skulle få större miljöfokus och fördelas mer rättvist mellan medlemsstaterna. Pelare II skulle fokusera på konkurrenskraft, innovation, miljö och klimat. Övergripande målsättningar för GJP var tryggad livsmedelsförsörjning inom EU och globalt, hållbart nyttjande av naturresurser samt bibehållandet av levande landsbygder, där jordbruket utgör kärnverksamhet och bidrar till lokal sysselsättning. Jordbruks- och fiskerådet förde övergripande politiska diskussioner. Överlag var reaktionerna i rådet kritiska på grund av den ökade administrativa börda som förslaget bedömdes ge upphov till. beklagade att kommissionens förslag inte var mer ambitiöst vad gäller marknadsorientering och förenklingar men välkomnade förslaget om en mer rättvis fördelning av direktstödet. Beslut kommer sannolikt att fattas . Information till miljö- och jordbruksutskottet och samråd med om utformningen av framtida GJP skedde löpande . Livsmedelshjälp till de sämst ställda i unionen Inom EU finns det ett program för utdelning av mat till de mest behövande. Programmet infördes vid en period då det fanns stora interventionslager av jordbruksprodukter. I takt med att EU:s jordbrukspolitik marknadsanpassats har dessa lager krympt och möjligheten till att lagra råvaror har för flera produkter avskaffats. Kommissionen lade 2008 fram ett förslag som bl.a. innebar att möjlighet till marknads-uppköp skulle ges samt att medlemsstaterna skulle medfinansiera programmet. Något stöd för förslaget kunde inte nås, eftersom ett antal medlemsstater, inkl. , ifrågasatte den rättsliga grunden för förslaget. Livsmedelshjälp till de sämst ställda i unionen bedömdes av vara en socialpolitisk och inte en jordbrukspolitisk åtgärd och borde därför sortera under medlemsstaternas kompetens. En politisk överenskommelse kunde nås vid jordbruks- och fiskerådet . Det reviderade förslaget möjliggör en fortsättning av det befintliga programmet under 20122013. kunde tillsammans med fyra andra medlemsstater dock inte stödja överenskommelsen med motivering att det inte kunde ges tillräckliga garantier på att ett nytt program inte kommer att föreslås efter 2013. Information i miljö- och jordbruksutskottet samt samråd med ägde rum . om jordbruksprodukters kvalitet utgjorde startskottet för ett samråd mellan producenter, konsumenter och övriga intressenter om det bästa sättet att skydda och främja jordbruksprodukternas kvalitet. presenterade kommissionen det s.k. kvalitetspaketet som innehöll två förslag till lagstiftning om kvalitet på jordbruksprodukter (se faktapromemoria 2010/11:FPM62). Förslaget behandlade dels handelsnormer, t.ex. produktstandarder, dels skyddade beteckningar, som bl.a. kan beviljas för produkter från ett visst geografiskt område eller som tillverkats med en traditionell metod. När det gällde förslaget om skyddade beteckningar och frivilliga termer rörde den viktigaste frågan för volymkontroll av geografiska beteckningar. ville införa en möjlighet att begränsa utbudet av alla kvalitetsprodukter på livsmedelsområdet, något som inte kunde stödja. Beträffande handelsnormerna rörde de utestående frågorna utvidgning av kommissionens mandat att anta nya sektorsspecifika handelsnormer (SPS) för alla jordbruksprodukter, inbegripet ursprungsmärkning. verkade för att mandatet begränsades så att ursprungsmärkning och sektorsspecifika handelsnormer endast inbegrep de produkter som omfattades av nuvarande regelverk. Frågan behandlades utan att en överenskommelse kunde nås. Överläggning och information i miljö- och jordbruksutskottet samt samråd med ägde rum . Kommissionen presenterade ett nytt lagstiftningspaket för mjölksektorn. Förslaget var en uppföljning av rekommendationerna från högnivåexpertgruppen för mjölksektorn och omfattade ett antal åtgärder med syfte att stärka mjölkproducenternas förhandlingsförmåga gentemot efterföljande led. Bland annat skulle medlemsstaterna kunna godkänna att producentorganisationer etablerades för att mjölkproducenterna skulle förhandla kollektivt mot uppköpare. Vidare gavs medlemsstaterna möjlighet att godkänna så kallade interbranschorganisationer (branschorganisationer vars ansvarsområden innefattar flera delar av livsmedelskedjan) inom sektorn samt att krav infördes på skriftlig kontraktering vid mjölkleverans. Mjölkpaketet behandlades i ministerrådet och en överenskommelse med kunde nås . informerades genom faktapromemoria 2010/11:FPM64. Samråd med ägde rum samt information till miljö- och jordbruksutskottet. 40.5Grönbok om säljfrämjande åtgärder och informationskampanjer för jordbruksprodukter offentliggjorde kommissionen sin om säljfrämjande åtgärder och informationskampanjer för jordbruksprodukter en strategi med stort europeiskt mervärde för att främja smaker (se faktapromemoria 2010/11:FPM152). Med grönboken ville kommissionen inleda en översyn av EU:s politik för säljfrämjande åtgärder och informationskampanjer samt initiera en diskussion om hur nuvarande system skulle kunna utvecklas och förbättras som instrument i den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommissionen ansåg t.ex. att politiken i alltför liten utsträckning varit inriktad på främjandeåtgärder i länder utanför EU, med tanke på den starka tillväxt som skett på många globala marknader. Ett meddelande väntas . ståndpunkt var att informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder inte skulle finansieras med offentliga medel. Inför det faktum att systemet med offentligt stöd till informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder redan existerade, låg det i svenskt intresse att se till att gemenskapens medel användes på ett så klokt och effektivt sätt som möjligt. Information och samråd skedde i inför att grönboken presenterades samt inför att jordbruks- och fiskerådet antog rådsslutsatser . 40.6En bättre fungerande livsmedelskedja beslutade kommissionen att inrätta en högnivågrupp för att diskutera hur den europeiska livsmedelssektorns konkurrenskraft kunde Gruppen kallades Högnivåforum för en bättre fungerande Skr. 2011/12:105 livsmedelskedja. Det övergripande uppdraget var att bistå kommissionen med att utveckla en näringslivspolitik för livsmedelssektorn. Målet var att säkerställa ett smidigt och genomskådligt genomförande av dels initiativen i kommissionens meddelande En bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja i , dels den föregående högnivågruppens slutrapport som antogs . deltog i arbetet tillsammans med tolv andra medlemsstater, samt ett 30-tal organisationer och livsmedelsföretag. För var det viktigt att arbeta för satsningar på innovation, nya frihandelsavtal, förbättrad lagstiftning och minskat regelkrångel. höll högnivågruppen sitt andra möte. Arbetet ska vara avslutat . informerades i faktapromemoria 2009/10:FPM36. Diskussionerna om anpassning av ett antal förordningar med anledning av EUF-fördraget fortsatte . Främst fördes diskussioner kring de fyra mest omfattande förordningarna; finansieringsförordningen, den samlade marknadsordningen, direktstödsrespektive landsbygdsförordningen. Ett antal förslag som syftar till förenklingar i de båda sistnämnda förordningarna behandlades också. För var det viktigt att finna fördragstrogna lösningar som möjliggjorde en effektiv tillämpning av regelverket. Kommissionen presenterade ett förslag till ändring av landsbygdsförordningen med anledning av den ekonomiska krisen och att vissa medlemsstater hade svårt att medfinansiera projekt inom landsbygdsprogrammen. Förslaget syftade till att göra det möjligt för vissa medlemsstater att tillfälligt höja EU:s andel av finansieringen av stödet. Motsvarande förslag presenterades även för strukturfonderna och fiskefonden. var tillsammans med likasinnade medlemsstater kritisk till förslaget och betonade att nationell medfinansiering är en viktig princip för att säkerställa kvaliteten i projekten. accepterade dock förslaget efter att förändringar och begränsningar införts. Samråd med ägde rum inför att beslut kunde fattas vid jordbruks- och fiskerådet . Arbetet med att motverka olagliga avverkningar genom att sluta frivilliga partnerskapsavtal med timmerexporterande länder har fortsatt. har även aktivt bevakat behörighetsfördelningen mellan unionen och medlemsstaterna inför förhandlingarna om ett skogsavtal i . EU-kretsen enades om mandat för förhandlingar om ett paneuropeiskt skogsavtal efter svenska krav på förtydliganden och begränsningar. 41.1Förhandlingar om ett skogsavtal i Inom det regionala skogssamarbetet har europeiska länder och intressenter framgångsrikt samarbetat för att stärka hållbart skogsbruk . Totalt 46 europeiska signatärer deltar, däribland viktiga skogsländer som , och . Samtliga EU:s 27 medlemsstater är med i skogssamarbetet, så även kommissionen som företrädare för unionen. Inför sjätte ministerkonferens i aktualiserades frågan om signatärerna skulle inleda förhandlingar om ett rättsligt bindande avtal för skogarna i den paneuropeiska regionen (se faktapromemoria 2010/11:FPM108). Även om inte specifikt nämner skog utgör skogssektorn en del av EU:s näringslivspolitik och många andra EU-gemensamma politikområden, vilka påverkar det svenska skogsbrukets villkor (miljö, energi, handel, den gemensamma jordbrukspolitiken etc.). Konsekvensen är att det inte går att göra en enkel uppdelning av de kompetensfrågor som ett rättsligt bindande avtal aktualiserar. hade reservationer mot att inleda förhandlingar om ett rättsligt bindande avtal på grund av farhågor om vad det komplexa EU-rättsläget skulle innebära i fråga om behörighet och nationellt bestämmande över skog och skogsbruk samt tveksamhet om mervärdet av ett sådant skogsavtal. Genom de ändringar genomdrev om bl.a. behörighetsförtydligande under överläggningarna reducerades dock riskerna avsevärt för att ett skogsavtal i sig ska resultera i ytterligare mer heltäckande EU-gemensamma åtgärder på skogsbruksområdet.