prop · GZ0382 · 2012-03-16 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2011/12:82 Redogörelse för verksamheten inom Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogör regeringen för verksamheten inom m.m. och . Utvecklingen i under 20102011................................. Koncentration på kärnområden och fortsatta reformer ..................... 2.2Reformering av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna............................................ Protokoll nr 14 till ........... för de mänskliga rättigheterna............................................ Samarbete med parlamentariska församlingen och kongressen...... Övergripande frågor under 20102011 .......................................... Leva tillsammans i det 21:a århundradet rapport från gruppen av eminenta personer ......................................... 4.2.1Europadomstolens dömande verksamhet och för mänskliga rättigheter ................................. 4.2.6Rättigheter för homosexuella, bisexuella och transpersoner (hbt) .......................................... Rasism och intolerans ..................................... Rättigheter för personer med Yttrande - och mediefrihet ............................... Ett utökat samarbete om demokratifrågor........................ 5 Länderrelaterade frågor .................................................................. Konflikten mellan och ...................... 6 Relationer till internationella ..................................organisationer 6.2Organisationen för säkerhet och samarbete i Bilaga 1 Ny organisationsstruktur..28 Bilaga 2 Förteckning över medlems- och kandidatländer samt observatörsländer.29 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...30 1 Utvecklingen i under 20102011 Den reformering av som generalsekreteraren initierade resulterade i en rad beslut och genomförandet inleddes. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () har fortsatt att brottats med en hög tillströmning av klagomål och man har ännu inte kunnat komma till rätta med det stora antalet ärenden som domstolen har att hantera. Reformeringen av domstolen har därför givits hög prioritet. På det säkerhetspolitiska området står konflikterna mellan och samt mellan och fortfarande högt på dagordningen. och har använt ministerkommittén som forum för att uttala kritik mot sin motpart, som generalsekreteraren har fortsatt sin rapportering om uppföljningen av . har särskilt uppmärksammat de problem som uppstått i närområde, främst . En deklaration med allvarlig kritik mot utvecklingen i antogs . Med anledning av de dödsdomar som förkunnades mot två personer för terrorattentat i gjordes ett uttalande . Utvecklingen i har noga följts. Bevakningen av utvecklingen i dessa två stater väntas fortsätta. har också gjort uttalanden med anledning av dödsdomar som meddelats i . Den arabiska våren har också rönt uppmärksamhet och har erbjudit stöd till bland annat och (se avsnitt 4.3) genom . En berörd stat måste dock efterfråga sådant bistånd för att det ska kunna komma i fråga. En befarad flyktingvåg från de nordafrikanska länderna som konsekvens av den arabiska våren har lett till att länder som , och har uttryckt oro över hur de ska kunna hantera situationen. Här har det främst handlat om önskan att få finansiellt stöd. Ett tilltagande problem är bristen på respekt för de mänskliga rättigheterna för de flyktingar som tagit sig till . Den undermåliga flyktingmottagningen i har påtalats såväl av kommittén mot tortyr (CPT) som av domstolen. Hantering av migrationsfrågor i görs främst utifrån ett mänskliga rättigheter-perspektiv men även här i begränsad utsträckning, eftersom stater som och ofta motsätter sig nya initiativ på området. Frågor om romers situation, barns rättigheter samt frågor om rättigheter för homosexuella, bisexuella och transpersoner (hbt) har haft fortsatt hög prioritet i . Problem på religionsfrihetsområdet uppmärksammades i ett uttalande av ministerkommittén mot bakgrund av behandlingen av kristna i , men utan att detta klart angavs i uttalandet. 2011 antogs även en ny konvention om våld mot kvinnor. Under det turkiska ordförandeskapet i ministerkommittén hölls ett Skr. 2011/12:82 möte i på ministernivå där utrikesministern Rapporten together in the 21st century, combining diversity and freedom (se avsnitt 4.1) var en av huvudpunkterna för mötet. Den fokuserar på de integrationsutmaningar som står inför , där anses ha en särskild roll utifrån sin kompetens på områdena mänskliga rättigheter, demokrati- och rättsstatsutveckling. Vid toppmötet noterades även generalsekreterarens förslag om politik för det nära grannskapet och generalsekreteraren inbjöds att utarbeta handlingsplaner för dess genomförande. Under det turkiska ordförandeskapet hölls även en högnivåkonferens om framtid i , , . Konferensen syftade framför allt till att upprätthålla den politiska drivkraft för vidare domstolsreformer som skapades i Interlaken. Mediefrihet och skydd av journalister inklusive frihet på nätet har fått särskild uppmärksamhet . En fyraårig strategi om Internet Governance väntas antas . Generalsekreteraren har även initierat ett samarbete med , vilket syftar till att öka förståelsen bland turkiska domare och åklagare för europeiska normer kring press- och yttrandefrihet. 2Koncentration på kärnområden och fortsatta reformer lanserade generalsekreteraren en reformprocess med huvudmålet att förstärka som en politisk och innovativ organisation, genom att koncentrera arbetet på färre projekt och på de projekt som ger mervärde och komparativa fördelar samt genom att utveckla en flexiblare organisation. Ambitionen har varit att göra mer synligt och relevant för befolkning. Reformprocessen planeras vara genomförd 2014 då generalsekreterarens mandatperiod löper ut. Syftet med den första fasen av reformen som inleddes var att skapa förutsättningar för förbättrad intern styrning och förbereda för ytterligare strategiska åtgärder. Följande åtgärder vidtogs: En sammanslagning av processen för budget och programverksamhet. introducerades ett samlat dokument för program och budget där verksamheten vilar på fyra pelare (mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstatens principer samt administrativa stödfunktioner). har en tvåårig program- och budgetcykel införts. Utgångspunkten är att eventuella budgetöverskott ska återbetalas till medlemsstaterna. En översyn av den operativa kapaciteten i fält. En anpassning av strukturen till nya utmaningar liksom förbättringar i styrningen genom ett antal åtgärder: Inrättandet av ett direktorat för policyplanering för strategisk planering och tidig varning. Inrättandet av ett direktorat för revision och utvärdering för att ge ökad Genom att bryta ut verksamhet som inte är högprioriterad i partsavtal för intresserade medlemsstater ska ökad En ökad intern rörlighet, ökad flexibilitet i rekryteringsprocesser och förenkling av administrativa rutiner. Detta ska bidra till en anpassning av personalpolitiken till reformprocessen. En fördubbling av intervallerna för löneklassuppflyttning ska skapa balans mellan kostnaderna för personal och operationell verksamhet. Den andra fasen av reformen som inleddes syftade till att definiera strategiska prioriteringar för och omsätta dessa i konkreta och ändamålsenliga insatser genom nya verktyg och arbetsmetoder. Följande åtgärder vidtogs av ministerkommittén: Ett beslut på personalområdet om översyn av vissa ersättningar togs . En ny mellanstatlig struktur antogs med syfte att öka relevansen, koherensen och effektiviteten i organisationen. Mandaten för samtliga styrkommittéer för perioden 20122013 antogs . Antalet styrkommittéer minskas från 23 till 16 och de fasta underkommittéerna från 28 till 6. En endossering av de politiska prioriteringarna för årtiondet gjordes vid ministermötet i . Samtliga 15 fältkontor förklarades operationella . Dessa återfinns nu i: , , , , , , , , , , , , , och . Ett förslag om att förbättra samarbetet med relevanta enskilda organisationer lades fram . En resolution om att stärka ministerkommitténs roll när det gäller beslut om att sammankalla fackministerkonferenser antogs . Dessa konferenser ska tydligare vara kopplade till prioriteringar. En ny sekretariatsstruktur inrättades . Syftet är att skapa en intern organisation med bättre operationell kapacitet också i fält med enklare strukturer och strategiska verktyg. Därutöver inrättades ett generaldirektorat för mänskliga rättigheter och rättsstatlighet, ett för demokrati samt ett för programverksamheten. Politisk rådgivning, policyplanering och externa relationer är nu direkt underordnade generalsekreteraren. Programverksamheten och budgeten för 20122013 beslutades. Budgeten antogs dock endast på preliminär basis eftersom budgeten enligt stadga ska presenteras och antas . Antalet operationella program har minskats från drygt 130 till 38. Resurser har koncentrerats till prioriterade program. Reformeringen av fortgår alltjämt. Det råder fortfarande oenighet om behovet av ytterligare konventionsändringar för att öka domstolens effektivitet på lång sikt. Se vidare avsnitt 2.2. En översyn av samtliga Europarådskonventioner pågår. Ett utkast presenterades . Översynen syftar till att definiera vilka konventioner som bedöms vara mest väsentliga för verksamheten, samt de konventioner som anses vara obsoleta eller av lägre prioritet. Konsultationer med relevanta styrkommittéer har ägt rum. () behöver emellertid ytterligare tid för att Skr. 2011/12:82 färdigställa sin rapport till generalsekreteraren med remissynpunkter. En översyn av relationerna med relevanta internationella organisationer pågår. Ett nära samarbete har utvecklats med FN, och EU. En anpassning av personalpolitiken till verksamhetens krav genomförs, vilket inkluderar åtgärder för att minska personalkostnadernas andel av budgeten. En förenkling av administrativa rutiner pågår. 2.2Reformering av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna Sedan antagandet 1950 har den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () fått en allt större betydelse för skyddet av mänskliga rättigheter i . Ett stort problem som hotar att allvarligt försvaga detta skydd är den ökande tillströmningen av klagomål till och det växande antal mål som domstolen har att hantera. /2012 hade ca 150 000 (151 600) klagomål att ta ställning till (ytterligare statistikuppgifter finns på webbplats, . övervakar även att medlemsstaterna verkställer fällande domar. särskilda möten för att hantera denna uppgift, de så kallade DH-mötena, har fått en allt tyngre arbetsbörda. För att komma till rätta med problemen pågår ett reformarbete som syftar till att effektivisera övervakningssystemet och få medlemsstaterna att fullt ut respektera sina åtaganden enligt . Det finns dock stora svårigheter att nå enighet inom medlemstatskretsen om de olika reformförslag som diskuteras. 2.2.1Protokoll nr 14 till En viktig del i reformarbetet utgörs av ändringsprotokoll nr 14 till som bland annat syftar till en effektivisering av förfarandet hos . ratificerade till slut som sista land protokollet, som därmed kunde träda i kraft i sin helhet i förhållande till samtliga medlemsstater . Protokollet innehåller flera processuella förändringar som syftar till att öka effektivitet. Bland annat ges behörighet till en respektive tre domare att avgöra mål i enklare fall där det har krävts tre respektive sju domare. Protokollet innehåller även en ny grund för att avvisa klagomål. Det har dock länge stått klart att det behövs ytterligare åtgärder för att säkerställa övervakningssystemets effektivitet . Under det schweiziska ordförandeskapet i ministerkommittén hölls en högnivåkonferens i schweiziska Interlaken om framtid. Samtliga medlemsstater deltog i konferensen och var representerade på hög nivå. En deklaration antogs med en handlingsplan (Interlakendeklarationen) som har gett ny kraft åt reformarbetet. I deklarationen framhålls betydelsen av den enskildes rätt att vända sig till när hans eller hennes rättigheter enligt inte har respekterats på nationell nivå. understryks att det i första hand är medlemsstaternas ansvar att den enskilde tillförsäkras sina rättigheter enligt konventionen. roll är endast subsidiär. Medlemsstaterna är bland annat skyldiga att se till att det finns effektiva nationella rättsmedel, att nationell lagstiftning är förenlig med konventionen, att nationella domare och andra berörda yrkeskategorier har tillräckliga kunskaper om konventionen och praxis samt att domstolens domar verkställs snabbt och effektivt. Senast ska medlemsstaterna informera ministerkommittén om hur de genomfört relevanta delar av Interlakendeklarationen. I deklarationen fastslås också att ministerkommittén ansvarar för att åtgärder som inte kräver ändringar i genomförs senast . Vidare gäller att förslag till åtgärder som kräver ändringar i konventionen ska föreligga senast . har inbjudits att utvärdera i vilken utsträckning protokoll nr 14 och åtgärdsplanen i Interlaken deklarationen har förbättrat domstolens situation. På grundval av denna utvärdering ska beslut fattas om eventuella ytterligare åtgärder. ska ministerkommittén ha tagit ställning till om mer genomgripande åtgärder behövs. har tillsatt en arbetsgrupp som ska styra reformarbetet (GT-SUIVI.Interlaken). Vidare har den gett mandat till för mänskliga rättigheter (CDDH) att utarbeta förslag till åtgärder som kräver konventionsändringar såväl som åtgärder som inte kräver sådana ändringar. Bland de förra nämns särskilt en ny filtreringsmekanism inom och möjlighet att på ett enklare sätt ändra konventionsbestämmelser av organisatorisk karaktär. CDDH och dess underkommittéer påbörjade arbetet . är starkt engagerat i reformarbetet och deltar aktivt i samtliga kommittéer. Förutom de frågor som särskilt nämns i mandatet diskuteras bland annat införande av ansökningsavgifter för klagandena. Syftet är att minska antalet klagomål som är av det slaget att det inte råder någon tvekan om att de inte kan tas upp till prövning. Åtgärder för att minska behovet av att vända sig till med så kallade repetitiva klagomål (det vill säga välgrundade klagomål som hänför sig till sådana rättsliga omständigheter där det redan finns fast praxis från ) och regler för den så kallade pilotdomsproceduren diskuteras också. Pilotdomsproceduren innebär att domstolen väljer ut och avgör ett eller ett par mål som i princip rör samma rättsliga frågeställning i svarandestaten. Domen blir prejudicerande och staten förväntas implementera domen också i de övriga mål som rör samma frågeställning. En slutrapport om reformåtgärder som inte kräver konventionsändring antogs av CDDH. 2011/12:82 interimsrapport om åtgärder som däremot kräver ändring av konventionen antogs av kommittén . En slutlig rapport bör kunna antas av CDDH . En annan aktuell reformfråga rör åtgärder för att förbättra staternas nominering av kandidater till befattningen som domare i . Som ett konkret resultat av Interlakendeklarationen antog ministerkommittén en resolution om inrättandet av en rådgivande expertpanel som ska säkerställa att de som nomineras till domartjänster verkligen uppfyller de kompetenskrav som uppställer. Även under det turkiska ordförandeskapet i ministerkommittén hölls en högnivåkonferens om framtid som ägde rum i , , . Konferensen syftade framförallt till att upprätthålla den politiska drivkraft som skapats genom konferensen i Interlaken och även vid denna antogs en deklaration som i princip återspeglar och konfirmerar innehållet i Interlakendeklarationen. Ett tillkommande åtgärdsförslag rör möjligheten för de högsta dömande instanserna i medlemsstaterna att begära rådgivande yttranden från . Även detta behandlas av CDDH inom ramen för uppföljningsprocessen. En annan fråga rör domstolens tillämpning av bestämmelsen i dess procedurregler om interimistiska åtgärder (regel 39). Denna används framförallt i mål om utvisning av utlänningar. inbjuds att göra en uppföljning av domstolens tillämpning av denna regel . 2.3EU:s anslutning till för de mänskliga rättigheterna Genom Lissabonfördraget uppstod en skyldighet för EU att ansluta sig till . Så snart fördraget trädde i kraft uppmanades kommissionen av att skyndsamt lägga fram ett förslag om en EU-anslutning. därefter inleddes under EU- ordförandeskap informella diskussioner om förutsättningarna för anslutningen. presenterade ett förslag till förhandlingsmandat och beslut om mandatet fattades vid rådet för rättsliga och inrikes frågor () . För EU:s del sköts förhandlingarna med av EU- kommissionen. Samråd med medlemsstaterna sker i rådsarbetsgruppen för grundläggande fri- och rättigheter (FREMP). På sida sköts förhandlingarna av styrkommittén för mänskliga rättigheter, CDDH. Det tekniska arbetet med att utarbeta ett utkast till anslutningsfördrag äger rum i en informell arbetsgrupp (CDDH/UE) som haft CDDH:s uppdrag att utforma förslag till avtalslösningar för anslutningen. Gruppen har bestått av fjorton medlemmar, sju från EU:s medlemsstater (, , , , , 9 och ) och sju från övriga medlemsstater i (ordförande), innefattar inte själva förhandlingsmandatet, som ligger hos CDDH. Samtalen inleddes och vid sitt junimöte kunde CDDH/UE presentera ett komplett utkast till anslutningsfördrag. Den tidtabell som inledningsvis presenterades med slutförhandling före utgången av 2011 havererade vid en urtima session av CDDH sedan framför allt tongivande EU-stater meddelat att man inte kunde godta utkastet till anslutningsfördrag. Man är således inom EU inte överens om ett utkast till fördrag att lägga fram för de övriga Europarådsstaterna. Det polska EU-ordförandeskapet försökte finna kompromisser inom EU-kretsen i rådsarbetsgruppen. Det danska ordförandeskapet väntas fortsätta detta arbete . Samarbetet och dialogen mellan och den () förenklades och intensifierades på några punkter . Detta skedde bland annat genom genomförande av tidigare gemensamt fattat beslut om att inte längre med automatik sammankalla den gemensamma kommittén för PACE och ministerkommittén () till möte vid varje session, , utan endast när behov föreligger och det finns viktiga substansfrågor att diskutera. Vidare ökade informationsutbytet genom att PACE-rapportörer för olika sakfrågor inbjöds till dialog med ministerkommittén eller relevanta rapportörs- eller arbetsgrupper. Ordföranden för rapportörs- eller arbetsgrupper inbjöds även till utbyte med PACE:s olika kommittéer. Dessa dialoger kommer att fortsätta . Även med Kongressen för lokala och regionala myndigheter ägde informationsutbyte rum . Kongressens rapportör för MR- frågor, , informerade rapportörsgruppen för MR-frågor (GR-H) om hur en dialog om genomförandet av MR-insatser på lokal och regional nivå ska ske. Utöver ovanstående rapporterade PACE:s respektive Kongressens generalsekreterare om verksamheten, framför allt inför och efter de olika sessionerna, vid möten i ministerkommittén. 4 Övergripande frågor under 20102011 4.1Leva tillsammans i det 21:a århundradet rapport från gruppen av eminenta personer För att se över de utmaningar står inför med ökad intolerans och diskriminering tillsattes 2010 på uppdrag av generalsekreteraren en 10 grupp eminenta personer bestående av bland annat förre tyske utrikesministern och förre spanske utrikesministern och Skr. 2011/12:82 höge representanten för EU:s utrikespolitik . Rapporten together in the 21st century, combining diversity and freedom lades fram vid ministermötet i . Rapporten tar fasta på nutida integrationsutmaningar för . Diskriminering och rasism baserad på kulturella och/eller religiösa grunder bedöms utgöra ett hot mot stabilitet, demokratiska regelverk och sociala sammanhållning om inte detta skyndsamt åtgärdas. Rapporten framhäver särskilda roll i detta med hänsyn till dess speciella kompetens på områdena mänskliga rättigheter, demokrati- och rättsstatsfrågor. Med utgångspunkt från verksamhet och regelverk rekommenderar rapporten ett antal konkreta åtgärder inom områdena migration, medborgarskap och integration, utbildning, kultur och media, inklusive social media samt ungdom och idrott. Rapporten har ännu inte föranlett några särskilda åtgärder eller beslut från sida. Den används dock flitigt som referens i de olika frågor den omfattar. 4.2.1Europadomstolens dömande verksamhet och ministerkommitténs övervakning De till anslutna staterna är underkastade jurisdiktion och därmed skyldiga att respektera och verkställa domstolens avgöranden. Detta följer direkt av konventionsförpliktelsen. Att så sker är därför avgörande för övervakningssystemets trovärdighet. Enligt har ministerkommittén en viktig roll att övervaka verkställigheten av domar i berörda medlemsstater. har betydande problem uppstått när vissa domar som kräver lagstiftnings- eller konkreta åtgärder i det enskilda fallet inte verkställts. Detta kan ha flera orsaker; bristande ekonomiska resurser, politiskt motstånd eller ren oförmåga. samt 2011 meddelade 1 499 respektive 1 157 domar. Dessutom meddelade drygt 38 000 (2010) respektive drygt 52 000 (2011) beslut varigenom klagomål avvisades eller avskrevs. Störst antal fällande domar meddelades 2010 mot (174), (133), (105) och (73). Antalet nytillkomna mål som överlämnats till beslutande enhet uppgick till drygt 61 300 respektive 64 500. Tillströmningen av nya klagomål har fortsatt . Kommittéer bestående av tre domare har sedan införandet av protokoll 14 avvisat 12 894 ärenden. Enskilda domare har avvisat 22 260 ärenden. inkom till regeringen ca 650 nya mål mot . stor majoritet avsåg utlänningars möjlighet att få stanna i landet. exceptionellt höga antal nyinkomna mål hänger samman med att verkställighetsstopp för alla klagande som påstod sig riskera utvisning från till . Under avslutades handläggningen hos regeringen i 18 mål. inkom till regeringen 33 nya mål mot och lika många avslutades. Tre domar meddelades i mål mot . I målet N. kom fram till att det skulle innebära en kränkning av konventionen att verkställa ett beslut om utvisning av klaganden till . Detta ledde till att klaganden beviljades uppehållstillstånd i . I målet gjordes gällande att en dom för tjänstefel kränkte klagandens yttrandefrihet och rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv. Domstolen fann inget brott mot konventionen. Målet har senare tagits upp av i stor sammansättning och en dom därifrån väntas . I målet , som rörde arbetsskadeersättning, fann domstolen att det skett en kränkning av klagandens rätt till muntlig förhandling i de svenska domstolarna och tillerkände klaganden ideellt skadestånd och ersättning för rättegångskostnader. Dessa har utbetalats av regeringen. meddelades fyra domar mot . Målet gällde ett beslut om utvisning av en afghansk medborgare till hemlandet på grund av brott och även beslut om att klaganden inte skulle få umgängesrätt med sina barn. fann ingen kränkning av konventionen. Målet Fexler gällde handikappersättning. Domstolen kom fram till att det faktum att klaganden nekats muntlig förhandling i den inhemska processen inte innebar en kränkning av hennes rätt till muntlig förhandling enligt konventionen. I målet fann domstolen att det inte skulle innebära en konventionsöverträdelse att verkställa ett beslut om att utvisa klaganden till . Målet Ahorugeze gällde utlämning av en rwandisk medborgare till hemlandet på grundval av misstankar om att denne där gjort sig skyldig till bland annat folkmord. kom fram till att en utlämning inte skulle stå i strid med konventionen. Ingen av dessa fyra domar hade vunnit laga kraft /2012. Avgöranden mot andra stater Bland de många avgöranden som meddelat och har 22 domar meddelats av domstolen i stor sammansättning (Grand Chamber). Bland dessa kan följande nämnas. I målet Lautsi mot bedömde med ändring av en dom som meddelats av en av domstolens avdelningar att det inte stod i strid med artikel 2 i tilläggsprotokoll 1 till konventionen (rätt till utbildning) att ha krucifix i klassrummen i statliga italienska skolor. I målet M.S.S.