prop · GZ03163 · 2012-06-19 00:00:00 — Av ett nytt tredje stycke följer att uppgifter som har registrerats med stöd av 4 a § och som avser en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt , endast får lämnas ut till myndighet som avses i första stycket 1 och endast om uppgifterna behövs för myndighetens tillsyn över personuppgiftsbehandling enligt lagen. I praktiken är det framför allt fråga om Datainspektionens tillsyn. I den mån ombudsmän eller Justitiekanslern inom ramen för sin generella tillsynsverksamhet utövar tillsyn över personuppgiftsbehandling enligt lagen får uppgifter även lämnas till dessa myndigheter. Övriga myndigheter som anges i paragrafen har inte rätt att få ut uppgifter om gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt . Av 9 § första stycket följer att en enskild alltid har rätt att få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv, dvs. även sådana uppgifter som avses i tredje stycket. Uppgifter ur registret får efter en begäran som sker med stöd av rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll lämnas ut till en myndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. Paragrafen, som är ny, reglerar möjligheten att lämna ut uppgifter ur belastningsregistret till en myndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen för andra ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande. Frågan behandlas i avsnitt 7.7.1. Paragrafen är tillämplig när en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet begär uppgifter ur registret och ska endast tillämpas när uppgifterna ska användas för något annat ändamål än i ett brottmålsförfarande. Med brottsmålsförfarande avses, i enlighet med vad som anges i artikel 2 b) i rambeslutet, förundersökningsskedet, själva rättegången och verkställigheten av domen. Om en medlemsstat begär uppgifter för att användas i ett brottmålsförfarande ska i stället 11 § samt kompletterande bestämmelser i förordningen (1999:1134) om belast- ningsregister tillämpas. Uppgifter ur registret får enligt paragrafen lämnas ut endast om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet, dvs. om förutsättningar för utlämnande till en svensk myndighet för motsvarande ändamål följer av bestämmelserna i lagen eller förordningen om belastningsregister. Bestämmelsen ger rätt att i varje enskilt fall avgöra om uppgifter ur registret ska lämnas ut. Utöver vad som följer av 16 och 17 §§ ska en uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § gallras så snart har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. En uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § ska alltid gallras senast efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om gallring av uppgifter som förts in i registret med stöd av 4 a §. Frågan behandlas i avsnitt 7.5. I första stycket föreskrivs att utöver vad som följer av 16 och 17 §§ ska alla slags uppgifter som har förts in i registret med stöd av 4 a § alltid gallras så snart har underrättats av behörig myndighet i den stat som överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den andra staten. Det gäller även om den tid som avses i 17 § inte har löpt ut. Bestämmelsen innebär att den kortaste gallringsfristen alltid ska gälla för uppgifter som överförts hit med stöd av rambeslutet. I andra stycket finns en bestämmelse om yttersta tidsfrist för gallring av uppgifter som förts in i registret med stöd av 4 a §. En sådan uppgift ska alltid gallras senast efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Om en svensk myndighet efter begäran har fått uppgifter från en annan medlemsstat i Europeiska unionen med stöd av bestämmelserna i rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas inne- håll, får uppgifterna användas endast för det ändamål som de begärdes för. Om den medlemsstat som överfört uppgifterna med stöd av rambeslutet har föreskrivit villkor som begränsar rätten att använda uppgifterna, ska myndig- heten följa även dessa villkor. Första och andra styckena ska gälla oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Uppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet får dock alltid användas för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. Paragrafen, som är ny, reglerar svenska myndigheters användning av Prop. 2011/12:163 uppgifter som efter begäran överlämnas från en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet. Frågan behandlas i avsnitt 7.8. Paragrafen innefattar en begränsning av myndigheternas principiella skyldighet enligt svensk rätt att se till att frågor som uppkommer inom myndighetsområdet blir så utredda som deras beskaffenhet kräver. Paragrafen innefattar alltså en begränsning av denna utrednings- skyldighet, när det gäller de uppgifter som omfattas av rambeslutet. I första stycket föreskrivs att myndigheter i endast får använda mottagna uppgifter för det ändamål för vilket uppgifterna begärdes. Det innebär att uppgifter som har begärts inom ramen för ett brottmåls- förfarande endast får användas inom ramen för det förfarandet. Det innebär vidare att uppgifter som har begärts för något annat ändamål än att användas i ett brottmålsförfarande endast får användas inom ramen för det ärende för vilka de begärdes. I andra stycket anges vidare att om den översändande medlemsstaten föreskrivit användningsbegränsande villkor med stöd av rambeslutet, ska svenska myndigheter följa dessa villkor. Av tredje stycket följer att användningsbegränsningarna ska gälla oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Villkoren gäller inte bara för den myndighet som tar emot uppgifterna, utan även för alla andra svenska myndigheter som senare får tillgång till dessa, se propositionen om vissa frågor om internationellt samarbete i brottmål m.m. (prop. 1990/91:131 s. 23). Uppgifter som överförts får dock alltid användas för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. Så kan t.ex. vara fallet om uppgifterna behövs för att avvärja ett överhängande terroristhot eller annan allvarlig brottslighet som kan hota den allmänna säkerheten. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Denna lag gäller inte när kriminalregisteruppgifter utbyts med stöd av rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. För sådant utbyte gäller i stället lagen (1998:620) om belastningsregis- ter och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Paragrafen, som är ny, reglerar förhållandet till bestämmelser i lagen (1998:620) och förordningen (1999:1134) om belastningsregister när det gäller utbyte av kriminalregisteruppgifter enligt rambeslutet. Frågan behandlas i avsnitt 7.1. Paragrafen innebär att lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål inte ska tillämpas när kriminalregisteruppgifter utbyts med stöd av rambeslutet. I stället gäller bestämmelser i lagen och förordningen om belastningsregister. Det innebär att om skickar eller begär kriminalregisteruppgifter med stöd av rambeslutet ska de bestämmelser som finns i lagen och förordningen om belastningsregister tillämpas. Skulle däremot eller en annan medlemsstat utbyta information Prop. 2011/12:163 med stöd av den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål av eller konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater av ska i stället lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål tillämpas. Om centralmyndigheten i en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet begär en kopia av en dom eller andra uppgifter som inte återfinns i belastningsregistret kan dock lagen vara tillämplig. En begäran får i sådana fall lämnas enligt bestämmelserna i den lagen. 10.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i 1.lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, 2.lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, 3.lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, 4.lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 5.lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete, 6.lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar, 7.lagen (2011:1537) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, och 8.lagen (1998:620) om belastningsregister. Paragrafen innehåller hänvisningar till vissa lagar om internationellt samarbete på olika områden, vilka innehåller bestämmelser om begränsningar i möjligheten att använda information som har erhållits enligt internationella avtal eller EU-rättsakter inom det aktuella området. Frågan behandlas i avsnitt 7.8. Punkt 8 är ny och innehåller en hänvisning till lagen (1998:620) om belastningsregister. Ändringen innebär att det tydliggörs att bestäm- melser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan medlemsstat finns även i lagen om belastningsregister. Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen Utöver vad som anges i 12 § får i fingeravtrycks- eller signalementsregister uppgifter behandlas om en person som har dömts för brott i en annan med- lemsstat inom Europeiska unionen och vars fingeravtrycks- eller signalements- uppgifter har överförts hit med stöd av artikel 4.2 i rådets rambeslut 2009/315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. uppgifter får dock endast behandlas om det för motsvarande gärning i är föreskrivet fängelse eller däröver och den som uppgifterna avser för gärningen hade fyllt . Paragrafen, som är ny, reglerar när fingeravtrycks- och signalements- uppgifter om en person som överförts med stöd av rambeslutet får behandlas i fingeravtrycks- eller signalementsregistret. Frågan behandlas i avsnitt 7.4. Paragrafen innebär att fingeravtrycks- och signalementsuppgifter om en person som dömts för brott i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen och som överförts hit med stöd av rambeslutet, får behandlas i fingeravtrycks- eller signalementsregistret. Uppgifterna får dock endast behandlas om det för motsvarande gärning i är föreskrivet fängelse eller däröver. Detta innebär ett krav på att åtminstone det i straffskalan upptagna maxstraffet ska nå den angivna nivån. Vid gradindelade brott gäller den aktuella brottsgradens straffskala. För försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott finns särskilda strafflatituder i 23 kap. som ska beaktas. Av begränsningen till att det för motsvarande gärning i ska vara föreskrivet fängelse eller däröver följer vidare att om den gärning som den dömde dömts för inte motsvarar brott enligt svensk lag, får uppgifter om fingeravtryck, alias och pseudonym som överförts hit med stöd av rambeslutet inte behandlas i registren. Vidare krävs det för behandling av uppgifterna att den person som uppgifterna avser för gärningen hade fyllt . Europeiska unionens officiella tidning L 93/23 RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN RÅDETS RAMBESLUT 2009/315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31 och 34.2 b, med beaktande av kommissionens förslag och initiativ, med beaktande av yttrande (1), och av följande skäl: (1)Europeiska unionen har satt upp som sitt mål att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom området frihet, säkerhet och rättvisa. En förutsättning för att uppnå detta mål är att uppgifter ur kriminalregistret utbyts mellan de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. (2)antog rådet, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte i , ett åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål (2). Detta rambeslut bidrar till att uppnå målen enligt åtgärd 3 i programmet, där det före- slås att ett enhetligt utformat formulär skapas för ansök- ningar om utdrag ur kriminalregister, översatt till unio- nens alla officiella språk, motsvarande den modell som utarbetats inom Schengeninstitutionerna. (3)I slutrapporten om den första utvärderingen av den öm- sesidiga rättsliga hjälpen i brottmål (3) uppmanas med- lemsstaterna att förenkla förfarandena för överföring av handlingar mellan medlemsstaterna genom att, i före- kommande fall, använda standardformulär för att under- lätta ömsesidig rättslig hjälp. (1) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) EGT C 12, , s. 10. (3) EUT C 216, , s. 14. (4)Behovet av att förbättra kvaliteten på utbytet av uppgifter om domar prioriterades vid i dess uttalande om bekämpande av terrorism, och detta upprepas i Haagprogrammet (4), som antogs vid den 4 och 5 no- vember 2004, i vilket efterlyser ökat utbyte av uppgifter om domar och diskvalifikation i na- register. Dessa mål återges i den åtgärdsplan om genomförande av Haagprogrammet som antogs gemen- samt av rådet och kommissionen . (5)I syfte att förbättra utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter ur kriminalregistret välkomnas de projekt som utarbetats för att förverkliga detta mål, inbegripet det befintliga projektet för sammanlänkning av . Erfarenheterna från dessa aktiviteter har uppmuntrat medlemsstaterna att intensifiera sina insatser och visat hur viktigt det är att fortsätta rationaliseringen av informationsutbytet om domar mellan medlemssta- terna. (6)Detta rambeslut är ett svar på de förväntningar som rådet gav uttryck för , efter offentliggörandet av vitboken om utbyte av uppgifter om domar och verk- ningarna av sådana domar i Europeiska unionen och den policydebatt som följde därpå. Det syftar särskilt till att förbättra utbytet av uppgifter om domar och, där sådana förekommer och införs i den dömande medlemsstatens kriminalregister, om diskvalifikation av medborgare i uni- onen till följd av en dom i brottmål. (7)Tillämpningen av de mekanismer som fastställs genom detta rambeslut endast på utbyte av uppgifter ur krimi- nalregister rörande fysiska personer bör inte påverka det eventuella kommande vidgandet av tillämpningsområdet för sådan mekanismer till att gälla utbyte av uppgifter rörande juridiska personer. (4) EUT C 53, , s. 1. L 93/24 Europeiska unionens officiella tidning (8)Bestämmelserna om uppgifter om domar som meddelats i andra medlemsstater återfinns i artik- larna 13 och 22 i den europeiska konventionen av om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Dessa bestämmelser är emellertid inte tillräckliga för att uppfylla de krav som det rättsliga samarbetet för närva- rande ställer i ett område som Europeiska unionen. (9)I förbindelserna mellan medlemsstaterna bör detta ram- beslut ersätta reglerna i artikel 22 i den europeiska kon- ventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Utöver den dömande medlemsstatens skyldighet att förse den medlemsstat där den dömda personen är medborgare med sådana uppgifter om domar som avkunnats mot dess medborgare, vilka införlivas i och ytterligare defini- eras i rambeslutet, införs även en skyldighet för den medlemsstat där den dömda personen är medborgare att lagra uppgifter som överförts för att garantera att den till fullo kan svara på ansökningar om uppgifter som andra medlemsstater riktar till den. (10)Detta rambeslut bör inte påverka möjligheten för rättsliga myndigheter att direkt begära och överföra uppgifter från kriminalregistret enligt artikel 13 jämförd med arti- kel 15.3 i den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, och inte påverka artikel 6.1 i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mel- lan Europeiska unionens medlemsstater, som infördes genom rådets akt av (1). (11)Att förbättra spridningen av uppgifter om domar har begränsad nytta, om medlemsstaterna inte kan beakta de överförda uppgifterna. antog rådet rambeslut /675/RIF om beaktande av fällande do- mar avkunnade i Europeiska unionens medlemsstater vid ett nytt brottmålsförfarande i en medlemsstat (2). (12)Huvudsyftet med initiativ uppnås genom detta rambeslut i och med att centralmyndigheten i varje medlemsstat bör begära och ta med alla (tillhan- dahållna) uppgifter ur kriminalregistret i den medlemsstat där personen är medborgare i sitt utdrag ur kriminalre- gistret när den besvarar en ansökan från den berörda personen. Kunskap om domar och, där sådana förekom- mer och införs i kriminalregistret, en därav följande dis- kvalifikation, är en förutsättning för att de ska få verkan enligt nationell rätt i den medlemsstat där personen avser att utöva yrkesverksamhet med anknytning till tillsyn över barn. Syftet med den mekanism som fastställs i detta rambeslut är bl.a. att se att till en person som (1) EGT C 197, , s. 3. (2) EUT L 220, , s. 32. dömts för sexualbrott mot barn, om en sådan dom mot denna person och, där sådana förekommer och in- förs i kriminalregistret, en därav följande diskvalifikation har införts i kriminalregistret i den dömande medlems- staten, inte längre bör kunna dölja denna dom eller dis- kvalifikation i syfte att utöva yrkesverksamhet med an- knytning till tillsyn över barn i en annan medlemsstat. (13)Genom detta rambeslut fastställs regler för skydd av per- sonuppgifter som överförs mellan medlemsstaterna som ett resultat av dess tillämpning. De befintliga allmänna reglerna för skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samar- bete kompletteras genom de regler som fastställs i detta rambeslut. Vidare är konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter tillämplig på person- uppgifter som behandlas på grundval av detta rambeslut. Föreliggande rambeslut införlivar dessutom reglerna i rå- dets beslut /876/RIF av om utbyte av uppgifter ur kriminalregistret (3), som begränsar möjligheten för den ansökande medlemsstaten att an- vända uppgifter som mottagits efter en ansökan från dess sida. Genom det här rambeslutet kompletteras dessa regler med specifika regler som gäller när den medlems- stat där personen är medborgare vidarebefordrar uppgif- ter om domar, som överförts till den av den dömande medlemsstaten. (14)Detta rambeslut ändrar inte de skyldigheter och förfar- anden som fastställts med avseende på tredjestater enligt den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, i den mån det instrumentet förblir tillämpligt. (15)Enligt rekommendation nr R(84)10 om kri- minalregister och återanpassning av personer som dömts för brott, är huvudsyftet med upprättandet av kriminal- register att informera myndigheter med ansvar för det straffrättsliga systemet om bakgrunden för en person som står inför rätta så att det beslut som ska fattas kan anpassas till den enskilda situationen. Eftersom all annan användning av kriminalregistret som kan påverka den dömdes möjligheter till återanpassning i samhället måste vara så begränsad som möjligt, kan användning av uppgifter som överförts enligt detta rambeslut i andra syften än brottmålsförfaranden begränsas i enlighet med den nationella lagstiftningen i den anmodade medlems- staten och i den ansökande medlemsstaten. (3) EUT L 322, 9.12.2005, s. 33. Europeiska unionens officiella tidning L 93/25 (16)Syftet med de bestämmelser i detta rambeslut som rör överföring av uppgifter till den medlemsstat där personen är medborgare, för lagring och vidarebefordran är inte att harmonisera medlemsstaternas nationella system för kri- minalregister. Detta rambeslut medför ingen skyldighet för den dömande medlemsstaten att ändra sitt interna kriminalregistersystem när det gäller användning av upp- gifter för inhemska ändamål. (17)Att förbättra spridningen av uppgifter om domar är av begränsat värde om dessa uppgifter inte kan förstås av den mottagande medlemsstaten. En ökad ömsesidig för- ståelse kan uppnås genom inrättandet av ett europeiskt standardformat som möjliggör utbyte av uppgifter på ett enhetligt och elektroniskt sätt och som lätt kan maskin- översättas. Uppgifter om domar som överförts av den dömande medlemsstaten bör översändas på det officiella språket eller något av de officiella språken i den dömande medlemsstaten. Åtgärder bör vidtas av rådet för att in- rätta det system för utbyte av uppgifter som införs ge- nom detta rambeslut. (18)Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns genom artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen och som återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig- heterna. (19)Detta rambeslut respekterar subsidiaritetsprincipen som det hänvisas till i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och som fastställs i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, eftersom för- bättringen av systemen för överföring av uppgifter om domar mellan medlemsstaterna inte i tillräcklig utsträck- ning kan genomföras av medlemsstaterna var för sig och det krävs samordnade åtgärder i Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i för- draget om upprättandet av Europeiska gemenskapen går detta rambeslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta rambeslut är att a)definiera på vilket sätt en medlemsstat, i vilken en dom avkunnats mot en medborgare i en annan medlemsstat (den dömande medlemsstaten), ska överföra uppgifter om en sådan dom till den medlemsstat där den dömda personen är medborgare (den medlemsstat där personen är medborgare), b)definiera vilka skyldigheter som åligger den medlemsstat där personen är medborgare angående lagring av uppgifter och att ange vilka metoder som ska användas för att besvara en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret, och c)inrätta en ram för att ett datoriserat system för utbyte av uppgifter om domar mellan medlemsstaterna ska kunna byg- gas upp och utvecklas på grundval av detta rambeslut och det påföljande beslut som avses i artikel 11.4. I detta rambeslut avses med a)dom: ett lagakraftvunnet avgörande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på en brottslig gärning om detta avgörande införs i den dömande medlemsstatens kriminalregister. b)brottmålsförfarande: förundersökningsskedet, själva rätte- gången och verkställigheten av domen. c)kriminalregister: ett eller flera nationella register för domar som avkunnats enligt nationell lagstiftning. 1.Varje medlemsstat ska, för det ändamål som avses i detta rambeslut, utse en centralmyndighet. Medlemsstaterna får emel- lertid utse en eller flera centralmyndigheter för överföring av uppgifter enligt artikel 4 och för svar enligt artikel 7 på ansök- ningar enligt artikel 6. 2.Varje medlemsstat ska underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om vilken eller vilka centralmyndigheter som utsetts enligt punkt 1. Rådets generalsekretariat ska med- dela medlemsstaterna och Eurojust dessa uppgifter. Den dömande medlemsstatens skyldigheter Varje medlemsstat ska vidta nödvändiga åtgärder för att alla domar som meddelats på dess territorium, när de tillhanda- hålls dess , ska innehålla uppgifter om den dömdes medborgarskap, om det rör sig om en medborgare i en annan medlemsstat. L 93/26 Europeiska unionens officiella tidning