prop · GZ03151 · 2012-06-04 00:00:00 — Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I 1 kap. 3 § första stycket radio- och tv-lagen (2010:696) anges vilka tv-sändningar och beställ-tv som lagen i sin helhet tillämpas på. Av bestämmelsen framgår att lagen tillämpas på tv-sändningar och beställ-tv som kan tas emot i någon stat som omfattas av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-stat), om leverantören av medietjänsten 1.är etablerad i enligt definitionen i artikel 2.3 i AV-direktivet, 2.varken uppfyller kriteriet under 1 eller är etablerad i någon annan EES-stat men använder sig av en satellitupplänk belägen i , 3.inte uppfyller något av kriterierna under 1 och 2 men använder sig av en satellitkapacitet som tillhör , eller 4.inte uppfyller något av kriterierna under 1, 2 och 3 men är etablerad iSverige enligt artiklarna 4954 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I 1 kap. 3 § andra stycket radio- och tv-lagen anges vilka bestämmelser ilagen som gäller även den som står under en annan EES-stats jurisdiktion enligt AV-direktivet. Det är, oavsett vad som föreskrivs i första stycket, 2 kap. 3 § om upprättande av register, 4 kap. 17 §§, 9 § 13, 69 och 16 samt 1114 §§ om tillstånd och vissa tillståndsvillkor, och bestämmelserna i 1620 kap. om granskning och tillsyn, straff, särskild avgift och vite, återkallelse av tillstånd, handläggning av mål och överklagande. Enligt bestämmelsen kan alltså den som står under en annan EES-stats jurisdiktion enligt AV-direktivet ansöka om tillstånd att sända tv och sökbar text-tv i . Motsvarande bestämmelse fanns i 1 kap. 2 § tredje stycket i den tidigare radio- och TV-lagen (1996:844). Genom den nya radio- och tv-lagen infördes bestämmelser om möjlighet till överlåtelse av tillstånd att sända tv och sökbar text-tv, i 4 kap. 1516 §§. I 4 kap. 17 § infördes en bestämmelse om att Myndigheten för radio och tv får ta ut en avgift även av den som hos myndigheten ansöker om medgivande till överlåtelse av ett tillstånd. 2009/10:115 s. 214 f. Av förbiseende gjordes ingen hänvisning till dessa nya bestämmelser i 1 kap. 3 § andra stycket, vilket innebär att bestämmelserna inte har kommit att omfatta den som står under en annan EES-stats jurisdiktion enligt AV-direktivet. Avsaknaden av hänvisning var inte avsiktlig och det är inte heller rimligt att den som lyder under annan EES-stats jurisdiktion och som innehar sändningstillstånd i skulle sakna möjlighet att ansöka om överlåtelse av ett sådant Det föreslås därför att bestämmelsen i 1 kap. 3 § andra stycket för- tydligas så att den som står under annan EES-stats jurisdiktion enligt AV-direktivet ska omfattas av bestämmelserna i 4 kap. 1517 §§. 7 Innehållsvillkor för ljudradiosändningar som riktar sig till utlandet Regeringens förslag: När regeringen meddelar tillstånd att sända ljudradio till utlandet ska den ha möjlighet att besluta att radio- och tv- lagens bestämmelser om innehåll och reklam i ljudradiosändningar inte ska tillämpas. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Med stöd av 2 kap. 2 § andra stycket i den tidigare radio- och TV-lagen (1996:844) meddelade regeringen bland annat tillstånd att sända ljudradio till utlandet. I 3 kap. 5 § radio- och TV-lagen i dess lydelse innan de ändringar som gjordes 2007 föreskrevs att tillstånd som meddelades av regeringen kunde innebära rätt att endast vidaresända program som sänds eller sänts av någon annan. I ett sådant tillstånd kunde regeringen meddela dispens från lagens innehållsbestämmelser och reklamregler (6 och 7 kap.). I författningskommentaren till bestämmelsen (prop. 1995/96:160, s. 166) anfördes att bestämmelsen bl.a. omfattar sändningar som utländska företag bedriver i men som riktas till hemlandet. Genom ändring av radio- och TV-lagen överfördes en stor del av tillståndsgivningen från regeringen till dåvarande Radio- och , som även fick uppgiften att meddela tillstånd att endast vidaresända program som sänds eller sänts av någon annan, och att ge dispens från lagens innehålls- och reklamregler. Efter ändringen var det dock alltjämt regeringens uppgift att meddela tillstånd att sända ljudradio bland annat till utlandet (2 kap. 2 § andra stycket). Motsvarande bestämmelse finns numera i 11 kap. 1 § första stycket radio- och tv-lagen (2010:696). Det har inte, så som var fallet, angetts någon möjlighet för regeringen att ge dispens från innehålls- och reklamreglerna. Det är inte rimligt att svenska innehålls- och reklamregler ska gälla vidaresända utländska ljudradioprogram som endast riktar sig till utlandet. Radio- och tv-lagen bör därför ändras så att det i 11 kap. 1 § första stycket anges att regeringen får besluta att 14 och 15 kap. inte ska tillämpas på sändningar som sker med stöd av ett tillstånd att sända ljudradio till utlandet. Giltighetstid för tillstånd att sända ljudradio som beviljats av regeringen Regeringens förslag: Radio- och tv-lagens bestämmelse att ett tillstånd att sända ljudradio som beviljats av regeringen för av under vissa förutsättningar förlängs på oförändrade villkor ska avskaffas. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 11 kap. 1 § radio- och tv-lagen (2010:696) meddelas tillstånd att sända ljudradio av regeringen om sändningsverksamheten finansieras med radio- och tv-avgiften enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst. Regeringen meddelar också tillstånd att sända ljudradio till utlandet. Enligt 11 kap. 4 § radio- och tv-lagen ska ett tillstånd som beviljats av regeringen att sända ljudradio gälla för . Ett tillstånd som har beviljats för av förlängs på oförändrade villkor , om tillståndshavaren önskar det och regeringen inte senast före tillståndstidens utgång har meddelat att tillståndet inte kommer att förlängas eller att regeringen önskar förändra villkoren. I den tidigare radio- och TV-lagen (1996:844) fanns motsvarande bestämmelse om förlängning när det gällde tillstånd att sända tv. Denna bestämmelse avskaffades 2008 i samband med att bestämmelserna om tillståndsgivningen förändrades (prop. 2007/08:8 s. 41 f., bet. 2007/08:KU4, rskr. 2007/08:40). Regeringen anförde som skäl för denna lagändring att tillståndstidens längd hör till de frågor som regelmässigt behandlas av inför varje ny tillståndsperiod för radio och tv i allmänhetens tjänst. Regeringen ansåg mot denna bakgrund att det inte fanns anledning att i radio- och TV-lagen lägga fast hur långa tillståndsperioder som skulle gälla för sådana sändningar. Enligt den nuvarande radio- och tv-lagen gäller emellertid bestämmelsen endast tillstånd som meddelats av regeringen att sända tv. Motsvarande ändring har inte gjorts beträffande giltighetstiden för ljudradiotillstånd som beviljats av regeringen. De skäl som regeringen angav för att avskaffa den tidigare bestämmelsen gäller fortfarande och bör också gälla de tillstånd att sända ljudradio som regeringen beslutar. Därför föreslås att bestämmelsen i 11 kap. 4 § radio- och tv-lagen, om förlängning av tillstånd att sända ljudradio under vissa förutsättningar, avskaffas. Kvar blir alltså enbart bestämmelsen om att tillstånd som har beviljats av regeringen att sända ljudradio ska gälla som bestäms av regeringen. 9Utbyte av vissa begrepp i lagen och förtydliganden 9.1Begreppet program ersätts med begreppet programtjänster Regeringens förslag: Begreppet program ersätts med begreppet programtjänster i 4 kap. 7 § och 9 § 3, i rubriken närmast före 9 kap. 1 § samt i 11 kap. 3 § 3 radio- och tv-lagen utan att innebörden ändras. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I den s.k. villkorskatalogen i 4 kap. 9 § radio- och tv-lagen (2010:696) anges de villkor som ett tillstånd att sända tv eller sökbar text-tv får förenas med. Enligt punkten 3 i villkors- katalogen får ett tillstånd förenas med villkor om skyldighet att sända ett visst minsta antal program i varje område. En likalydande bestämmelse när det gäller tillstånd att sända andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio finns i 11 kap. 3 § 3. Ovan nämnda bestämmelser hade sin motsvarighet i 3 kap. 2 § den tidigare radio- och TV-lagen (1996:844). Möjligheten att ställa villkor motsvarades av en rättighet i 3 kap. 6 § i den lagen, enligt vilken ett till- stånd som meddelats av regeringen innebar rätt att sända det antal program i varje område under den del av dygnet som angavs i tillståndet. Som framgår av förarbetena till den tidigare lagen skulle med begreppet program förstås det som i dagligt tal kallas kanal (se prop. 1995/96:160 s. 163 och s. 167). När den tidigare radio- och TV-lagen ändrades ersattes begreppet program i rättighets- bestämmelsen 3 kap. 6 § med programtjänster. Bestämmelsen delades upp i två bestämmelser, en för tv och en för ljudradio, 3 kap. 2 och 6 §§. Ändringen från program till programtjänster innebar ingen förändring i sak (prop. 2007/08:8 s. 8 f. och s. 64). Enligt motsvarande bestämmelser i 4 kap. 4 § respektive 11 kap. 2 § i den nuvarande radio- och tv-lagen innebär ett tillstånd att sända tv eller sökbar text-tv rätt att i varje område sända det antal programtjänster som tillståndet avser under den del av dygnet som anges i tillståndet. Begreppet programtjänst definieras i 3 kap. 1 § 12 som ett samlat utbud av ljudradio- eller tv-program eller sökbar text-tv som sänds under en gemensam beteckning. I villkorsbestämmelserna i 4 kap. 9 § 3 respektive 11 kap. 3 § 3 radio- och tv-lagen har inte motsvarande ändring från program till programtjänst gjorts. Det förefaller, mot bakgrund av ovanstående, klart att det som avses i 4 kap. 9 § 3 respektive 11 kap. 3 § 3 är programtjänster, dvs. att tillstånd får förenas med villkor om skyldighet att sända ett visst minsta antal programtjänster i varje område. Begreppet program används i ytterligare några bestämmelser där det på likartat sätt framgår av sammanhanget att det är programtjänster som avses. Det gäller 4 kap. 7 § radio- och tv-lagen om tillstånd begränsat till vidaresändning och mellanrubriken närmast före 9 kap. 1 § om vidaresändningsplikt i kabelnät. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår regeringen att begreppet program ersätts med begreppet programtjänster i följande bestämmelser i radio- och tv-lagen: 4 kap. 7 § och 9 § 3 och 11 kap. 3 § 3 samt i rubriken närmast före 9 kap. 1 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. 9.2 Vissa andra begrepp i lagen ersätts Regeringens förslag: Begreppet ljudradioprogram byts ut till begreppet ljudradio i 10 kap. 1 §, 11 kap. 1, 2 och 4 §§, 14 kap. 1 och 7 §§, 18 kap. 1 och 2 §§, 19 kap 1 § samt i rubriken närmast före 18 kap. 2 §. Vidare byts begreppet närradioprogram i 12 kap. 2 § ut mot begreppet närradio. Slutligen byts begreppet tv-program ut mot begreppet tv i 16 kap. 7 §. Vidare görs några ytterligare ändringar av redaktionell karaktär. Några materiella ändringar åsyftas inte. Förlaget i promemorian överensstämmer i huvudsak med reger- ingens. Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Myndigheten för radio och tv anser att begreppen kan bytas ut i fler bestämmelser för att användningen av begreppen i lagen ska vara enhetlig. Skälen för regeringens förslag: När den nya radio- och tv-lagen tillkom gjordes en översyn av den tidigare radio- och tv-lagens struktur och överskådlighet. Bestämmelserna som gäller både ljudradio och tv återfinns i en avdelning och bestämmelserna som specifikt gäller tv och de som specifikt gäller ljudradio återfinns i separata delar av lagen. För att användningen av olika begrepp i lagen ska bli konsekvent krävs att en del andra begrepp än de som nämns i avsnittet ovan byts ut. Begreppet ljudradioprogram bör bytas ut till begreppet ljudradio i 10 kap. 1 §, 11 kap. 1 och 4 §§, 14 kap. 1 och 7 §§, 18 kap. 1 och 2 §§ samt 19 kap. 1 §. Begreppet närradioprogram i 12 kap. 2 § bör av samma skäl bytas ut mot begreppet närradio. Vidare bör begreppet tv- program bytas ut mot begreppet tv i 16 kap. 7 §. Myndigheten för radio och tv anser att begreppen bör bytas ut i fler bestämmelser för att användningen av begrepp i lagen ska bli enhetlig. Myndigheten bedömer att andra ljudradioprogram bör ändras till annan ljudradio i 1 kap. 1 §, att andra ljudradioprogram bör bytas ut mot annan ljudradio i 11 kap. 3 §, att begreppet ljudradioprogram bör ersättas med begreppet ljudradio i 1 kap. 5 §, 11 kap. 2 § och i rubriken närmast före 18 kap. 2 § samt att begreppet programmen bör ersättas med begreppet tjänsterna i 17 kap. 11 § 4. Myndigheten bedömer också att en ändring av redaktionell karaktär i 13 kap 9 § 1 bör göras. Regeringen delar myndighetens bedömning. Överlåtelse av tillstånd att sända digital Regeringens förslag: Överlåtelse av ett tillstånd att sända digital kommersiell radio till stat, landsting eller kommun ska inte få medges. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig tillstyrker förslaget i promemorian eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Myndigheten för radio och tv ska ge sitt godkännande till att en överlåtelse av ett tillstånd att sända digital kommersiell radio får ske, se 13 kap. 28 § radio- och tv-lagen. Stat, landsting och kommuner får enligt 13 kap. 23 § andra stycket inte inneha tillstånd att sända digital kommersiell radio. I förtydligande syfte bör det anges i lagen att inte heller överlåtelse av tillstånd att sända digital kommersiell radio får ske till dessa subjekt. Detta bör göras genom en hänvisning i bestämmelsen där det anges att myndigheten får medge att ett tillstånd överlåts, till bestämmelsen där det stadgas att stat, landsting eller kommun inte får inneha tillstånd att sända digital kommersiell radio 10Ikraftträdande och konsekvenser av förslagen Regeringens förslag och bedömning: Ändringarna i radio- och tv- lagen ska träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att erinra mot Skälen för regeringens förslag och bedömning: De författnings- ändringar som föreslås bör kunna träda i kraft . Det krävs inte några övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Ökade kostnader för Myndigheten för radio och tv med anledning av förslaget om att krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla även för trådsändningar, kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Även kostnader för domstolarna med anledning av förslaget bedöms rymmas inom befintliga anslag. Övriga förslag bedöms inte medföra några ekonomiska eller andra konsekvenser för staten. Bedömningen i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inget att erinra mot bedömningen. Kammarrätten i anser det önskvärt att redovisningen av konsekvenser för domstolarna, avseende den ytterligare arbetsbelastning som förslagen kan medföra, kompletteras. Förvaltningsrätten i anför att antalet mål rörande kortare annonsavbrott som skulle kunna bli föremål för förvaltningsrättens prövning kan komma att öka, vilket kan få budgetära konsekvenser för förvaltningsrätten. Regeringens bedömning: Förslaget om att radio- och tv-lagens (2010:696) bestämmelser om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla även för trådsändningar innebär att Myndigheten för radio och tv får delvis utökade arbetsuppgifter. Myndigheten ansvarar dock redan enligt gällande regler för beslut som rör tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning av tv-sändningar i marknätet eller via satellit. Myndigheten har fattat beslut som rör sådana sändningar. Myndigheten bör kunna utgå från detta arbete och kostnaderna för de utökade arbetsuppgifterna bedöms kunna hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Beslut av Myndigheten för radio och tv om att programbolag ska göra tv-sändningar tillgängliga för personer med funktionsnedsättning kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vidare gäller att den som inte följer bestämmelserna för annonstid kan åläggas att betala en särskild avgift efter prövning av Förvaltningsrätten i , på ansökan av och tv. Förvaltningsrättens beslut kan i sin tur överklagas hos kammarrätten. Kammarrätten i anser att det inte är möjligt att uppskatta den arbetsbelastning som förslaget om krav på tillgänglighet även i tv- sändningar genom tråd för personer med funktionsnedsättning kan med- föra för domstolarna. Detta till följd av överklaganden av Myndigheten för radio och tv:s beslut. Kammarrätten anför vidare att förslaget om att tillåta kortare annonsavbrott i direktsändningar av sportevenemang, och i andra sändningar endast om det föreligger synnerliga skäl, innebär att antalet mål som skulle kunna bli föremål för kammarrättens prövning kan förväntas komma att öka, särskilt inledningsvis. Förvaltningsrätten i anför likartade synpunkter när det gäller förslaget om kortare annonsavbrott och anser att förslaget kan få budgetära konsekvenser för förvaltningsrätten. Med anledning av inkomna remissynpunkter vill regeringen anföra följande. Myndigheten för radio och tv ska vid beslut om krav på tillgänglighet till tv-sändningar för personer med funktionsnedsättning beakta företagens finansiella förutsättningar och den tekniska ut- vecklingen. Detta förutsätter i praktiken att myndigheten för en dialog med berörda företag, vilket också skedde inför det beslut gällande icke trådsänd tv som myndigheten fattade . Även om detta inte går att helt förutse torde beslut om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning i de flesta fall inte leda till något överklagande. det gäller den ändring av annonsreglerna som regeringen föreslår torde ändringen enligt regeringens bedömning inte vara av sådan art att den leder till någon betydande ökning av antalet mål i domstol. gör sammantaget den bedömningen att förslagen kan ge marginella kostnadsökningar för domstolarna. Dessa kostnadsökningar bedöms dock rymmas inom Domstolars befintliga anslag. Övriga förslag väntas inte få några ekonomiska eller andra konsekvenser för staten. Regeringens bedömning: Förslaget om att radio- och tv-lagens bestämmelse om krav på tillgänglighet för personer med funktions- nedsättning ska gälla även för trådsändningar kan leda till en viss begränsad kostnadsökning för berörda företag. inte få några konsekvenser för företagen. Bedömningen i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i menar att uppgifterna om hur många leverantörer av medietjänster som kommer att träffas av kravet på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning och i vilken omfattning tjänsterna ska göras tillgängliga är för knapphändiga för att det ska vara möjligt att bedöma effekterna för leverantörerna. anser att konsekvensutredningen är bristfällig och delar inte bedömningen att kostnaderna för berörda företag blir begränsade därför att ett genomförande av skyldigheten sker successivt. Skälen för regeringens bedömning: Förslaget om att radio- och tv- lagens bestämmelse om krav på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla även för trådsändningar kan leda till en viss kostnadsökning för berörda företag. Det är inte möjligt att till fullo uppskatta kostnaderna. Dessa bör dock bli begränsade eftersom ett genomförande av skyldigheten kommer att ske successivt och med beaktande av företagens finansiella förutsättningar och den tekniska När det gäller vad Kammarrätten i framhåller om att uppgifterna är för knapphändiga när det gäller hur många leverantörer av medietjänster som kommer att träffas av kravet på tillgänglighet och i vilken omfattning de ska tillgängliggöras, samt synpunkt att konsekvensutredningen är bristfällig, kan följande anföras. redovisas ovan innebar det beslut som Myndigheten för radio och tv fattade att programföretag som sänder tv via marknät och satellit till får en generell skyldighet att främja tillgängligheten av tv-sändningar för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning och uppläst text. AB (TV4) gäller enligt beslutet särskilda, gradvis ökade krav på att tillgängliggöra ljud och bild för personer med funktionsnedsättning i programtjänsterna TV4, TV4 Plus (numera 7 En del av TV4-Gruppen), TV4 Fakta och TV4 Sport. Dessa kanaler har alla en andel av tittartiden som är minst en procent. inte uppfyllas till den del kostnaden för skyldigheten överstiger en procent av TV4:s nettoomsättning för den aktuella programtjänsten kalenderåret före det år som den aktuella nivån inleds. Myndigheten har i sitt beslut tagit hänsyn bl.a. till de olika programföretagens finansiella förutsättningar. Regeringens förslag om att krav på tillgänglighet ska gälla även för tv-sändningar genom tråd innebär inte i sig någon förändring av de principer utifrån vilka myndigheten fattar sina beslut, utan beslut om krav på tillgänglighet till tv-sändningar genom tråd kommer att medföra en liknande börda för företagen som de tillgänglighetsbeslut som fattas enligt nuvarande regler. delar vidare inte bedömningen att kostnaderna för berörda företag blir begränsade därför att ett genomförande av skyldigheten sker Regeringen finner anledning att förtydliga att ett successivt genomförande i sig inte behöver innebära begränsade kostnader, men att ett successivt genomförande med beaktande av den tekniska utvecklingen på området bör bidra till att kostnaderna för berörda företag kan Det kan i sammanhanget bl.a. noteras att kostnader för tillgänglighetstjänster kan bli mindre om de tillhandahålls via webbsänd tv, som typiskt sett omfattas av förslaget, jämfört med om de till- handahålls genom etersändningar. Till detta kommer att företagens finansiella förutsättningar ska beaktas av myndigheten. Förslaget att det ska vara tillåtet med annonsavbrott som är kortare än en minut vid direktsändningar av sportevenemang och i andra direktsändningar om det föreligger synnerliga skäl kan förväntas leda till ökade intäkter för programföretagen. Övriga förslag bedöms inte få några konsekvenser för företagen. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte få några övriga konsekvenser. Bedömningen i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanser: Ingen remissinstans invänder mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte få några påtagliga konsekvenser när det gäller den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslagen bedöms inte heller medföra några konsekvenser för miljön. 11.1Förslaget till lag om ändring i radio- och tv- lagen (2010:696) 1 kap. 1 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.2. Ändringen innebär att begreppet andra ljudradioprogram ersätts med begreppet annan ljudradio i andra strecksatsen under rubriken och innebär ingen ändring i sak. 1 kap. 3 § Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.