prop · GZ03115 · 2012-03-21 00:00:00 — För antagning till kompletterande militär utbildning krävs enligt 9 § att den sökande har genomgått grundläggande militär utbildning. Enligt 12 § har den som genomgår utbildning enligt förordningen rätt till ersättning. Försvarsmakten får meddela föreskrifter om ersättningens storlek. Av 13 § framgår att för den som genomgår utbildning enligt förordningen gäller det som anges om hälso- och sjukvård, fri tandvård, familjebidrag, ekonomiskt stöd, begravningshjälp samt försäkringsskydd i 510 kap. förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvars- pliktiga. För den som genomgår utbildning enligt förordningen gäller motsvarande bestämmelser om rehabilitering och ersättning till anhöriga som anges i 8 kap. 611 §§ lagen om totalförsvarsplikt. Beslut om antagning till och skiljande från utbildning får enligt 19 § överklagas hos . beslut får inte överklagas. 5.2.4Lagen (1994:2076) om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. Bestämmelserna i 9 kap. lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt om skydd för anställning gäller enligt lagen om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. även avseende tjänstgöring som någon fullgör åt det allmänna på grund av skyldighet i annan lag än lagen om totalförsvarsplikt, som reservofficer, vid en krigsorganisation inom totalförsvaret på grund av frivilligt åtagande, i Försvarsmakten för att tillgodose särskilda behov av personal för beredskapsändamål, i Prop. 2011/12:115 Försvarsmakten i en internationell militär insats, eller i Försvarsmakten under militär utbildning som rekryt. 5.2.5Förordningen (1996:927) med bestämmelser för Försvarsmaktens personal Enligt 1 kap. 1 § förordningen (1996:927) med bestämmelser för Försvarsmaktens personal gäller förordningen för sådan personal som tjänstgör i Försvarsmakten. Förordningen gäller dessutom för dem som är anställda som yrkesofficerare vid andra myndigheter och som har en motsvarande anställning vid Försvarsmakten. Om det i en författning som beslutats av regeringen eller i ett kollektivavtal finns en föreskrift som avviker från förordningen, gäller enligt 1 kap. 2 § i stället den föreskriften. Förordningen innehåller bestämmelser om personalens indelning (2 kap.), befälsrätt (3 kap.), soldaterinran m.m. (4 kap.), skyldighet att tjänstgöra utomlands (5 kap.), klädsel (6 kap.), hälsning och annan hedersbevisning (7 kap.), försvarsinformation (8 kap.), personalens medverkan i ceremonier, idrottstävlingar m.m. (9 kap.), upprätthållande av ordning (10 kap.) och vissa åtgärder beträffande rättsärenden m.m. (11 kap.). 5.2.6Officersförordningen (2007:1268) Officersförordningen (2007:1268) innehåller föreskrifter om grund- läggande officersutbildning inom Försvarsmakten, om förmåner samt om tjänstegrader och anställning av officerare i Försvarsmakten. Förordningen innehåller även bestämmelser om den grundläggande officersutbildningens innehåll, antagning och skiljande från utbildningen, förmåner under utbildningen och anställning som yrkesofficer eller reservofficer. En ny lag om vissa 6.1Längre tidsbegränsade anställningar av gruppbefäl, soldater och sjömän Regeringens förslag: Försvarsmakten ska ges möjlighet att använda längre tidsbegränsade anställningar än vad lagen om anställningsskydd tillåter för att anställa gruppbefäl, soldater och sjömän. Det ska vara möjligt att avtala om avvikelser från lagen i vissa avseenden genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. Utredningens förslag: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna instämmer i stort i behovet av speciallagstiftning för Försvarsmaktens personal i fråga om visstidsanställningar av gruppbefäl, soldater och sjömän. Arbetsdomstolen, som inte har något att invända mot att en särskild lag införs för de angivna kategorierna anställda med visstidsanställning, delar även utredningens uppfattning att lagstiftningen är förenlig med EU:s visstidsdirektiv. konstaterar bl.a. att utredningen i stor utsträckning har beaktat arbetsmarknadens parters uppfattning inom ramen för utredningsarbetet. Synnerliga skäl gör det här befogat med en sådan lagstiftning som föreslås. gör bedömningen att berörda förslag i utredningen inte står i strid med åtaganden enligt någon om rättigheter i arbetslivet ratificerad av . TCO anser att frågan om förhållandet till bör utredas vidare. stödjer förslaget om en särskild lag men anser att konsekvenserna av förslaget är osäkra. Förbundet anser vidare att utredningens förslag till semidispositiv lagstiftning är väl avvägt och konstaterar att det finns lagstiftning att falla tillbaka på i den utsträckning kollektivavtal inte ingås. och Statskontoret framhåller att personalförsörjningsområdet präglas av många osäkerhetsfaktorer och att det därmed finns behov av uppföljning och rapportering. Svenskt näringsliv avstyrker förslaget mot bakgrund av att den omfattande rätten till ledighet och övervältringen av rehabiliteringsansvaret på den civila arbetsgivaren innebär att systemet med vilande pliktförsvar med största sannolikhet inte kommer att få den erforderliga och eftersträvade acceptansen hos civila arbetsgivare. När det gäller utredningens bedömning att EU:s visstidsdirektiv inte är tillämpligt på de föreslagna anställningarna konstateras att bedömningen synes ha fog för sig. Om visstidsdirektivet däremot skulle visa sig vara tillämpligt måste det dock resas vissa frågetecken om förenligheten. anser bl.a. att de föreslagna särreglerna, som ska baseras på ett antal undantag från fundamentala regler på den svenska arbetsmarknaden, blir alltför omfattande och djupgående för att kunna uppfattas som acceptabla av det omgivande samhället samt att ett genusperspektiv saknas. Skälen för regeringens förslag Regeringen ger här inledningsvis under de första två kursiva rubrikerna en redogörelse för kollektivavtal och bestämmelser av intresse vad gäller bl.a. kollektivavtal och visstidsanställningar. Detta som en bakgrund till de överväganden som måste göras i fråga om Försvarsmaktens behov av anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. Enligt 2 § lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) ska särskilda föreskrifter i en annan lag eller förordning som till sitt innehåll avviker från LAS och har meddelats med stöd av en lag, gälla istället för regleringen i LAS. Det finns sådan särreglering på den statliga arbetsmarknaden i form av bl.a. lagen (1994:260) om offentlig anställning () och anställningsförordningen (1994:373). bemyndigas regeringen att meddela bestämmelser i förordning som avviker från LAS. Strävan är dock att det på det statliga området, i likhet med det privata, i görligaste mån ska träffas kollektivavtal om eventuella avvikelser från lagen. Ett avtal är enligt 2 § LAS ogiltigt i den mån det upphäver eller inskränker arbetstagarnas rättigheter enligt LAS. får dock avvikelser göras från vissa bestämmelser i , som t.ex. i fråga om avtal om tidsbegränsad anställning i vissa fall och turordningsregler samt, om kollektivavtalet slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation, även i fråga om t.ex. uppsägningstid och Kollektivavtal om tidsbegränsade anställningar med kontinuerlig tjänstgöring för gruppbefäl, soldater och sjömän inom Försvarsmakten Arbetsmarknadens parter har redan träffat kollektivavtal med anledning av Försvarsmaktens behov av att kunna anställa kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän på längre tidsbegränsade (Se vidare avsnitt 6.2 om vad som avses med kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän). genom tecknat centrala kollektivavtal med () (Saco-S) och Facket för service och kommunikation (). Avtalet med OFR (Saco-S) är ett tillsvidareavtal med en uppsägningstid . upphör att gälla ska tidsbegränsade anställningar som redan ingåtts med stöd av avtalet äga fortsatt giltighet. Avtalet med gäller till och med med en uppsägningstid . upphör att gälla ska tidsbegränsade anställningar som redan ingåtts med stöd av avtalet äga fortsatt giltighet. Om avtalet inte sägs upp av någon av parterna innan förlängs det automatiskt med . Båda kollektivavtalen gäller kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. Den sammanlagda anställningstiden enligt avtalet med OFR (Saco-S) får uppgå till högst inom en ramtid av 18 Ramtiden börjar löpa för första anställningen enligt detta avtal. Ingen enskild anställning får uppgå till . 2011/12:115 Enligt avtalet med får, utöver vad som följer av bestämmelserna i LAS, en tidsbegränsad anställning gälla i längst . Bestämmelserna i 5 § 1 och 2 LAS är inte tillämpliga på anställningar enligt avtalen. Den första tidsbegränsade anställningen inleds med en provanställning enligt 6 § LAS . Efter fullgjord provanställning övergår anställningen i en tidsbegränsad anställning enligt avtalen. I övrigt gäller bestämmelserna om provanställning i LAS. Arbetsgivaren kan underlåta provanställning om det finns särskilda skäl. Företrädesrätten enligt 25 § LAS begränsas till anställningar enligt avtalen och företrädesrätten upphör i och med att den totala anställningstiden fullgjorts i enlighet med avtalen. I övrigt gäller LAS regler om företrädesrätt. Regeringen erinrar om bakgrunden till, syftet med och utgångspunkterna för reformeringen av personalförsörjningssystemet. I propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140) redovisade regeringen den försvarspolitiska inriktningen och de krav på operativ förmåga som ska gälla för Försvarsmakten. Detta innebär bl.a. att kraven på insats- organisationens användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet ska ligga till grund för utformningen av Försvarsmaktens nya personalförsörj- ningssystem. En förutsättning för att insatsorganisationen ska vara användbar är att personalen och de olika insatsförbanden kan lösa de uppgifter som regeringen och beslutar om. Detta får i sin tur betydelse bl.a. för personalens anställningsformer. Den försvarspolitiska inriktningen innebär att det behövs fler användbara förband med hög tillgänglighet än vad som fanns inom det tidigare invasionsförsvaret, vilket personalförsörjningsmässigt byggde på ett värnpliktssystem. En viktig förutsättning för detta är att personalen har sådana anställningsformer och anställningsvillkor att de tillgänglighetskrav som regeringen ställer kan tillgodoses. Personalförsörjningssystemet ska också tillåta en större flexibilitet i användningen av insatsorganisationen än vad som varit möjligt. Regeringens ambition att kunna inleda, vidmakthålla, förstärka och avsluta insatser och att kunna lösa uppgifter inom och utom landet i olika konfliktnivåer förutsätter att personalförsörjnings- och förbandsutbild- ningssystemet kan möta krav som förändras över tiden. Regeringen anser , liksom i propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140), att det finns ett tydligt samband mellan säkerhets- och försvarspolitiska handlingsfriheten och utformningen av Försvarsmaktens personalförsörjningssystem. Kvaliteten och tillgången på gruppbefäl, soldater och sjömän kommer enligt regeringen att vara avgörande för Försvarsmaktens förmåga att verka. För att skapa och vidmakthålla denna förmåga måste Försvarsmaktens möjlighet att anställa gruppbefäl, soldater och sjömän för insatsorganisationens behov utvecklas och stärkas. Av de redovisade skälen och för att över tiden kunna upprätthålla eller anpassa insatsorganisationen till varierande krav på beredskap eller insatser är det enligt regeringen nödvändigt med olika tjänstgörings- former för soldatnivån. I det nya personalförsörjningssystemet införs därför ett system med tidsbegränsat anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. Inom ramen för detta införs två nya militära personalkategorier; kontinuerligt respektive tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. Kontinuerligt tjänstgörande personal är arbetstagare som har anställningen i Försvars- makten som sin huvudsakliga sysselsättning. tjänstgörande personal är arbetstagare som har sin huvudsakliga sysselsättning utanför Försvarsmakten, men som tjänstgör inom Försvarsmakten . Merparten av gruppbefälen, soldaterna och sjömännen kommer att tjänstgöra i Försvarsmaktens insatsorganisation. Den enskilde har således sin huvudsakliga sysselsättning utanför Försvarsmakten. Hon eller han tjänstgör dock regelbundet i Försvarsmakten genom utbildning, övning, beredskap och insatser. Vid sidan om denna tjänstgörande personal finns det en mindre andel gruppbefäl, soldater och sjömän som anställs för kontinuerlig tjänstgöring i de stående förbanden. Den tidsbegränsade anställningen gör att den belastning som insatser kan innebära begränsas för den enskilde. Tjänstgöringsformen har också betydelse för att skapa bästa möjliga förutsättningar för den enskilde att övergå till civil verksamhet. Regeringen återkommer till dessa frågor senare i avsnittet. Regeringen vill också betona att det finns ett värde i att en stor del av insatsorganisationens personal har sin huvudsakliga sysselsättning utanför Försvarsmakten. Tjänstgöringsformen tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän innebär bl.a. att denna personalkategori kan bidra med civila kompetenser och kunskaper i Försvarsmaktens verksamhet. Vidare bidrar personalkategorin till att kunskap om Försvarsmakten sprids till andra delar av samhället. Därmed stärks försvarets folkliga förankring. Regeringen anförde vidare i propositionen Ett användbart försvar att det ligger i verksamhetens natur att befattningarna på nivån gruppbefäl, soldater och sjömän företrädesvis bemannas med yngre personal som har dessa uppgifter endast av sin yrkeskarriär. Regeringen framhöll också att för att inte övergången till civil verksamhet ska försvåras för den enskilde bör denna övergång inte ske för sent i livet. Tidsbegränsad anställning skapar förutsättningar för detta. Som regeringen redan erinrat om uppfyller det tidigare värnpliktsförsvaret inte dagens krav på användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet. För att kunna uppfylla detta krav är det nödvändigt att de som tjänstgör i Försvarsmakten är anställda. vill regeringen understryka, liksom regeringen gjorde i propositionen Ett användbart försvar, att inte ska ha ett yrkesförsvar. Genom ett personal- försörjningssystem där ett stort antal anställda har tidsbegränsade anställningar uppnås såväl kraven på användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet som grundförutsättningen att inte ska ha ett yrkesförsvar. En effektiv och rationell personalförsörjning för Försvars- makten kräver dock även att de tidsbegränsat anställda gruppbefälens, soldaternas och sjömännens anställningstid inte blir för kort. angeläget att utbildningskostnaderna hålls nere i förhållande till den Prop. 2011/12:115 effekt som erhålls i form av förbandsinsatser och beredskap. En särskild lag om tidsbegränsad anställning av gruppbefäl, soldater och sjömän Den grundläggande regleringen av frågor om anställningar finns i LAS. Huvudregeln på den svenska arbetsmarknaden är att tillsvidare- anställningar tillämpas, jfr 4 § LAS. Avtal om tidsbegränsade anställningar får dock enligt 5 § LAS träffas under vissa villkor. Det gäller för allmän visstidsanställning, vikariat, säsongsarbete och när arbetstagaren har fyllt . Om en arbetstagare har varit anställd hos arbetsgivaren antingen i allmän visstidsanställning i sammanlagt , eller som vikarie sammanlagt , övergår anställningen till en tillsvidareanställning. Det finns även en möjlighet till tidsbegränsad provanställning enligt 6 § LAS. Begränsningarna i rätten att träffa avtal om tidsbegränsade anställningar enligt LAS är avsedda att förhindra att det starka anställningsskydd som en tillsvidareanställning ger arbetstagaren enligt LAS kringgås. Avvikelser från reglerna om visstidsanställning i LAS kan dock göras genom kollektivavtal under de förutsättningar som regleras i lagen. För statliga arbetsgivare finns dessutom ytterligare möjligheter till tidsbegränsad anställning. Exempel på sådana situationer är arbetstagare som har en verksledande eller därmed jämförbar ställning och arbetstagare som anställs för enstaka, kortvariga perioder. Detta regleras i 9 § anställningsförordningen. En tillsvidareanställning fortsätter intill dess att den sägs upp av endera parten. Om det är arbetsgivaren som säger upp anställningen krävs saklig grund, dvs. arbetsbrist eller personliga skäl. En tidsbegränsad anställning är däremot avsedd att pågå endast under en viss, på förhand bestämd, tidsperiod och kan som huvudregel inte sägas upp. Om inte annat avtalats upphör anställningen vid periodens slut utan att det krävs någon uppsägning och utan krav på saklig grund. Eftersom det är möjligt att avvika från regleringen i LAS genom kollektivavtal skulle arbetsmarknadens parter kunna träffa avtal om längre tidsbegränsade anställningar som skulle kunna gälla för gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. Detta har också redan skett i viss utsträckning, vilket redovisats inledningsvis i detta avsnitt. Det får dock anses osäkert att enbart basera Försvarsmaktens behov av att kunna anställda tidsbegränsat på kollektivavtal. Försvarsmaktens verksamhet handlar om att skydda och ytterst upprätthålla vitala samhälls- och allmänintressen. Det är enligt regeringens mening av största vikt att bemanningen av verksamheten regleras och säkras på lämpligt sätt. Både den enskilde medborgaren, det allmänna och Försvarsmakten, måste kunna lita på att myndigheten har en säker bemanning. Vissa bestämmelser som är nödvändiga för att Försvarsmaktens nya personalförsörjningssystem ska fungera kan inte heller regleras i kollektivavtal, exempelvis bestämmelser om rätt till ledighet från en civil anställning för att tjänstgöra i Försvarsmakten och bestämmelser om skydd för den civila anställningen. därför bedömningen att en särskild lag som reglerar anställning av gruppbefäl, soldater och sjömän och därmed sammanhängande frågor bör införas. Det bör också, i enlighet med vad som gäller på övriga arbetsmarknaden vara möjligt att genom kollektivavtal avvika från vissa av lagens regler, t.ex. när det gäller anställningarnas längd, så länge inte den längsta totala tidsgränsen för dessa överskrids. Av remissutfallet framgår att remissinstanserna i stort har en förståelse för och instämmer i behovet av speciallagstiftning på detta område. Såväl som Arbetsdomstolen har t.ex. funnit att en speciallag här är motiverad. Svenskt näringsliv och har dock starkt ifrågasatt förslaget mot bakgrund av att det föreslagna regelverket, med personal som arbetar för både Försvarsmakten och en civil arbetsgivare och som har rätt till ledighet från sin civila arbetsgivare m.m., för att det ska fungera ställer stora krav på att det omgivande samhället accepterar anställningsformerna och följderna av dessa, något de inte tror kommer att bli fallet. Regeringen anser att en särskild lag som reglerar anställningen av gruppbefäl, soldater och sjömän är nödvändig. Formerna för anställningarna kan inte lösas enbart genom kollektivavtalslösningar och regleringen i LAS kan inte fullt ut hantera de särskilda krav som Försvarsmaktens verksamhet medför. Denna lösning har även ett stöd i remissutfallet i stort. Lagen måste ges en sådan utformning att den användbara, tillgängliga och flexibla insats- organisation, som försvars- och säkerhetspolitik kräver, säkerställs. Det kan redan här konstateras att ett särskilt regelverk på området kommer att innebära att det omgivande samhället får acceptera att dela viss personal med Försvarsmakten och inrätta sig efter det regelverk som tagits fram för att möjliggöra Försvarsmaktens personalförsörjning. Regeringen återkommer till den tidvisa tjänstgöringen i avsnitt 6.2. Detta förhållande är dock inget nytt. Inom ramen för systemet med totalförsvarsplikt finns skyldigheter att tjänstgöra i form av grundutbildning och repetitionsutbildning. Till detta kommer att reservofficerare tjänstgör hos Försvarsmakten med rätt till ledighet från den civila arbetsgivaren. Att det finns personal som tjänstgör hos såväl Försvarsmakten som hos civila arbetsgivare är vidare en mycket viktig faktor i att upprätthålla en folkförankring i det svenska försvarets verksamhet som för verksamheten nödvändig kompetens tillförs. Det militära försvaret är ett nationellt och övergripande säkerhetsintresse. Det ligger därmed i statens samlade intresse att det skapas förutsättningar för att Försvarsmaktens personalförsörjning blir rationell, på mot- svarande sätt som den var det under de drygt 100 åren med ett värnpliktssystem. I ett reformerat personalförsörjningssystem är det väsentligt att beakta både statens intresse av en förutsebar och kontinuerlig tillförsel av personal till Försvarsmakten och den enskilde individens intresse av en förutsebar och tillfredsställande anställnings- och arbetssituation med möjligheter till personlig utveckling. Merparten av Försvarsmaktens personal utbildas och övas för stridande uppgifter, dvs. att kunna genomföra väpnad strid. personalkategorier är tillsvidareanställda. gruppbefäl, soldater och sjömän skiljer sig dock på flera sätt från de En väsentlig skillnad är att denna grupp anställda generellt har som huvuduppgift att befinna sig i stridande eller i andra fysiskt och psykiskt påfrestande situationer. skillnad är att denna personalkategoris arbetsuppgifter inte automatiskt innebär en karriär- eller befordringsväg. Den som tar anställning som officer i Försvarsmakten gör det med inriktningen att officersyrket också är en karriärmöjlighet. Så är inte fallet när det gäller gruppbefäl, soldater och sjömän, även om det i vissa fall ska finnas en möjlighet att växla över till t.ex. specialistofficersyrket. Utgångspunkten är i stället att gruppbefälet, soldaten och sjömannen fortsätter i denna uppgift under hela sin anställningstid. Liksom Försvarsmakten anser regeringen att all personal inom Försvarsmakten ska kunna fullgöra de uppgifter statsmakterna bestämmer för myndigheten. En viktig del i Försvarsmaktens verksamhet är att genomföra de internationella militära insatser riksdag och regering Försvarsmakten har därför beslutat att all personal inom myndigheten ska ha internationell arbetsskyldighet. anställningsavtal har omförhandlats med denna inriktning. Frågan om hur ofta Försvarsmaktens personal ska kunna delta i internationella militära insatser behandlades i propositionen Modern personalförsörjning för ett användbart försvar 2010 (prop. 2009/10:160). Med propositionens inriktning som grund uppdrog regeringen åt Försvarsmakten att bestämma en s.k. insatsfrekvens. redovisade Försvarsmakten regeringens uppdrag. bestämt en insatsfrekvens och en tjänstgöringsfrekvens. förbandens planerade internationella insatser och tjänstgöringsfrekvens är arbetstagarens planerade insatser. Utgångspunkten är att personalen ska kunna upprätthålla ett socialt och ordnat liv, både privat och En hög tjänstgöringsfrekvens långa tjänstgörings- perioder och för återhämtning mellan insatserna ökar risken för psykisk ohälsa hos personalen. Försvarsmakten framhåller att insats- och tjänstgöringsfrekvenserna är viktiga, för både myndigheten och För myndigheten blir insatsfrekvensen ett verktyg i planeringen av de militära insatserna och bedömningen av förbandens tillgänglighet i olika tidsperspektiv. myndighetens förväntningar på den enskilde, och blir därmed en betydelsefull utgångspunkt när hon eller han ska planera sin privata Huvudprincipen är enligt Försvarsmakten att personalen ska följa sitt För de stående förbanden bör enligt myndigheten tillämpas en insats- och tjänstgöringsfrekvens om en sexmånaders tjänstgöring (fyra sexmånadersperioder). de kontrakterade förbanden bör det vara en sexmånaders tjänstgöring (sex sexmånadersperioder). Frekvensen uttrycks i allmänhet som ett relationstal, och blir då 1:4 respektive 1:6. I budgetpropositionen (prop. 2011/12:1, utgiftsområde 6) delar regeringen syn avseende tjänstgöringsfrekvens och de andra åtgärder myndigheten har redovisat som svar på regeringens uppdrag.