prop · GZ03160 · 2012-06-15 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:160 Ersättning av staten till personer som utsatts för övergrepp eller försummelser i samhällsvården Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionen innehåller förslag till en ny lag om ersättning av staten på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga. För att övergreppen eller försummelserna ska kunna ge rätt till ersätt- ning enligt lagen ska de vara av allvarlig art och ha skett i samband med vården när personen varit omhändertagen för samhällsvård, det vill säga placerad av sociala myndigheter, till och med . Ersättningen lämnas med ett schablonbelopp om . En särskild nämnd ska handlägga och besluta i ersättningsfrågorna efter det att ansökan lämnats till nämnden. Nämndens beslut får inte överklagas. Propositionen innehåller även förslag till ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), så att sekretessbestämmelser införs för upp- gifter om personliga förhållanden i verksamhet enligt den nya lagen, och en ändring i lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen bygger på en ramöverenskommelse mellan företrädare för regeringspartierna, Socialdemokraterna, de gröna och . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ersättning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall .................................................................. Förslag till lag om ändring i offentlighets - och sekretesslagen (2009:400) 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner Ärendet och dess beredning ............................................................ Regeringens allmänna överväganden ............................................. Villkor för ersättning........................................................ Ersättningen är personlig.................................................. Ansökan om ersättning..................................................... Handläggning av ärenden................................................. 5.7Sekretessbrytande bestämmelse till förmån för Sökandens inställelse till muntlig förhandling ................. Andras inställelse till muntlig förhandling ....................... 5.11Användande av ljudöverföring eller ljud- och Ersättning för inställelse till muntlig förhandling ............ Inkomstprövade förmåner och avgifter ............................ Intyg om ersättning .......................................................... Sekretess i nämnden......................................................... 7.1Förslaget till lag om ersättning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall.................................................. 7.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)................................................ 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner ................. Sammanfattning av betänkandet Barnen som samhället svek (SOU 2011:9) .......................................... Författningsförslag i betänkandet Barnen som samhället svek (SOU 2011:9).......................................... Förteckning över remissinstanser (SOU 2011:9)............. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .......... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ersättning på grund av övergrepp eller försummelser i sam- hällsvården av barn och unga i vissa fall, 2.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 3.lag om ändring i lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ersättning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall Härigenom föreskrivs följande. 1 § Den som till och med har varit omhändertagen för samhällsvård har rätt till ersättning av staten enligt denna lag om det kan antas att han eller hon har utsatts för sådana övergrepp eller försummelser som är av allvarlig art i samband med vården och omhändertagandet har skett med stöd av 1.lagen (1902:67 s. 1) angående uppfostran åt vanartade och i sedligt avseende försummade barn, 2.lagen (1918:422) om fattigvården, om omhändertagandet skett , 3.lagen (1924:361) om samhällets barnavård och ungdomsskydd, eller 4.lagen (1960:97) om samhällets vård av barn och ungdom. Om övergreppen eller försummelserna har varit av allvarlig art ska be- dömas med hänsyn till förhållandena för händelserna. 2 § Ersättningen uppgår för var och en till tvåhundrafemtiotusen (250 000) kronor. 3 § Rätten till ersättning är personlig och får inte överlåtas. Rätten till ersättning upphör om sökanden avlider innan beslut om er- sättning har meddelats. Om sökanden avlider efter att ett beslut om er- sättning har meddelats, tillfaller ersättningen dödsboet. 4 § En ansökan om ersättning ska göras av den som avses i 1 §. Ansökan ska vara skriftlig och ges in till en särskild nämnd som prövar frågor om ersättning. 5 § En ansökan om ersättning får inte prövas om den kommer in till nämnden efter . Sådana ansökningar ska avvisas. 6 § Beslut om ersättning enligt 1 § fattas av en avdelning inom nämnden. Ordföranden för en avdelning ska vara eller ha varit ordinarie domare. Regeringen meddelar föreskrifter om nämndens och avdelningarnas sammansättning och arbetsformer samt utser ledamöterna i dem. 7 § Nämnden ska se till att ett ärende blir så utrett som dess beskaffenhet Prop. 2011/12:160 kräver. Vid behov ska nämnden anvisa hur utredningen bör kompletteras. Nämnden får med sökandens samtycke begära upplysningar om sökan- den från andra myndigheter om det behövs för utredningen av ärendet. Utredning som inte behövs får avvisas av nämnden. 8 § Sekretess till skydd för enskild hindrar inte att myndigheter på be- gäran lämnar nämnden uppgifter som är av betydelse för bedömningen av rätten till ersättning enligt denna lag. 9 § Nämnden ska hålla muntlig förhandling om sökanden begär det och det inte är uppenbart obehövligt. En muntlig förhandling ska vara offentlig. Om det kan antas att det vid en förhandling kommer att lämnas någon uppgift för vilken det hos nämnden gäller sekretess som avses i 26 kap. 14 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), får ordföranden vid förhandlingen besluta att den ska hållas inom stängda dörrar. 10 § Till en muntlig förhandling ska sökanden kallas. Sökanden får föreläggas att inställa sig personligen vid påföljd att ärendet kan komma att handläggas och avgöras även om han eller hon uteblir. 11 § Nämnden får besluta om förhör med vittnen och sakkunniga. Ett sådant förhör äger rum vid muntlig förhandling. Förhöret får hållas under ed. I fråga om förhör med vittnen gäller 36 kap. 1, 2, 46 och 9 §§, 10 § första och tredje styckena samt 1118 §§ i tillämpliga delar. I fråga om förhör med sakkunniga gäller 36 kap. 9 § andra stycket, 15 och 18 §§ och 40 kap. 910 §§ i tillämpliga delar. 12 § Sökanden, vittnen och sakkunniga får delta i en muntlig förhandling genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring under samma förut- sättningar som gäller enligt 5 kap. 10 § . 13 § En sökande som har inställt sig till en muntlig förhandling får be- viljas ersättning av allmänna medel för kostnader för resa och uppehälle, om nämnden finner det skäligt att ersättning betalas ut. Vittnen och sak- kunniga har rätt till ersättning av allmänna medel för kostnader för sin inställelse. Om ett vittne eller en sakkunnig har kallats på begäran av sökanden och det visar sig att sökanden saknade godtagbart skäl för sin begäran, får nämnden besluta att sökanden ska ersätta staten i fråga om vittnets eller den sakkunniges kostnader för sin inställelse. Nämnden får bevilja förskott på ersättning för resa och uppehälle. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om ersättning och förskott. 14 § Nämndens beslut ska grundas på det som handlingarna innehåller och det som i övrigt förekommit i ärendet. De skäl som ligger till grund för beslutet ska framgå av det. 15 § Ett beslut enligt denna lag får inte överklagas. Inkomstprövade förmåner och avgifter 16 § För den som har fått ersättning enligt denna lag ska tillgångar upp- gående till ett belopp om tvåhundrafemtiotusen (250 000) kronor anses som förmögenhet och inte beaktas vid tillämpning av 1.97 kap. 610 §§ och 102 kap. 1013 §§ socialförsäkringsbalken, 2.26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 3.19 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshind- rade, 4.2 kap. 7 § och 4 kap. 14 § studiestödslagen (1999:1395), eller 5.4 kap. 1 § och 8 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453). 17 § Om ersättning har beviljats ska ett intyg om detta utfärdas av den myndighet som regeringen bestämmer. Den myndighet som utfärdar in- tyget ska, på begäran av en kommun eller en myndighet som fattar beslut om förmåner eller avgifter enligt 16 §, lämna information om att en viss person har beviljats ersättning enligt denna lag. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) dels att 26 kap. 15 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 26 kap. 14 a §, samt närmast före 26 kap. 14 a § en ny rubrik av följande lydelse. Ersättning på grund av övergrepp Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (2012:000) om ersätt- ning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall för upp- gift om en enskilds personliga för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstå- ende till denne lider men. samma gäller för uppgift om per- sonliga förhållanden för personal i sådan samhällsvård. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio Den tystnadsplikt som följer av Den tystnadsplikt som följer av 5 och 13 §§ inskränker rätten en- 5, 13 och 14 a §§ inskränker rätten ligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsför- enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsför- ordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ ordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ dela och offentliggöra uppgifter. dela och offentliggöra uppgifter. Den tystnadsplikt som följer av 1, 3, 4, 6 och 10 a §§ inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertagande, beslut om vård utan samtycke eller beslut om sluten ungdomsvård. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2011:1113. Förslag till lag om ändring i lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner ska ha följande lydelse. I denna lag finns bestämmelser om hur förmögenhet ska beräknas vid prövning av rätt till 1.bilstöd, äldreförsörjningsstöd, bostadsbidrag och bostadstillägg en- ligt socialförsäkringsbalken, och 2.studiehjälp i form av extra tillägg och nedsättning av årsbelopp vid återbetalning av studielån enligt studiestödslagen (1999:1395). I lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall och lagen (2005:466) om beräkning av inkomstprövade socialförsäkrings- förmåner för neurosedynskadade finns ytterligare bestämmelser om beräkning av förmögenhet för den som har fått ersättning enligt dessa respektive lagar. I lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall, lagen (2005:466) om beräkning av in- komstprövade socialförsäkrings- förmåner för neurosedynskadade och lagen (2012:000) om ersätt- ning på grund av övergrepp eller försummelser i samhällsvården av barn och unga i vissa fall finns ytterligare bestämmelser om be- räkning av förmögenhet för den som har fått ersättning enligt dessa respektive lagar. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:1306. Ärendet och dess beredning gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att granska allvarliga övergrepp och vanvård vid institutioner och familje- hem inom den sociala barnavården. Utredningen, som tog namnet Van- vårdsutredningen, konstaterade i sitt delbetänkande Vanvård i social barnavård (SOU 2009:99) att det förekommit allvarliga övergrepp och försummelser mot placerade barn och unga i den sociala barnavården. Mot bakgrund av de uppgifter som framkommit i Vanvårdsutred- ningens delbetänkande gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur en upprättelseprocess för enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala barn- och ungdomsvården kunde utformas. Utred- ningen, som tog sig namnet , överlämnade i feb- ruari 2011 sitt betänkande Barnen som samhället svek åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården (SOU 2011:9) till regeringen. Utredningen föreslog i betänkandet en upprättelseprocess bestående av ett erkännande av det lidande de drabba- de utsatts för och en ursäkt på alla ansvarigas vägnar, ekonomisk ersätt- ning samt åtgärder för att förhindra att vanvården upprepas. En samman- fattning av betänkandet finns i bilaga 1 och utredningens författningsför- slag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats och en förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr S2011/1550/FST). I propositionen behandlas den del av upprättelseprocessen som avser ekonomisk ersättning. Propositionen bygger på en ramöverenskommelse mellan företrädare för regeringspartierna, Social- demokraterna, de gröna och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har i allt väsentligt godtagit lagförslagen, men har föreslagit vissa språkliga och redaktionella ändringar och att ytterligare en lag ska ändras. Regeringens lagförslag har utformats i enlighet med vad Lagrådet har förordat. Lagrådets synpunkter och förslag behandlas i avsnitt 4, 5.1 och 5.15 samt i författningskommentaren till lagförslagen. 4 Regeringens allmänna överväganden två betänkanden (SOU 2009:99 och SOU 2011:61) visar att det förekommit såväl övergrepp som försummelser i den sociala barnavården . Både barn som varit placerade i fosterhem och på institution har drabbats. Av betänkandena, som i stor utsträckning bygger på intervjuer med drabbade, framgår att en stor andel av de intervjuade har berättat att de blivit utsatta för fysiskt våld eller sexuella övergrepp. Regeringen vill inledningsvis framhålla att de berättelser som framkommit genom intervjuerna inte ger en representativ bild av barns och ungas erfarenheter av den sociala barnavården i . Många människor har öppnat sina hem och gjort stora insatser för att ge barn och unga en trygg barndom och goda uppväxtförhållanden. Det är emellertid många barn och unga som farit illa medan de varit omhändertagna för samhällsvård. Den omständigheten att övergreppen och försummelserna har skett mot barn och unga då de varit omhänder- tagna av sociala myndigheter, då samhället tagit över ansvaret för barnet och därmed åtagit sig att göra sitt yttersta för att skydda barnet och skapa så goda uppväxtvillkor som möjligt, gör det särskilt angeläget med upp- rättelse för de drabbade. Tillsättandet av ska ses som det första steget i upprättelseprocessen för dem som drabbats. Genom att granska och kart- lägga förekomsten av vanvård i den sociala barnavården har utredningen lyft fram en del av den svenska historien som det har talats mycket litet om. Regeringen har efter det att av- slutat sitt arbete fortsatt upprättelseprocessen med en ceremoni i där runt 1 300 personer närvarade. Vid ceremonin framförde talman en offentlig ursäkt å hela samhällets vägnar till de drabbade. Insatser pågår också för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården för att förhindra framtida övergrepp och försummelser. Bland dem som utsatts för övergrepp eller försummelser finns särskilt hänsynslösa och upprörande fall, dvs. sådana övergrepp eller försum- melser som är av allvarlig art. För dessa personer har företrädare för regeringspartierna, Socialdemokraterna, de gröna och träffat en överenskommelse om att införa en särskild möj- lighet till ersättning. Den möjlighet till ersättning som föreslås är extraordinär och innebär betydande avsteg från de ersättningsrättsliga principer som normalt gäller i fråga om det allmännas ansvar. Lagrådet har mot bakgrund av att det finns en bred politisk enighet bakom försla- get inte ansett sig ha skäl att avstyrka att förslaget läggs till grund för lagstiftning. Enligt Lagrådet är det emellertid viktigt att det inte utveck- las till en mer allmän vana att göra undantag från den normala rättsord- ningen när olika grupper ställer krav på ersättning. Möjligheten till ersättning enligt den nya lagen bör enligt regeringens mening inte med- föra ett system som kan tillämpas jämsides med gällande civil- och straffrättsliga regler. För att undvika detta bör lagen ge en tillfällig och i tiden klart avgränsad möjlighet till ersättning. En ersättning kan, oavsett storlek, aldrig ersätta den enskilde för det lidande som denne fått utstå eller den barndomstid han eller hon har berövats. Ersättningen fyller framförallt en symbolisk funktion. Upprättelseprocessens övriga delar har genomförts i syfte att ge alla drabbade upprättelse oavsett om övergreppen eller försummelserna varit av allvarlig art eller inte och har inte inneburit någon prövning av den enskildes berättelse. Den här föreslagna möjligheten till ersättning skiljer sig därför från övriga delar av upprättelseprocessen. Det ligger i sakens natur att inte alla sökande kommer att beviljas ersättning och att detta kan leda till stor besvikelse hos dem som får avslag. För att enskilda ska kunna bedöma om de uppfyller kriterierna för ersättning är det därför viktigt med tydlig information om villkoren för ersättning och informa- Prop. 2011/12:160 tion om vad ansökningsprocessen innebär för den enskilde. Regeringen vill betona att prövningen endast avser om de i lagen an- givna kriterierna för ersättning är uppfyllda. Prövningen innefattar såle- des inte på något sätt en utredning eller prövning av om någon enskild gjort sig skyldig till brott eller någon annan klandervärd handling. De övergrepp eller försummelser som personer varit utsatta för medan de befunnit sig i samhällsvård kan ha medfört svårigheter även senare i livet. Den nämndmyndighet som föreslås upprättas för handläggning av ansökningar om ersättning bör därför präglas av en hög servicenivå och villighet att vara sökandena behjälplig inom ramen för myndighetens uppgifter och mandat. Enligt Lagrådets mening är det inte möjligt att göra någon säker be- dömning av om den reglering av den särskilda nämndmyndigheten som föreslås kommer att kunna uppfylla kraven enligt på att vara en domstol. Som Lagrådet framhåller har regeringen tillkallat en särskild utredare med uppgift att föreslå hur nämndmyndigheten bör organiseras och lämna förslag på nödvändiga författningsändringar (S 2012:03). Det är självklart att utredaren ska beakta de krav som följer av för att nämndmyndigheten ska uppfylla kraven för att anses vara en domstol i konventionens mening. Regeringens förslag: Den som till och med har varit omhän- dertagen för samhällsvård har rätt till ersättning av staten om det kan antas att han eller hon har utsatts för sådana övergrepp eller försum- melser som är av allvarlig art i samband med vården och om omhän- dertagandet skett med stöd av 1.lagen (1902:67 s. 1) angående uppfostran åt vanartade och i sedligt avseende försummade barn, 2.lagen (1918:422) om fattigvården, om omhändertagandet skett , 3.lagen (1924:361) om samhällets barnavård och ungdomsskydd, 4.lagen (1960:97) om samhällets vård av barn och ungdom. Om övergreppen eller försummelserna har varit av allvarlig art ska bedömas med hänsyn till förhållandena för händel- serna. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens, men utredaren föreslår att det vid bedömningen av om övergreppen eller försummelserna varit av allvarlig art ska läggas särskild vikt vid om övergreppen eller försummelserna har medfört en påtaglig risk för att barnets eller den unges hälsa eller utveckling allvarligt skadas. har inte föreslagit någon särskild reglering vad avser den omständigheten att personer som räknades som barn och unga inte kunde omhändertas med stöd av lag om fattigvården . Remissinstanserna: Flera remissinstanser påtalar problem eller ställer sig kritiska till den föreslagna tidsperioden. Framför allt rör kritiken den bortre tidsgränsen för ersättning och och menar att personer som utsatts fram till ska ha rätt till ersättning medan Samhällets styvbarn menar att ersättningen borde om- fatta alla vars vanvård är preskriberad. anser det olyckligt att tidsperioden inte motiveras. påtalar att det kan bli problem i gränsdragning för händelser som inträffat före eller . Av de remissinstanser som yttrat sig om övriga villkor för ersättning tillstyrker en majoritet förslaget. Flera pekar emellertid på svårigheter med att tillämpa bestämmelsen. konstaterar att de angivna kriterierna är mycket allmänt hållna och oundvikligen kommer ge upp- hov till stora tillämpningsproblem. Hovrätten menar dock att de angivna kriterierna för ersättning får accepteras då det synes svårt att formulera mer precisa kriterier. understryker vikten av att det preciseras vilken vanvård som är ersättningsberättigande då utredningen föreslår avsteg från skadeståndsrättsliga principer. Tingsrätten menar att utredningen inte uppnått tillräcklig klarhet i vad som avses med över- grepp och försummelse av allvarlig art. påtalar att det finns risk för otydlighet i begreppsbildningen och förordar ett en tydligare begreppsapparat. Avseende beviskraven tillstyrker flertalet av de remissinstanser som lämnat synpunkter utredningens förslag. och understryker att det är av yttersta vikt att beviskraven är låga och att generösa bedömningar görs. kommun och kom- mun framhåller svårigheten i att bevisa att vanvård ägt rum efter att så förflutit vilket talar för låga beviskrav. Justitiekanslern anser att det framstår som motiverat att lätta på beviskravet med hänsyn till svå- righeterna för sökanden att prestera full bevisning. Då den sökande sak- nar motpart ställer sig Justitiekanslern frågan om beviskravet möjligen bör sättas något högre. Givet att den sökande kan prestera viss skriftlig information eller annan stödbevisning samt framstår som trovärdig exempelvis genom att spontant kunna svara på frågor vid muntlig för- handling anser Justitiekanslern att det föreslagna beviskravet kan godtas. framhåller att beviskravet är lågt ställt och avviker påtagligt från det krav som vanligen ställs vid tvistemål vid domstol. Hovrätten framhåller, liksom Justitiekanslern, att det inte finns någon motpart som kritiskt kan granska den sökandes uppgifter. Enligt hovrättens mening talar därför goda skäl för att kravet på bevisning i vart fall bör motsvara den s.k. överviktsprincip som ofta tillämpas i vanliga skadeståndsproces- ser. Även och uttrycker tveksamhet inför beviskravet. Skälen för regeringens förslag De övergrepp eller försummelser som kan ge rätt till ersättning är i många fall sådana att de utgjort brott och som huvudregel bör den som begått ett brott ersätta offret för skador och kränkningar. till ersättning enligt förslaget inte avgränsas till att avse skulle flera olika ersättningsslag och system vara tillämpliga , med helt olika bestämmelser vad gäller grund för ersättning, beviskrav och sannolika ersättningsbelopp. För att det inte ska skapas ett system som är tillämpligt jämsides med gällande civil- och straffrättsliga regler om skadestånd och ansvar för brott är det nödvändigt att till grund för bedömningen av rätten till ersättning enligt den nya lagen endast lägga