prop · GZ0361 · 2012-02-17 00:00:00 — Om man tillåter alkoholservering på särskilda boenden blir en sådan servering således föremål för Kommunerna har också det yttersta ansvaret för verk- samheten vid särskilda boenden vare sig kommunen själv bedriver verk- Prop. 2011/12:61 samheten eller inte. Regeringens förslag innebär inte att några nya uppgifter läggs på kommunerna. För kommunerna innebär förslagen administrativa förenklingar både i deras egenskap av tillståndsmyndighet och i deras egenskap av huvudmän för särskilda boenden. Regeringen bedömer att de föreslagna lagändringarna därför inte kommer att leda till några ökade kostnader för kommunerna. Ekonomiska konsekvenser för berörda statliga myndigheter har enligt 9 kap. 1 § alkohollagen tillsyn över efterlevnaden av alkohollagen och anslutande föreskrifter. Enligt samma paragraf har länsstyrelserna tillsynsansvar inom länet. De ska också biträda kommunerna med råd i deras verksamhet. Den tillsynsverksamhet som bedriver består framför allt i statistikinsamling, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning och råd och stöd till länsstyrelserna i deras tillsynsverksamhet. Länsstyrelsernas bedriver ingen egen egentlig tillsynsverksamhet utan stöder och samverkar med kommunerna och övervakar att kommunerna sköter tillsynen på ett sätt som lagen förutsätter. Förslagen innebär inte att och länsstyrelserna får några nya uppgifter. Förslagen bör därför inte leda till ökade kostnader för de nu angivna myndigheterna. har tillsyn över , vilket innebär bl.a. tillsyn över särskilda boenden enligt socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till funktionshindrade. Eftersom några nya uppgifter inte tillkommer om regeringens förslag genomförs, bör det inte heller innebära några ökade kostnader för . Regeringen bedömer att de föreslagna lagändringarna inte leder till någon ökning av antalet mål i domstolarna och därför inte heller leder till några ökade kostnader för vare sig de allmänna domstolarna eller förvaltningsdomstolarna. Regeringens bedömning: Lagändringarna leder inte till några eko- nomiska konsekvenser för näringslivet. För de företag som bedriver alkoholservering på särskilda boenden innebär förslagen administra- Lagändringarna påverkar inte miljön. inte heller den kommunala självstyrelsen, brottsligheten eller jäm- ställdheten mellan kvinnor och män. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har kommenterat utredning- Skälen för regeringens bedömning: Regeringens bedömning är att de föreslagna lagändringarna inte leder till några ökade kostnader för För sådana företag som på uppdrag åt en kommun driver särskilda boenden eller tillhandahåller måltidsservice på sådana boenden innebär förslagen administrativa förenklingar för de fall alkoholservering förekommer på de aktuella boendena. Regeringens bedömning är att lagändringarna inte påverkar miljön, den kommunala självstyrelsen, brottsligheten eller jämställdheten mellan män Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1juni 2012. Ändringen i andra stycket innebär att den som har fått sitt serveringstillstånd återkallat har rätt att sälja de alkoholdrycker som finns i lager till den som har rätt att tillverka eller bedriva partihandel med sådana varor eller till detaljhandelsbolaget. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Ändringen i första stycket innebär att en partihandlare har rätt att sälja alkoholdrycker till den som har meddelats tillfälligt serveringstillstånd till allmänheten. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelserna i tredje stycket om undantag från huvudregeln om krav på serveringstillstånd för servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker flyttas av lagtekniska skäl till den föreslagna nya bestämmelsen i 8 kap. 1 a § (se nedan). Paragrafen är ny. Paragrafen motsvarar nuvarande 1 § tredje stycket (se ovan). Paragrafen är ny. Genom första stycket införs ytterligare ett undantag från kravet på serveringstillstånd för servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker, nämligen för servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker till en boende och besökare till denne på sådana särskilda boenden som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen och 9 § 9 lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Bestämmelserna i 5 kap. 5 § andra stycket socialtjänstlagen rör särskilda boenden för äldre människor. Bestämmelserna i 5 kap. 7 § tredje stycket socialtjänstlagen och 9 § 9 lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade rör människor med funktionshinder. Även besökare till den boende får serveras alkoholdrycker utan krav på serveringstillstånd. Med besökare klargörs att alkoholserveringen ska vara kopplad till besöket av den boende. Besökaren är vanligtvis en anhörig eller annan närstående med det kan också vara någon annan som besöker den boende, För att undantag från kravet på serveringstillstånd ska gälla krävs dessutom att måltidsservice tillhandahålls på det särskilda boendet. Vem som bedriver måltidsservicen på det särskilda boendet spelar däremot ingen roll. Det kan vara den som driver det särskilda boendet, dvs. kommunen eller en enskild utförare. Om måltidsservicen har lagts ut på någon annan på entreprenad, kan det vara den entreprenören som bedriver serveringen. I teorin kan det också vara någon annan. De rekvisit som ska vara uppfyllda för befrielse från kravet på serveringstillstånd är således bara att serveringen sker till den boende och besökare till denne på ett särskilt boende där måltidsservice tillhandahålls. Första stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I andra stycket föreskrivs en skyldighet för den som bedriver alkoholservering på ett särskilt boende att utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen. För denna egentillsyn ska det finnas ett lämpligt program. Kravet på egenkontroll är detsamma som gäller för den som bedriver servering och detaljhandel med folköl enligt 8 kap. 8 § fjärde stycket. Paragrafens första stycke behandlas i avsnitt 6.1 och paragrafens andra stycke behandlas i avsnitt 6.2. Ändringen innebär en språklig justering. Ändringen i andra stycket innebär att servering av folköl i sådana fall som avses i 1 a eller 1 b § inte omfattas av de krav på verksamheten som ställs upp i första stycket. Ändringen i tredje stycket innebär att servering av folköl i sådana fall som avses i 1 a eller 1 b § inte omfattas av en skyldighet att anmäla sin verksamhet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Ändringen i fjärde stycket innebär att serveringstillstånd får meddelas utan krav på matservering när det gäller servering av annan jäst alkoholdryck i foajéer till teater eller konsertlokal under paus i föreställning eller konsert. Med annan jäst alkoholdryck avses i 1 kap. 9 § alkohollagen en alkoholdryck som framställs genom jäsning av frukt, bär eller andra växtdelar och som inte är vin eller öl. Bland drycker som omfattas av definitionen annan jäst alkoholdryck kan nämnas cider, fruktviner, bärviner, maskrosvin och mjöd. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Paragrafen är ny och innehåller regler om ingripande vid överträdelser av lagens bestämmelser. Enligt första stycket får kommunen förbjuda den som bedriver alkoholservering på särskilda boenden att fortsätta med serveringen eller, om förbud är en alltför ingripande åtgärd, meddela en varning. En varning eller ett förbud får bara meddelas, om den som driver verksamheten inte följer bestämmelserna om ordning och nykterhet i 3 kap. 5 § andra stycket, åldersgränser i 7 § eller utlämnande av alkoholdrycker i 8 §. Ett beslut om förbud att bedriva servering på särskilda boenden ska gälla från det att den som bedriver verksamheten har fått del av beslutet. Första stycket har utformats i linje med Lagrådets förslag. Regeringen har dock valt att precisera utformningen av bestämmelsen ytterligare genom hänvisning till relevanta paragrafer. Andra stycket innehåller bestämmelser om vem som får besluta om förbud eller varning enligt första stycket, nämligen den kommun i vilken serveringsstället är beläget. Beslut om förbud eller varning kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Det följer av bestämmelserna i 10 kap. 1 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. I andra stycket utvidgas straffansvaret för olovlig dryckeshantering till att omfatta även den som serverar alkoholdrycker på särskilda boenden i strid med sådana förbud som meddelats enligt 9 kap. 20 §. Är gärningen att anses som ringa ska inte dömas till ansvar (se 11 kap. 10 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Ändringen innebär att förverkande av alkoholdrycker kan ske även hos den till vilken lagligen framställda alkoholdrycker har anskaffats för personligt bruk och som ska vara fri från ansvar för medverkan till brott. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Sammanfattning av betänkandet SOU 2011:41 Utredningens uppdrag har varit att utreda frågan om möjligheten att tillåta alkoholservering på särskilda boenden och att analysera och belysa de problemställningar som finns i denna fråga. I uppdraget har också legat att lämna fullständiga författningsförslag, för den händelse utredningen bedömer att det finns ett behov av en särskild reglering. I utredningens direktiv (dir. 2010:21) anges inte vad som avses med särskilda boenden. Begreppet särskilda boenden är emellertid definierat i termbank. Enligt denna avses med särskilt boende individuellt behovsprövat boende som ges med stöd av socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Utredningen har i sina överväganden utgått från den innebörd som begreppet ges i termbanken1. I kapitel 2 redogörs närmare för särskilda boenden. I kapitel 3 redovisas relevanta bestämmelser i alkohollagen (2010:1622). Huvudregeln är att servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker kräver tillstånd (8 kap. 1 § första stycket). Tillstånd krävs dock enligt tredje stycket i samma paragraf inte om serveringen avser ett enstaka tillfälle för i förväg bestämda personer, det sker utan vinstintresse och utan annan kostnad för deltagarna än kostnaden för inköp av dryckerna och äger rum i lokaler där det inte bedrivs yrkesmässig försäljning av alkohol- och lättdrycker. Tillstånd krävs inte heller för servering av folköl. Däremot krävs i dessa fall en anmälan till kommunen och att man utövar egenkontroll (8 kap. 8 §). Någon samlad bild finns inte i vilken utsträckning och på vilket sätt alkoholservering på särskilda boenden förekommer eller anordnas . För att få en uppfattning om hur frågan hanteras i praktiken har utredningen varit i kontakt med sammanlagt nio kommuner. I avsnitt 4 ges en kort beskrivning av vad som har kommit fram vid dessa kontakter. Servering av alkoholdrycker förekommer på särskilda boenden. Det förefaller ske i begränsad utsträckning och antingen inom ramen för ett serveringstillstånd (8 kap. 1 § första stycket alkohollagen) eller med stöd av bestämmelserna om icke tillståndspliktig servering vid enstaka tillfällen (8 kap. 1 § tredje stycket). Utöver detta förekommer det att de boende enskilt eller gemensamt köper in alkoholdrycker som de förtär vid gemensamma måltider eller andra tillfällen. Det är då emellertid inte fråga om servering i alkohollagens mening. Den slutsats utredningen drar är att man med de regler som gäller behöver tillstånd enligt alkohollagen för servering av alkoholdrycker på särskilda boenden, om en sådan servering förekommer med någon form av regelbundenhet, t.ex. till de boende och deras anhöriga och andra närstående vid och födelsedagsfiranden. 1 Termbanken innehåller begrepp och termer som tillsammans med Kommuner och Landsting och privata vårdgivare beslutat att rekommendera för användning inom vård och omsorg. Utredningen har ställt sig frågan om det är nödvändigt att kräva tillstånd till servering av alkoholdrycker på särskilda boenden i varje enskilt fall. Vid bedömningen av denna fråga har utredningen utgått från de regler som gäller för alkoholservering och de alkoholpolitiska skyddsintressen som bär upp dessa regler. För att få serveringstillstånd ställs enligt alkohollagen särskilda krav på tillståndshavaren och på den personal som är anställd i verksamheten liksom på kök, matutbud och lokaler. Utredningen har gått igenom alla de krav som en sökande enligt alkohollagen måste uppfylla för att få serveringstillstånd. Denna genomgång har lett utredningen till slutsatsen att någon särskild prövning i varje enskilt fall inte behövs för att tillåta alkoholservering på särskilda boenden. Utredningen bedömer att särskilda boenden i allt väsentligt redan uppfyller de krav som från alkoholpolitiska och ordningssynpunkter kan ställas på en sådan servering. Utredningen bedömer således att alkoholservering på särskilda boenden bör kunna tillåtas utan tillståndsprövning i varje enskilt fall. Utredningen föreslår därför att servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker till de boende och deras närstående ska tillåtas på sådana särskilda boenden som tillhandahåller måltidsservice och att en särskild bestämmelse om detta förs in i alkohollagen. Servering av alkoholdrycker till de boende och deras närstående på sådana särskilda boenden som tillhandahåller måltidsservice är till sin karaktär sådan att man som regel inte behöver befara överservering, servering till minderåriga eller några andra nykterhets- eller ordningsproblem. kan man emellertid inte helt utesluta några sådana olägenheter. Med hänsyn till det, men framför allt med hänsyn till den ansvarsfulla uppgift som det trots allt är att servera alkohol finns det enligt utredningens mening anledning att ställa krav på någon form av kontroll i likhet med vad som gäller vid servering av folköl . Utredningen föreslår därför att den som bedriver alkoholservering på ett särskilt boende ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen och att det för egenkontrollen ska finnas ett för verksamheten lämpligt program. Vidare föreslår utredningen, i likhet med vad som gäller för servering av folköl, att den som bedriver alkoholservering på ett särskilt boende ska kunna förbjudas att fortsätta med alkoholserveringen eller meddelas varning, om han eller hon inte följer bestämmelserna i alkohollagen. Utredningen bedömer att utredningens förslag inte kommer att leda till några alkoholpolitiska olägenheter och inte heller till några negativa konsekvenser för folkhälsan. Utredningen bedömer att utredningens förslag inte heller leder till några ökade kostnader för kommunerna och berörda statliga myndig- För kommunerna innebär förslagen administrativa förenklingar både i deras egenskap av tillståndsmyndighet och i deras egenskap av huvudmän för särskilda boenden. Utredningen bedömer vidare att för- slagen inte leder till några ökade kostnader för näringslivet. För de företag som bedriver alkoholservering på särskilda boenden innebär förslagen administrativa förenklingar. Utredningens bedömning är också att förslagen inte heller påverkar den kommunala självstyrelsen, brottsligheten eller jämställdheten mellan män och kvinnor och inte heller leder till någon miljöpåverkan. lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) Härigenom föreskrivs i fråga om alkohollagen (2010:1622) dels att 8 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 8 kap. 1 a § och 9 kap. 20 §, av följande lydelse. För servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker krävs tillstånd av den kommun där serveringsstället är beläget (serveringstillstånd). Serveringstillstånd som avser servering i inrikes trafik på fartyg, luftfartyg eller järnvägståg (trafikservering), meddelas dock av den kommun där det företag som vill bedriva serveringen har sitt säte, eller där den person som vill bedriva serveringen har sitt hemvist. inte säte inom landet eller personen inte hemvist inom landet, meddelas tillstånd av . Serveringstillstånd krävs dock inte om serveringen 1. avser ett enstaka tillfälle för i förväg bestämda personer, 2. sker utan vinstintresse och utan annan kostnad för deltagarna än kostnaden för inköp av dryckerna, och 3. äger rum i lokaler där det inte bedrivs yrkesmässig försäljning av alkohol- eller lättdrycker. Detaljhandelsbolaget får utan hinder av bestämmelserna i första stycket anordna provning av alkoholdrycker för allmänheten enligt riktlinjer i avtalet mellan staten och bolaget. Serveringstillstånd enligt 1 § krävs inte om serveringen 1. avser ett enstaka tillfälle för i förväg bestämda personer, 2. sker utan vinstintresse och utan annan kostnad för deltagarna än kostnaden för inköp av dryckerna, och 3. äger rum i lokaler där det inte bedrivs yrkesmässig försäljning av alkohol- eller lättdrycker. Serveringstillstånd enligt 1 § krävs inte heller för servering till de boende och deras närstående på sådana särskilda boenden 1. som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 7 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453) och 9 § 9 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, och 2. som tillhandahåller måltidsservice. Den som bedriver alkoholservering enligt andra stycket ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen. För egenkontrollen ska det finnas ett för verksamheten lämpligt program. Kommunen får förbjuda den som bedriver servering av alkoholdrycker på särskilda boenden enligt 8 kap. 1 a § att fortsätta med serveringen eller, om förbud är en alltför ingripande åtgärd, meddela en varning, om den som bedriver serveringen inte följer bestämmelserna i denna lag. Förbud meddelas för av räknat från det att den som bedriver serveringen har fått del av beslutet. Den kommun där serveringsstället är beläget beslutar om ingripande enligt första stycket. Denna lag träder i kraft . 40.Kommunala alkoholhandläggares förening (KAF) 41.Landsorganisationen i (LO) 42.Lika unika, Federationen mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning 45.Svenska pensionärers förbund (SKPF) 48.Sveriges Hotell- och Restaurangföretagare () 49.Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) 50.Sveriges Pensionärers Riksförbund () 51.Sveriges Pensionärsförbund () 1Förslag till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) Härigenom föreskrivs i fråga om alkohollagen (2010:1622) dels att 8 kap. 1 och 8 §§ samt 11 kap. 9 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas tre nya paragrafer, 8 kap. 1 a och 1 b §§ samt 9 kap. 20 §, av följande lydelse. För servering av spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker krävs tillstånd av den kommun där serveringsstället är beläget (serveringstillstånd). Serveringstillstånd som avser servering i inrikes trafik på fartyg, luftfartyg eller järnvägståg (trafikservering), meddelas dock av den kommun där det företag som vill bedriva serveringen har sitt säte, eller där den person som vill bedriva serveringen har sitt hemvist. inte säte inom landet eller personen inte hemvist inom landet, meddelas tillstånd av . Serveringstillstånd krävs dock inte om serveringen 1. avser ett enstaka tillfälle för i förväg bestämda personer, 2. sker utan vinstintresse och utan annan kostnad för deltagarna än kostnaden för inköp av dryckerna, och 3. äger rum i lokaler där det inte bedrivs yrkesmässig försäljning av alkohol- eller lättdrycker. Detaljhandelsbolaget får utan hinder av bestämmelserna i första stycket anordna provning av alkoholdrycker för allmänheten enligt riktlinjer i avtalet mellan staten och bolaget. Serveringstillstånd krävs inte om serveringen 1.avser ett enstaka tillfälle för i förväg bestämda personer, 2.sker utan vinstintresse och utan annan kostnad för deltagarna än kostnaden för inköp av dryckerna, och 3.äger rum i lokaler där det inte bedrivs yrkesmässig försäljning av alkohol- eller lättdrycker. Serveringstillstånd krävs inte för servering till de boende och deras närstående på sådana särskilda boenden som 1. avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 7 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453) och 9 § 9 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, och 2. tillhandahåller måltidsservice. Den som bedriver alkoholservering enligt första stycket ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen. För egenkontrollen ska det finnas ett för verksamheten lämpligt program. Servering av folköl får, med de inskränkningar som föreskrivs i denna lag, ske om verksamheten bedrivs i sådana lokaler eller andra utrymmen i byggnader eller transportmedel som 1.ingår i anläggningar som är godkända enligt föreskrifter meddelade med stöd av 7 § 1 livsmedelslagen (2006:804) eller registrerade enligt och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien, och 2.är avsedda för stadigvarande verksamhet med livsmedel och där mat serveras . Utan hinder av första stycket får Utan hinder av första stycket får folköl serveras i sådana fall som folköl serveras i sådana fall som anges i 1 § andra stycket samt av anges i 1 a §, 1 b § eller av den den som innehar serveringstill- som innehar serveringstillstånd. Den som avser att bedriva ser- Den som avser att bedriva ser- vering av folköl ska anmäla verk- vering av folköl ska anmäla verk- samheten hos den kommun där samheten hos den kommun där serveringen ska ske. serveringen ska ske. inte påbörjas innan anmälan har inte påbörjas innan anmälan har Vad nu sagts gäller inte i Vad nu sagts gäller inte i fall som avses i 1 § andra stycket fall som avses i 1 a §, 1 b § eller eller den som har serveringstill- den som har serveringstillstånd. Den som är anmälningsskyldig enligt tredje stycket ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över serveringen. För egenkontrollen ska det finnas ett för verksamheten lämpligt program. Kommunen får förbjuda den som bedriver servering av alkoholdrycker på särskilda boenden enligt 8 kap. 1 b § att fortsätta med serveringen eller, om förbud är en alltför ingripande åtgärd, meddela en varning, om den som bedriver serveringen inte följer bestämmelserna i denna lag. Förbud meddelas för av räknat från det att den som bedriver serveringen har fått del av beslutet. Den kommun där serveringsstället är beläget beslutar om ingripande enligt första stycket. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut alkoholdrycker i strid med 3 kap. 7 eller 8 § till någon som inte har uppnått föreskriven ålder eller som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel, eller vid partihandel underlåter att på sätt som föreskrivs i 4 kap. 3 § förvissa sig om att köparen har rätt att återförsälja eller köpa in varan döms för olovlig dryckeshantering till böter eller fängelse . För olovlig dryckeshantering döms också den som 1. förvarar alkoholdryck i strid med 3 kap. 2 § första stycket eller 8 kap. 24 § tredje stycket, 2. tillåter alkoholförtäring i strid 2. tillåter alkoholförtäring i strid med 8 kap. 24 § första eller andra med 8 kap. 24 § första eller andra 3. säljer folköl i strid med för- 3. säljer folköl i strid med för- bud som meddelats enligt 9 kap. bud som meddelats enligt 9 kap. 19 §, eller 4. serverar alkoholdrycker i strid med förbud som meddelats enligt 9 kap. 20 §. Till ansvar ska inte dömas den som i strid med 3 kap. 2 § första stycket eller 8 kap. 24 § tredje stycket förvarar alkoholdryck, om det av omständigheterna framgår att drycken var avsedd för annat än försäljning eller förtäring på platsen. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Alkoholservering på särskilda boenden Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: 8 kap. 1 b § I paragrafen görs ett undantag från kravet på serveringstillstånd för att servera spritdrycker m.m. när det gäller särskilda boenden. som enligt lagförslaget ska kunna serveras utan tillstånd är de boende