prop · GZ03163 · 2012-06-19 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:163 Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag till de lagändringar som är nödvändiga för att genomföra rådets rambeslut /315/RIF om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och upp- gifternas innehåll. Rambeslutet är en del av det arbete som pågår inom EU för att förbättra informationsutbytet mellan medlemsstaterna på det rättsliga området. Enligt rambeslutet ska varje medlemsstat som meddelar en dom mot en annan medlemsstats medborgare informera medborgarstaten om domen. Medborgarstaten ska därefter lagra informationen. Tanken är att varje medlemsstat ska ha information om samtliga domar som har meddelats inom EU mot de egna medborgarna. Rambeslutet möjliggör också för medlemsstaterna att, via centralmyndigheterna, begära uppgifter ur varandras kriminalregister i enskilda fall. Rambeslutet omfattar flera åtgärder som medlemsstaterna bistår varandra med. Rambeslutet öppnar dock nya, standardiserade vägar och möjligheter för ett mer rutinmässigt uppgiftsutbyte, främst när det gäller uppgifter som ska användas i brottmålsförfaranden. Den anpassning av lagstiftningen som rambeslutet kräver föreslås genomföras genom ändringar i lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och polisdatalagen (2010:361). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................ Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ................................ 2.3Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ................................................. 2.4Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) ....................................................................... Ärendet och dess beredning ........................................................... Rambeslutet om utbyte av uppgifter ur kriminalregister................ 5.1Rambeslutet är en del av det rättsliga samarbetet 5.2Rambeslutets förhållande till konvention Rambeslutets förhållande till dataskyddsrambeslutet...... Rådsbeslutet om det tekniska genomförandet................................ Genomförande av rambeslutet i svensk rätt ................................... 7.1Rambeslutet ska genomföras genom ändringar i bör utses till centralmyndighet .......... 7.3Fortlöpande överföring av uppgifter om domar från 7.4Lagring av uppgifter som fortlöpande överförs till Gallring av uppgifter ....................................................... 7.6Ändring av uppgifter som fortlöpande överförts till Uppgifter som överförs i ett enskilt ärende ..................... När en annan medlemsstat begär uppgifter En svensk begäran om uppgifter ur kriminalregistret i en annan medlemsstat Användningsbegränsningar .....för svenska myndigheter 7.9Svenska användningsbegränsningar mot andra 7.10Begränsad åtkomst för myndigheter och enskilda i 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål .............................. 10.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ............................................... 10.4Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) ....................................................................... Bilaga 3 Sammanfattning av departementspromemorian Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater (Ds 2011:15) ................................................ Bilaga 5 Förteckning över remissinstanserna..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister, 2.lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 3.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 4.lag om ändring i polisdatalagen (2010:361). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:620) om belastnings- register dels att 5 och 6 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fyra nya paragrafer, 4 a, 12 a, 17 a och 21 §§, samt närmast före 21 § en ny rubrik av följande lydelse. Uppgifter om den som avses med en dom eller ett beslut som har meddelats i en annan unionen ska föras in i registret om med stöd av artikel 4.2 i rådets rambeslut /315/RIF av utbyte av uppgifter ur kriminal- registret och uppgifternas inne- Regeringen får meddela närmare Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter föreskrifter om vilka uppgifter re- registret skall innehålla om den gistret ska innehålla om den som som skall registreras enligt 3 och ska registreras enligt 34 a §§. Personuppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 1.Riksdagens ombudsmän, för deras tillsynsverksamhet, 2.polismyndighet, , , , åklagarmyndighet eller allmän domstol för verksamhet som avses i 2 § första stycket 13, 3.förvaltningsdomstol för prövning enligt 2 § första stycket 4 eller 1EUT L 93, , s. 23 (Celex 32009F0315). 2Senaste lydelse 2009:614. 4. myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Regeringen får föreskriva att en myndighet som avses i första stycket får ha direktåtkomst till registret. Uppgifter som har förts in i registret med stöd av 4 a § och som avser en gärning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt , får dock endast lämnas ut till de myndigheter som avses i första stycket 1 och endast om uppgifterna behövs hos myndig- heten för tillsynen över Rikspolis- styrelsens personuppgiftsbehand- ling enligt denna lag. Uppgifter ur registret får efter en begäran som sker med stöd av rådets rambeslut /315/RIF av om orga- nisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal- registret och uppgifternas innehåll lämnas ut till en myndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen för något annat ändamål än att användas i ett brottmåls- förfarande om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. Utöver vad som följer av 16 och 17 §§ ska en uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § gallras så snart har underrättats av behörig myn- dighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. En uppgift som har förts in i registret med stöd av 4 a § ska alltid gallras senast efter den dom eller det beslut som för- anledde att uppgiften fördes in i registret. Om en svensk myndighet efter begäran har fått uppgifter från en annan medlemsstat i Europeiska unionen med stöd av bestäm- melserna i rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll, får uppgifterna användas endast för det ändamål som de begärdes för. Om den medlemsstat som över- fört uppgifterna med stöd av rambeslutet har föreskrivit villkor som begränsar rätten att använda uppgifterna, ska myndigheten följa även dessa villkor. Första och andra styckena ska gälla oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. Uppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet får dock alltid användas för att avvärja ett överhängande och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att det i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ska införas en ny bestämmelse, 1 kap. 8 §, av följande lydelse. Denna lag gäller inte när kriminalregisteruppgifter utbyts med stöd av rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av upp- gifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll3. För sådant utbyte gäller i stället lagen (1998:620) om belastningsregister och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Denna lag träder i kraft . 3 EUT L 93, , s. 23 (Celex 32009F0315). Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska ha följande lydelse. Bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i 1.lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, 2.lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, 3.lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, 4.lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 5.lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete, 6.lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samar- bete i brottsutredningar, och 7.lagen (2011:1537) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. 6.lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samar- bete i brottsutredningar, 7.lagen (2011:1537) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, och 8.lagen (1998:620) om belast- ningsregister. Denna lag träder i kraft . 4 Senaste lydelse 2011:1544. 2.4Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) Härigenom föreskrivs att det i polisdatalagen (2010:361) ska införas en ny bestämmelse, 4 kap. 12 a §, av följande lydelse. Utöver vad som anges i 12 § får i fingeravtrycks- eller signale- mentsregister uppgifter behandlas om en person som har dömts för brott i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen och vars fingeravtrycks- eller signalements- uppgifter har överförts hit med stöd av artikel 4.2 i rådets ram- beslut /315/RIF av om organisatio- nen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll5. Sådana uppgifter får dock endast behand- las om det för motsvarande gär- ning i är föreskrivet fäng- else eller däröver och den som uppgifterna avser för gärningen hade fyllt . Denna lag träder i kraft . 5 EUT L 93, , s. 23 (Celex 32009F0315). Ärendet och dess beredning lämnade Europeiska kommissionen ett förslag till rådets rambeslut om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. för rättsliga och inrikes frågor nådde en principöverenskommelse om innehållet i rambeslutet. För del bereddes därefter utkastet till rambeslut inom Justitie- departementet. I departementspromemorian antagande av ram- beslut om utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ds 2008:49) behand- lades frågan om godkännande av utkastet till rambeslut och en översiktlig analys gjordes av behovet av författningsändringar som ett genomförande kunde föranleda. Några författningsförslag lämnades emellertid inte. I propositionen antagande av rambeslut om utbyte av uppgifter ur kriminalregister (prop. 2008/09:18) föreslog regeringen att skulle godkänna utkastet till rambeslut. I propositionen lämnades en översiktlig redovisning av vilka lagstiftningsåtgärder som ett genomförande av rambeslutet bedömdes kräva. Några för- fattningsförslag lämnades inte. godkände utkastet till rambeslut (bet. 2008/09:JuU11, rskr. 2008/09:75). Europeiska rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll (EUT L 93, , s. 23, Celex 32009F0315) antogs av rådet med endast några mindre ändringar i förhållande till det utkast som var fogat till godkännandepropositionen. Rambeslutet i dess lydelse på svenska finns i bilaga 1. Till rambeslutet har det knutits ett rådsbeslut av (2009/316/RIF) om inrättande av det europeiska informationssystemet för elektroniskt utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) i enlighet med artikel 11 i rambeslutet /315/RIF. Rådsbeslutet innehåller bestämmelser om det tekniska och praktiska genomförandet av ram- beslutet genom inrättandet av det europeiska informationssystemet för elektroniskt utbyte av uppgifter ur kriminalregister. Rådsbeslutet har inte bedömts kräva några författningsändringar. Rådsbeslutet i dess lydelse på svenska finns i bilaga 2. En utredare har biträtt med att lämna förslag till de författningsändringar som krävs för att genomföra rambeslutet i svensk rätt. Utredarens förslag har redovisats i promemorian Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater (Ds 2011:15). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4. Promemorian innehåller förslag till ändringar i lagen (1998:620) om belastningsregister och förordningen (1999:1134) om belastningsregister samt i polisdatalagen (2010:361) och förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 5. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2011/4775/L4). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. I förhållande till lagråds- remissen har vissa språkliga ändringar gjorts. Europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål Den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål av (konvention) ratificerades av (SÖ 1968:15). har samtliga 27 medlemsstater i EU tillträtt konven- Även länder utanför EU har anslutit sig och totalt är 50 länder Genom konventionen har det skapats möjligheter för medlemsstaterna att bistå varandra i brottsutredningar, bl.a. genom utbyte av uppgifter ur kriminalregister. Konventionen har kompletterats med Enligt artikel 1 åtar sig konventionsstaterna att i enlighet med konventionens bestämmelser i största möjliga utsträckning lämna varandra rättslig hjälp i brottmål. Konventionen gäller dock inte ärenden som rör verkställighet av dom. Det är obligatoriskt för konventionsstaterna att lämna en förklaring om vilka myndigheter som anses som rättsliga myndigheter vid tillämpningen av konvention. har angett att åklagare och domstolar är rättsliga myndigheter i konventionens mening, se propositionen Internationell rättslig hjälp i brottmål (prop. s. 183). Enligt artikel 2 kan verkställighet vägras på vissa i konventionen Enligt artikel 13 i konventionen är en konventionsstat, när en annan avtalsslutande stat begär att få uppgifter ur kriminalregistret i ett enskilt ärende, skyldig att under vissa förutsättningar lämna ut sådana uppgifter. En anmodad stat ska enligt artikel 13.1 på begäran lämna uppgifter ur registret i samma utsträckning som nationella myndigheter har rätt att få tillgång till uppgifterna, om uppgifterna ska användas i ett brott- Enligt artikel 13.2 ska den anmodade staten, i andra fall än som anges i punkten 1, svara enligt sin nationella lagstiftning. Enligt artikel 15.3 kan en begäran om uppgifter ur kriminalregistret, med stöd av artikel 13.1, ställas direkt till behörig myndighet medan en begäran med stöd av artikel 13.2 ska ställas till landets justitie- är centralmyndighet i enligt konven- Med stöd av artikel 15.3 tar emot ett antal ansökningar om att få uppgifter ur belastningsregistret. ansökningar vidarebefordrar departementet, utan föregående prövning, till som handlägger ärendet och prövar om uppgifterna ska lämnas ut. Uppgifterna skickas sedan, via , till den begärande staten. Av artikel 22 följer att justitieministerierna i de avtalsslutande staterna minst en gång ska underrätta konventionsstaterna om straffdomar och efterföljande åtgärder avseende dessa staters respektive medborgare. Genom ett tilläggsprotokoll av har artikel 22 kompletterats med en bestämmelse om att en stat, vid begäran, också ska skicka över en kopia av domen eller beslutet i ärendet. När en sådan årlig information ges in från en annan medlemsstat till Justitie- departementet, överlämnas informationen till för vidare hantering. Det är också som gör en samman- ställning av den årliga information som, via departementet, skickas till andra medlemsstater. om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål Genom konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mel- lan Europeiska unionens medlemsstater av (), och ett tilläggsprotokoll, har det rättsliga samarbetet i brottmål mellan EU:s medlemsstater utvidgats till att omfatta nya förfaranden och blivit mer effektivt. Konventionen trädde för del 2005. Ett huvudsyfte med är att ansökningar om rättslig hjälp ska göras genom direkta kontakter mellan rättsliga myndigheter i medlemsstaterna. Genom artikel 3 har tillämpningsområdet för rättslig hjälp utvidgats i förhållande till konvention till att också omfatta förfaranden som inletts av administrativa myndigheter. En förutsättning är att gärningen är straffbar i den begärande eller den anmodade staten, eller i båda, såsom överträdelser av rättsregler. Ett annat villkor är att beslutet ska kunna leda till en prövning i en domstol som är behörig att handlägga brottmål. Enligt artikel 6 ska framställningar och svar om rättslig hjälp som huvudregel göras skriftligen i direkta kontakter mellan behöriga rättsliga myndigheter. Det finns dock enligt samma artikel en möjlighet att i särskilda fall göra framställningar och skicka svar mellan en medlemsstats centrala myndighet och en annan medlemsstats centrala myndighet eller mellan en medlemsstats rättsliga myndighet och en annan medlemsstats centrala myndighet. Artikel 7.1 rör informationsutbyte på eget initiativ, dvs. att information överförs av en medlemsstat utan att det föregåtts av en begäran om rättslig hjälp. Bestämmelsen gäller generellt och är inte knuten till någon viss form av rättslig hjälp. Den myndighet som lämnar information får enligt artikel 7.2 ställa upp villkor om användningsbegränsningar i enlighet med nationell rätt. Den mottagande myndigheten är bunden av sådana villkor. I artikel 23 finns bestämmelser om användningsbegränsningar för personuppgifter som överförs mellan medlemsstater. Om personuppgifter överförs med stöd av artikel 7.1, dvs. informationsutbyte på eget initiativ, gäller de användningsbegränsningar som avsändande medlemsstat ställt upp enligt artikel 7.2. Artikel 23 gäller dock om inga villkor enligt andra artiklar har ställts upp, se propositionen Internationell rättslig hjälp i brottmål: Tillträde till m.m. (prop. 2004/05:144 s. 110). är central myndighet i vid tillämpningen av . Rådets rambeslut /977/RIF av om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (dataskyddsrambeslutet) reglerar dataskyddet inom angivna områden. Rambeslutet är föranlett av de EU-instrument som rör utvidgat polisiärt och rättsligt samarbete avseende gräns- överskridande informationsutbyte. Dataskyddsrambeslutet omfattar uppgifter som genom polisiärt eller straffrättsligt samarbete överförs eller görs tillgängliga mellan EU:s medlemsstater, om uppgifterna ska användas för att förebygga, utreda, avslöja eller lagföra brott, eller verkställa straffrättsliga påföljder. Det är endast behandling av personuppgifter som utförs helt eller delvis automatiserat samt annan behandling av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register som faller inom tillämpningsområdet. Dataskyddsrambeslutet förpliktar medlemsstaterna att behandla upp- gifter som utbyts mellan staterna inom ramen för det angivna samarbetet på ett sådant sätt att skyddet för enskildas integritet värnas. En grundläggande regel är att uppgifter som mottagits inte får behandlas för något annat ändamål än det ursprungliga, dvs. det ändamål de gjordes tillgängliga för. Vidarebehandling av uppgifter får dock alltid ske för att förebygga, förhindra eller upptäcka annan brottslig verksamhet, utreda eller beivra andra brott eller verkställa andra straffrättsliga påföljder än de för vilka uppgifterna överfördes eller gjordes tillgängliga samt för åtgärder i andra rättsliga eller administrativa förfaranden med direkt anknytning till sådan verksamhet. Personuppgifter får vidare behandlas för andra ändamål om den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga har lämnat sitt medgivande eller den som uppgifterna avser har samtyckt till det. Slutligen får uppgifter alltid användas för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för den allmänna säkerheten. Om det enligt den överförande medlemsstatens nationella lagstiftning gäller särskilda begränsningar i fråga om utbytet av uppgifter mellan behöriga myndigheter inom den medlemsstaten, ska enligt rambeslutet den överförande myndigheten informera mottagaren om dessa begräns- ningar. Medlemsstaterna ska dock inte tillämpa några andra begräns- ningar när det gäller överföringen av uppgifter till andra medlemsstater än de som gäller motsvarande nationella överföringar av uppgifter. Mottagaren ska se till att dessa begränsningar följs. När den överförande myndigheten överför uppgifter får den enligt nationell lagstiftning meddela de tidsfrister för lagring av uppgifter efter vilka mottagaren ska radera eller blockera uppgifterna eller kontrollera om dessa fortfarande behövs. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i dataskyddsrambeslutet . Regeringen har i propositionen Godkännande av Dataskyddsram- Prop. 2011/12:163 beslutet (prop. 2008/09:16) på ett övergripande plan övervägt vilka lag- ändringar som kan krävas med anledning av rambeslutet. I propositionen anges att uppgifter i belastningsregistret, som har sitt ursprung i andra länder, automatiskt faller inom rambeslutets tillämpningsområde, eftersom registret i fråga har brottsbekämpning, lagföring eller straff- verkställighet som ändamål (se prop. 2008/09:16 s. 32). har godkänt utkastet till rambeslut (bet. 2008/09:JuU7, rskr. 2008/09:75). Utredningen om informationsutbyte vid brottsbekämpning m.m. har i delbetänkandet Dataskydd vid europeiskt polisiärt och straffrättsligt samarbete (SOU 2011:20) lämnat förslag till hur rambeslutet ska genomföras i svensk rätt. Utredningen har bl.a. föreslagit en ny lag lagen om användningsbegränsningar vid behandling av personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen. Lagen föreslås bli tillämplig på personuppgifter som svenska myndigheter som deltar i polisiärt eller straffrättsligt samarbete har tagit emot från en annan medlemsstat i EU eller som på annat sätt gjorts tillgängliga av en sådan medlemsstat. Förslaget har remitterats och bereds inom . Enligt en ny bestämmelse i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen ska var och en gentemot det allmänna vara skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Skyddet mot intrång får begränsas i lag och bara i den ordning som föreskrivs i 2 kap. regeringsformen. Bestämmelsen trädde i kraft . Avgörande för om en åtgärd ska anses innebära över- vakning eller kartläggning är inte dess huvudsakliga syfte utan vilken effekt åtgärden har. Som exempel på åtgärder som kan anses innebära kartläggning anges i propositionen bl.a. registrering i polisens register. Vid bedömningen av vad som kan anses utgöra ett betydande intrång ska enligt förarbetsuttalandena vägas in uppgifternas karaktär och omfattning samt ändamålet med behandlingen och omfattningen av utlämnandet av uppgifter till andra, se propositionen 2009/10:80 s. 171 f.). medborgare och andra som vistas här i landet. Uppgifter om den som dömts till påföljd för brott finns i belastningsregistret.