prop · GZ03121 · 2012-03-22 00:00:00 — kommun anser att det är svårt att avgöra vilka dokument som ska levereras från kommuner och framhåller att eftersom många kommuner är små saknar de troligtvis delvis resurser för hantering av leveransplikten. Kommunen framhåller att leveransen av material tillsammans med metadata kräver resurser som de flesta kommuner saknar och i så fall behöver bygga upp. Kommunen påpekar även att konsekvenserna för kommunerna av kraven på logiska format och avsaknaden i utredningen av behovet av krav på databärare för leverans behöver utredas. Kommunen ser även en risk för att dokument som gallras enligt arkivlagen omfattas av leveransplikten, vilket skulle medföra hantering enligt dubbla principer och risk för fel i hanteringen. kommun påtalar vidare att i takt med privatiseringen av verksamhet kommer pliktleveranserna från kommunerna att minska. Skälen för regeringens förslag: Myndigheter och vissa andra organ har enligt arkivlagen (1990:782) att bevara allmänna handlingar. Allmänna handlingar i pappersform eller elektronisk form hos myndigheter som ska arkiveras och bevaras för framtiden, i princip för evigt, kan utgöras av handlingar som kommit in till myndigheten eller handlingar som är upprättade hos myndigheten. I enlighet med arkivlagstiftningen finns det vissa möjligheter att gallra, dvs. t.ex. förstöra, allmänna handlingar. Sådant som myndigheten själv aktivt har gjort tillgängligt för allmänheten via t.ex. sin webbplats och som redan på grund därav blir att anse som allmänna handlingar torde dock i praktiken inte i någon beaktansvärd utsträckning vara föremål för gallring. Det finns alltså redan garantier för att myndighetspublikationer, även i elektronisk form, bevaras för framtiden. Det sker i respektive myndighets arkiv, där det inte finns en bibliografisk katalogisering utan en arkivredovisning. Enligt KB efterfrågas just egentliga myndighetspublikationer, såsom promemorior och rapporter, ofta av de forskare som använder KB. Dessa publikationer kan vara svåra för forskarna att hitta, om de inte finns samlade på ett ställe. Den s.k. proveniensprincip som tillämpas inom det offentliga arkivväsendet och som innebär bl.a. att varje myndighets arkiv utgör ett arkiv som ska hållas skilt från andra arkiv oavsett sakligt samband mellan handlingarna i arkiven gör att det inte alltid är enkelt att hitta var en myndighetspublikation förvaras, t.ex. om den publicerande myndigheten har upphört. Om i princip alla egentliga myndighetspublikationer som det allmänna har gjort tillgängliga via nätverk levereras till KB, skulle dessa finnas samlade på ett ställe och dessutom kunna göras tillgängliga i princip för evigt via nätverk för forskare och andra oberoende av tid och rum och av om den publicerande myndigheten har upphört. KB har enligt uppgift ambitionen att via internet och biblioteksdatasystemet LIBRIS tillhandahålla myndighetspublikationerna. Enligt regeringens mening är, trots vad kommun anfört, fördelarna med en sådan samlad portal för forskare och alla andra så stora att de uppväger kostnaderna för det allmänna att leverera publikationerna och för KB att bevara dessa. Härtill kommer att marginalkostnaden för att lagra ett antal myndighetspublikationer tillsammans med allt annat som levereras och att tid efter annan till nytt lagringsmedium överföra (migrera) ytterligare ett antal filer är förhållandevis ringa i förhållande till de initiala kostnader som ändå måste läggas ned på grund av leveransplikten. Leveransplikten för det allmänna bör emellertid av kostnadsskäl begränsas till egentliga myndighetspublikationer som lätt kan levereras och samlas in och inte omfatta annat som kan finnas på myndigheters webbplatser, såsom nyhetsnotiser och liknande. Med en egentlig myndighetspublikation avses en promemoria, en rapport, en utredning, en vägledning eller någon annan liknande publikation som myndigheten har låtit framställa som publiceras i form av en avgränsad enhet av en elektronisk upptagning. Leveransplikten påverkar inte myndigheters skyldigheter att själva bevara allmänna handlingar enligt arkivlagstiftningen. En del remissinstanser, bl.a. , anser att KB självt bör åtminstone till viss del samla in myndighetspublikationerna. Av motsvarande skäl som anges i avsnitt 4.3 anser regeringen att det är förnuftigast att myndigheterna har en plikt att leverera publikationerna till KB. Några remissinstanser, bl.a. Kommuner och Landsting och kommun, har efterlyst förtydliganden i fråga om vilket material som ska lämnas. I författningskommentaren belyses denna fråga närmare. Regeringen anser att definitionen är tillräckligt tydlig för att ge berörda myndigheter nödvändig vägledning. Dessutom får det förutsättas att Kungl. utfärdar lämpliga vägledningar. Som regeringen återkommer till nedan bör vidare myndigheters skyldighet att lämna pliktexemplar inte kunna utkrävas vid vite. När det gäller den fråga om logiska format som kommun tagit upp vill regeringen påpeka att det inte ställs några särskilda krav i det avseendet utan materialet ska levereras i det logiska format som det har gjorts tillgängligt i via nätverk. Utredaren har föreslagit att leveransplikten ska tillkomma inte bara myndigheter utan alla offentliga organ för att fånga in även , regeringen och de kommunala beslutande församlingarna. Lagrådet har påtalat att det framstår som ganska oklart vilken betydelse en leveransplikt kan ha för myndigheter och anfört att detta möjligen gäller också för de kommunala myndigheterna. Regeringen anser att det kan räcka att leveransplikten tillkommer kommunala myndigheter och statliga myndigheter under regeringen. De kommunala myndigheterna bör inte undantas från leveransplikten, eftersom dessa nätpublicerar rapporter och utredningar och andra publikationer är viktiga för forskarna att ha samlade på ett ställe så att de enkelt kan forska på materialet, t.ex. genom att jämföra olika myndigheters publikationer. Det är tvärtom nödvändigt med hänsyn till ändamålet med myndigheters leveransplikt att till forskningens fromma samla alla nätverkspublicerade myndighetspublikationer på ett ställe att även kommunala myndigheter omfattas. Vidare är de kommunala myndigheternas publiceringar inte undantagna från leveransplikten enligt pliktexemplarslagen. Som redan har nämnts bör myndigheternas leveransplikt begränsas till de egentliga myndighetspublikationerna som ofta efterfrågas av forskare och inte avse allt nätpublicerat material. Med hänsyn till det stora antalet myndigheter och de varierande sätten och platserna för nätverkspublicering är det inte i praktiken möjligt med en ordning som innebär att KB självt hämtar eller rekvirerar publikationerna. Som framgår nedan gör regeringen också den bedömningen att fullgörandet av leveransplikten inte kommer att kräva några nämnvärda ytterligare resurser för de kommunala myndigheterna eller gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med regleringen. Intresset av att tillgodose forskningens behov överväger alltså enligt regeringens uppfattning det extra besvär som leveransplikten kan innebära för myndigheterna. Såväl förvaltningsmyndigheter som andra kommunala myndigheter och statliga myndigheter under regeringen, såsom domstolarna och , bör alltså ha leveransplikt. I fråga om hur myndigheterna ska lämna pliktexemplar bör samma bestämmelser gälla som för enskilda, se avsnitt 8, dock att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör få meddela även generella föreskrifter om att leveransplikten får fullgöras på annat sätt än som anges i lagen. Även leveranstiden bör vara densamma, dvs. leverans ska ske från tillgängliggörandet. Däremot bör det inte vara möjligt att förelägga myndigheter vid vite. Lagrådet har inte fört fram några invändningar i sak mot den föreslagna regleringen av leveransplikten för kommunala myndigheter och statliga myndigheter under regeringen. Lagrådet har dock starkt ifrågasatt det lämpliga i att i en och samma lag reglera såväl enskildas som myndigheters skyldigheter att lämna pliktexemplar. Leveransplikten för myndigheter omfattar annat material, och de rättsliga förutsättningarna skiljer sig enligt Lagrådet markant åt mellan myndigheter och enskilda. Dessutom finns en liknande reglering i arkivlagstiftningen. För myndigheter under regeringen finns det enligt Lagrådet ingen anledning att ha bestämmelserna i lag. Lagrådet har förordat att myndigheterna lämnas utanför den nu aktuella lagstiftningen och att frågan om en reglering för dem övervägs särskilt. Regeringen gör följande bedömning i fråga om lämpligheten att ha bestämmelser i en och samma lag om leveransplikt för såväl enskilda som kommunala myndigheter och statliga myndigheter under regeringen. Regleringen för statliga myndigheter under regeringen behöver i och för sig inte finnas i lag, medan det är nödvändigt med reglering i lag för kommunala myndigheters leveransplikt. Eftersom samma regler bör gälla om leveransplikt för kommunala myndigheter och statliga myndigheter under regeringen, anser regeringen att det är rimligt att även leveransplikten för statliga myndigheter under regeringen regleras i lag. En sådan ordning bidrar till enhetlighet och tydlighet och det finns inte heller något formellt hinder mot att göra så. Den nu föreslagna leveransplikten för myndigheter regleras i och för sig på ett delvis annorlunda sätt än leveransplikten för enskilda, men de i praktiken viktiga bestämmelserna i lag om hur pliktexemplar ska lämnas bör som tidigare nämnts vara desamma för myndigheter och enskilda. Myndigheter och enskilda ska enligt förslaget lämna pliktexemplar till samma bibliotek. Den nuvarande pliktexemplarslagen gäller vidare för både enskilda och myndigheter. Som nämnts i avsnitt 5 avser regeringen att se över regleringen om leveransplikt för enskilda i syfte att sammanföra den till en lag. I det sammanhanget bör det även övervägas en sammanhållen reglering av leveransplikten för myndigheter och om det är lämpligt att regleringen för enskilda och myndigheter finns i en och samma lag. Regeringen anser att det är lämpligast att myndigheters och enskildas leveransplikt för elektroniskt material tills vidare, i likhet med myndigheters och enskildas leveransplikt för övrigt material enligt pliktexemplarslagen, regleras i en och samma lag. Med hänsyn till att myndigheters leveransplikt bör regleras särskilt bör myndigheterna uttryckligen undantas från den leveransplikt som enligt lagen gäller för enskilda. Regeringen har här följt Lagrådets förslag om hur undantaget bör utformas. I fråga om myndigheters Prop. 2011/12:121 nätverkspublicering gäller således inte t.ex. vad som har sagts om grundlagsskydd eller yrkesmässighet eller att materialet ska röra svenska förhållanden (avsnitt 6.2). Avsikten är att i princip alla elektroniska myndighetspublikationer ska finnas samlade hos KB. Därför föreslås det inte något undantag från myndigheters leveransplikt vid parallellpublicering. Myndigheter ska alltså lämna pliktexemplar av en elektronisk myndighetspublikation även om publikationen har samma eller i allt väsentligt samma innehåll som något som har lämnats enligt pliktexemplarslagen. Det bör dock finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från myndigheters skyldighet att lämna pliktexemplar och att besluta om undantag i enskilda fall. Föreskrifter om ett sådant undantag bör övervägas för det som myndigheter ska lämna till det offentliga rättsinformationssystemet enligt rättsinformationsförordningen (1999:175). Med hänsyn till att leveransplikten för myndigheter begränsas till egentliga myndighetspublikationer som lätt kan levereras och samlas in och som myndigheterna ändå med hänsyn till offentlighets- och arkivlagstiftningen måste hantera på ett strukturerat sätt gör regeringen till skillnad från kommun den bedömningen att fullgörandet av leveransplikten inte kommer att kräva några nämnvärda ytterligare resurser eller gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med regleringen. 10Leveransplikten för omtryck enligt lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument Regeringens förslag: Pliktexemplar av s.k. omtryck av annan skrift än dagstidningar, av dokument för elektronisk återgivning, av skrift i mikrofilm och av s.k. kombinerat material ska inte längre lämnas till Kungl. utan bara till Lunds universitetsbibliotek. Promemorians förslag: Motsvarar regeringens. Remissinstanserna: KB och stöder utredningens förslag. Bakgrunden till regeringens förslag: I fråga om andra tryckta skrifter än dagstidningar gäller att det av en skrift som har samma innehåll och utförande som en tidigare framställd skrift som det redan har lämnats pliktexemplar av ska lämnas bara två pliktexemplar, ett nationalexemplar till KB och ett nationellt reservexemplar till Lunds universitetsbibliotek, som kallar sig Universitetsbiblioteket i (7 och 24 §§ pliktexemplarslagen). Motsvarande gäller i fråga om dokument för elektronisk återgivning, skrift i mikrofilm och för s.k. kombinerat material (11, 17 och 24 §§ pliktexemplarslagen). För film, videogram, fonogram och vissa andra dokument för elektronisk återgivning gäller att pliktexemplar inte behöver lämnas alls av ett dokument som har samma innehåll och utförande som ett tidigare framställt dokument av vilket pliktexemplar har lämnats (13 och 15 §§ pliktexemplarslagen). I 2 § förordningen (2008:1420) om pliktexemplar av dokument föreskrivs det en skyldighet för KB och Lunds universitetsbibliotek att för framtiden bevara sådana dokument som har lämnats som Den skyldigheten gäller dock inte sådana pliktexemplar som visar sig vara en oförändrad ny utgåva av ett tidigare lämnat KB behöver således inte spara de pliktexemplar som I förarbetena till pliktexemplarslag, som i aktuellt avseende innehöll motsvarande bestämmelser som den nu gällande pliktexemplarslagen innehåller, anförde det föredragande statsrådet följande (prop. 1977/78:97 s. 68): Det är enligt min mening viktigt att skriftproduktionen bevaras i så fullständigt skick som möjligt för att tillgodose forskningens behov av bl.a. bibliografering och statistisk I fråga om oförändrat omtryck av skrift är det därför enligt min mening motiverat att ett nationalexemplar och ett reservexemplar Det krävs alltså att omtrycket har oförändrat innehåll och utförande. Om detta sägs följande i förarbetena till pliktexemplarslagen (prop. 1993/94:10 s. 38): Vid avgörande av frågan om innehåll och utförande har ändrats bör samma bedömningsgrunder gälla som enligt nu gällande Således får utförandet anses ha ändrats om förändringar har skett i typografin eller i textbehandlingen i övrigt eller i Däremot saknar det betydelse om papperssort eller bandtyp har ändrats. Till grund för att avgöra leveransskyldighetens omfattning bör kunna läggas det s.k. ISBN-systemet (International Standard Book Numbering). Om nytt ISBN krävs, bör den nya utgivningen inte anses som oförändrad (se prop. 1977/78:97 s. 68 och Av förarbetena till pliktexemplarslag framgår det att enbart rättelse av tryckfel och nytt tryckår inte ändrar karaktäriseringen av den nya utgivningen som oförändrad och att det inte har någon betydelse om upplagans beteckning ändrats (prop. 1977/78:97 s. 68 och 115). katalogiserade KB varje omtryck. Det har man dock slutat med, och anges i den bibliografiska posten för det först levererade dokumentet bara att flera tryckningar finns. framkommit inte klagat över den förändringen. redovisning av omtrycken har inte gjorts eller efterfrågats. sparar KB alla omtrycken i en magasinsdepå i . uppskattat att en till en och en halv årsarbetskraft går åt för att ta hand Därtill kommer kostnaderna för lagringsutrymmet för Det har enligt KB inte förekommit någon egentlig extern efterfrågan på de magasinerade omtrycken. KB har till utredaren föreslagit att sådana författningsändringar görs att omtryck inte längre ska levereras till KB. Också Lunds universitetsbibliotek sparar de allra flesta omtrycken. Nationalexemplaret hos KB får bara hållas tillgängligt i , medan det nationella reservexemplaret vid Lunds universitetsbibliotek får sändas på s.k. fjärrlån i och utomlands. Fjärrlåneverksamheten sliter på reservexemplaret och ökar risken för att När ett reservexemplar slitits ut eller kommit bort ersätts Prop. 2011/12:121 det om möjligt med ett omtryck av samma dokument. önskar av den anledningen att också i fortsättningen få ett pliktexemplar av varje omtryck till sitt universitetsbibliotek. Skälen för regeringens förslag: Ett borttagande av skyldigheten att lämna pliktexemplar av omtryck till KB sparar resurser hos de leveranspliktiga och KB. Det har inte kommit fram att forskningen skulle behöva de omtryck som KB sparar, men som KB har författningsenlig möjlighet att kasta. Även om skyldigheten att lämna pliktexemplar av omtryck till KB tas bort, kan katalogisering av omtrycken ske på samma sätt som , dvs. genom att det i posten för den första tryckningen anges att det finns flera tryckningar. Den katalogiseringen kan nämligen göras av Lunds universitetsbibliotek, som med hänsyn till sin utlåningsverksamhet även i fortsättningen bör få pliktexemplar av omtrycken såsom ett reservexemplar till det pliktexemplar av den första tryckningen som har fått. Regeringen anser därför att bara ett pliktexemplar ska lämnas till Lunds universitetsbibliotek av omtryck av annan skrift än dagstidningar, av dokument för elektronisk återgivning, av skrift i mikrofilm och av s.k. kombinerat material. 11 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagstiftningen ska träda i kraft . ska dock bara vissa publicister och vissa myndigheter ha leveransplikt för elektroniskt material som publiceras efter . För övriga ska skyldigheten att lämna pliktexemplar gälla sådant elektroniskt material som publiceras efter , då lagstiftningen ska träda i full kraft. Promemorians förslag: Motsvarar i huvudsak regeringens när det gäller övergångsbestämmelserna. I promemorian föreslås ett ikraftträdande och att ska ha leveransplikt för elektroniskt material som publiceras efter . Remissinstanserna: Kungl. stöder förslaget och de urvalsprinciper som utredningen föreslår. Tidskrifter, och C befarar att konkurrensen kommer att snedvridas till de för övergångsperioden utvalda publicisternas nackdel och avvisar därför förslaget. Tidskrifter rekommenderar i stället att, om utredningsförslaget genomförs, övergångsperioden inleds 2013 med frivilligt deltagande tidskrifter. Skälen för regeringens förslag: Den nya lagstiftningen innebär att KB tillförs helt nya arbetsuppgifter med material i många olika elektroniska format som för KB är i princip helt nya. Det kommer att ta ett tag för KB att bygga upp den tekniska infrastruktur och utveckla den kompetens som krävs för att ta emot och lagra det tillkommande materialet som kan komma att bli ganska omfattande och komma från många olika leveranspliktiga. Som har beskrivits (avsnitt 8) kan en ordning med automatiserad leverans via nätverk innebära betydande fördelar för både leveranspliktiga och KB. Det krävs tid och samråd med de leveranspliktiga för att med beaktande av befintliga funktioner hos den programvara som de leveranspliktiga allmänt använder göra tekniska utredningar och utforma nödvändiga beslut så att en smidig ordning för alla inblandade kan uppnås. Det framstår vidare som svårt, eller i vart fall resurskrävande, att låta en ganska omfattande leveransplikt träda i kraft vid ett enda datum i förhållande till förmodligen väldigt många leveranspliktiga. Det behövs därför en viss inledande period en övergångsperiod under vilken KB, efter samråd med ett behändigt antal leveranspliktiga, kan bygga upp nödvändig kunskap, utreda tekniska frågor och utforma för alla inblandade smidiga rutiner. Det är inte praktiskt möjligt att låta lagstiftningen omfatta allt material som redan är publicerat vid ikraftträdandet, utan man får nöja sig med det material som tillgängliggörs efter tidpunkten för ikraftträdandet. Mot den bakgrunden anser regeringen att följande ordning för ikraftträdandet är lämplig. Den nya lagen föreslås träda formellt i kraft för att göra det möjligt att införa föreskrifter och fatta beslut i anslutning till lagen som de leveranspliktiga kan anpassa sig till. Ändringarna i pliktexemplarslagen som innebär att pliktexemplar av s.k. omtryck av annan skrift än dagstidningar, av dokument för elektronisk återgivning, av skrift i mikrofilm och av s.k. kombinerat material inte längre ska lämnas till KB utan bara till Lunds universitetsbibliotek föreslås också träda i kraft . Skyldigheten att lämna pliktexemplar enligt den nya lagen ska dock inte gälla för alla förrän därefter, nämligen för elektroniskt material som görs tillgängligt för allmänheten här i landet genom överföring via nätverk efter . Skyldigheten gäller alltså bara nytt material som görs tillgängligt efter det datumet. För att få till stånd en övergångsperiod med ett begränsat antal leveranspliktiga ska skyldigheten att lämna pliktexemplar enligt den nya lagen börja gälla tidigare än så för elektroniskt material som görs tillgängligt för allmänheten här i landet genom överföring via nätverk efter i förhållande till ett visst antal potentiellt leveranspliktiga. Följande enskilda och myndigheter ska vara leveranspliktiga , dvs. för elektroniskt material som görs tillgängligt för allmänheten här i landet genom överföring via nätverk efter : a)Den som har tillstånd att sända tv till hela landet. b)Den som har tillstånd att sända rikstäckande radio eller kommersiell radio eller lokalradio med som sändningsområde. c)De tio dagstidningar respektive tidskrifter som har den största genomsnittliga upplagan per utgivningsdag . d)15 statliga myndigheter under regeringen, nämligen , , , , , Myndigheten för samhällsskydd folkhälsoinstitut, , , och Trafikanalys. Urvalet har bland annat gjorts utifrån myndigheternas statistikansvar och nuvarande verksamhet med nätpublicering. Utredaren har föreslagit att ska ha leveransplikt . Den myndighetens arbetsuppgifter överfördes emellertid till två nya myndigheter, och Trafikanalys. Därför bör i stället Trafikanalys ha leveransplikt . och Tidskrifter har framfört farhågor om att leveransplikten för de tio dagstidningarna och tidskrifterna med störst upplaga ska få till effekt att konkurrensen vrids snett. I konsekvensanalysen (bilaga 4) påpekas att de som har leveransplikt riskerar att missgynnas då de för att kunna uppfylla plikten måste avsätta resurser, bygga upp processer etc. Det framgår dock också att de aktuella företagen får möjlighet att påverka utformningen av riktlinjer m.m. i en riktning som är gynnsam för dem men inte nödvändigtvis för alla företag i respektive bransch. Detta kan i dessa hänseenden ge företagen ett visst försprång när leveransplikten börjar gälla för övriga och dessa behöver anpassa sig. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att övergångsperioden bara är på ungefär anser regeringen att den konkurrenssnedvridning som eventuellt kan uppstå är godtagbar. Regeringens bedömning: Kostnaderna för enskilda går inte att uppskatta med säkerhet. De ökade kostnaderna för statliga myndigheter under regeringen ryms inom ramen för befintliga resurser. Promemorian innehåller en bedömning av de ekonomiska konsekvenserna för staten som motsvarar den som regeringen gör. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har haft synpunkter på bedömningarna i promemorian. Länsrätten i bedömer att förslagen inte kommer att innebära några större kostnadsökningar för domstolen i egenskap av underinstans för prövning av eventuella överklaganden. KB framhåller att de resurser som enligt utredaren behövs är helt avgörande för att KB ska kunna genomföra det föreslagna uppdraget . har uppfattningen att de ökade kostnaderna hos KB bör finansieras genom anslagsökning. pekar på osäkerheten kring vilka kostnader som förslaget kommer att medföra.