prop · H00339 · 2012-11-22 00:00:00 — området ska fungera smidigt. Sådana åtgärder eller samarbeten får dock inte påverka den inre marknaden negativt. Artikel 136 i EUF-fördraget inrättades genom Lissabonfördraget och ger möjlighet att anta särregler för euroområdet vad gäller ekonomisk- politisk samordning för att EMU ska fungera smidigt. anta särregler avser de frågor som omfattas av artikel 121 och 126 i EUF- Artikel 136 har använts som rättslig grund för några av de rättsakter som beskrivits i avsnitt 3.2. Beslut om regler av detta slag ska fattas enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet, dvs. med och med kvalificerad majoritet i rådet. medlemsstater som har euron som valuta får dock delta i omröstningen i Ett fördjupat samarbete mellan vissa medlemsstater får endast till- gripas som en sista utväg, dvs. om de mål som eftersträvas genom sam- arbetet inte kan uppnås av alla EU:s medlemsstater inom rimlig tid. fördjupade samarbetet måste vara öppet för alla som vill delta. fördjupat samarbete enbart för , som inte står öppet för icke- euroländer, kan således inte inledas enligt . Enligt artikeln ska de fördragsslutande parterna på förhand diskutera större reformer av den ekonomiska politiken som de planerar att genomföra och om lämpligt samordna dessa. ska EU:s institutioner delta i samordningen. I ingressen till fördraget noteras kommissionens avsikt att lägga fram ytterligare lagstiftningsförslag på det aktuella området. Den nuvarande samordningen av reformer inom EU sker inom ramen för stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och 2020- Vidare har de länder som deltar i europluspakten förbundit sig att konsultera sina partners innan de antar ekonomiska reformer som kan ha potentiella effekter på andra länder. Styrning av euroområdet (artikel 12 och 13) Av artikel 12.1 framgår att stats- och regeringscheferna i informella sammanträden vid s.k. eurotoppmöten. Kommissionens ordförande ska delta vid dessa möten och ECB:s ordförande ska bjudas in att delta. En ordförande för eurotoppmötet ska utses efter omröstning bland stats- och regeringschefer, . 2012/13:39 vid vilken enkel majoritet ska tillämpas. ska utses som Europeiska rådets ordförande och för samma mandatperiod, dvs. Enligt artikel 12.2 ska eurotoppmöten hållas när det är nödvändigt, dock minst . Eurotoppmötena ska behandla särskilda ansvar för den gemensamma valutan, andra frågor som rör styrningen av euroområdet och reglerna för styrningen. Slutligen ska eurotoppmötet behandla strategiska riktlinjer för hur den ekonomiska politiken ska föras för att öka konvergensen inom euroområdet. I artikel 12.3 anges att stats- och regeringscheferna i de länder som har ratificerat fördraget, men inte infört euron som valuta, ska delta i eurotoppmötens diskussioner om de fördragsslutande parternas konkurrenskraft, förändringar av euroområdets övergripande arkitektur och om de grundläggande regler som kommer att tillämpas på euroområdet . Vidare ska dessa länder, när detta är lämpligt och minst en gång , delta i diskussioner vid eurotoppmöten om särskilda frågor angående genomförandet av fördraget. Att fördragsslutande parter som inte har infört den gemensamma valutan ska delta i vissa eurotoppmöten var något som regeringen verkade för vid förhandlingarna om fördraget. Enligt artikel 12.4 ska eurotoppmötets ordförande i nära samarbete med kommissionens ordförande ansvara för förberedelserna inför och kontinuiteten i eurotoppmötena. Vidare anges att ska förbereda och följa upp dessa möten samt att ordförande för detta ändamål kan bjudas in till mötena. Av artikel 12.5 framgår att ordförande kan inbjudas till eurotoppmöten för att höras. Vidare framgår att eurotoppmötets ordförande efter varje möte ska lägga fram en rapport till parlamentet. I artikel 12.6 anges att de medlemsstater som inte har infört euron som valuta löpande och ingående ska informeras av eurotoppmötets ordförande om förberedelserna inför och resultaten av mötena. Detta gäller för såväl de medlemsstater som är fördragsslutande parter som övriga medlemsstater. Eurotoppmöten har ägt rum vid ett flertal tillfällen . Även protokollet om , som är knutet till , ger möjlighet för ministrar från att hålla informella sammanträden. kom vidare överens om principer för eurotoppmöten . Artikel 12 kan således ses som en kodifiering av en befintlig ordning, med den skillnaden att även fördragsslutande parter som inte infört euron som valuta enligt artikeln ska delta vid vissa eurotoppmöten. Enligt artikeln kommer de nationella parlamenten i de fördragsslutande parterna och tillsammans att bestämma hur en kon- som sammanför företrädare för de berörda utskotten i Europa- 2012/13:39 parlamentet och i de nationella parlamenten ska organiseras och främjas. Syftet med konferensen är att diskutera budgetpolitiska frågor och andra frågor som omfattas av fördraget. Detta ska ske i enlighet med bestämmelserna i avdelning II i protokollet om de nationella parlamentens roll i EU, som är fogat till . Enligt protokollet ska de nationella parlamenten och organisera en konferens för att bl.a. främja utbyte av information och anordna interparlamentariska konferenser om särskilda teman. 5.7Allmänna bestämmelser och slutbestämmelser (artikel 14-16) Av artikeln framgår att fördraget ska ratificeras av de fördragsslutande parterna i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. Ratifikationsinstrumenten ska deponeras hos rådets generalsekretariat. Fördraget ska träda i kraft i den månad som följer efter det att den tolfte fördragsslutande parten som har euron som valuta har deponerat sitt ratifikationsinstrument. Alternativt träder fördraget i kraft , under förutsättning att tolv fördragsslutande parter som har euron som valuta då har deponerat sina ratifikationsinstrument hos rådets generalsekretariat. Den av dessa tidpunkter som inträffar först ska gälla. Vidare framgår av artikel 14.3 att fördraget ska tillämpas på de fördragsslutande parter som har euron som valuta och som ratificerat fördraget fr.o.m. det träder i kraft. Fördraget ska tillämpas på de övriga fördragsslutande parter som har euron som valuta, dvs. de som inte ratificerat fördraget vid tiden för ikraftträdandet, fr.o.m. i den månad som följer efter det att länderna har deponerat sina respektive ratifikationsinstrument. Med undantag från punkterna 3 och 5 i artikel 14, ska artikel 12 och 13 dock tillämpas på alla berörda fördragsslutande parter fr.o.m. den dag då fördraget träder i kraft. För de fördragsslutande parter som har undantag från att införa euron ska fördraget enligt artikel 14.5 tillämpas fr.o.m. den dag då ett beslut om upphävande av undantaget får verkan, förutsatt att den fördragsslutande parten då har ratificerat fördraget. Detta innebär att när fördraget ratificerats inte blir bundet av fördragets bestämmelser, vilket också tydliggörs i ingressen till fördraget (se även avsnitt 6). Detta var en av de frågor som regeringen drev i förhandlingarna om fördraget. Däremot kommer och andra länder som inte har infört euron, i enlighet med artikel 12.3, att delta vid vissa eurotoppmöten när de ratificerat fördraget. En fördragsslutande part som inte har infört euron kan förklara sin avsikt att vara bunden av alla eller delar av bestämmelserna i artikel 311. Dessa bestämmelser ska då tillämpas på den fördragsslutande parten. har avgett en sådan förklaring. I ingressen till fördraget påpekas att beviljande av finansiellt stöd inom Prop. 2012/13:39 ramen för nya program knutna till ESM fr.o.m. kommer att villkoras av att den berörda fördragsslutande parten har ratificerat fördraget och, inom den tidsfrist som anges i artikel 3.2, uppfyller villkoren i samma artikel om införlivande av de finanspolitiska reglerna i nationell lagstiftning. I artikeln anges att andra medlemsstater i EU än de fördragsslutande parterna ska ha möjlighet att ansluta sig till fördraget. De enda medlemsstater som inte har skrivit under fördraget är och . Av artikeln framgår att de fördragsslutande parterna har för avsikt att efter att fördraget trätt ikraft vidta nödvändiga åtgärder för att införliva innehållet i fördraget inom EU:s rättsliga ramar (dvs. i EU- fördragen och sekundärrätten). Ett sådant införlivande ska föregås av en utvärdering av erfarenheterna från fördragets genomförande. 6 bundenhet av fördraget Regeringens bedömning: En ratificering av fördraget innebär inte att kommer att vara bundet av dess bestämmelser. kan enbart bli bundet av bestämmelserna antingen genom att, efter godkännande, på frivillig väg åta sig att vara bundet av vissa av bestämmelserna i fördraget, eller genom att införa euron. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har inte yttrat sig över bedömningen. i (LO) och konstaterar att det har förekommit olika tolkningar i frågan om huruvida fördragsslutande parter som inte har euron som valuta är bundna av fördragets bestämmelser. menar vidare att regeringens bedömning är missvisande, att en ratificering av fördraget innebär ett steg mot införandet av euron och att en svensk ratificering av fördraget står i strid med förutsättningarna för den svenska folkomröstningen om EU-medlemskapet 1994. LO anser att ett godkännande av fördraget bör åtföljas av en deklaration om bl.a. att inte på några villkor avser att låta sig bindas av fördragets regler och att ett svenskt medlemskap i valutaunionen endast kan ske efter en ny folkomröstning. vid menar att regeringens bedömning om att anslutningen till fördraget inte 2012/13:39 leder till några juridiska konsekvenser inte är helt övertygande, då den anser att undantag från euron inte har någon klar juridisk grund. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 14 i fördraget framgår att en medlemsstat som ratificerar fördraget, men som inte har eller inför euron som valuta eller förklarar sin avsikt att vara bunden av vissa av fördragets bestämmelser, inte är bunden av dess bestämmelser. Detta klargörs även i ingressen till fördraget. har inte infört euron och regeringen kommer inte heller i samband med ratificeringen avge någon förklaring om att ska vara bundet av vissa av fördragets bestämmelser. Fördraget påverkar inte status som medlemsland med undantag från att införa euron enligt artikel 139.1 i EUF-fördraget. Rättsligt sett är status i förhållande till euron reglerad av ett rådsbeslut (Rådets beslut 98/317/EG av i enlighet med artikel 109j.4 i fördraget (EGT L 139, , s. 30, Celex 31998D0317). Regeringen anser mot denna bakgrund att det står klart att , efter ratificeringen av fördraget, inte är bundet av dess bestämmelser. För det fall skulle införa euron ska dock samtliga av fördragets bestämmelser tillämpas i förhållande till fr.o.m. den dag som euron införs. Enligt 10 kap. 3 § första stycket i regeringsformen (RF) krävs godkännande innan regeringen ingår en bindande internationell överenskommelse som förutsätter att en lag ändras, eller att en ny lag stiftas, eller i övrigt gäller ett ämne som beslutar om. Huruvida en svensk avsiktsförklaring om att bli bunden av bestämmelser i fördraget behöver godkännas av är således beroende av vilka ändringar som i sådana fall skulle behöva göras i det svenska finanspolitiska ramverket. Detta ramverk har tidigare redovisats för i skrivelsen för finanspolitiken (skr. 2010/11:79). Även om det svenska överskottsmålet uppvisar stora likheter med fördragets krav på balans eller överskott i det offentliga sparandet finns betydande skillnader mellan regleringarna. Exempelvis ställer fördraget krav på att de finanspolitiska reglerna ska respekteras genom hela den nationella budgetprocessen, medan regleringen av det finanspolitiska ramverket i budgetlagen (2011:203) uteslutande riktar sig till regeringen och således inte är bindande för . För det fall skulle förklara sin avsikt att vara bundet av de finanspolitiska bestämmelserna i fördraget skulle därför en ändring av budgetlagen vara nödvändig. Även andra delar av fördraget kan komma att kräva ändringar i det svenska finanspolitiska ramverket, bl.a. bestämmelsen i artikel 3 om att en avvikelse från det medelfristiga budgetmålet ska korrigeras inom . Mot denna bakgrund krävs ytterligare ställningstagande från innan och för det fall skulle vilja förklara sin avsikt att vara bundet av vissa bestämmelser i fördraget. Regeringens förslag: godkänner fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom ekonomiska och monetära unionen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig över promemorians förslag tillstyrker eller har inget att invända mot detta, förutom , som avstyrker förslaget. () har uppställt villkor som organisationen menar bör vara uppfyllda för att ska godkänna fördraget. i (LO) anser att ett godkännande bör förenas med en deklaration av viss innebörd. Flera remissinstanser har vidare framfört synpunkter på utformningen av fördraget. och riksbank anser att det är viktigt att förstärka det finanspolitiska ramverket för att uppnå hållbara offentliga finanser i euroområdet och att fördraget kan bidra till detta. TCO menar att själva bör bestämma vilka regelverk som bäst gynnar dessa länders utveckling. och för europapolitiska studier (Sieps) anser att det är positivt att ratificeringen av fördraget innebär att ett visst svenskt inflytande säkerställs genom deltagandet i vissa möten mellan stats- och regeringschefer. LO, TCO och anser att fördraget bl.a. kan leda till en nedskärningspolitik som kommer att förvärra krisen. LO menar att fördragets finanspolitiska bestämmelser har en brist på flexibilitet och att det är mycket tveksamt om befogenheter i fördraget är lämpliga. ifrågasätter om fördraget är förenligt med . Enligt LO och finns risk för att skrivningarna om arbetsmarknadens parter i fördragets ingress blir ickeförpliktigande och utan praktiskt värde. LO anser vidare att ett godkännande av fördraget bör åtföljas av en deklaration om bl.a. att anser att det är oacceptabelt att grundläggande fackliga fri- och rättigheter kränks i EU:s och dess medlemsländers hantering av den ekonomiska krisen, att inte godtar en framtida fördragsändring om inte balansen mellan fackliga rättigheter och ekonomiska friheter korrigeras, att beslut att ratificera fördraget inte ska ses som ett förbehållslöst stöd till en framtida ändring av samt att inte godtar att fördraget blir en del av utan att ett socialt protokoll fogas till . TCO har inget att invända mot promemorians förslag, under förutsättning att endast blir bundet av fördragets bestämmelser vid en anslutning till euron, som föregåtts av en folkomröstning. och anser att fördragets användande av strukturellt sparande utgör ett problem, bl.a. då detta sparande är svårt att beräkna. menar att det vore önskvärt om fördraget innehöll hårdare krav på överskott i goda tider och en större acceptans för underskott i dåliga tider. anser att det är oklart hur den korrigerande mekanismen ska fungera rent praktiskt. Skälen för regeringens förslag: Den ekonomiska krisen har tydliggjort vikten av att ha starka offentliga finanser och föra en hållbar På EU-nivå finns ett gemensamt regelverk som syftar till att stärka medlemsstaternas incitament att föra en ansvarsfull politik. Kärnan i regelverket utgörs av stabilitets- och tillväxtpakten. ekonomiska krisen har visat att det funnits brister i utformningen och tillämpningen av regelverket. Det har bl.a. inte i tillräcklig grad motverkat att stora budgetunderskott och statsskulder byggts upp i många Vidare har obalanser och spänningar mellan Krisen har tydliggjort att det ömsesidiga beroendet mellan länderna i valutaunionen är större än man trott. Under krisen har en omfattande reformering och förstärkning av det ekonomisk-politiska regelverket genomförts, särskilt av reglerna för Fördraget representerar ytterligare ett steg i reformeringen av euroområdets ekonomiska styrning. Regeringen har stött arbetet med att förstärka euroområdets ekonomiska styrning, då har ett starkt intresse av att euroområdet fungerar väl eftersom den svenska ekonomin i hög grad är integrerad med euroområdet. Regeringen anser, i likhet med riksbank och , att det är viktigt att förstärka det finanspolitiska ramverket för att uppnå hållbara offentliga finanser i euroområdet och bedömer att fördraget kan bidra till detta. fördraget bör dock inte ses som en helhetslösning på den nuvarande statsfinansiella krisen i euroområdet, utan snarare som en av flera viktiga åtgärder för att förebygga framtida kriser. Några av dessa åtgärder har redovisats i avsnitt 3. Vidare anser regeringen, i likhet med TCO, att det bör vara själva som bestämmer vilka regelverk som bäst gynnar dessa länders utveckling. Fördraget kan bidra till att minska risken för att nya stora underskott och skulder byggs upp i . Det är på ett tydligt sätt sammanlänkat med och de redan existerande förfarandena för ekonomisk-politisk samordning. positivt, inte minst för mindre EU-länder som , då sammanhållningen av EU liksom respekten för befintliga regelverk Regeringen delar och bedöm- ning att fördragets användande av strukturellt sparande medför risker för I enlighet med vad som anförts i avsnitt 4.2.1 används dock redan det strukturella sparandet i förfarandena i stabilitets- och tillväxt- pakten som ett mått för de medelfristiga budgetmålen, och det har inte varit aktuellt att ändra grunderna i dessa regelverk. det finns en viss flexibilitet i fördraget, inte minst genom kopplingen till den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten och den flexibilitet som finns inom denna. När det gäller Ekonomistyrnings- verkets invändning om korrigeringsmekanismen bör framhållas att detaljeringsgraden i principerna för hur korrigeringen ska gå till utgör en avvägning mellan att dels säkerställa en effektiv korrigeringsmekanism, dels tillåta viss flexibilitet i genomförandet för att ta hänsyn till de betydande skillnaderna i ländernas finanspolitiska ramverk. anser att de principer som kommissionen föreslagit är väl balanserade. När det gäller LO:s och farhågor om att skrivningen om arbetsmarknadens parter i fördragets ingress riskerar att bli icke-förpliktigande och utan praktiskt värde vill regeringen framhålla att samtliga fördragsslutande parter har erkänt vikten av denna fråga genom att skrivningen tagits in i ingressen, där den gemensamma Prop. 2012/13:39 avsikten med fördraget anges. Regeringen anser att skrivningen är ett viktigt klargörande i detta avseende. Regeringen är, i likhet med Svenskt näringsliv och Sieps, av uppfattningen att de möjligheter till inflytande för som fördraget ger är viktiga och att det dessutom kan motverka en ökad uppdelning mellan euroländer och övriga EU-länder. Det är även, inte minst för att främja den demokratiska legitimiteten, positivt att fördraget anger att de fördragsslutande parternas nationella parlament och ska arrangera konferenser för att diskutera de frågor som fördraget reglerar. När det gäller LO:s och invändningar mot befogenheter enligt fördraget kan konstateras att artikel 8 i fördraget utgör ett särskilt avtal mellan de fördragsslutande parterna i den mening som avses i artikel 273 i EUF-fördraget och att EU- domstolen därmed är behörig att avgöra tvister mellan medlemsstaterna inom ramen för artikel 8 i fördraget. Vidare framgår av artikel 2 att fördraget endast ska tillämpas i den mån det är förenligt med unionsrätten. Regeringen vill med anledning av vad LO anfört om en framtida fördragsändring och behovet av en deklaration framhålla att ett svenskt godkännande av en ändring av skulle kräva godkännande. Det är således inte en fråga som tar ställning till vid godkännandet av det aktuella fördraget. Fördraget innebär, i enlighet med vad som anförts i avsnitt 6, inte några rättsliga förpliktelser för de medlemsstater som, i likhet med , inte har euron som valuta och inte heller förklarat sin vilja att vara bundet av vissa av fördragets bestämmelser. För det fall fördragets finanspolitiska bestämmelser skulle tillämpas i förhållande till skulle detta, som tidigare anförts, föranleda vissa ändringar i budgetlagen. I enlighet med 10 kap. 3 § första stycket RF bör därför frågan om tillträde till fördraget underställas prövning. Regeringen anser mot denna bakgrund att bör godkänna fördraget. Fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom ekonomiska och monetära unionen FÖRDRAG OM STABILITET, SAMORDNING OCH STYRNING INOM EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN MELLAN , REPUBLIKEN , , , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , STORHERTIGDÖMET , , , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN OCH , REPUBLIKEN , , , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , STORHERTIGDÖMET , , , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN , REPUBLIKEN OCH , nedan kallade de fördragsslutande parterna, SOM ÄR MEDVETNA OM deras skyldighet att, i egenskap av medlemsstater i Europeiska unionen, betrakta sin ekonomiska politik som en fråga av gemensamt intresse, SOM ÖNSKAR främja förutsättningarna för starkare ekonomisk tillväxt i Europeiska unionen och i detta syfte utveckla en allt närmare samordning av den ekonomiska politiken i euroområdet, SOM BEAKTAR att behovet av att regeringarna slår vakt om sunda och hållbara offentliga finanser och förhindrar att underskotten i den offentliga sektorn blir alltför stora är av väsentlig betydelse för att stabiliteten i euroområdet som helhet ska kunna säkerställas och kräver därför att särskilda regler införs, inbegripet en regel om budgetbalans och en automatisk mekanism för vidtagande av korrigerande åtgärder, T/SCG/sv 1 SOM ÄR MEDVETNA om behovet av att säkerställa att deras underskott i den offentliga sektorn inte överstiger av bruttonationalprodukten till marknadspris och att deras skuldsättning i den offentliga sektorn inte överstiger, eller att den minskar tillräckligt mot, av bruttonationalprodukten till marknadspris, SOM ERINRAR OM att de fördragsslutande parterna, i egenskap av medlemsstater i Europeiska unionen, ska avstå från varje åtgärd som kan äventyra fullgörandet av unionens mål inom ramen för den ekonomiska unionen, särskilt skuldsättning utanför den offentliga sektorns räkenskaper, SOM BEAKTAR att stats- och regeringscheferna i euroområdets medlemsstater enades om en förstärkt struktur för Ekonomiska och monetära unionen, vilken bygger på de fördrag på vilka Europeiska unionen grundas och underlättar genomförandet av åtgärder som vidtas på grundval av artiklarna 121, 126 och 136 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, SOM BEAKTAR att stats- och regeringscheferna i euroområdets medlemsstater och andra medlemsstater i Europeiska unionen har som målsättning att införliva bestämmelserna i detta fördrag i de fördrag på vilka Europeiska unionen grundas, T/SCG/sv 2 SOM VÄLKOMNAR de lagstiftningsförslag som Europeiska kommissionen lade fram för euroområdet inom ramen för de fördrag på vilka Europeiska unionen grundas om skärpning av den ekonomiska övervakningen och övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstater som har, eller hotas av, allvarliga problem i fråga om sin finansiella stabilitet och om gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstaterna, och SOM NOTERAR Europeiska kommissionens avsikt att lägga fram ytterligare lagstiftningsförslag för euroområdet, framför allt om förhandsrapportering av planerade emissioner av skuldebrev, om program för ekonomiskt partnerskap med angivande av strukturreformer för medlemsstater som omfattas av ett förfarande vid alltför stora underskott samt om samordningen av större planerade reformer av den ekonomiska politiken i medlemsstaterna,