prop · H00312 · 2012-10-03 00:00:00 — säkerställa att avtalen med kompletterande aktörer följs och att avvikelserapporteringen håller viss kvalitetsnivå. Arbetsförmedlingen ser positivt på att även arbetssökande som tar del av tjänster hos kompletterande aktör omfattas av det föreslagna åtgärdssystemet. Arbetsförmedlingen ska enligt förslaget lämna en underrättelse till berörd arbetslöshetskassa om den arbetssökande missköter sitt arbetssökande. Arbetsförmedlingen framhåller att själva lämnandet av en sådan underrättelse automatiseras och att det ska ske utan föregående utredning eller kommunicering med den sökande. Arbetsförmedlingen förmodar att samma rutin kommer att gälla även då den arbetssökande tar del av tjänster hos en kompletterande aktör. Arbetsförmedlingen anför dock att tiden mellan händelse och konsekvens kan bli utdragen och än mer utdragen i de fall där den arbetslöse tar del av tjänst hos en kompletterande aktör. Regeringen anser att en utgångspunkt för det föreslagna åtgärdssystemet är att det finns en tydlig koppling mellan handling och åtgärd. Samarbetet mellan den offentliga arbetsförmedlingen och de kompletterande aktörerna är därför av största vikt i dessa ärenden. Den offentliga arbetsförmedlingens uppdrag i kontrollfunktionen kan inte överlämnas till en kompletterande aktör. De kompletterande aktörerna ska därför i stället omgående rapportera till den offentliga arbetsförmedlingen om en sökande handlar på ett sätt som inte stämmer överens med villkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Den offentliga arbetsförmedlingen ska i sin tur underrätta arbetslöshetskassan som därefter tar ställning till om beslut om åtgärd ska fattas. Så som regeringen har påpekat bör den offentliga arbetsförmedlingens underrättelse till en arbetslöshetskassa inte vara helt automatiserad. Förmedlingen bör alltid ta ställning till om en underrättelse ska ske. Att söka anvisat arbete Så som har anförts ovan bör det utgöra grund för åtgärd att inte söka anvisat lämpligt arbete utan godtagbart skäl. Arbetsförmedlingen påpekar att det får olika konsekvenser för en sökande att inte söka ett arbete som myndigheten anvisat honom eller henne att söka och att avvisa erbjudet arbete. Arbetsförmedlingen påtalar att situationen där en sökande inte sökt ett anvisat lämpligt arbete i rättspraxis har jämställts med att avvisa ett erbjudet lämpligt arbete. Att inte söka ett anvisat arbete förlänger tiden i arbetslöshet och borde enligt Arbetsförmedlingen därför ingå i den gruppen av åtgärder. Regeringen konstaterar att det inte finns någon klar skiljelinje mellan att missköta sitt arbetssökande och att förlänga tiden i arbetslöshet. Regeringen anser dock att det bör göras en åtskillnad mellan att avvisa ett erbjudet lämpligt arbete och att inte söka anvisat lämpligt arbete, eftersom en sökande som avvisar ett erbjudet lämpligt arbete står närmare en anställning än den som anvisas ett sådant arbete. utgör skyldigheten att aktivt söka lämpligt arbete en del av de allmänna villkoren i 9 §. Så som regeringen tidigare anfört, bör underlåtenhet att aktivt söka arbete utgöra grund för åtgärd, i stället för att utgöra en del av de allmänna villkoren. Bedömningen av om den enskilde är aktivt arbetssökande ska grundas på de åtgärder han eller hon vidtagit för att lösa arbetslöshetssituationen. Det omfattar bl.a. en skyldighet att söka arbete, kontakta arbetsgivare och söka information om arbete osv. Naturligtvis är det en förutsättning för att den enskilde ska anses som aktivt arbetssökande att vidtagna åtgärder är relevanta utifrån hans eller hennes situation. En helhetsbedömning av samtliga relevanta omständigheter ska göras. Handlingsplanen är en viktig utgångspunkt vid bedömningen av om den sökande är aktivt arbetssökande. Den inriktning på arbetssökandet som framgår av handlingsplanen är därför av stor vikt. Aktivitetsrapporten utgör ett viktigt verktyg när sökaktiviteten ska bedömas eftersom arbetssökandet ska dokumenteras i denna. Den omständigheten att den sökande inte anvisats av förmedlingen att söka visst arbete, utgör inte hinder att besluta om åtgärd på den grunden att den enskilde inte aktivt söker lämpliga arbeten. Arbetsförmedlingen anser att en sökande som inte aktivt söker arbete måste anses förlänga sin tid i arbetslöshet. Regeringen delar inte den bedömningen och anser att en sökande som inte aktivt söker lämpliga arbeten ska anses missköta sitt arbetssökande. Arbetslöshetskassornas samorganisation anser att det bör klargöras att punkten fem i lagförslaget avser tillfällen när den sökande inte aktivt sökt lämpligt arbete. Regeringen delar den bedömningen och anser att det av lagtexten bör framgå att den sökande kan meddelas åtgärd om han eller hon inte aktivt söker lämpliga arbeten, eftersom detta är en inarbetad princip i arbetslöshetsförsäkringen. Som regeringen anfört ovan bör det införas fler åtgärdsgrunder. Åtgärderna bör även trappas upp vid upprepad misskötsel av arbetssökandet för att visa att sådant agerande inte accepteras. Åtgärdstrappan för misskötsel av arbetssökandet bör inledas med en varning. En varning bör leda till att den sökande får en formell underrättelse om att han eller hon handlat på ett sätt som utgör grund för åtgärd. som något av förhållandena i bestämmelsen inträffar inom samma ersättningsperiod, bör den arbetssökande stängas av från rätt till ersättning under en ersättningsdag, vid det tredje tillfället och vid det fjärde tillfället . Upprepar den sökande sitt agerande en femte gång under samma ersättningsperiod, bör hans eller hennes rätt till ersättning upphöra. Den sökande måste då uppfylla ett nytt arbetsvillkor för att åter vara ersättningsberättigad. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen avstyrker förslaget att införa varning som en första åtgärd vid misskötsel av arbetssökande. Enligt Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen bör första åtgärden för att missköta sitt arbetssökande vara en dags avstängning när den sökande inte uppfyller villkoren. Införandet av varning kan även, enligt Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, påverka incitamentet hos arbetsförmedlarna att lämna underrättelser. Regeringen konstaterar att det finns forskningsstöd för att mildare men mer frekventa åtgärder är effektivare än åtgärder som är mer ingripande men som tillämpas mer Den uppfattningen delas även av bl.a. Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering och Arbetslös- Regeringen anser, liksom Institutet för arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering, att en första åtgärd för att missköta arbetssökandet bör vara en formell varning. Förvaltningsrätten i anser att de föreslagna åtgärderna vid misskötsel av arbetssökande är tydliga, men att de handlingar som utgör misskötsel är av olika svårighetsgrad. Förvaltningsrätten menar att det kan anses stötande att en sökande som nekas fortsatt ersättning på obestämd tid om han eller hon inte har medverkat till att upprätta en handlingsplan endast ska meddelas en varning. att det minskar arbetslöshetsförsäkringens legitimitet när en sökande i princip kan välja vilken misskötsel han eller hon anser sig ha råd med. Som nämnts ovan finns ingen klar gräns mellan åtgärdsgrunderna i Regeringen anser dock att åtgärderna i det föreslagna åtgärds- systemet blir mer proportionerliga i förhållande till handlandet. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen menar att det är oklart om en arbetslöshetskassa vid ett och samma beslutstillfälle kan meddela flera åtgärder, om en sökande inom gjort sig skyldig till upprepade fall av misskötsel i sitt arbetssökande. Myndigheten menar att det inte bör vara möjligt om den sökande ska få en chans att ändra ett handlingssätt som inte stämmer överens med villkoren i arbetslöshets- Småföretagarnas Arbetslöshetskassa menar att det är oklart vad som ska anses som ett tillfälle när sökanden t.ex. inte är aktivt arbets- Enlig regeringens mening bör en upptrappning av åtgärder ske när en sökande upprepar åtgärdsgrundande handlingar inom respektive Det kan, men behöver inte, röra sig om ett förhållande av En sökande som t.ex. underlåter att lämna en aktivitets- rapport inom utsatt tid och inte kommer på ett bokat möte bör alltså anses ha upprepat samma typ av handling eftersom båda handlingarna omfattas av samma åtgärdsgrupp. Det bör även kunna röra sig om handlingar av samma slag, t.ex. att en sökande vid upprepade tillfällen inte infinner sig till bokade möten hos den offentliga arbetsförmedlingen eller en Det är emellertid inte rimligt att flera anvisningar under ska ses som flera underrättelsetillfällen och kunna leda till flera åtgärder. Flera anvisningar som når sökanden under en sådan begränsad tid bör i stället anses som ett underrättelsetillfälle vid bedömningen av om ett förhållande har upprepats. När det gäller att bedöma om en sökande är aktivt arbetssökande, bör en utgångspunkt vara hur sökaktiviteten ser ut tiden fram tills han eller hon ger in en aktivitetsrapport till den offentliga arbetsförmedlingen. aktivitetsrapport ska ges in bör dock framgå av förordning eller Syftet med regeländringarna är att den sökande ska ges möjlighet att ändra ett handlingssätt som inte stämmer överens med villkoren i försäkringen. En individuell bedömning får därför göras från fall till fall när det gäller att bedöma vad som är ett tillfälle. Arbetslöshetskassornas samorganisation anser att det bör klargöras om beslut om åtgärd ska meddelas om den orsakande händelsen ligger utanför en ersättningsperiod. Enligt regeringen bör det krävas att förhållandet upprepas inom samma ersättningsperiod för att åtgärd ska Det innebär att förhållanden utanför en ersättnings- Prop. 2012/13:12 period inte ska beaktas vid bedömningen av om ett förhållande har upprepats då det gäller åtgärdsgrunder som rör misskötsel av arbetssökandet. Förhållandet att en sökande t.ex. inte infinner sig till ett bokat besök hos den offentliga arbetsförmedlingen innan han eller hon har beviljats ersättning, bör alltså inte beaktas vid bedömning av om ett förhållande har upprepats. Det förhåller sig på ett annat sätt i situationer då sökanden förlänger tid i arbetslöshet eller orsakar arbetslöshet, se avsnitt 4.3.3 och 4.3.4. Förvaltningsrätten i , Småföretagarnas Arbetslöshetskassa och Arbetslöshetskassornas samorganisation anför att det bör klargöras om ett beslut om varning ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Regeringen konstaterar att enligt gällande bestämmelser får beslut av en arbetslöshetskassa i ärenden om rätt till ersättning överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Det är regeringens uppfattning att även ett beslut om varning rör rätten till ersättning. 4.3.3Åtgärder då den sökande förlänger tiden i arbetslöshet Regeringens förslag: En sökande ska stängas av från rätt till ersättning i , om han eller hon utan godtagbart skäl 1.avvisat ett erbjudet lämpligt arbete, 2.genom sitt uppträdande uppenbarligen vållat att en anställning inte kommit till stånd, eller 3.avvisat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Om sökanden förlänger tid i arbetslöshet enligt första stycket i anslutning till eller inom samma ersättningsperiod, ska han eller hon stängas av från rätt till ersättning i vid det andra tillfället och i vid det tredje tillfället. Om något sådant förhållande upprepas en fjärde gång under samma ersättningsperiod, har sökanden inte rätt till ersättning förrän han eller hon på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Arbetslöshetskassornas samorganisation och anser dock att något steg i åtgärdstrappan kan tas bort. Förvaltningsrätten i anser att arbetslöshetsförsäkringen urholkas om en sökande som förlänger tid i arbetslöshet endast ska stängas av i . Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag Att en sökande tackar nej till ett erbjudet lämpligt arbete eller genom sitt uppträdande uppenbarligen vållar att en anställning inte kommer till stånd, kan leda till att den sökandes dagpenning sätts ned. 2012/13:12 sådant agerande från den sökande kan sägas förlänga tiden i arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringen är ett skydd vid arbetslöshet och att själv förlänga tiden i arbetslöshet är ett handlande som inte stämmer överens med de principer som ligger till grund för arbetslöshetsförsäkringen. Att tacka nej till ett erbjudet lämpligt arbete eller att genom sitt uppträdande uppenbarligen vålla att anställning inte kommer till stånd bör därför även fortsättningsvis medföra en åtgärd. Detsamma bör gälla då den sökande avvisar en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program. Om en sökande har godtagbara skäl att inte uppfylla villkoren i bestämmelsen bör åtgärd inte beslutas. Så som har nämnts tidigare bör en upptrappning av åtgärder ske när en sökande upprepar åtgärdsgrundande handlingar inom en och samma åtgärdsgrupp. En sökande som t.ex. först har avvisat ett erbjudet lämpligt arbete och genom sitt uppträdande uppenbarligen vållat att en anställning inte kommit till stånd, bör alltså anses ha upprepat samma typ av handling eftersom båda handlingarna omfattas av samma åtgärdsgrupp. Så som regeringen har anfört tidigare är ett syfte med regeländringarna att den sökande ska ges möjlighet att ändra ett handlingssätt som inte stämmer överens med villkoren i försäkringen. Det får därför avgöras från fall till fall vad som ska anses som ett eller flera tillfällen och om ett förhållande har upprepats enligt bestämmelsen. Till skillnad från bör förhållanden som inträffar innan, men i anslutning till, en ersättningsperiod beaktas när bedömningen görs om ett förhållande har upprepats när sökanden förlänger tiden i arbetslöshet. Regeringen anser att denna förändring är viktig eftersom den sökande kan anses ha haft möjlighet att påverka sin situation. Avstängningen bör omfatta första gången den sökande tackar nej till erbjudet arbete, vållar att anställning inte kommer till stånd eller avvisar ett erbjudet arbetsmarknadspolitiskt program, andra och tredje gången det upprepas. Den sökandes rätt till ersättning föreslås upphöra först då någon av nämnda åtgärdsgrundande händelser inträffar en fjärde gång under samma ersättningsperiod. Förvaltningsrätten i anser att arbetslöshetsförsäkringen urholkas om en sökande som förlänger tid i arbetslöshet endast ska stängas av i . Regeringen delar inte förvaltningsrättens uppfattning. Tvärtom bör systemet med fler åtgärdsgrunder men mildare åtgärder leda till en bättre kontroll av en sökandes sökaktivitet, vilket i sin tur förväntas leda till i arbetslöshet. Den sökande får genom det nya åtgärdssystemet möjlighet att förändra ett handlande som inte stämmer överens med villkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Sökanden som vid upprepade tillfällen underlåter att följa villkoren i försäkringen riskerar emellertid i en förlängning att stängas av från rätt till ersättning. Enligt regeringens mening ger alltså det nya åtgärdssystemet den sökande en möjlighet att förändra sitt handlande utan att det inledningsvis får svåra ekonomiska konsekvenser för honom eller henne. Regeringen anser att detta stärker arbetslöshetsförsäkringens funktionssätt. Mot den bakgrunden anser regeringen även, till skillnad från , att åtgärdstrappan är väl avvägd. Det bör inte beslutas om åtgärd för en sökande som har ett godtagbart skäl att inte uppfylla villkoren i bestämmelsen. Enligt regeringens mening måste det avgöras från fall till fall vad som i det enskilda ärendet kan anses utgöra godtagbart skäl. Till skillnad från fall där sökanden missköter sitt arbetssökande finns det praxis på vad som ska anses utgöra godtagbara skäl för fall när sökanden avvisar ett erbjudet arbete och därigenom förlänger sin tid i arbetslöshet. Bestämmelsen bör inte innebära någon förändring i förhållande till den praxis som gäller . Därtill har regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, rätt att meddela föreskrifter om vad som ska anses utgöra godtagbara skäl, se avsnitt 4.3.6. 4.3.4Åtgärder då den sökande orsakar arbetslösheten Regeringens förslag: En sökande ska stängas av från rätt till ersättning i , om han eller hon 1.utan giltig anledning lämnat sitt arbete, 2.på grund av otillbörligt uppförande skilts från sitt arbete, 3.utan giltig anledning lämnat ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas, eller 4.uppträtt på ett sådant sätt att den offentliga arbetsförmedlingen återkallat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Den sökande ska dock stängas av i om det är sannolikt att arbetet skulle ha varat eller om programmet skulle ha pågått i . Om sökanden orsakar sin arbetslöshet enligt första stycket en andra gång i anslutning till eller inom samma ersättningsperiod, ska han eller hon på nytt stängas av från rätt till ersättning enligt första eller andra stycket. Om något sådant förhållande upprepas en tredje gång under samma ersättningsperiod, har sökanden inte rätt till ersättning förrän han eller hon på nytt uppfyllt ett arbetsvillkor. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i och Kommuner och Landsting stödjer förslaget. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag En sökande som lämnar sin anställning utan giltig anledning eller skiljs från arbetet på grund av otillbörligt uppförande kan sägas orsaka En sådan sökande kan därför, i alla fall inte till en början, anses ofrivilligt arbetslös. Ett sådant handlande kan medföra att arbetslöshetskassan beslutar om en åtgärd. För att förhindra att arbetslöshetsförsäkringen överutnyttjas och inskärpa vikten av att inte orsaka sin arbetslöshet, bör ett sådant handlande även fortsättningsvis leda till en åtgärd. Detsamma bör gälla då den sökande utan giltig anledning lämnar ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas eller uppträder på ett sådant sätt att den offentliga arbetsförmedlingen återkallar en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. En upptrappning av åtgärder bör ske när en sökande upprepar åtgärdsgrundande handlingar inom en och samma åtgärdsgrupp. Liksom bör förhållanden som inträffar innan, men i anslutning till en ersättningsperiod beaktas när bedömningen görs om ett förhållande har upprepats för fall när sökanden orsakar sin arbetslöshet. Den avstängningstid som kan bli aktuell för en sökande som skilts från sitt arbete på grund av otillbörligt uppförande är 20, 40 eller beroende på hur länge arbetet skulle ha pågått. Detta kan jämföras med en avstängningstid om 10, 20 eller för den som utan godtagbart skäl har lämnat sin anställning på egen begäran. Det är viktigt att visa att vissa handlingar inte överensstämmer med villkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Det bör dock beaktas att en avstängningstid , dvs. , är lång och kan medföra stora konsekvenser för den enskilde. Även om det är skillnad mellan att lämna sitt arbete utan giltig anledning och att skiljas från arbetet på grund av otillbörligt uppförande motiverar denna skillnad, enligt regeringens uppfattning, inte olika långa avstängningstider. Mot denna bakgrund bör avstängningstiden för sökande som säger upp sig på egen begäran och sökande som skiljs från arbetet på grund av otillbörligt uppförande likställas. Regeringen anser att avstängningstiden i båda fallen bör vara högst per avstängningstillfälle. Motsvarande avstängningstider bör gälla då den sökande utan giltig anledning lämnat ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas eller uppträtt på ett sådant sätt att den offentliga arbetsförmedlingen återkallat en anvisning till ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas. Antalet ersättningsdagar en sökande ska stängas av varierar beroende på arbetets förväntade längd vad gäller sökande som avslutar sin anställning på egen begäran eller skiljs från arbetet på grund av otillbörligt uppförande. Som ett led i strävan att förenkla reglerna föreslås att dagens tre olika avstängningstider minskas till två, dvs. arbete som förväntats vara och arbete som förväntats vara . Avstängningstiden för arbete som förväntas vara i bör således avskaffas. En sökande som har giltig anledning att lämna sitt arbete eller ett arbetsmarknadspolitiskt program för vilket aktivitetsstöd lämnas bör inte meddelas en åtgärd. Enligt regeringens mening måste det avgöras från fall till fall vad som i det enskilda ärendet kan anses utgöra en giltig anledning. Bestämmelsen bör inte innebära någon förändring i förhållande till vad som gäller angående giltig anledning. Det betyder att om en sökande på egen begäran lämnar sitt arbete måste det även fortsättnings- Prop. 2012/13:12 vis finnas starka skäl för att giltig anledning ska anses föreligga. sökande som t.ex. lämnat sin anställning på grund av att han eller hon har utsatts för kränkande särbehandling, kan ha giltig anledning att lämna arbetet. Även en sökande som lämnar en tillsvidareanställning för en provanställning kan ha giltig anledning att lämna sitt arbete. Därtill har regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, rätt att meddela föreskrifter om vad som ska anses utgöra giltig anledning, se avsnitt 4.3.6. Regeringens förslag: Upprepas under pågående avstängningstid ett förhållande som medför avstängning på nytt, ska den nya avstängningstiden inledas vid utgången av den föregående avstängningstiden. En avstängning får inte pågå längre än räknat från det avstängningsgrundande förhållandet. Om en ny grund för avstängning inträffar under pågående avstängningstid, får avstängningen med anledning av det nya avstängningsgrundande förhållandet inte pågå längre än räknat från utgången av den föregående avstängningstiden. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Arbetslöshetskassornas samorganisation anser att flera avstängningar där ramtiden räknas med utgångspunkt från händelsen ska kunna löpa parallellt. utbildningspolitisk utvärdering anser att det bör övervägas om inte antalet kvarvarande ersättningsdagar ska reduceras under avstängnings- Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Det bör, enligt regeringens upp- fattning, införas en gemensam och enhetlig bestämmelse om avstängningstidens beräkning för samtliga avstängningsgrunder. avstängning bör, som , inledas för det avstängnings- Om en ny grund för avstängning inträffar under pågående avstängning, ska enligt gällande regler den nya avstängningstiden inledas vid tid- punkten för den nya avstängningsgrundande händelsen. tydliggöra vilken åtgärd som följer på en viss åtgärdsgrund bör den nya avstängningstiden, om ny grund för åtgärd inträffar under en pågående avstängning, inledas vid utgången av den föregående avstängningen. som med täta intervaller upprepar handlingar som föranleder en åtgärd bör inte hamna i ett bättre läge än en sökande som agerar på samma sätt men med längre tidsintervall. Regeringen anser därför inte att avstängningar, som Arbetslöshetskassornas samorganisation förordar, ska kunna löpa parallellt. anför att det bör övervägas om inte antalet kvarvarande ersättningsdagar bör reduceras , eftersom en sökande annars får vänta på inträdet i garantiprogrammen. en avstängning innebär att rätten till ersättning upphör under en 2012/13:12 bestämd tid. Dagarna förbrukas dock inte, utan ersättningsrätten finns kvar efter avstängningen. Regeringen ser inte att det finns något behov av att en sökandes ersättningsdagar förbrukas under pågående avstängningstid. En sådan förändring skulle innebära en klar skärpning av åtgärdsreglerna, vilket inte är syftet. När det gäller inträde i garantiprogrammen konstaterar regeringen att det inte finns något självändamål med att en sökande ska träda in i programmen. Tvärtom är målet att en sökande ska komma in på arbetsmarknaden.