prop · GZ03102 · 2012-04-16 00:00:00 — Arbetslöshet vanligaste försörjningshindret bland biståndsmottagare Det saknas en samlad nationell kunskap om hur arbetar med ekonomiskt bistånd, dvs. vilka insatser som ges och vad de ger för resultat. har utarbetat en modell för registrering av uppgifter om orsaker till behov av ekonomiskt bistånd (försörjningshinder) och ändamål med utbetalat ekonomiskt bistånd, som fr.o.m. ligger till grund för kommunernas registrering av dessa uppgifter. Det mest förekommande försörjningshindret var relaterat till arbetslöshet. hade drygt 107 000 personer (av biståndsmottagarna) ett försörjningshinder som hade med arbetslöshet att göra. Otillräcklig eller ingen ersättning från sjukförsäkringen vid sjukdom var det näst vanligaste skälet, och omfattade 31 000 personer () av biståndsmottagarna. Det tredje vanligaste skälet var det som benämns arbetshinder, sociala skäl. Drygt 27 000 personer, registrerades under detta hinder. Sällsynt med individuella bedömningar Det görs allt färre individuella bedömningar vid ansökan om ekonomiskt bistånd. Det innebär att det finns en risk att det inte tas hänsyn till enskilda personers individuella behov och förutsättningar.62 har vid kartläggning av kommunernas styrdokument för ekonomiskt bistånd konstaterat att barnperspektivet var synligt vid de flesta kommuners riktlinjer. Barnperspektivet nämns dock på en generell nivå och är inte ett perspektiv som genomsyrar dokumenten.63 62Socialstyrelsen (2010), Social tillsyn Länsstyrelsernas iakttagelser , 2010. 63Socialstyrelsen (2012), Kartläggning om skälig levnadsnivå, 2012. Utbetalningarna av ekonomiskt bistånd (inklusive introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra utlänningar) uppgick till . Under de tre första kvartalen 2011 utbetalades . Uppgifter över antalet biståndsmottagare publiceras först , varför nedanstående beskrivning av antal biståndsmottagare sträcker sig . Diagram 4.4 Utbetalt ekonomiskt bistånd och antal biståndsmottagare 19902011 Källor: (2011), Ekonomiskt bistånd årsstatistik 2010. (2012), Ekonomiskt bistånd kvartal 1-4, . Fortsatt ökning av det långvariga biståndsmottagandet Det långvariga biståndsmottagandet (bistånd under kalenderåret) fortsatte att öka . Under 20062010 har antalet långvariga biståndsmottagare ökat från ca 128 700 till 166 100 personer, dvs. fick av samtliga vuxna biståndsmottagare () bistånd av året. Av dessa var inrikes födda och utrikes födda (inklusive flyktingar). För utrikesfödda har vistelsetiden i en avgörande betydelse för biståndsmottagandets omfattning och längd. Ju i , desto högre biståndsmottagande. av de utrikes födda som var långvariga biståndsmottagare 2010 hade varit i högst . För dem som varit i var det långvariga biståndsmottagandet . Många unga utrikes födda i behov av ekonomiskt bistånd Skr. Det var en stor övervikt för utrikes födda bland de unga biståndsmottagarna. Däremot fanns det inte någon större skillnad mellan kvinnor och män . Knappt 80 000 personer i åldern hade ekonomiskt bistånd , vilket motsvarade av befolkningen i denna åldersgrupp. Orsakerna bakom biståndsbehov berodde främst på ungas svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och därmed skaffa sig en egen försörjning. Svårigheterna var särskilt stora för utrikes födda. Jämfört med 1997, då biståndstagandet bland unga var som högst, har dock andelen nästan halverats. Andelen unga vuxna () med ekonomiskt bistånd Procent av befolkningen 1824 år Samtliga unga vuxna 1824 år - Kvinnor, inrikes födda - Kvinnor, utrikes födda - Män, inrikes födda - Män, utrikes födda Källa: , Registret över ekonomiskt bistånd. Barn i hushåll med ekonomiskt bistånd ökade Antalet barn som levde i hushåll med ekonomiskt bistånd uppgick till ca 143 000, en ökning jämfört med . Det motsvarade av alla barn i befolkningen. Spridningen mellan kommunerna är stor. Den kommun som hade högst andel barn med ekonomiskt bistånd hade en andel på . Den kommun som hade lägst andel hade en andel på . i ett längre tidsperspektiv var emellertid antalet barn som 2010 levde i hushåll med ekonomiskt bistånd betydligt färre än krisår, då andelen barn med ekonomiskt bistånd var (antalet var 250 000 barn). Ekonomiskt bistånd är vanligast bland ensamstående kvinnor med barn. En förklaring är att ensamstående föräldrar ska klara hela hushållets utgifter på en inkomst och har därmed en mer sårbar ekonomisk situation. hade av dessa hushåll ekonomiskt bistånd. Drygt hade andelen sjunkit till , sannolikt till följd av det förbättrade läget på arbetsmarknaden. , i samband med finanskrisen, började dock andelen att stiga igen. mottog av alla ensamstående kvinnor med barn i befolkningen ekonomiskt bistånd. Diagram 4.5 Antal barn i hushåll med ekonomiskt bistånd 19902010 Ekonomiskt bistånd varierade mellan olika kommungrupper Kostnaderna per invånare för ekonomiskt bistånd varierade mellan olika kommungrupper 2010. Kostnaderna var i genomsnitt högst i kommungrupperna storstäder och större städer, ca respektive per invånare. I övriga kommungrupper var kostnaden per invånare ca . Kostnaden för ekonomiskt bistånd har ökat i alla kommungrupper, dock olika mycket. Diagram 4.6 Kostnader per invånare för ekonomiskt bistånd 2006 och 2010 Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Kommunernas räkenskapssammandrag, SCB:s befoknuingsstatistik. 4.7Vuxna personer med missbruks- eller beroendeproblem Kommunernas ansvar för att en person med missbruk får den hjälp eller det stöd han eller hon behöver regleras i SoL och LVM. I SoL finns såväl generella mål (t.ex. att insatserna ska bygga på frivillighet och självbestämmande) som specifika mål för personer som riskerar att utveckla ett missbruk eller som redan har ett utvecklat missbruk, dvs. förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. ska sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp han eller hon behöver. I särskilda fall kan tvång tillgripas. Målet för dessa ingripanden är att verka för att motivera den intagna att frivilligt medverka till fortsatt behandling. Kommunernas socialtjänst ansvarar således för vård i både öppna och slutna former. Vården kan vara behandlingsinriktad, men även socialt stödjande. En tydlig trend är att färre män och kvinnor fick institutionsvård. Andelen män och andelen kvinnor som har fått institutionsvård har minskat respektive 2010 jämfört med . Individuellt beviljade öppna insatser har ökat , dvs. de s.k. hemmaplanslösningarna som bl.a. antas kunna ersätta heldygnsvården. Denna utveckling visar sig också i kostnadsutvecklingen för missbruks- och beroendevård. Kostnaden för alla verksamheter, utom individuellt behovsprövade öppna insatser, minskade . Den officiella statistiken fångar en allt mindre del av insatser i takt med att det blir vanligare att erbjuda s.k. servicetjänster, alltså insatser enligt SoL utan individuella biståndsbeslut. Dessa insatser redovisas inte i statistiken. Även inom missbruks- och beroendeområdet var det vanligt att erbjuda servicetjänster . Det finns exempelvis kommuner där mer än hälften av alla insatser erbjuds i form av servicetjänster.64 Liten förändring av tvångsvården Under 20062010 ökade antalet utskrivningar från tvångsvården . Personer omhändertas nästan uteslutande på grund av problem med narkotika. De äldre åldersgrupperna har oftare problem med missbruk av alkohol.65 Tabell 4.8 Antal utskrivna från tvångsvård enligt LVM samt andel kvinnor respektive män 20062010 Källa: , Registret över tvångvårdsinsatser för vuxna enligt LVM. Vanligt med rutiner för klienters delaktighet insatser ska bygga på respekt för människors självbestämmande och integritet. öppna jämförelser belyste detta med två indikatorer som mäter dels om har rutiner för klientens medverkan i vårdplaneringen, dels om de genomförde en brukarundersökning . av kommunerna och stadsdelarna hade en rutin i sitt ledningssystem för hur den enskilde ska göras delaktig och genomförde en brukarundersökning. tillsyn bekräftar denna bild, genom att 64Socialstyrelsen (2012), Lägesrapport . 65Socialstyrelsen (2012), Lägesrapport . konstatera att de personer som behandlades i öppenvården enligt SoL Skr. 2011/12:102 som regel var delaktiga i att planera och följa upp behandlingen, och att de hade möjlighet att påverka den.66 För personer med missbruks- och beroendeproblem är hög tillgänglighet till vård och behandling en mycket viktig faktor. Bristande tillgänglighet kan leda till att den enskildes motivation att ta itu med problemet minskar eller att missbruket trappas upp. öppna jämförelser 2010 visade att de sökande i regel fick inom och i många fall . Detta styrks också av tillsynen som konstaterar att det som regel gick snabbt att få kontakt för ett första samtal. Det fanns inte heller några väntetider för att få börja en behandling inom öppenvård. De allra flesta kommuner uppgav även att de kan erbjuda ett brett behandlingsutbud.67 Kunskapsbaserad vård innebär att tjänsterna utförs i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet, samt att den enskildes erfarenheter tas tillvara. En grundläggande förutsättning är att personalen har god kunskap om behoven hos sina klienter. öppna jämförelser 2010 visade att av kommunerna inventerade behoven hos sina klientgrupper och ännu något färre uppgav att de har gjort en samlad bedömning av hur väl kommunens tillgängliga insatser svarar mot behoven. En iakttagelse från tillsynen var att en del av personalen inom både öppenvården och HVB saknade grundutbildning inom vård och omsorg på lägst gymnasienivå, och att föreståndare vid saknade föreskriven högskoleutbildning. pågår ett arbete i Kommuners och Landstings regi för att utveckla missbruks- och beroendevården med hjälp av statliga medel, benämnt Kunskap till praktik.68 Den långsiktiga trenden är att heldygnsvården på institutioner minskar , men att LVM-vården är relativ stabil med en liten ökning jämfört med . Antalet personer som beviljats individuellt behovsprövade insatser, t.ex. strukturerad dagvård, personligt stöd eller kontaktperson, har ökat. Antalet personer som hade behovsprövade öppna insatser har minskat något , även om den långsiktiga trenden pekar på en ökning. 66Socialstyrelsen (2012), Lägesrapport . 67Socialstyrelsen (2012), Lägesrapport . 68Socialstyrelsen (2012), Lägesrapport . Det är svårt att veta om det senaste årets minskning var ett uttryck för Skr. 2011/12:102 en minskad efterfrågan, ett minskat utbud eller en övergång från (oregistrerade). insatser inom missbruks- och beroendevård Inskrivning i bistånd som avser Vårddygn i frivillig institutionsvård Källa: , Officiell statistik om vuxna med missbruksproblem och övriga vuxna. Svag kostnadsutveckling för missbruks- och beroendevården Kostnaderna för kommunernas missbruks- och beroendevård ökade . Tabell 4.10 Kommunernas kostnader för insatser till personer med missbruks- eller beroendeproblem 20062010 Anm: Med kostnader avses bruttokostnader minskade med interna intäkter samt med intäkter från försäljning av verksamhet till andra kommuner och landsting. Källor: SCB, Statistiska meddelanden OE 30 , OE 25 ,OE 25 , OE 25 , OE 25 , OE 25 . Kommunerna har enligt SoL ett övergripande ansvar för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden. I det arbetet ingår att utreda barns behov av skydd eller stöd när det kan finnas behov av åtgärder från samhällets sida. Vid behov ska kommunerna efter utredning erbjuda barn, unga och familjer insatser. SoL bygger på frivillighet, men i vissa situationer kan dock kommunerna med stöd av LVU ge barn och unga skydd även i de fall vårdnadshavaren och den unge inte samtycker till nödvändiga insatser. Ökad samverkan mellan Socialtjänst och skola Öppna jämförelser visar att kommunerna arbetar med att förbättra förutsättningarna för god kvalitet i den sociala barn- och ungdomsvården. Vid en jämförelse mellan mätningarna 2010, 2011 och 2012 visar resultaten att det skett förbättringar på nationell nivå. Däremot skiljer resultaten mellan länen. Av kommunerna uppgav att de hade en s.k. ordinarie BBIC- licens (Barns behov i centrum) 2012, vilket var en ökning . Att sätta barnets behov i centrum innebär bland annat att samverkar med andra parter som är viktiga för barnet. av kommunerna har överenskommelser om samverkan med skola och förskola, vilket är en förbättring i jämförelse med året innan. Även samverkan med barnhälsovården och samverkan med polis har ökat i förhållande till . Öppna jämförelser visade också att kommunerna använde i allt högre grad använder sig av standardiserade bedömningsinstrument än . hade av kommunerna rutiner som stödjer användning av standardiserade bedömningsinstrument vilket kan jämföras av kommunerna 2012. Tillsammans med BBIC ökar detta förutsättningarna för en evidensbaserad praktik och förbättrad kvalitet i den sociala barn- och ungdomsvården. En socialjour som är bemannad dygnet runt med socionomutbildad personal är viktigt för att barn ska få stöd i en akut situation. Resultat års öppna jämförelser visar att av landets kommuner nu hade denna typ av socialjour. Det innebär en ökning sedan den tidigare mätningen. Speciellt positivt är det att av kommunerna har etablerade rutiner som anger att barn som är placerade i familjehem eller på institution ska erbjudas enskilda samtal när ansvarig handläggare gör uppföljningsbesök. 69 (2011), Lägesrapport . Oförändrad användning av standardiserade bedömningsinstrument Skr. redovisade i vilken omfattning har rutiner som stödjer användningen av standardiserade bedömningsinstrument inom barn- och ungdomsvården. Resultatet visade att närmare hälften av kommunerna, , använde sig av bedömningsinstrument t.ex. ADAD (Adolescent Drug Abuse Diagnosis). har undersökningar visat att andelen kommuner som använder sig av sådana instrument bara förändrats marginellt. Få kommuner hade en samlad plan för kompetensutveckling av familjehemmen Andelen kommuner som hade en samlad plan för familjehemmens kompetensutveckling var fortfarande låg, trots att den ökade . Det innebär att , 116 kommuner, hade en sådan plan. Personalens kompetens behöver förstärkas Det är vanligare att personalen saknar ingående kunskap om målgruppen barn och unga än att den saknade formell kompetens. Detta gäller särskilt vid boenden för ensamkommande barn och unga. I dessa fall saknar av personalen på boendena kompetens om målgruppen. Motsvarande andel för övriga HVB var . När det gäller handläggning av barn och unga i kommuner uppfyllde av handläggarna de krav som enligt föreskrifter. De ungas syn på HVB varierar När de unga själva uttalar sig om sitt HVB blir bilden nyanserad. Inom ramen för tillsynsverksamheten har talat med 1 370 pojkar och flickor som varit placerade på HVB. Intervjuerna visade att ungdomarna på vissa HVB var mer nöjda än andra. En del som inte var nöjda berättar om personal som är otrevlig och inte bemötte dem respektfullt och att innehållet i vården framstod som torftigt. De ungas möjligheter att vara delaktiga i vårdens planering och genomförande var generellt sett goda. I 38 av 410 verksamheter konstaterade dock vissa brister. Det var vanligare att ensamkommande barn och unga inte kände sig respekterade och saknade en förtroendefull kontakt, för ensamkommande barn jämfört för övriga.70 70 (2011), ansvar för barn i samhällsvård. Bara varannan kommun har direktiv om delaktighet Enligt en undersökning som genomförde 2011 har av landets kommuner antagit direktiv om hur barnets åsikter ska inhämtas och dokumenteras under pågående utredning. undersökning visade också att det var mindre vanligt med direktiv och utvärdering vid avslutad vård. procent av kommunerna hade särskilda direktiv om det placerade barnets hälso- och sjukvård samt skolgång, medan hade direktiv om hur ska agera vid missförhållanden i familjehem eller tillsyn visade att individuella bedömningar gjordes i alldeles för liten utsträckning, särskilt gäller detta ensamkommande barn och unga som placerats i HVB. Individuella bedömningar gjordes endast vid av de boenden som tar emot ensamkommande barn och Ytterligare en indikation på att ensamkommande barn och unga behandlas annorlunda än övriga barn, är att av de ensamkommande barnen hade kontakt med sin socialsekreterare, medan motsvarande andel bland de övriga barnen var drygt 90 procent.71 Barn och unga i social dygnsvård hade sämre hälsa och skolresultat Barn och unga som placeras i social dygnsvård hade 2010 mycket höga risker för ogynnsam utveckling, t.ex. självmordsbeteende, missbruk, kriminalitet bidragsberoende och tonårsföräldrarskap, jämfört med andra Det var dessutom mycket vanligare att barn som växer upp i samhällets vård lämnar med låga betyg eller ofullständiga betyg jämfört med andra barn, något som bara delvis kan förklaras av skillnader i kognitiv förmåga.72 Många av de barn i årskurs 9 som varit placerade under årskurs 9 hade inte fullständiga betyg från . Av alla barn födda i 19821993 var behöriga till gymnasiets nationella program. För barn som var placerade första gången var För barn som placerats första gången efter var siffran 55 procent.73 Vuxna som när de var barn var placerade i social dygnsvård hade i genomsnitt kortare utbildning än personer med samma kognitiva förmåga som inte placerats i social dygnsvård. Barn som har varit placerade under hela årskurs 9 i under 19982009 har klart sämre förutsättningar än jämnåriga att få ett arbete och ett gott vuxenliv. heldygnsinsatser till barn och unga ges framför allt i form av familjehemsplacering och HVB (hem för vård av boende). 71 (2011), Tillsynsrapport . 72 (2010), Social rapport . 73 (2012), Öppna jämförelser 2012. 74 (2010), Social rapport . placeringsformerna kan ske med två olika lagstiftningar, antingen SoL Skr. 2011/12:102 eller LVU. Ungefär 24 900 barn fick heldygnsplacering med stöd av någon av dessa lagar, vilket är en ökning jämfört med . Vid jämförelse av framkommer emellertid en ökning av antalet flickor i heldygnsvård. Ökningen av placerade barn och unga utanför det egna hemmet gäller framför allt placeringar av ungdomar i HVB, vilket till stor del kan förklaras av det ökande antalet ensamkommande flyktingbarn. var antalet asylsökande ensamkommande barn och ungdomar 2 400 och har antalet mer än femdubblats. Majoriteten av dem som sökte asyl var pojkar . Dessa kom framför allt från . av de barn som placerades var nytillkomna, dvs. de hade inte fått någon heldygnsinsats under de föregående fem åren. Familjehemsplaceringarna har minskat något, men är fortfarande den vanligaste placeringsformen. av de placerade barnen vistades i familjehem. Antalet barn och unga som har fått en behovsprövad öppenvårdsinsats, framför allt i form av strukturerade öppenvårdsprogram och behovsprövat personligt stöd, har ökat . Dock har det skett en minskning . Tabell 4.11 Antal barn och unga () med insatser 2006, 2009 och 2010 Källa: , Registret över insatser för barn och unga. Kostnaderna för barn och unga ökade något Kommunernas kostnader för insatser för barn och unga var totalt 2010. Detta var en ökning jämfört med året innan. Kostnaderna för institutionsvården har varit oförändrade i följd, medan kostnaderna för familjehemsvård, ökat något. Kostnaderna för öppenvården var oförändrade . Tabell 4.12 Kommunernas kostnader för insatser för barn och unga 20062010 Miljarder kronor, löpande priser Anm: Med kostnader avses bruttokostnader minskade med interna intäkter samt med intäkter från försäljning av verksamhet till andra kommuner och landsting. Källor: SCB, Statistiska meddelanden OE 30 , OE 25 ,OE 25 , OE 25 , OE 25 , OE 25 . Skolväsendet och annan pedagogisk har beslutat om en ny skollag (2010:800), som började tillämpas på barn- och ungdomsutbildning fr.o.m. och ska börja tillämpas på vuxenutbildning fr.o.m. . Enligt den nya skollagen är förskola en egen skolform som, tillsammans med fritidshemmet, ingår i skolväsendet. Utanför skolväsendet bedrivs annan pedagogisk verksamhet i form av pedagogisk omsorg, öppen förskola och öppen fritidssverksamhet. Begreppen förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg utmönstras därmed. Vidare har särskolan delats upp i två separata skolformer, grundsärskola (som även omfattar inriktningen träningsskola) och gymnasiesärskola. I det följande kommer den nya skollagens verksamhetsindelning att ligga till grund för redovisningen. I den nya skollagens inledande kapitel finns övergripande mål som gäller hela skolväsendet. Alla ska, oberoende av geografisk hemvist och sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet. Utbildningen ska också vara likvärdig oavsett var i landet den anordnas. I detta avsnitt redovisas resultaten för verksamheter inom skolväsendet och annan pedagogisk verksamhet med huvudman: förskola, förskoleklass, fritidshem, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola, vuxenutbildning (komvux), vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) och svenskundervisning för invandrare (sfi). Sameskolans och specialskolans verksamheter är statliga och redovisas inte i denna skrivelse. Alla uppgifter för /12 och vissa uppgifter bygger på preliminär statistik som kan komma att uppdateras. Kostnadsuppgifterna i detta avsnitt skiljer sig något från kostnadsuppgifterna i avsnitt 2 ekonomi. Skillnaderna beror på att olika kostnadsbegrepp används, vilka utgår från delvis olika definitioner av vilka kostnads- och intäktsslag som ska ingå i redovisningen. I syfte att möjliggöra jämförelser av kostnader redovisas förändringar jämfört med föregående år huvudsakligen i fasta priser. Kostnaderna räknas då om till dagens penningvärde med hjälp av konsumentprisindex. När sådan omräkning har gjorts anges detta i varje enskilt fall. I övrigt avser uppgifter om kostnader löpande priser. 5.2Måluppfyllelse av vissa riktade statsbidrag rapporterade Statskontoret ett uppdrag från regeringen om statlig styrning.75 Rapporten innehåller en granskning av riktade statsbidrag på bl.a. skolområdet och hur dessa utvärderats avseende 75 Statskontoret (2011), Tänk efter före. Om viss styrning av kommuner och landsting, rapport 2011:22 Statskontoret konstaterade att erfarenheter visar att det är svårt Skr. 2011/12:102 att bedöma måluppfyllelsen av riktade statsbidrag. En regelrätt utvärdering av ett bidrags effekter kräver kunskap om det kontrafaktiska tillståndet, dvs. vad som hade hänt om bidraget inte hade införts. I strikt mening är det sällan möjligt att göra en sådan analys på skolområdet. En annan svårighet när det gäller riktade statsbidrag är att, trots att de kan omfatta stora belopp, utgör en relativt liten del av de resurser som läggs på utbildning. Det är därmed mycket svårt att isolera eventuella effekter av de riktade statsbidragen från annat som påverkat utfallet exempelvis i form av elevers betyg eller resultat. Ju mer långsiktig en satsning är, desto svårare är den dessutom att utvärdera. Under 20082011 avsattes sammanlagt på statens budget under utg.omr. 16, anslaget 1:11 Förstärkning av basfärdigheter, till ett statsbidrag som syftar till att stärka huvudmännens arbete med åtgärder för att stärka arbetet med basfärdigheterna läsa, skriva och räkna, den s.k. läsa-skriva-räkna-satsningen. En delrapport av uppdraget att utvärdera statsbidraget lämnades av i januari 2010.76 En slutrapport ska lämnas . I stort sett samtliga kommuner har ansökt om statsbidraget. Delrapporten visar att huvudmän anser att satsningen varit ett bra stöd för arbetet med ökad måluppfyllelse. Stödet har använts till att bredda, fördjupa eller förlänga pågående arbete hos huvudmännen. Eventuella effekter av satsningen på elevers resultat eller måluppfyllelse undersöktes inte i utvärderingen. Huvudmännen som ingått i utvärderingen anser sig dock ha sett positiva effekter för såväl enskilda elever som för grupper av elever. Vidare visar utvärderingen att huvudmännen anser att dessa effekter i de allra flesta fall inte hade varit möjliga utan det extra resurstillskott som bidraget utgjorde.