prop · GZ03142 · 2012-04-18 00:00:00 — Mot denna bakgrund och med hänsyn till de nationella målen om vård av god kvalitet och på lika villkor konstaterar regeringen att vården inte är jämlik och att insatser på området behövs för att stödja landstingen att åstadkomma detta. Regeringen delar bedömning att det finns ett behov av nationellt kunskapsstöd för utredning, vård, behand- ling och stöd för personer med transsexualism. Ett sådant kunskapsstöd bör tas fram utifrån forskning och bästa tillgängliga kliniska erfarenhet. Utifrån detta bör vägledning för hälso- och sjukvårdspersonal tas fram liksom information riktad till patienter. Sådan information bör även omfatta vad som sagts ovan om information till personer med registrerat partnerskap samt utländska medborgare som önskar ansöka om fast- ställelse av ändrad könstillhörighet (se avsnitt 8.3 och 8.4). Social- styrelsen bör ges ett sådant uppdrag. Regeringen delar vidare bedömning att det är ange- läget att öka den regionala samordningen när det gäller utredning och behandling, t.ex. genom regionala utrednings- och behandlingsteam. Sådan samordning kan bidra till att öka kvaliteten och jämlikheten i vården av personer med transsexualism, samt bidra till ett mer effektivt utnyttjande av vårdens resurser. Genom att i större utsträckning sam- ordna resurserna kan landstingen skapa ökade möjligheter för ett mer systematiskt förbättringsarbete, bl.a. vad avser implementering av natio- nellt kunskapsstöd, arbete med förbättrade vårdprocesser, utbildning och långsiktig kompetensförsörjning. Det är även angeläget att i samman- hanget stärka arbetet för att förebygga psykisk ohälsa hos personer med transsexualism eller personer som har ändrat könstillhörighet, t.ex. genom psykosocialt stöd och annan eftervård, liksom att vidta åtgärder för att stärka patientens ställning. Regeringen avser att närmare överväga hur en sådan samordning kan åstadkommas. 11.2Samarbete för förenklad administration för personer som ändrat könstillhörighet Regeringens bedömning: Ett myndighetsövergripande samarbete bör initieras i syfte att underlätta den administrativa bördan för en person som ändrat könstillhörighet. Något förtydligande av innebörden av ett beslut om ändrad köns- tillhörighet bör inte göras i vare sig folkbokföringslagen eller namn- lagen. Utredningens förslag: Utredningen föreslog att folkbokföringslagen (1991:481) skulle kompletteras med en bestämmelse om att den som fått en ny könstillhörighet fastställd ska tilldelas ett nytt personnummer eller samordningsnummer som motsvarar den nya könstillhörigheten. Vidare föreslog utredningen en ny bestämmelse i namnlagen (1982:670) med innebörd att den som har fått en ny könstillhörighet fastställd har rätt att byta ett eller flera av sina förnamn till ett eller flera förnamn som mot- svarar den erhållna könstillhörigheten. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft invändningar mot utredningens förslag till ändring i folkbokföringslagen. Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat förslaget till ändring i namn- lagen utan erinran. kräver att personer som diagnostiserats som transsexuella ska få rätt att byta till könskonträra namn innan fastställelse. RFSL, , , TS-Väst och Föreningen har uttryckt synpunkter med inne- börd att alla vuxna personer bör få heta vad de vill i förnamn, oberoende av om anser detta vara könskonträrt eller inte. TS-Väst anser att en transsexuell bör få byta namn redan innan godkännande från Rättsliga rådet. bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning om myndighetsövergripande samarbete för förenklad administration. Synpunkter på bedömning: tillstyrker bedömning att myndigheter bör samverka för att skapa ändamålsenliga rutiner för att underlätta registrering av nytt person- nummer hos olika myndigheter. och Skolinspektionen anser att regleringen kring ändring av identitet i merithandlingar bör klar- läggas. anför att för att transsexuella som genomgått behandling inte ska hamna i en ny utsatt situation av rent juridiskt slag är det angeläget att dessa frågor får en snabb lösning. Datainspektionen tillstyrker behovet av myndighetsövergripande sam- arbete för att uppnå en enhetlig tillämpning vid byte av personnummer. Skälen för regeringens bedömning Som tidigare nämnts innebär den rättsliga delen av en ändring av könstillhörigheten att uppgifterna i folkbokföringen ändras. Dessa upp- gifter används på många olika områden. I många sammanhang och i många olika dokument måste personnummer eller samordningsnummer och, i förekommande fall, namn ändras, t.ex. i pass, körkort och andra id- handlingar. , arbetslöshetskassorna och hälso- och sjukvården måste få det nya personnumret för att kunna handlägga ansökningar och ge vård på rätt sätt. Banker och andra kreditinstitut kan behöva det nya personnumret när det gäller tillgången till bankkonton och kreditkort. Dessutom finns det en mängd olika ytterligare samman- hang där personnumret har betydelse, t.ex. i kontakter med försäkrings- bolag, föreningar, telefonoperatörer med flera. För den som har fått sin könstillhörighet ändrad kan situationer uppstå då det kan vara nödvändigt att redovisa betyg, övriga intyg och meriter från tiden före ändringen av könstillhörigheten. Det kan framför allt vara relevant vid ansökan om arbete och utbildning. Enligt har många sett det som ett stort problem att få nya betyg och intyg med den nya identiteten. Regeringen delar bedömning att rutiner för hur uppgifter om förändrat personnummer och namn ska hanteras hos myndigheter och organisationer bör ses över. Många myndigheter är berörda, bl.a. Polisen, Transportstyrelsen, Skatte- verket, , , och Social- styrelsen. Det kan t.ex. gälla möjligheten att få sin identitet ändrad i examensbevis, slutbetyg och andra merithandlingar som utbildnings- anordnare utfärdar. Ett myndighetsövergripande samarbete bör initieras i syfte att underlätta den administrativa bördan för en person som ändrat könstillhörighet. bör ges i uppdrag att samordna ett sådant samarbete. Ändringar i folkbokföringslagen eller namnlagen behövs inte Ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet innebär juridiskt sett att personen ska få ett nytt personnummer eller samordningsnummer som visar den nya könstillhörigheten. Handläggningen vid avser endast att verkställa det beslut som fattats av Rättsliga rådet. gör således inte någon överprövning av beslutet utan utför endast ändringen i folkbokföringsdatabasen. Det finns ingenting i detta lagstift- ningsärende som tyder på att denna hantering inte fungerar som avsett. Det saknas därför anledning att i folkbokföringslagen införa någon sådan bestämmelse som utredningen föreslog, dvs. att den som har bytt könstillhörighet ska tilldelas ett nytt personnummer eller samordnings- nummer. I namnlagen (1982:670) finns regler om förvärv och byte av förnamn. Den som vid födelsen har förvärvat endast ett förnamn kan genom anmälan till förvärva ytterligare ett eller flera förnamn. Den som har förvärvat flera förnamn kan byta ut, stryka eller lägga till ett eller flera förnamn. Dock måste ett av de ursprungliga förnamnen behållas (31 §). Tillägg, ändring eller strykning av förnamn kan därut- Prop. 2011/12:142 över, t.ex. om den enskilde vill stryka samtliga sina ursprungliga för- namn, ske efter ansökan hos , om det finns särskilda skäl (33 §). Ett sådant skäl kan vara att sökanden har fått ny könstillhörighet. Av 34 § namnlagen framgår att som förnamn får inte godkännas namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som ska bära det eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Bestämmelsen gavs tidigare en sådan tillämpning att den ansågs hindra byte till könskonträra förnamn. Praxis har ändrats sedan (förut Regeringsrätten) godkänt att en vuxen man lade till ett förnamn som traditionellt bärs av kvinnor (RÅ 2009 ref 55 III). För enskilda som har fått en ny könstillhörighet fastställd har däremot lämplighetsbedömningen i 34 § namnlagen inte heller tidigare inneburit något hinder mot att byta ett eller flera av sina förnamn till ett eller flera förnamn som motsvarar den erhållna könstillhörigheten. Denna möjlighet till byte av förnamn följer således redan av gällande rätt. En uttrycklig bestämmelse i namnlagen av den innebörden bedöms därför inte ha en klargörande funktion och bör inte införas. I sammanhanget kan nämnas att (Ju 2009:17) har fått i uppdrag att se över namnlagen och ta ställning till behovet av ändringar i lagen. Kommittén ska bl.a. undersöka om de avvägningar som gjordes i samband med namnlagens tillkomst mellan intresset av namnstabilitet och enskildas önskemål om att fritt välja namn fortfarande kan anses bärkraftiga, eller om det finns utrymme för ett något större hänsynstagande till enskildas intresse av att själva få välja sitt namn. Uppdraget ska redovisas . Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . Utredningens förslag: Utredningen föreslog att lagändringarna skulle träda i kraft . Remissinstanserna: Enligt behöver ikraftträdandedagen bestämmas efter riksdagsbeslutet för att verket med befintliga resurser ska kunna genomföra erforderliga utvecklings- insatser i folkbokföringssystemen med anledning av utredningens för- slag. förslag: föreslog att lagändringarna skulle träda i kraft . Synpunkter på förslag: Ingen instans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Regeringen föreslår att lag- ändringarna ska träda i kraft . Ett av förslagen i propositionen innebär att lagen (1944:133) om Prop. 2011/12:142 kastrering ska upphöra att gälla vid utgången av (se avsnitt 10). Upphävandet av kastreringslagen medför bl.a. en följdändring i 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Ändringen innebär att kastrering inte längre nämns som exempel på sådan medicinsk verk- samhet som omfattas av bestämmelsen. Eftersom paragrafen enbart inne- håller en icke uttömmande uppräkning av olika slags medicinsk verk- samhet som avses är den, trots att ordet kastrering stryks, även fortsätt- ningsvis tillämplig för uppgifter om hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden när det gäller personer som kastrerats enligt kastrerings- lagen. Någon övergångsbestämmelse till den föreslagna ändringen i offentlighets- och sekretesslagen är därför inte nödvändig. Det behövs inte heller några övergångsbestämmelser till övriga lag- förslag. 13 Konsekvenser av förslagen Regeringens bedömning: Förslagen kommer endast att få marginella ekonomiska konsekvenser för landstingen. bör tillskjutas medel för att stärka kvalitet och jämlikhet i utredning och behandling av personer med transsexualism, genom ökat kunskapsstöd, information och stärkt regional samord- ning. Utredningens bedömning: Förslagen medför inte några ökade kost- nader. Remissinstanserna: anför att förslaget angående utländska medborgares möjlighet att få ändrad könstillhörighet för del berör kapaciteten att genomföra utredning och framförallt de avancerade kirurgiska ingrepp som ingår. Under utred- ningstiden kan mastektomi och larynxkirurgi komma att genomföras och efter beslut i Rättsliga rådet den resterande könskorrigerande kirurgin. är ett av de få länder där samhället bekostar dessa ingrepp. Om det uppfattas som attraktivt att komma hit för att genomgå denna process och få den kirurgiska delen genomförd med subvention skulle det kunna innebära ett ökat antal patienter. Kapaciteten att genomföra dessa ingrepp är starkt begränsad och utgör en del av den plastikkirurgiska verksam- heten i och . genomförs ett trettiotal behandlingar . Även vid ett mindre antal fall av utländska sökanden kan verksamheten således komma att belastas påtagligt. Det finns mot denna bakgrund anledning att ifrågasätta utredarens bedöm- ning av förslagets konsekvenser för landstingen. läns och läns landsting anför att i det fall för- slaget om möjlighet för personer med utländskt medborgarskap att ansöka om ändrad könstillhörighet skulle medföra en ökning av antalet sökande måste frågan om ökade kostnader för landstingen utredas ytter- ligare. Skälen för regeringens bedömning: De förändrade villkoren för Prop. 2011/12:142 beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet kommer med största sannolikhet inte att påverka antalet sökande. Till stor del innebär ändringarna endast kodifiering av praxis vid råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor. Ett av förslagen innebär att utländska medborgare som är folkbokförda i kommer att kunna få sin könstillhörighet ändrad här. Det kan komma att innebära en liten ökning av antalet sökande, men regeringen bedömer att förslaget i denna del inte kommer att föranleda mätbara ökade kostnader, bl.a. mot bakgrund av att flera andra länder redan tillåter att utländska medborgare kan få ändrad könstillhörighet. I sammanhanget bör beaktas att utredning och övrig vård som kan beteck- nas som vård av personer med transsexualism (TS-vård) får betraktas som planerad hälso- och sjukvård. För att där patienten vistas ska vara skyldig att erbjuda sådan vård krävs enligt hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763) i princip att patienten är bosatt här. är det således möjligt för en utländsk medborgare som är bosatt i att få tillgång till TS-vård, med undantag för sådana könskorrigerande operationer som kräver tillstånd enligt könstillhörig- hetslagen. Det kan således antas att förslaget i denna del inte kommer att medföra mer än en marginell ökning av antalet patienter inom TS- vården. Regeringen kommer dock att följa utvecklingen noga. Regeringen har i avsnitt 11.1 gjort bedömningen att bör ges i uppdrag att stärka det nationella kunskapsstödet på området vad avser utredning och behandling. Information till patienter och vård- personal om vård och behandling bör förbättras. Möjligheterna att öka regional samordning, t.ex. genom regionala utrednings- och behandlings- team bör övervägas. Regeringen bedömer att för detta ändamål bör tillföras 2012 och ytterligare under förutsättning att anslår medel för ändamålet. 14.1Förslaget till lag om upphävande av vissa författningar om kastrering Lagen innebär att lagen (1944:133) om kastrering och kungörelsen (1944:285) med tillämpningsföreskrifter till sistnämnda lag upphör att gälla vid utgången av 2012. Kastrering kan fortfarande ske med tillstånd i sam- band med ändring av könstillhörighet enligt bestämmelserna i lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall. Vidare kan även fortsättningsvis kastrering ske med stöd av hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763) efter behandlande läkares bedömning. Lagen behandlas närmare i avsnitt 10. 14.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall. I första stycket, som utformats utifrån Lagrådets synpunkter, införs en punktuppställning samt görs vissa språkliga justeringar. Vidare görs i sak följande ändringar. I punkt 1 görs en ändring med innebörd att det fort- sättningsvis krävs att personen i fråga upplever att han eller hon tillhör det andra könet. Bestämmelsen omfattar därmed även personer som först i vuxen ålder kommer till insikt om sin trans- sexualitet. Upplevelsen av att tillhöra det andra könet får inte anses övergående eller hastigt påkommen utan måste bedömas som varaktig och djupgående. Genom ändringar i första stycket punkt 2 krävs det i fortsättningen att sökanden uppträder i enlighet med den upplevda köns- identiteten. Även fortsättningsvis bör det krävas att sökanden kan anses fast etablerad i könsidentiteten (jfr prop. 1972:6 s. 57). Hur sökanden ska ha uppträtt i enlighet med den upplevda könsidentiteten för att en ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet ska kunna bifallas får överlämnas åt den medicinska professionen och praxis att avgöra (se även kommentaren till den nya 9 §). Termen könsidentitet ersätter uttrycket könsroll, vilket dock inte innebär någon ändring i sak. För det tredje krävs för fastställelse av ändrad könstillhörighet att sökanden måste antas komma att leva i den andra könsidentiteten även . Detta villkor ändras endast språkligt i förhållande till vad som gäller (första stycket punkt 3). Första stycket punkterna 4 och 5 motsvarar i sak nuvarande andra stycket. Andra stycket motsvarar nuvarande första stycket andra meningen. Någon ändring i sak är inte avsedd. I det nya tredje stycket erinras om att det finns särskilda bestämmelser om sterilisering i steriliseringslagen (1975:580). Bestämmelsen mot- svarar delvis nuvarande 4 § sjätte stycket. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 8.1, där även Lagrådets synpunkter i denna del redovisas. I första stycket införs en punktuppställning samt görs vissa språkliga ändringar. I sak görs den ändringen att kravet att det ska föreligga en missbildning av könsorganen som kan ge anledning till tvekan om sökandens kön ersätts av att sökanden i stället ska ha en medfödd avvikelse i könsutvecklingen (punkt 1). Uttrycket motsvaras av den engelska beteckningen DSD, Disorders of Sex Development, och om- fattar ett stort antal diagnoser innebärande avvikelser i könsutvecklingen som kan hänföras till kromosomer, könskörtlar eller anatomi. I punkt 2 görs en ändring i förhållande till vad som gäller med innebörd att det inte längre ska göras någon bedömning av om en rättelse av missbildningen är påkallad. Även här görs vidare den språk- liga ändringen att termen könsroll ersätts av könsidentitet. Kravet att en ändrad könstillhörighet ska vara förenlig med utvecklingen av könsidentiteten och mest förenlig med sökandens kroppsliga tillstånd innebär ingen saklig ändring jämfört med nu gällande bestämmelse. Liksom ska man, när det gäller små barn som inte har utvecklat någon könsidentitet och beträffande personer med vacklande kön- sidentitet, kunna låta könsorganens utseende fälla utslaget. I andra fall får de psykiska faktorerna tillmätas större betydelse och det ska inte kunna komma i fråga att fastställa en könstillhörighet som strider mot en klart etablerad könsidentitet (jfr prop. 1972:6 s. 58). I andra stycket görs vissa språkliga ändringar. Det nya tredje stycket motsvaras delvis av nuvarande andra stycket sista meningen. Vidare görs ett tillägg i syfte att stärka barnens rätt. I fall där en ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet avser en underårig gäller att barnet måste samtycka till ansökan, om han eller hon har fyllt . Tillägget innebär att det vid prövningen av ansökan även ska tas hänsyn till viljan hos ett barn som är , med beaktande av hans eller hennes ålder och mognad. Mer avseende ska fästas vid de större barnens inställning än vid de mindre barnens. Riktigt små barn kan naturligtvis inte ha någon inställning till ansökan över huvud taget. Ärendenas karaktär innebär att barnets vilja är en mycket viktig omständighet att beakta vid prövningen. I de fall där barnet är och hans eller hennes samtycke således inte är en absolut för- utsättning för bifall till ansökan kan dock andra omständigheter väga tyngre än barnets inställning. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 8.2. I första stycket görs, förutom vissa språkliga justeringar, den ändringen i förhållande till bestämmelsens nuvarande lydelse att kravet på att sökanden ska vara svensk medborgare tas bort. I stället föreskrivs att en ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet får bifallas endast om sökanden är folkbokförd i . Ändringen innebär dels att även utländska medborgare är behöriga att ansöka om fastställelse, dels att det även av en svensk medborgare krävs att han eller hon är folkbokförd här i landet för att ett beslut om fastställelse ska kunna meddelas. Av 1 och 2 §§ följer att beslutet syftar till att ändra den könstillhörighet som framgår av folkbokföringen. Vidare ska det inte längre krävas att sökanden är ogift. I stället införs i ett nytt andra stycke en bestämmelse om att en ansökan om fastställelse inte får bifallas om sökanden är registrerad partner. Bestämmelsen gäller även personer som lever i partnerskap som registrerats enligt utländsk rätt. För ett samkönat par som registrerat sitt partnerskap enligt lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap innebär bestämmelsen att de före en ändring av könstillhörigheten måste antingen upplösa det registrerade partnerskapet, ingå äktenskap genom vigsel eller göra anmälan till om att partnerskapet ska gälla som ett äktenskap (se 2 och 3 §§ lagen [2009:260] om upphävande av lagen om registrerat part- nerskap). Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 8.3 och 8.4. Bestämmelsen, som är ny, innebär att en dom eller ett beslut av en domstol eller myndighet i ett annat land om att en persons könstill- hörighet har ändrats under vissa förutsättningar ska anses som giltigt i utan vidare prövning. Det gäller utländska domstolars eller myndigheters beslut avseende de egna medborgarna, oavsett om beslutet meddelades innan personen flyttade till eller om det skedde under en tillfällig vistelse i medborgarlandet som personen var bosatt i . För både svenska och utländska medborgare gäller att ett beslut om ändrad könstillhörighet i ett land där han eller hon var bosatt när beslutet meddelades ska erkännas i . De domar och beslut som avses är både avgöranden i ärenden om ändrad köns- tillhörighet och s.k. de-facto-beslut avseende en persons könstillhörighet, t.ex. genom utfärdande av pass för personen i den nya könstillhörigheten. Domen eller beslutet ska ha vunnit laga kraft för att anses gälla här. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 8.5. Genom en ändring i första stycket förtydligas att bestämmelsen avser fall där någon vill genomgå könskorrigerande ingrepp i könsorganen i sam- band med ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet. Liksom behövs det inte något tillstånd till ingreppet från när könstillhörigheten redan har ändrats. Stycket ändras även språkligt, bl.a. genom att uttrycket det motsatta könets ersätts av det andra könets. Andra stycket motsvaras delvis av nuvarande tredje stycket. Ett tillägg görs med innebörd att även bestämmelsen i 2 § tredje stycket om att beakta barns vilja ska gälla i tillämpliga delar. Paragrafen, som är ny, motsvarar de bestämmelser om tillstånd till avlägsnande av könskörtlar (kastrering) som finns i 4 § andra och fjärde styckena. Vissa förtydliganden görs av vad som gäller . Bland annat tydliggörs i andra stycket att tillstånd till kastrering får lämnas när ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet har bifallits. Vidare klargörs att det endast är den som fastställelsebeslutet avser som kan ansöka om sådant tillstånd. Paragrafen ändras endast språkligt. Nuvarande lydelse av straffbestämmelsen i förevarande paragraf omfattar utförande av könskorrigerande ingrepp i könsorganen och kastrering med anledning av ändrad könstillhörighet i strid med denna lag. Bestäm- melsen i nuvarande 4 § femte stycket om att nämnda ingrepp ska utföras av en viss anvisad läkare eller på sjukhus av en där anställd läkare upp- hävs. Till följd härav ändras förevarande paragraf på så sätt att det för- tydligas att det endast är utförande av könskorrigerande ingrepp i köns- organen och kastreringar utan att patienten har fått erforderligt tillstånd från som är straffbelagt enligt denna lag. Till ansvar ska även fortsättningsvis inte dömas om gärningen är belagd med straff i Straffbestämmelser finns även i 10 kap. patientsäkerhets- Prop. 2011/12:142 lagen (2010:659). I paragrafen görs även vissa språkliga ändringar. Paragrafen, som är ny, innehåller ett normgivningsbemyndigande. Rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges rätt att med- dela föreskrifter om de krav för fastställelse av ändrad könstillhörighet som avses i 1 § första stycket punkterna 13 och 2 § första stycket punkt 1.