prop · GZ03123 · 2012-03-22 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:123 Ny ordning för nationella vaccinationsprogram Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att en ny reglering av nationella vaccinations- program förs in i smittskyddslagen (2004:168). Kommuner och landsting blir skyldiga att erbjuda människor vaccinationer mot smittsamma sjuk- domar i syfte att förhindra spridning av dessa sjukdomar i befolkningen. Programmen utgörs dels av allmänna vaccinationsprogram, dels av sär- skilda vaccinationsprogram för personer som ingår i riskgrupper. För att en smittsam sjukdom ska kunna omfattas av nationella vaccinations- program, måste det finnas vaccin mot sjukdomen som kan ges utan före- gående diagnos och som ger mer än kortvarig immunitet mot sjukdomen i hela eller delar av befolkningen. En smittsam sjukdom ska omfattas av ett nationellt vaccinationsprogram om vaccination mot sjukdomen kan förväntas effektivt motverka sjuklighet i samhället, vara samhälls- ekonomiskt kostnadseffektiv samt hållbar från etiska och humanitära utgångspunkter. Regeringen ska fatta beslut om vilka sjukdomar som ska omfattas av nationella vaccinationsprogram. Programmen ska genomföras av lands- ting och kommuner, vilka också ska svara för kostnaden. De vaccina- tioner som ingår ska erbjudas den enskilde kostnadsfritt. Vidare föreslås att det införs en ny lag om register för nationella vacci- nationsprogram. I registret ska vårdgivarna registrera alla vaccinationer som ges inom ramen för programmen. ska vara personuppgiftsansvarigt för behandlingen av personuppgifter i registret. Personuppgifter ska få behandlas för statistik, utvärdering, kvalitets- säkring, uppföljning, forskning och epidemiologiska undersökningar. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168).......................................................................... 2.2Förslag till lag om register över nationella 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (2002:160) om Ärendet och dess beredning............................................................ Nuvarande rättslig reglering ........................................................... 4.2Annan lagstiftning inom hälso- och sjukvårdens Annan lagstiftning av betydelse för vaccinationer ........... 5 Vaccinationsverksamheten i och i andra länder................. 5.1Innehållet i och utformningen av nuvarande nationella Myndigheter med uppgifter inom vaccinområdet ............ Vaccinationsprogram i andra länder ................................ Omvärldsförändringar av betydelse för vaccinationsverksamheten25 Utveckling av nya vacciner.............................................. Ny ordning för nationella vaccinationsprogram ............................. 7.1Behov av tydligare reglering av nationella 7.2Förutsättningar för de nationella vaccinations- 7.3Huvudmannaskap för och finansiering av nationella 7.4Beslut om införande av sjukdomar i nationella Förhållandet mellan nationella vaccinationsprogram och Information om vacciner och vaccinationsprogram........................ Uppföljning av vaccinationsverksamhet......................................... Förslag till lag om register över nationella 13.1Förslaget till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168) ...................................................................... 13.2Förslaget till lag om register över de nationella 13.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:160) om Sammanfattning av betänkandet Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (SOU 2010:39) .............. Författningsförslag i betänkandet Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (SOU 2010:39) ............ Förteckning över remissinstanser som har beretts tillfälle att avge yttrande över betänkandet Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (SOU 2010:39)...... Författningsförslag i promemorian om avgiftsfria Förteckning över remissinstanser som har beretts tillfälle att avge yttrande över promemorian om avgiftsfria hälsokontroller S2011/6562/FS ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168), 2.lag om register över nationella vaccinationsprogram, 3.lag om ändring i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168) Härigenom föreskrivs i fråga om smittskyddslagen (2004:168) dels att 7 kap. 4 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas nio nya paragrafer, 2 kap. 3 a3 f §§, 7 kap. 2 a och 3 a §§ och 9 kap. 7 § samt närmast före 2 kap. 3 a § en ny rubrik av följande lydelse. Landstingen ska erbjuda vacci- nationer mot smittsamma sjuk- domar i syfte att förhindra sprid- ning av dessa sjukdomar i befolk- ningen. Detsamma gäller kommuner och andra huvudmän inom skolväsen- det med ansvar för elevhälsa en- ligt 2 kap. 25 § skollagen (2010:800), med undantag för huvudmän för elevhälsa i förskoleklass. Skyldigheten enligt 3 a § gäller för sådana nationella vaccina- tionsprogram som avses i 3 c 3 e §§. Nationella vaccinationsprogram delas in i 1.allmänna vaccinationspro- gram, och 2.särskilda vaccinationspro- gram för personer som ingår i riskgrupper. En förutsättning för att en smitt- sam sjukdom ska kunna omfattas av ett nationellt vaccinations- program är att det finns ett vaccin mot sjukdomen som kan 1.ges utan föregående diagnos av sjukdomen, och 2.ge mer än kortvarig immuni- tet mot sjukdomen i hela eller delar av befolkningen. En smittsam sjukdom ska om- fattas av ett nationellt vaccina- tionsprogram, om vaccination med det vaccin mot sjukdomen som avses i 3 d § kan förväntas 1.effektivt förhindra spridning av smittsamma sjukdomar i befolk- ningen, 2.vara samhällsekonomiskt kostnadseffektivt, och 3.vara hållbart från etiska och humanitära utgångspunkter. Den som omfattas av 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska av erbjudas vacci- nationer mot smittsamma sjuk- domar som ingår i nationella vaccinationsprogram. Den som omfattas av elevhälsa enligt 2 kap. 25 § skollagen (2010:800), med undantag för elever i förskoleklass, ska i stället erbjudas vaccinationer mot smittsamma sjukdomar som ingår i allmänna vaccinationsprogram av huvudmannen för elevens utbildning. Vaccinationer som ingår i natio- nella vaccinationsprogram är kostnadsfria för patienten. Hälsokontroll som beslutas med stöd av 3 kap. 8 § första eller Prop. 2011/12:123 andra stycket är kostnadsfri för den som genomgår kontrollen. svarar för kostnader för läkemedel som avses i 1 § och för åtgärder som avses i 2 §. svarar för kostnader för läkemedel som avses i 1 §, för åtgärder som avses i 2 § och för de vaccinationer som ingår i natio- nella vaccinationsprogram enligt 2 kap. 3 f § första stycket. Kommunen eller annan huvud- man inom skolväsendet svarar för kostnader för de vaccinationer som ingår i nationella vaccina- tionsprogram enligt 2 kap. 3 f § andra stycket enligt bestämmelser i skollagen (2010:800) om kost- nader för elevhälsa. Regeringen får meddela före- skrifter om vilka smittsamma sjuk- domar som ska ingå i sådana nationella vaccinationsprogram som avses i 3 c3 e §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.till vilka åldersgrupper vacci- nationer ska erbjudas, 2.antalet doser som ska ges av varje vaccin, 3.med vilka intervall vaccinet ska ges, och 4.de ytterligare villkor som ska gälla för nationella vaccinations- program. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om register över nationella vaccinationsprogram Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i Smitt- skyddsinstitutets verksamhet när det gäller nationella vaccinationspro- gram (vaccinationsregistret). Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukture- rad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. 2 § Uttrycket nationella vaccinationsprogram har i denna lag samma betydelse som i smittskyddslagen (2004:168). 3 § Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av person- uppgifter i verksamhet när det gäller nationella vaccinationsprogram, om inte annat följer av denna lag eller av före- skrifter som har meddelats i anslutning till lagen. 4 § Behandling av personuppgifter som är tillåten enligt denna lag får utföras även om den enskilde motsätter sig behandlingen. 5 § är personuppgiftsansvarigt för den behandling av personuppgifter som institutet utför enligt denna lag. 6 § Personuppgifter får behandlas för 1.framställning av statistik, 2.uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av nationella vaccina- tionsprogram, samt 3.forskning och epidemiologiska undersökningar. Personuppgifter som behandlas för de ändamål som anges i första stycket får också behandlas för att fullgöra uppgiftsutlämnande som sker i överensstämmelse med lag eller förordning. I övrigt gäller 9 § första stycket d och andra stycket personuppgiftslagen (1998:204). Personuppgifter som får behandlas 7 § För de ändamål som anges i 6 § får endast följande uppgifter behand- las: 1.datum för vaccinationen, 2.den vaccinerades personnummer eller samordningsnummer, 3.vilket vaccin som har använts, 5.den vårdgivare som har ansvarat för vaccinationen, och 6. den vaccinerades folkbokföringsort. 8 § Den vårdgivare som har ansvarat för vaccinationen ska lämna de upp- gifter som avses i 7 § 15 till vaccinationsregistret. 9 § ska bestämma villkor för tilldelning av be- hörighet för åtkomst till uppgifter i registret. Behörigheten ska begränsas till vad som behövs för att den som tilldelats behörigheten ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om tilldelning av behörighet för åtkomst till uppgifter i re- gistret. Utlämnande på medium för automatiserad databehandling 10 § Personuppgifter i vaccinationsregistret får lämnas ut på medium för automatiserad databehandling endast om uppgifterna ska användas för något av de ändamål som anges i 6 §. 11 § I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns bestämmelser om begränsningar i rätten att lämna ut personuppgifter. 12 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen. 13 § ska se till att den enskilde får information om personuppgiftsbehandlingen. Informationen ska innehålla upplysningar om 1.vem som är personuppgiftsansvarig, 2.ändamålen med behandlingen, 3.den uppgiftsskyldighet som kan följa av lag eller förordning, 4.de tystnadsplikts- och säkerhetsbestämmelser som gäller för upp- gifterna och behandlingen, 5.rätten att ta del av uppgifterna enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204), 6.rätten enligt 12 § till rättelse av oriktiga eller missvisande uppgifter, 7.rätten enligt 12 § till skadestånd vid behandling av personuppgifter i strid med denna lag, 8. vad som gäller i fråga om sökbegrepp, 9.vad som gäller i fråga om bevarande, samt 10.att registreringen inte är frivillig. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2002:160) om Härigenom föreskrivs att det i lagen (2002:160) om läkemedelsför- måner m.m. ska införas en ny paragraf, 16 a §, av följande lydelse. en smittsam sjukdom (vaccin) får inte ingå i läkemedelsförmånerna, om sjukdomen omfattas av ett (2004:168) och vaccinet är avsett Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande gav dåvarande äldre- och folk- hälsominister en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av de nationella vaccinationsprogrammen, hanteringen av vacci- ner inom ramen för läkemedelsförmånssystemet och förhållandet mellan dessa system. Utredningen antog namnet . Utredningen lade fram betänkandet Ny ordning för nationella vaccinationsprogram (SOU 2010:39). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Författningsförslagen finns i bilaga 2. Be- tänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgäng- lig i (S2010/4398/FS). trädde en ny bestämmelse i smittskyddslagen (2004:168) i kraft som ger smittskyddsläkare möjlighet att, under vissa villkor, besluta om hälsokontroll på platsen för inresa (3 kap. 8 §). Vid Europeiska kommissionens genomgång av det svenska genomförandet av direktiv /38/EG om unionsmedborgares och deras familje- medlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlems- staternas territorier, har kommissionen framhållit att enligt artikel 29.3 i direktivet får medlemsstater kräva att unionsmedborgare ska genomgå en hälsoundersökning. Undersökningarna måste dock vara kostnadsfria. Kommissionen har i en formell underrättelse bett bekräfta att en bestämmelse om avgiftsfrihet kommer att införas för hälsokontrollerna. Inom har därför promemorian Avgiftsfria hälso- kontroller utarbetats. Promemorians lagförslag återfinns som bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 5. Remissvaren finns tillgängliga i Social- departementet (S2011/6562/FS). , , och Tand- vård- och läkemedelsförmånsverket har underhand beretts möjlighet att lämna synpunkter på ett utkast till lagrådsremiss. Lagförslagen i utkastet överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag i lagråds- remissen. Synpunkterna finns tillgängliga i lagstiftningsärendet. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men har också föreslagit vissa ändringar. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag och synpunkter. Regeringens överväganden beträffande Lagrådets yttrande återfinns i avsnitt 7.2, 7.3 och i författnings- kommentaren. Med vacciner avses i det följande humanläkemedel som förebygger in- fektionssjukdom genom att inducera en kroppsegen produktion av anti- kroppar eller andra skyddsmekanismer, s.k. aktiv immunisering. En närmare definition av sådana vacciner finns i den europeiska farma- kopén, som utarbetats enligt konvention om en europeisk farmakopé . Ett flertal olika regelverk berör, direkt eller indirekt och på olika sätt, vacciner och vaccinationer. Vacciner är läkemedel. Därmed gäller reg- lerna i läkemedelslagen (1992:859). Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) innehåller allmänna bestämmelser för hälso- och sjukvård och om landstingens och kommunernas ansvar för denna. Vaccinationer ska utföras av behörig vårdpersonal. I patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser om behörighet och allmänna skyldigheter för sådan personal inom t.ex. barnhälsovården och elevhälsan. De allmänna vaccinationsprogrammen, varmed här i första hand förstås programmet för barnvaccination, vilar på bestämmelser i smittskydds- lagen (2004:168) och hälso- och sjukvårdslagen. Uttrycket vaccinations- program förekommer inte i författningstext. Uttrycket används för att beteckna vaccinationer som föreskrivs eller rekommenderas av ansvariga myndigheter. Med ett sådant program borde emellertid i första hand avses en organiserad vaccinationsverksamhet avseende definierade mål- grupper och specifika vacciner, som vårdgivarna är skyldiga att erbjuda kostnadsfritt. Uttryckliga regleringar och råd om specifika vaccinationer finns i form av myndighetsföreskrifter och rekommenda- tioner. Grundläggande regler om smittskydd finns i smittskyddslagen (2004:168). Lagen innehåller bestämmelser om åtgärder och förhåll- ningsregler då en smittsam sjukdom misstänks eller konstaterats samt regler om hur spridning av sådana sjukdomar ska motverkas. Med smittsam sjukdom avses enligt 1 kap. 3 § alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som innebär ett inte ringa hot mot människors hälsa. Särskilda regler finns för s.k. allmänfarliga respektive samhällsfarliga sjukdomar. Med allmänfarlig sjukdom avses smittsamma sjukdomar som kan vara livshotande, innebär långvarig sjukdom eller svårt lidande eller medför andra allvarliga konsekvenser och där åtgärder riktade mot den smittade kan förebygga spridning. samhällsfarlig sjukdom avses allmänfarliga sjukdomar, som kan få en spridning i samhället, som leder till allvarliga störningar i viktiga sam- hällsfunktioner eller överhängande risk för sådana störningar och som kräver extraordinära smittskyddsåtgärder. De allmänfarliga och sam- hällsfarliga sjukdomarna anges i bilagor till smittskyddslagen. har enligt 1 kap. 7 § ansvaret för nationell samordning följa och analysera det epidemiologiska läget i landet och internationellt samt föreslå åtgärder för att det nationella smittskyddet ska fungera effektivt. Varje landsting svarar inom sitt område för att nödvändiga smittskyddsåtgärder vidtas. I varje landsting ska det finnas en smitt- skyddsläkare, som utses av den nämnd, som enligt 10 § hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763) ska utöva ledning över hälso- och sjukvården i område. Smittskyddsläkaren har enligt 6 kap. 1 § ett samlat ansvar för smittskyddsarbetet inom det område där han eller hon verkar. Smittskyddslagen innehåller en rad bestämmelser om mer eller mindre långtgående åtgärder för att förebygga smittspridning. Reglerna om an- mälningsplikt innebär att en läkare är skyldig att anmäla misstänkta eller konstaterade fall av allmänfarliga eller andra anmälningspliktiga sjuk- domar till smittskyddsläkaren och . Regeringen får utfärda föreskrifter om vilka sjukdomar, utöver de allmänfarliga, som ska vara anmälningspliktiga. Reglerna om smittspårning innebär att behand- lande läkare, eller sjukvårdspersonal med särskild kompetens för upp- giften, vid fall av allmänfarlig sjukdom ska försöka få upplysningar från den smittade om tänkbara smittvägar och om andra personer som kan vara smittade (3 kap. 4 §). Den enskilde är skyldig att medverka till smittspårning. Den behandlande läkaren får vid allmänfarlig sjukdom föreskriva om särskilda förhållningsregler när det gäller t.ex. inskränk- ningar i arbete eller skolgång, särskilda hygienrutiner, förbud mot att donera blod eller organ eller skyldighet att hålla regelbunden läkarkon- takt. Under särskilda förutsättningar kan förvaltningsrätten på ansökan av smittskyddsläkaren bestämma att den som bär på en allmänfarlig sjuk- dom ska isoleras (5 kap. 2 §). Några uttryckliga regler om vaccinationer i syfte att förebygga smitt- samma sjukdomar finns inte vare sig i smittskyddslagen eller i någon annan svensk lagstiftning. Däremot finns i smittskyddslagen vissa all- mänt hållna bestämmelser om förebyggande av smittspridning. Dessa bestämmelser riktar sig dels till enskilda individer, dels till landstingen inklusive smittskyddsläkarna. Enligt 2 kap. 2 § är varje enskild individ skyldig att genom uppmärksamhet och rimliga försiktighetsåtgärder med- verka till att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar. Den som vet att han eller hon har en smittsam sjukdom, eller som misstänker att så är fallet, ska vidta de åtgärder som krävs för att skydda andra mot smitta. Om det är fråga om en allmänfarlig sjukdom ska den smittade lämna information om smittan till de människor i omgivningen som han eller hon kan riskera att smitta. Landstingen och smittskyddsläkarna ska enligt 1 kap. 3 § se till att allmänheten har den information som krävs för att var och en ska kunna skydda sig mot smitta som kan hota liv eller hälsa. utövar enligt 9 kap. 1 § tillsyn över smittskyddet och efterlevnaden av smittskyddslagen. Enligt 4 § i samma kapitel får rege- ringen, eller efter regeringens bemyndigande , meddela de ytterligare föreskrifter som krävs för ett ändamålsenligt smittskydd samt till skydd för enskilda. föreskrifter och rekommendationer om vaccination har, med stöd av 9 kap. 4 § smittskyddslagen (2004:168) och 12 § smittskyddsförordningen (2004:255), meddelat föreskrifter om För barn födda eller senare gäller föreskrifter (SOSFS 2006:22) om vaccination av barn. skrifter om schemalagda vaccinationer av barn mellan 3 månaders och Dessutom har rekommendationer utfärdats om vaccination mot bl.a. influensa, pneumokockinfektion, stelkramp och difteri för per- soner i vissa riskgrupper. I avsnitt 5.1 är innehållet i de nationella vacci- nationsprogrammen närmare beskrivet. 4.2 Annan lagstiftning inom hälso- och sjukvårdens område Grundläggande bestämmelser om hälso- och sjukvård finns i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Med hälso- och sjukvård avses enligt 1 § dels åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador, dels sjuktransporter. Däremot omfattas inte tandvård. Enligt ett uttryck- ligt stadgande i 2 c § ska hälso- och sjukvården arbeta för att förebygga ohälsa. Vaccinationer mot infektionssjukdomar är ett exempel på före- byggande hälsovård. S.k. terapeutiska vaccinationer för behandling kan däremot betecknas som sjukvård. Den som vänder sig till hälso- och sjukvården ska när det är lämpligt ges upplysningar om metoder för att förebygga sjukdom eller skada. Ansvaret för hälso- och sjukvården faller i första hand på landstingen (3 §). På några särskilt definierade områden ska däremot kommunerna ansvara för hälso- och sjukvård. Vacciner är läkemedel. Med läkemedel menas enligt 1 § 1 läkemedels- lagen (1992:859) en substans eller en kombination av substanser, som tillhandahålls med uppgift om att den har egenskaper för att förebygga eller behandla sjukdom hos människor eller djur. Med läkemedel avses också substanser eller kombinationer, vars syfte är att i människa eller djur återställa, korrigera eller modifiera fysiologiska funktioner genom farmakologisk, immunologisk eller metabolisk verkan eller att ställa diagnos (1 § 2). Läkemedelslagen gäller således både läkemedel avsedda för människor (humanläkemedel) och läkemedel avsedda för djur (veterinärmedicinska läkemedel). Med generiska läkemedel avses, i allt väsentligt, ett läkemedel som har samma kvalitativa och kvantitativa egenskaper i fråga om aktiv substans och läkemedelsform som ett referensläkemedel, dvs. originalläkemedlet (1 § femte stycket). Ett läkemedel får säljas på marknaden först sedan det godkänts för för- säljning (5 §). Processen för godkännande av läkemedel för försäljning är harmoniserad inom EU. Det innebär att samma regler gäller i alla I det europeiska systemet kan läkemedel godkännas via fyra olika förfaranden, nämligen centralt, ömsesidigt, decentraliserat och Prop. 2011/12:123 nationellt förfarande. De vetenskapliga kraven på läkemedlen är det- samma och samma riktlinjer om dokumentation av läkemedlets egen- skaper gäller oavsett vilket förfarande som tillämpas. Skillnaderna består i huvudsak i vilka nationella eller internationella myndigheter som prövar ansökan och i vilka länder godkännandet blir giltigt. Enligt 4 § läkemedelslagen ska ett läkemedel vara av god kvalitet och ändamålsenligt för att kunna godkännas. Ett läkemedel är ändamålsenligt om det är verksamt för sitt ändamål och vid normal användning inte har skadeverkningar som står i missförhållande till den avsedda effekten. Även företeelser som läkemedelsmissbruk och annan felaktig använd- ning kan påverka bedömningen av läkemedlets ändamålsenlighet. godkännandet följer vissa lagstadgade skyldigheter för det ansökande Enligt 9 a § ska företaget registrera, lagra, utvärdera och till rapportera information om biverkningar av läke- Lagen om handel med läkemedel Apoteksmarknaden har omreglerats och öppnats för konkurrens. De nya reglerna finns i lagen (2009:366) om handel med läkemedel, i förordningen (2009:659) om handel med läkemedel och i föreskrifter Lagen om läkemedelsförmåner m.m. I subventionerar det allmänna läkemedel och vissa andra pro-