prop · H00331 · 2012-12-12 00:00:00 — Detta innebär att den nordiska konventionen kan innehålla kompletterande bestämmelser som ger en mer enhetlig tillämpning inom . Som exempel kan nämnas att de nordiska länderna har kommit överens om att avstå från återbetalningskrav av arbetslöshetsersättningar och sjukvårdskostnader. De ansvariga myndigheterna i har via den nordiska konventionen också ett upparbetat samarbete kring tillämpningen av konventionen och , vilket underlättar vid den praktiska handläggningen av ärenden för personer som rör sig inom . Arbetet med att undanröja olika former av gränshinder inom är en prioriterad fråga för regeringen inom ramen för det nordiska samarbetet, vilket också har varit en utgångspunkt vid översynen av den nordiska konventionen om social trygghet. Regeringen har i olika sammanhang uppmärksammat problematiken kring gränshinder på den sociala trygghetens område. Till exempel presenterade den parlamentariska socialförsäkringsutredningen (S 2010:04) ett delbetänkande om gränshinder (I gränslandet, SOU 2011:74). I bedrivs ett kontinuerligt arbete med att kartlägga, undanröja och minimera gränshinder inom . Den nya nordiska konventionen (konventionen) överensstämmer i många delar med konvention. De ändringar som gjorts är framför allt nödvändiga anpassningar till förordning (EG) nr 883/2004 och dess Ändringar har även gjorts för att förtydliga EU- bestämmelserna inom och för att hantera problem som kan upp- stå för personer som rör sig mellan de nordiska länderna. Konventionen innehåller kompletterande bestämmelser i förhållande till förordningen och de finansiella mellanhavandena mellan länderna i fråga om sjukvård och vissa arbetslöshetsförmåner. Konventionen är tekniskt utformad enligt sedvanlig internationell praxis för konventioner om social trygghet. Konventionen inleds med ett antal som-satser (preambeln) där länderna förklarar sin avsikt med kon- I den första som-satsen erinras om att det sedan avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet () trädde i kraft är som tillämpas när anställda och egenföretagare och deras familjemed- lemmar flyttar inom . Utrymmet för särskilda nordiska regler är I den andra som-satsen erinras om att de nordiska länderna genom konvention förbundit sig att inom tillämpa samma sam- ordningsprinciper på de persongrupper för vilka inte är direkt tillämpliga. Dessa grupper är dels personer som inte är medborgare i ett EES-land, dels personer som inte är eller har varit arbetstagare eller egenföretagare i socialförsäkringshänseende i något sådant land (icke förvärvsaktiva). I den tredje som-satsen uttrycks de nordiska ländernas vilja att ingå en konvention om social trygghet som bygger på principerna i förordning (EG) nr 883/2004 och är i enlighet med dess grundläggande idé. I den fjärde som-satsen erinras om behovet av att anpassa den nuvarande konventionen till de nya EU-förordningarna och till utvecklingen av de nordiska ländernas lagstiftning om social trygghet. I den femte som-satsen erinras om att det finns en riksgemenskap mellan , och och att och inte är medlemmar i eller omfattas av . Genom att och har valt att ansluta sig till den nordiska konventionen blir tillämpliga även i förhållande till dessa områden inom . Avslutningsvis konstateras att konventionen kompletterar förordningarna och i vissa fall ger ytterligare rättigheter för personer som flyttar mellan de nordiska länderna i förhållande till förordningarna. Artikel 1 innehåller definitioner av vissa av de begrepp som används i konventionen. De flesta termer som används behöver inte definieras särskilt, eftersom de används i den bemärkelse som de har i förordningen. Förordningen omfattar alla försäkrade, även de som omfattas endast på grund av bosättning, och därför har konventionen inte längre någon egen definition av termen bosatt. Frågan behandlas i stället i en egen artikel (se artikel 5 nedan). Begreppet nordiskt land definieras, som konvention, som vart och ett av de fördragsslutande länderna samt de självstyrande områdena , och i den mån dessa områden har gett sitt samtycke till att konventionen ska gälla för dem. Begreppet grundpension i konventionen finns inte i förordningen. Avsikten är att de behöriga myndigheterna för den närmare preciseringen av begreppet grundpension löpande ska utbyta information om vilka förmåner som i varje enskilt nordiskt land omfattas av dessa begrepp och särskilt ange detta i bilaga till det administrativa avtalet till konventionen. Konventionens sakliga tillämpningsområde blir identiskt med det som gäller för förordningen nu och . De lagstiftningsförteckningar som ländernas regeringar lämnar avseende förordningen gäller automatiskt även för konventionen. Om förordningens sakliga tillämpningsområde förändras genom beslut av rådet och parlamentet eller genom praxis från följer konventionen automatiskt med utan något behov av att varje gång göra särskilda ändringar. Detsamma gäller exempelvis om domstolen skulle klassificera om en förmån från socialt stöd till social trygghet eller vice versa. Enligt praxis för internationella konventioner om social trygghet och i likhet med vad som gäller enligt förordningen klargörs här den personkrets som omfattas av konventionen. I artikelns första stycke slås det fast att konventionen gäller för personer som omfattas av förordningens personkrets och som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i ett nordiskt land. Vilka som omfattas av förordningens personkrets framgår av artikel 2 i förordningen. I förordningens personkrets ingår numera även icke förvärvsaktiva personer. Dessa var tidigare omfattade av förordningens bestämmelser via nordiska konvention. I andra stycket slås fast att konventionen också gäller för alla personer som, utan att förordningen gäller för dem, är eller har varit omfattade av lagstiftningen om social trygghet i ett nordiskt land eller som kan härleda rättigheter från personer som är eller har varit försäkrade i ett sådant land. I detta stycke avses enbart personer som inte är medborgare i ett EES-land och deras familjemedlemmar. Eftersom och inte tillämpar förordning (EU) nr 1231/10 är tredjelandsmedborgare inte omfattade av . Förordningen blir då tillämplig på dessa genom konventionen. Denna utökade personkrets gäller även och . I tredje stycket anges de särskilda undantag som har när det gäller konventionens personkrets och som konvention återfanns i en bilaga till konventionen. När det gäller personkretsen i första och andra styckena i artikel 3 framgår därför att tillämpningen av förordningens bestämmelser om familjeförmåner och om arbetslösa personer som reser till en annan medlemsstat samt artikel 8 i konventionen om grundpension, för dansk del enbart gäller för nordiska medborgare. Denna artikel är den mest centrala i hela konventionen och motsvarar samma artikel konvention. Här slås fast att reglerna i förordningen och tillämpningsförordningen generellt ska tillämpas på alla personer som är försäkrade och bosatta i och som inte direkt omfattas av förordningen. Den personkrets som avses i artikel 4 är dock snävare än den i artikel 3 genom att det ställs ett krav på bosättning i . Grupper som artikeln i huvudsak kommer att tillämpas på är medborgare i tredjeland (med undantag för , se artikel 3.3). Till skillnad års konvention omfattas gruppen icke förvärvsaktiva numera direkt av förordningarnas bestämmelser. Artikeln är ny och ersätter motsvarande bestämmelser i artikel 1.6 och artikel 5 konvention. Förordningen omfattar som tidigare nämnts en utökad personkrets, vilket innebär att också icke förvärvsaktiva personer numera fullt ut omfattas av samordningsreglerna. Lagvalet för icke förvärvsaktiva personer innebär att de ska tillhöra det lands försäkring där de är bosatta. I förordningen definieras begreppet bosättning som stadigvarande bosättning, vilket i praktiken hänvisar till bosättning enligt nationell lagstiftning. I tillämpningsförordningen finns riktlinjer för hur en persons bosättning ska fastställas om två eller flera länders institutioner är oense. Det föreskrivs också i tillämpningsförordningen att man i avvaktan på slutligt beslut om bosättning ska fatta ett provisoriskt beslut. Syftet med artikeln i konventionen är att åstadkomma ett gemensamt begrepp för bosättning inom som kan tillämpas när de nationella reglerna inte leder till att ett definitivt bosättningsland kan fastställas för en person. Tillämpningsförordningens bestämmelser om provisoriska beslut om bosättning i avvaktan på ett slutligt beslut kan vara svårt, och ibland omöjligt, att rätta till i efterhand. Bestämmelsen i konventionen syftar därför även till att försöka undvika sådana provisoriska beslut eftersom det mellan de nordiska länderna finns möjlighet till andra praktiska lösningar. Artikeln innebär således att då det uppstår konflikt om lagvalet mellan institutioner i olika nordiska länder ska en person anses vara bosatt i det land där personen är folkbokförd. I den nordiska överenskommelsen om folkbokföring som , , , och har träffat,3 garanteras att en person i de nordiska länderna alltid är folkbokförd i endast ett land. Artikeln motsvarar samma artikel konvention. I artikeln föreskrivs att arbete på ett lands kontinentalsockel ska räknas som arbete i landet i fråga. Regeln gäller dels personer som omfattas av förordningen, dels sådana som endast omfattas av konventionen. Regeln om kontinentalsockeln är nödvändig genom att inte omfattar kontinentalsockeln. Artikeln motsvarar innehållsmässigt artikel 7 konvention. Regeln om ersättning för kostnader för hemtransport eller hemresa efter ett akut sjukdomsfall är ett exempel på en bestämmelse som kompletterar den bestämmelse som finns i förordningen om rätt till sjukvård under vistelse i annan medlemsstat än där en person är försäkrad. Artikeln gäller både för personer som direkt omfattas av förordningen och för dem som indirekt omfattas av förordningen genom artikel 4 i konventionen. Artikeln motsvarar innehållsmässigt artikel 9 konvention. Genom denna bestämmelse tillförsäkras en person rätt att få sin intjä- nade grundpension inom hela EES-området. Den tillämpas på personer som inte redan har rätt till export av grundpension enligt förordningen. Artikeln är nödvändig eftersom konventionen i artikel 4 inte utsträcker 3 Lag 2005:268. tillämpningen av förordningens bestämmelser om export av förmåner till Prop. 2012/13:31 någon som inte är bosatt i . Artikeln motsvarar innehållsmässigt artikel 10 konvention, med anpassningar till förordningen. Bestämmelsen har även funnits i tidigare nordiska konventioner. Enligt artikel 54.2 b) i) i förordningen kan länder som beräknar pensioner vanligen invalid- eller efterlevandepensioner på grundval av antagna framtida försäkringstider sluta överenskommelser med andra länder för att undvika att sådana framtida tider beräknas i flera En sådan överenskommelse får då ställning av tillåten nationell Bestämmelsen i konventionen har denna karaktär och gäller för både grund- och arbetspensioner. Artikeln motsvarar innehållsmässigt artikel 12 konvention, men har anpassats till förordningen. Genom denna bestämmelse får anställda och egenföretagare, som tidi- gare arbetat eller bedrivit verksamhet i ett nordiskt land, och som inom återvänder dit, rätt att få dagpenningförmåner vid arbetslöshet utan att på nytt ha uppfyllt de krav för rätt till förmåner som gäller enligt Detta är den s.k. femårsregeln. Artikel 61.2 i förordningen har utökats till att, utöver försäkrings- perioder och anställningsperioder, omfatta även perioder av verksamhet Den föreslagna texten i konventionen innebär att även egenföretagare omfattas av femårsregeln. Artikeln är ny och syftar till att förtydliga förordningens bestämmelser om beräkning av tilläggsbelopp och överskjutande belopp för familje- Det framgår inte tydligt av förordningen om dessa beräkningar ska göras per barn eller per familj. För att undvika oklarheter och oförut- sedda resultat för enskilda individer till följd av att institutionerna använ- der olika beräkningssätt, har länderna enats om att dessa beräkningar ska ske per barn. Detta motsvarar det beräkningssätt som tillämpas i . Artikeln är ny och syftar till att lösa problem som identifierats i samband med sjukskrivning och återgång till arbete för personer som bor och arbetar i olika länder inom (gränsgångare) genom att förtydliga hur förordningen ska tillämpas i dessa fall. Bestämmelsen i punkt 1 innebär att en person som är försäkrad genom arbete i ett nordiskt land och är bosatt i ett annat, ska ha rätt till arbets- livsinriktad rehabilitering i bosättningslandet efter initiativ från den behöriga staten och efter samråd mellan de berörda institutionerna. Rehabiliteringsinsatserna ska ske på de villkor och enligt den lagstiftning som gäller i bosättningsstaten. Syftet med bestämmelsen är att en gräns- gångare inte ska ställas helt utanför möjligheten till rehabilitering vid bosättning utanför den behöriga staten. Kontantförmåner betalas fortsatt från den behöriga staten. Bestämmelsen i punkt 2 avser den situation som kan uppstå om insatserna enligt punkt 1, t.ex. arbetsträning, kan medföra en förändrad bedömning av försäkringstillhörigheten. Syftet med bestämmelsen är att de berörda institutionerna i varje enskilt fall ska lösa situationen till den enskildes bästa med hjälp av de möjligheter till undantag som finns enligt förordningens artikel 16. Artikeln motsvarar i huvudsak samma artikel konvention. Enligt artikeln ska de behöriga myndigheterna, eller den institution som utses av den behöriga myndigheten, ingå ett administrativt avtal med bestämmelser som är nödvändiga för en enhetlig nordisk tillämpning av konventionens och förordningens bestämmelser. Regeringen har bemyndigat att, efter samråd med och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, ingå ett administrativt avtal (dnr S2009/921/SF). Artikeln motsvarar samma artikel konvention men har förstärkts mot bakgrund av att de nya EU-förordningarna innehåller mer detaljerade regler om det administrativa samarbetet mellan de kompetenta organen. Av artikeln framgår bland annat att berörda institutioner i de nordiska länderna i gränsöverskridande situationer ska samarbeta för att förbättra administrativa rutiner, bistå varandra och i konkreta fall samarbeta för att så långt som möjligt lösa situationen till fördel för den enskilde. Lagvalsfrågor har särskilt lyfts fram. Med detta avses institutionernas samarbete vid tillämpningen av förordningarnas bestämmelser om tillämplig lagstiftning för personer som rör sig mellan de nordiska länderna och särskilt möjligheten till överenskommelser om undantag enligt artikel 16 i förordningen. Av tredje punkten framgår att de behöriga myndigheterna ska utse förbindelseorgan. Vilka förbindelseorganen är framgår av det administrativa avtalet. Artikeln motsvarar samma artikel konvention men har anpassats till nya bestämmelser i förordningen angående arbetslöshetsförsäkringen. Genom bestämmelsen avstår de nordiska länderna från återbetalning av sjukvårdskostnader, kostnader som uppstår vid olycksfall i arbetet och arbetsrelaterade sjukdomar, förmåner till arbetslösa samt kostnader för administrativ och medicinsk kontroll. Undantag från avstående görs för planerad vård i ett annat nordiskt land. Bestämmelsen konvention hänvisar bland annat till artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71 som handlar om arbetslösa personer som beger sig till en annan medlemsstat än den behöriga staten för att söka arbete med bibehållen arbetslöshetsersättning. I den nya förord- Prop. 2012/13:31 ningen har bestämmelser om direktutbetalning av arbetslöshetsförmåner till personer som reser för att söka arbete i ett annat EU-land införts. Det innebär att arbetslöshetsförmåner betalas av den behöriga institutionen och inte, som tidigare, av institutionen i det land där personen sökte arbete. Det är därför inte längre aktuellt att i konventionen ha en bestämmelse om avstående från återbetalning för personer som söker arbete i ett annat EU-land. Däremot har man i den nya förordningen infört regler om återbetalning av utbetalda arbetslöshetsförmåner avseende arbetslösa som bor i ett land och arbetar i ett annat, s.k. gränsarbetare. Enligt artikel 65 i förordningen ska en gränsarbetare som blir helt arbetslös ansöka om arbetslöshetsersättning i bosättningslandet. I och med att förordningen trädde i kraft ska det f.d. arbetslandet ersätta den behöriga institutionen på bosättningsorten med hela det förmånsbelopp som betalats av den senare institutionen . Ersättningsbeloppet får inte överstiga ersättningsbeloppet vid arbetslöshet enligt den behöriga medlemsstatens lagstiftning. Den period som det f.d. arbetslandet ska ersätta ska förlängas när den berörda personen har fullgjort anställningsperioder eller perioder som egenföretagare i den medlemsstat, vars lagstiftning personen senast omfattades av när sådana perioder skulle ge rätt till arbetslöshetsförmåner. Ett ikraftträdande av konventionen innebär att återbetalning av arbetslöshetsförmåner på denna grund inte längre blir aktuell mellan de nordiska länderna. Artiklarna 16, 17 och 19 Artiklarna är oförändrade jämfört med konvention och innehåller sedvanliga bestämmelser om ikraftträdande. Liksom konvention utses till depositarie av originaltexterna och det danska utrikesministeriet har en samordnande funktion för konventionens bestämmelser om ikraftträdande och uppsägning av konventionen. Här föreskrivs att konventionen ska ersätta konvention som upphör att gälla i och med att konventionen träder i kraft. De förmånsbelopp som betalas vid konventionens ikraftträdande ska inte minskas. De särskilda bestämmelser om omräkning av löpande pension års konventioner är inte längre nödvändiga. I punkt två har i huvudsak bestämmelsen i artikel 18.2 konvention upprepats. Den innebär att rätten till grundpension för tid då konvention var i kraft, ska kopplas till den intjänade arbetspensionen för personer som bodde i ett land och arbetade i ett annat. Dessutom gäller att om någon arbetat och tjänat in arbetspension från två länder , vilket var möjligt , ska grundpension endast beräknas från det arbetsland där personen var bosatt. Regeringens förslag: Den nordiska konventionen om social trygghet av ska godkännas och konventionen ska införlivas i svensk rätt genom en särskild lag. I inkomstskattelagen (1999:1229) ska en hänvisning göras till den Remissinstanserna: Remissinstanserna är övervägande positiva till arbetsgruppens förslag till ny nordisk konvention eller har inget att erinra Remissynpunkterna har beaktats vid utformandet av den Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 kap. 3 § regeringsformen får regeringen inte ingå en för riket bindande internationell överens- kommelse utan att har godkänt denna, om överenskommelsen förutsätter att en lag ändras eller upphävs eller att en ny lag stiftas, eller om den i övrigt gäller ett ämne som ska besluta om. gäller om överenskommelsen är av större vikt. vention om social trygghet gäller som lag här i landet (SFS 2004:114). Denna lag kommer att upphävas i samband med att konvention upphör att gälla. Konventionen träder i kraft i tredje månaden efter den månad då samtliga regeringar har meddelat att de fullgjort alla villkor för konventionens ikraftträdande. vidare bedömningen att konventionen är av sådan vikt att den bör god- Lagen bör träda i kraft den dag regeringen bestämmer för att ikraft- trädandet ska kunna sammanfalla med den tidpunkt då konventionen träder i kraft enligt artikel 16. I 62 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) görs en följdändring på så sätt att hänvisningen till nordiska konvention ersätts med en hänvisning till den nya konventionen. Konventionen innebär i första hand en anpassning till den nya förord- ningen (EG) nr 883/2004. Konventionsbestämmelserna stämmer i stort sett överens med de gamla vad gäller exportabilitet av förmåner samt avstående från återkrav av sjukvårdskostnader och bedöms inte innebära några ytterligare åtaganden jämfört med vad som gäller . På grund av att återbetalningen av arbetslöshetsersättning avtalas bort i konventionen har medel avsatts i budgetpropositionen eftersom detta medför att utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen förväntades öka. Ökningen uppskattades till 4 miljoner , 5 miljoner och Medlen kan dock inte användas förrän konventionen trätt i kraft. Flera delar av konventionen har till syfte att underlätta den administra- tiva hanteringen av ärenden för personer som rör sig mellan länderna i Flera artiklar syftar till att undvika uppkomsten av gränshinder, vilket får positiva konsekvenser för den fria rörligheten av personer inom . Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över Rapport från arbetsgruppen för översyn av den nordiska konventionen om social trygghet (projekt nr. Efter remiss har yttranden kommit in över rapporten från Kammarrätten i , Länsrätten i , , , , Arbetsförmedlingen, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, Kommuner och Landsting, , , , Akademikers i och Arbetslöshetskassornas . Utöver dessa har även yttranden inkommit från Gränshinderforum och . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition Nordisk konvention om social trygghet