prop · GZ03108 · 2012-03-19 00:00:00 — Dessa är 1) den generella ordningen för erkännande av utbildningsbevis, 2) erkännande av yrkeserfarenhet och 3) erkännande på grundval av samordning av minimikraven för utbildning (principen om automatiskt erkännande av utbildningsbevis för särskilda yrken). Den generella ordningen för erkännande av utbildningsbevis regleras i artiklarna i direktivet. Denna ordning tillämpas subsidiärt för alla som inte omfattas av reglerna för erkännande av yrkeserfarenhet, se artiklarna , eller principen om automatiskt erkännande av utbildningsbevis för särskilda yrken, se artiklarna . Direktivets tredje kapitel, artiklarna , omfattar arkitekt- och veterinäryrkena samt fem yrken inom hälso- och sjukvårdssektorn. De är läkare, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, barnmorska och apotekare. Varje medlemsland ska automatiskt erkänna de utbildningsbevis som ger tillträde till yrkesverksamhet för dessa yrken. Förteckning över deras benämningar återfinns i bilaga V till direktivet. Av bestämmelserna om automatiskt erkännande följer att denna ordning förutsätter en samordning av minimikraven för utbildning till dessa yrken och utbildningsplanerna anges också i bilaga V. Utbildningsplanerna får i vissa fall ändras genom det föreskrivande kommitté- förfarandet. 5.1.3Sammanställning av de artiklar i direktivet kommissionen anser att bryter mot För att underlätta läsningen av de artiklar i direktivet som kommissionen anser att bryter emot, redovisas här en sammanställning av dem. Artikel 29 Yrkesutövning som allmänpraktiserande läkare Med förbehåll för bestämmelserna om förvärvade rättigheter ska varje medlemsstat för yrkesutövningen som allmänpraktiserande läkare inom ramen för medlemsstatens socialförsäkringssystem kräva bevis på Prop. 2011/12:108 formella kvalifikationer enligt punkt 5.1.4 bilaga V. Medlemsstaterna kan från detta villkor undanta dem som genomgår särskild utbildning i allmänmedicin. Artikel 21 Principen om automatiskt erkännande; artikel 21.2 Varje medlemsstat ska inom ramen för sitt eget socialförsäkringssystem, när det gäller rätten att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare, erkänna de bevis på formella kvalifikationer som anges i punkt 5.1.4 i bilaga V vilka utfärdats för medborgare i medlemsstaterna av övriga medlemsstater och uppfyller minimikraven för utbildning i artikel 28. Bestämmelserna i första stycket påverkar inte de förvärvade rättigheter som avses i artikel 30. Artikel 21 Principen om automatiskt erkännande; artikel 21.7 Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla de lagar och andra författningar som de antar när det gäller utfärdande av bevis på formella kvalifikationer på det område som omfattas av detta avsnitt. Dessutom ska denna anmälan göras till övriga medlemsstater när det gäller bevis på formella kvalifikationer på det område som avses i kapitel 8. Kommissionen ska offentliggöra ett meddelande i Europeiska unionens officiella tidning, med uppgift om de titlar som medlemsstaterna antagit som bevis på formella kvalifikationer och, i förekommande fall, det organ som utfärdar beviset på formella kvalifikationer, det intyg som medföljer detta bevis samt motsvarande yrkestitel enligt punkterna 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 respektive 5.7.1 i bilaga V. Artikel 50 Handlingar och formföreskrifter; artikel 50.1 När de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten fattar beslut om en ansökan om tillstånd att utöva ett reglerat yrke genom tillämpning av denna avdelning, kan de begära de handlingar och intyg som nämns i bilaga VII. De handlingar som avses i punkterna 1 d, e och f i bilaga VII får inte vara äldre än då de fogas till ansökan. Medlemsstater, institutioner och andra juridiska personer ska behandla överlämnade uppgifter konfidentiellt. BILAGA VII Handlingar och intyg som kan krävas enligt artikel 50.1 a)Intyg om medborgarskap. b)Kopia på de kompetens- eller examensbevis som ger rätt att utöva yrket i fråga samt, i förekommande fall, ett intyg om vederbörandes yrkeserfarenhet. De behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten får Prop. 2011/12:108 uppmana sökanden att lämna upplysningar om sin utbildning i den mån detta är nödvändigt för att fastställa förekomsten av potentiella väsentliga olikheter i förhållande till den utbildning som krävs i den mottagande medlemsstaten i enlighet med artikel 14. Om det är omöjligt för sökanden att lämna dessa upplysningar ska de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten vända sig till kontaktpunkten, den behöriga myndigheten eller något annat relevant organ i ursprungsmedlemsstaten. c)Ett intyg om verksamhetens karaktär och varaktighet, i de fall som avses i artikel 16, utfärdat av behörig myndighet eller behörigt organ i ursprungsmedlemsstaten eller den medlemsstat den utländske medborgaren kommer från. d)När en mottagande medlemsstats behöriga myndighet av personer som vill utöva ett reglerat yrke kräver bevis för att de har gott namn och rykte eller att de inte försatts i konkurs, eller temporärt upphäver eller förbjuder utövandet av yrket i fall av grav yrkesmässig försummelse eller brottslig handling, ska denna medlemsstat när det gäller andra medlemsstaters medborgare som vill utöva yrket inom landet som tillräcklig bevisning godta uppvisande av handlingar som utfärdats av behöriga myndigheter i den utländske sökandens ursprungsmedlemsstat eller den medlemsstat han kommer från och som utvisar att dessa krav är uppfyllda. Dessa myndigheter ska tillhandahålla de begärda handlingarna . När de behöriga myndigheterna i den utländske sökandens ursprungsmedlemsstat eller den medlemsstat han kommer från inte utfärdar sådana handlingar som åsyftas i första stycket, ska dessa handlingar ersättas av en försäkran under ed eller i stater där någon bestämmelse om försäkran under ed inte finns av en försäkran på heder och samvete som lämnas av den berörda personen inför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekommande fall, av en notarie eller behörigt fackligt organ i personens ursprungsmedlemsstat eller den medlemsstat han kommer från. Denna myndighet eller notarie ska utfärda ett intyg som styrker äktheten av eden eller den högtidliga försäkran. e)När en mottagande medlemsstat kräver bevis på fysisk och psykisk hälsa av medborgare som vill utöva ett reglerat yrke, ska den medlemsstaten som tillräcklig bevisning godta att det dokument uppvisas som krävs i den utländske medborgarens ursprungsstat. När ursprungsmedlemsstaten inte utfärdar sådana dokument, ska den mottagande medlemsstaten godta ett intyg utfärdat av en behörig myndighet i denna stat. I sådana fall måste de behöriga myndigheterna i ursprungsstaten tillhandahålla den begärda handlingen . f)När en mottagande medlemsstat av de av sina egna medborgare som vill utöva ett reglerat yrke kräver intyg angående sökandens ekonomiska ställning, bevis för att den berörda personen är försäkrad mot de ekonomiska risker som är förenade med deras yrkesansvar i enlighet med gällande lagar och bestämmelser i den mottagande medlemsstaten om försäkringsskyddets villkor och omfattning, ska denna stat som tillräcklig bevisning godta intyg beträffande detta utfärdade av banker och försäkringsföretag i andra medlemsstater. Behörigheten som allmänpraktiserande läkare () finns i och infördes i syfte att införliva direktivets bestämmelser om erkännande av utbildningsbevis för läkare inom allmänpraktik, däribland artikel 28. För den som innehar svensk legitimation som läkare gäller att han eller hon för behörighet som Europaläkare måste ansöka om ett kompetensbevis samt uppfylla de krav som anges i patientsäkerhetslagen (2010:659), patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) och föreskrifter (SOSFS 2007:23) om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården. Kraven innebär i huvudsak att sökanden ska ha fullgjort en praktisk tjänstgöring inom vissa föreskrivna delar av sjukvården för att erhålla kompetensbeviset. Den som har fullgjort praktisk tjänstgöring i ett annat EES-land än eller om han eller hon har utbildat sig i ska efter ansökan hos få bevis om kompetens som Europaläkare, s.k. automatiskt erkännande. finns också specialiteten allmänmedicin i , som kräver tjänstgöring under handledning och krav på viss utbildning. 5.2.1Regleringen av kompetens som Europaläkare Sökande med praktisk tjänstgöring i Enligt 4 kap. 7 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska en legitimerad läkare som har gått igenom viss praktisk utbildning efter ansökan få bevis om kompetens som allmänpraktiserande läkare (). Enligt bestämmelsen får en läkare ange att han eller hon har kompetens som Europaläkare endast om han eller hon har sådan kompetens. Med stöd av 4 kap. 11 § nämnda lag har regeringen meddelat föreskrifter om legitimation och annan behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal. Av 3 kap. 6 § patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) framgår att en legitimerad läkare som vill uppnå kompetens som allmänpraktiserande läkare () ska fullgöra viss utbildning med huvudsakligen praktisk inriktning som föreskriver. får enligt bestämmelsen meddela föreskrifter om sådan utbildning och ytterligare krav för att uppnå kompetens som Europaläkare. Av 3 kap. 5 § föreskrifter om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården (SOSFS 2007:23) framgår att ansökan om kompetensbevis som allmänpraktiserande läkare i ett EES- land, dvs. även från , (Europaläkare) ska göras hos . Enligt 3 kap. 6 § SOSFS 2007:23 gäller vidare att en läkare som har avlagt svensk läkarexamen och som vill uppnå kompetens som Europaläkare efter godkänd allmäntjänstgöring (AT) i ska tjänstgöra som legitimerad läkare , motsvarande heltid. ska fullgöras under handledning inom ett valfritt medicinskt område Prop. 2011/12:108 inom den svenska hälso- och sjukvården. Enligt 3 kap. 7 § SOSFS 2007:23 ska en läkare som har genomgått sin utbildning i ett annat EES-land än , som har fått svensk legitimation och som vill uppnå en kompetens som Europaläkare, tjänstgöra under handledning inom den svenska hälso- och sjukvården , motsvarande heltid. av tjänstgöringen ska fullgöras på sjukhus inom någon kirurgisk specialitet. Dessutom ska fullgöras på sjukhus inom såväl någon invärtesmedicinsk som någon barnmedicinsk specialitet. Därutöver ska fullgöras inom primärvården. Sökande med yrkeskvalifikation som allmänpraktiserande läkare från en annan EES-stat än eller med utbildning från Av 5 kap. 4 § patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) framgår att en läkare, som efter föreskriven praktisk utbildning i ett annat EES-land än eller , har rätt att kalla sig allmänpraktiserande läkare, efter ansökan ska få bevis om kompetens som allmänpraktiserande läkare () i om han eller hon har svensk legitimation för yrket, s.k. automatiskt erkännande enligt artikel 21.2 i direktivet. Enligt 3 kap. 5 § föreskrifter (SOSFS 2007:23) om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården ska ansökan om kompetensbevis som allmänpraktiserande läkare () i ett EES-land göras hos . Av 3 kap. 8 § SOSFS 2007:23 framgår att läkare från ett annat EES- land än där utbildningstiden till Europaläkare var fram till , ska om hans eller hennes medicinska grundutbildning omfattar praktiktjänstgöring 1.på en avdelning för allmänmedicin vid ett godkänt sjukhus, 2.hos en allmänpraktiserande läkare, eller 3.vid en godkänd vårdcentral för primärvård, få tillgodoräkna högst av denna praktik i den tjänstgöring som enligt 3 kap. 7 § krävs för att en läkare ska få kompetensbevis som Europaläkare. 5.2.2Regleringen av kompetensen specialist i allmänmedicin Specialiteten i allmänmedicin finns som en reglerad specialitet för läkare i . För den som innehar svensk legitimation som läkare gäller att han eller hon för att bli specialist i allmänmedicin ska uppfylla de krav som anges i patientsäkerhetslagen (2010:659), patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) och föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:17) om läkarnas specialiseringstjänstgöring. Enligt bestämmelserna ska den legitimerade läkare som vill uppnå specialistkompetens i genomgå vidareutbildning under i enlighet med vad som föreskrivits för den sökta specialistkompetensen. anger i sina föreskrifter närmare vilka specialiteterna är och vad som krävs för att uppnå kompetens inom För specialistkompetens i allmänmedicin finns en Prop. 2011/12:108 egen målbeskrivning. Den som har uppnått specialistkompetens i ett annat EES-land kan antingen få sitt kompetensbevis automatiskt erkänt i eller få sin ansökan prövad enligt den s.k. generella ordningen, då mottagarlandet kan ställa krav på kompensationsåtgärder. Sökande med svensk utbildning Enligt 4 kap. 8 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska en legitimerad läkare som har gått igenom viss vidareutbildning efter ansökan få bevis Enligt 4 kap. 11 § patientsäkerhetslagen får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om legitima- tion och annan behörighet för hälso- och sjukvårdspersonalen. Enligt 4 kap. 1 § patientsäkerhetsförordningen (2010:1369), ska en legitimerad läkare för att uppnå specialistkompetens, förvärva de kun- skaper, färdigheter och förhållningssätt som föreskrivs för specialist- kompetensen genom att genomgå specialiseringstjänstgöring under minst Specialiseringstjänstgöringen ska fullgöras genom tjänstgöring som läkare under handledning och genom deltagande i kompletterande Meriter från utbildning på forskarnivå får tillgodoräknas i får enligt 4 kap. 5 § 14 patientsäkerhetsförordningen meddela föreskrifter om indelning och benämning av de specialiteter där specialistkompetens kan uppnås. Enligt 4 kap. 5 § 14 patientsäkerhets- förordningen får också meddela föreskrifter om vilka kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som ska gälla för varje specialistkompetens (målbeskrivningar). Meriter från utbildning på forskarnivå får tillgodoräknas i specialiseringstjänstgöringen. styrelsen får meddela närmare föreskrifter om tillgodoräknande av får även meddela ytterligare föreskrifter om vilka övriga krav som ska gälla för bevis om specialistkompetens. har i sina föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:17) om läkarnas specialiseringstjänstgöring meddelat närmare föreskrifter om specialiseringstjänstgöringen. I denna finns bland annat målbeskrivningen för specialistkompetens i Allmänmedicin. Sökande med yrkeskvalifikationer från annan EES-stat än eller Den som har uppnått specialistkompetens i ett annat EES-land kan få sitt kompetensbevis automatiskt erkänt i om beviset på specialiteten finns upptagen i förteckningen i punkt 5.1.3. i bilaga V till direktivet. så inte är fallet prövar ansökan enligt den s.k. generella ordningen, jfr avsnitt 5.1.2. Mottagarlandet kan då ställa krav på Personer med yrkeskvalifikationer som specialistläkare inom en specialitet som kan anses motsvara allmänmedicin, t.ex. family medicine kan ansöka om kompetensbevis som specialist i allmän- Eftersom specialiteten inte finns nämnd i bilaga V till Prop. 2011/12:108 direktivet, prövar ansökan enligt den generella ordningen. Det innebär att kan ställa krav på kompensationsåtgärder av sökanden så att han eller hon ska uppnå den kompetens som myndigheten ställer upp. 6 Överväganden och förslag 6.1Förslag till lag om ändring i patientsäkerhetslagen (2010:659) Regeringens förslag: Det ska inte vara möjligt att ansöka om kompetensbevis som Europaläkare i . ska därför inte pröva ansökningar om bevis om kompetens som allmänpraktiserande läkare () från och med detta datum. Regeringens bedömning: Det är förenligt med att behålla specialistutbildningen i allmänmedicin i . Promemorians förslag: överensstämmer med regeringens. Regeringen gör bedömningen att det är förenligt med att behålla specialistutbildningen i allmänmedicin i . Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig om promemorians förslag tillstyrker eller ställer sig bakom förslaget. De flesta framhåller också att det är bra att den svenska specialistutbildningen behålls. ställer sig positivt till förslaget att ta bort kategorin Europaläkare ur det svenska regelverket och bedömer att det inte är något problem från EU-rättslig synpunkt att behålla den svenska utbildningen för specialister i allmänmedicin. anser att förslaget är den bästa lösningen för att följa kommissionens förslag med minsta möjliga risker för patientsäkerheten. En övervägande majoritet av remissinstanserna har uttryckt en oro för att gruppen specialister i allmänmedicin kommer att bestå av läkare med varierande utbildningstid och för de konsekvenser det kan få i frågan om att säkra en god kompetens hos allmänläkarna i den svenska primärvården. Remissinstanserna framhåller hur viktigt det är att vårdgivaren är noggrann med att kontrollera vilken utbildning och kompetens sökande till tjänster inom allmänmedicinen har inför en anställning. Vidare framhåller ett flertal remissinstanser vikten av att det finns möjligheter för läkare som har kortare utbildningstid inom allmänpraktik att komplettera kompetens som saknas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Skälet till den föreslagna ändringen är den kritik kommissionen framställt mot avseende det nationella genomförandet av och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer4 (direktivet). En närmare beskrivning av över- 4 EUT L 255, 30.9.2005, s. 22 (Celex 32005L0036). trädelseärendet redovisas i avsnitt 4. Kommissionen har framfört att Prop. 2011/12:108 bryter mot direktivets bestämmelser om utbildning inom allmän- praktik och automatiskt erkännande av bevis för denna kompetens. Kommissionen anser att direktivet inte tillåter två yrkeskvalifikationer inom allmänpraktik. Förslagen syftar till att säkerställa att den svenska regleringen på området är i överensstämmelse med . Mot bakgrund av kommissionens kritik föreslår regeringen att patientsäkerhetslagen (2010:659) ändras så att 4 kap. 7 § patientsäkerhetslagen om kompetens som Europaläkare upphävs och att möjligheten att ansöka om bevis om kompetens som allmänpraktiserande läkare () i 4 kap. 10 § patientsäkerhetslagen avskaffas. Det innebär att inte ska handlägga sådana ansökningar. Ansökningar om legitimation, särskilt förordnande att utöva yrke och bevis om specialistkompetens kommer dock även i fortsättningen att prövas av . I likhet med majoriteteten av remissinstanserna, bl.a. , , , , Västra , och anser regeringen att det är viktigt att behålla den svenska specialistutbildningen i allmänmedicin och att värna om patientsäkerheten. Regeringen föreslår inga ändringar vad gäller den femåriga specialistutbildningen inom allmänmedicin, utan denna behålls oförändrad i . Regeringen delar bedömning att detta är förenligt med . Förslaget innebär att den som vill vidareutbilda sig inom allmänpraktik i kommer att få vidareutbilda sig inom ramen för specialistkompetensutbildningen. Den legitimerade läkare som fullgjort utbildning i enlighet med direktivets krav för allmänpraktik i ett annat EES-land än eller som fullgjort utbildning i , kommer efter ansökan kunna godkännas automatiskt i som specialist i allmänmedicin. Den föreslagna ändringen medför således att ställer krav på en högre utbildningsnivå för allmänpraktiserande läkare som utbildar sig i , än den miniminivå som föreskrivs i direktivet. Det är förenligt med att ställa högre krav på landets egna medborgare. 6.2Förslag till ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Regeringens förslag: Bestämmelsen om sekretess hos i 25 kap 8 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska upphöra att gälla , såvitt avser ärenden om bevis om kompetens som Europaläkare. Promemorians förslag: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget De flesta remissinstanserna kommenterar inte förslaget Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande lydelse av 25 kap. Prop. 2011/12:108 8 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller som huvudregel sekretess i ärende om ansökan om bevis om kompetens som Europaläkare enligt 4 kap. 10 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Sekretessen gäller för uppgift om sökandens hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att denne eller någon närstående till denne lider betydande men om uppgiften röjs. Eftersom det inte kommer att vara möjligt att ansöka om bevis om kompetens som Europaläkare enligt förslaget till ändring i patientsäkerhetslagen, bör 25 kap. 8 a § offentlighets- och sekretesslagen ändras på så vis att hänvisningen till ärenden om sådan kompetens stryks. Se vidare i avsnitt 7 om övergångsbestämmelsen till lagändringen. Regeringens bedömning: Förslagen och bedömningarna är förenliga med . En anmälan med begäran om ändring i punkt 5.1.4 i bilaga V till direktiv /36/EG bör göras så snart nödvändiga författningsändringar trätt i kraft. Promemorians bedömning: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig över förslaget De flesta remissinstanserna kommenterar inte förslaget särskilt. bedömer att förslagen är förenliga med direktivet såväl som fördraget. Det är viktigt att arbetsgivarna ställer krav som är utformade med hänsyn till de arbetsuppgifter som den allmänpraktiserande läkaren har att utföra. Kraven får inte utformas så att de generellt ställer krav på en svensk specialistutbildning, vilket skulle kunna vara diskriminerande. Skälen för regeringens bedömning: I det överträdelseärende som redogjorts för i avsnitt 4, har kommissionen anfört att har överträtt artikel 29 i direktivet, genom att upprätthålla två olika yrkeskvalifikationer inom allmänmedicin, artikel 21.2 i direktivet, genom att inte tillämpa systemet för automatiskt erkännande för alla allmänpraktiserande läkare från andra medlemsstater, artikel 21.7 i direktivet, genom att inte anmäla specialistkompetensen artikel 50.1 i direktivet, genom att kräva intyg på nuvarande yrkesstatus av invandrade läkare. I avsnitt 5.1.3 redogörs för innehållet i artiklarna. I det följande redovisas hur förslagen i denna proposition och kommande övriga föreskrifter på området medför att svensk rätt kommer att uppfylla kraven i dessa artiklar i direktivet. Artikel 29 i direktivet, genom att upprätthålla två olika yrkeskvalifikationer inom allmänmedicin och artikel 21.2 i direktivet, genom att inte tillämpa systemet för automatiskt godkännande för alla allmänpraktiserande läkare från andra medlemsstater Förslagen innebär att patientsäkerhetslagen (2010:659) ändras så 4 kap. 7 § patientsäkerhetslagen om kompetens som Europaläkare upphävs och att möjligheten att ansöka om bevis om kompetens som allmänpraktiserande läkare () i 4 kap. 10 § patientsäkerhetslagen avskaffas. Förslagen innebär att det inte längre kommer att vara möjligt att ansöka om kompetensbevis som Europaläkare. Vidare kommer de allmänpraktiserande läkare från andra EES-länder och som ansöker om automatiskt erkännande i att erkännas som specialister i allmänmedicin. Regeringen har för avsikt att göra följdändringar i patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) samt i andra författningar där det bedöms vara nödvändigt. har uppgett att myndigheten kommer att anpassa sina föreskrifter (SOSFS 2007:23) om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården till de ändringar som regeringen föreslår i denna proposition och att ändringarna ska träda ikraft . Regeringens bedömning är att det genom dessa förändringar kan ifrågasättas om den svenska regleringen på området uppfyller direktivets bestämmelser om automatiskt erkännande av läkare inom allmänpraktik. Förslagen är i enlighet med kommissionens önskemål. Allmänpraktiserande läkare med utbildning från annan EES-stat och som före ansökt om automatiskt erkännande som specialist i allmänmedicin och fått avslag kommer att få möjlighet att på nytt ansöka om bevis om kompetens som specialist i allmänmedicin. bör informera tydligt om denna möjlighet på sin hemsida.