prop · H0036 · 2012-09-20 00:00:00 — Artikel 3 anger att ansluter sig till de beslut och avtal som medlemsstaterna har fattat eller ingått vid sammanträden i och rådet. Artikel 4 handlar om tillämpning. Artikel 5 anger att ska delta i den ekonomiska och monetära unionen från och med anslutningen som medlemsstat med undantag i enlighet med artikel 139 i EUF-fördraget. Artikel 6 anger att de avtal och konventioner som unionen har ingått med tredje länder eller internationella organisationer ska vara bindande för . Artiklarna 78 innehåller allmänna bestämmelser om förhållandet mellan anslutningsakten, övergångsbestämmelserna och de grundläggande fördragen. Anslutningsaktens andra del (artiklarna 914) handlar om anpassningar av de institutionella bestämmelserna i fördragen. Här finns bestämmelser om den förändring av antalet domare i domstolen och tribunalen som anslutningen innebär. Det finns även bestämmelser om det nya antalet ledamöter i styrelsen för Europeiska investeringsbanken samt antalet ledamöter i vetenskapliga och tekniska kommittén enligt Euratomfördraget. Den tredje delen av anslutningsakten (artiklarna ) upptar hänvisningar till de mycket omfattande bilagorna III och IV som 2012/13:6 redovisar de rättsakter som har behövts anpassas tekniskt för att möjliggöra tillträde. Bilagorna innehåller exempelvis anpassningar av direktiv och förordningar som rör jordbruk, fiske, konkurrenspolitik och miljö. I den fjärde delen av anslutningsakten (artiklarna ) återfinns de tillfälliga bestämmelser som blivit resultatet av förhandlingarna. De tillfälliga bestämmelserna upptar fyra avdelningar. Avdelning I, Övergångsbestämmelser, Avdelning II, Institutionella bestämmelser, Avdelning III, Finansiella bestämmelser, Avdelning IV, Övriga bestämmelser. Avdelning I hänvisar till bilaga V som närmare beskriver olika övergångslösningar. Under avdelning II återfinns institutionella bestämmelser som rör antalet ledamöter i och hur de ska utses. Det finns även bestämmelser om hur medlemsstaternas röster ska räknas i och rådet samt bestämmelser om fördelningen av ledamöter i olika kommittéer. Avdelning III reglerar hur mycket ska betala till Europeiska investeringsbanken samt till kol- och stålforskningsfonden. Vidare finns föreskrifter om stöd för institutionsuppbyggnad samt åtaganden från unionen i form av tillfälligt finansiellt stöd genom bl. a. en Schengen- och likviditetsfacilitet. Under avdelning IV återfinns bl.a. bestämmelser om skyddsklausuler. Den femte delen av anslutningsakten (artiklarna 4555) innehåller genomförandebestämmelser och omfattar tre avdelningar. Avdelning I rör nödvändiga anpassningar till institutionernas arbetsordningar och till kommittéernas regler och arbetsordningar. Avdelning II handlar om tillämpningen av institutionernas akter och innehåller bl.a. en bestämmelse som anger att efter anslutningen ska direktiv och beslut enligt artikel 288 EUF-fördraget anses vara riktade till . Avdelning III innehåller bl.a. slutbestämmelser som exempelvis anger att ska till överlämna en bestyrkt kopia av de gällande fördragen. Varför bör tillträda det nya fördraget Regeringens förslag: godkänner anslutningsfördraget samt slutakten till detta fördrag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig har tillstyrkt eller har inte haft något att erinra mot att ratificerar Skälen för regeringens förslag: Den svenska prioriteringen av EU:s utvidgningspolitik grundar sig i analysen att utvidgningen av EU bidrar till fred, stabilitet och välstånd vilket blir till gagn för och Detta har belagts av den och kommissionen i en rad utredningar vars slutsatser bör gälla även för anslutning Både på ett övergripande plan och i en rad sakfrågor leder Prop. 2012/13:6 utvidgningen till bättre möjligheter att skapa en säkrare och tryggare tillvaro för dem som lever inom EU-gemenskapen. Vi förebygger konflikter och får bättre förutsättningar att lösa gemensamma problem, såsom t.ex. gränsöverskridande miljöproblem och internationell organiserad brottslighet. Det främjar även regional stabilitet. För innebär EU-medlemskapet fortsatt social och ekonomisk utveckling. Detta är fördelaktigt även för . Utvecklingen för också med sig positiva effekter för svenska konsumenter och näringslivet i form av t.ex. ökad tillgång på produkter som håller EU-standard samt en större inre marknad. Det ankommer på att godkänna det nya fördraget. Enligt regeringens uppfattning finns, som framgår av det ovan anförda, goda skäl för att bör tillträda fördraget. Det kan i detta sammanhang också tilläggas att det genom hela utvidgningsprocessen funnits en bred politisk majoritet om en positiv inställning till en utvidgad union. Remissinstanserna har också tillstyrkt eller har inte haft något att erinra mot att ratificerar fördraget. Regeringen föreslår därför att godkänner anslutningsfördraget samt slutakten till detta fördrag. Ett tillträde till anslutningsfördraget föranleder en ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. 6.2Lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen Regeringens förslag: Anslutningsfördraget förs in i lagens förteckning över de grundläggande fördragen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrat sig har tillstyrkt eller har inte haft något att erinra mot att ratificerar Skälen för regeringens förslag: I tillämpas principen att ett internationellt avtal som har tillträtt inte blir en del av den svenska rätten, utan måste införlivas med svensk rätt för att bli gällande inför svenska domstolar och andra myndigheter. därför någon form av nationell lagstiftning för att 1994 års anslutningsfördrag, genom vilket blev medlem i EU, skulle kunna införlivas med svensk rätt (prop. 1994/95:19, del 1 s. 500). Övergripande bestämmelser om anslutning till EU har därför tagits in i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till föreskrivs att anslutningsfördraget och de grundläggande fördragen m.m. gäller här i landet med den verkan som följer av fördragen (2 §). föreskrivs i 3 § att unionens och atomenergigemenskapens beslut gäller här i landet i den omfattning och med den verkan som följer av bl.a. de fördrag som anges i 3 § kommer således överlåtelse av 2012/13:6 beslutanderätten till unionen till uttryck. I 4 § räknas de fördrag och andra instrument upp som avses i 2 och 3 §§. tillträde till såväl Amsterdamfördraget som ledde t.ex. till ändringar på så sätt att dessa fördrag lades till förteckningen i 4 §. anslutning till det nu aktuella anslutningsfördraget kräver följaktligen också en ändring i 4 § anslutningslagen. Paragrafen bör ändras på det sättet att anslutningsfördraget läggs till förteckningen i denna paragraf. Detta innebär att anslutningsfördraget införlivas med den svenska nationella rätten och blir gällande här i landet med den verkan som följer av fördraget. Det bör framhållas att lagändringen närmast är av redaktionell karaktär och att anslutningsfördraget inte förutsätter någon överlåtelse av beslutanderätt till EU. 6.3Konsekvenser för EU:s budget och den svenska avgiften till EU-budgeten. Regeringens bedömning: Åtagandena i EU:s budget med anledning av inträde uppskattas till ca för samt sammanlagt ca för de tillfälliga övergångsfaciliteterna. anslutning kan för svensk del medföra en ökad svensk avgift till EU-budgeten. Remissinstanserna: anför att det är rimligt att en utvidgning av unionen leder till en ökad budget för EU, åtminstone med vad som motsvaras av det nya medlemslandets avgift till EU:s budget. Skälen för regeringens bedömning: Åtagandena i EU:s budget med anledning av inträde uppskattas till ca för samt sammanlagt ca för de tillfälliga övergångsfaciliteterna. anslutning till EU-fonderna kan för svensk del medföra en ökad svensk avgift till EU-budgeten. Belastningen för den svenska EU-avgiften är dock beroende av faktiska utbetalningar som görs från dessa åtaganden samt om genomförande- och kontrollsystem blir godkända, och kan komma att fördelas under ett flertal år. Ett utfasat förmedlemskapsstöd för bidrar också till att mildra effekten för den svenska EU-avgiften. Även övergångslösningarna, som redovisas i avsnitt 7.33, innebär för svensk del ökade kostnader i form av en ökad svensk avgift till EU-budgeten. Förhandlingar av nästa fleråriga budgetram för perioden 20142020 pågår. När det gäller nästa fleråriga budgetram anser regeringen att den naturliga kostnadsökning som följer av anslutning till EU bör finansieras genom omprioriteringar inom ramen för en realt oförändrad utgiftsnivå. Anslutningsfördraget är ett mellanstatligt avtal mellan de nuvarande medlemsstaterna och . Resultatet av anslutningsförhandlingarna reflekteras i fördraget i form av övergångslösningar och tekniska anpassningar till . Nedan följer en närmare beskrivning av anslutningsfördragets innehåll med utgångspunkt i de 35 förhandlingskapitlen. Dessa kapitel motsvarar i stora drag det som brukar benämnas . Fri rörlighet för varor Sammanfattning: har accepterat att tillämpa regelverken för varor från och med anslutningsdagen utan undantag. övergångsregler finns dock för tillämpningen av direktiv /83/EG om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel. Remissinstanserna: Svensk handel är positiv till de effekter som utvidgningen av EU innebär med en utökad inre marknad samt ytterligare ekonomisk och politisk integration. dock att måste anpassa sitt regelverk för att uppnå fri rörlighet för varor och påpekar särskilt att regler för textilier som kräver att de märks med produktinformation på kroatiska bör avskaffas. Bakgrund: Den fria rörligheten för varor mellan EU:s medlemsstater utgör en grundläggande del av den inre marknaden. Av artikel 30 i EUF- fördraget följer att tullar på import och export är förbjudna mellan Enligt artikel 34 är kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan förbjudna och enligt artikel 35 gäller motsvarande även för exportrestriktioner. I artikel 36 anges de undantagsfall där medlemsstaterna i förhållande till artikel 34 och 35 får hindra den fria rörligheten för varor, t.ex. för att skydda allmän ordning eller människors och djurs hälsa. För att underlätta gränsöverskridande handel har det skapats sekundärrättsliga regler med tekniska krav för Harmoniserade regler gäller för en stor andel av de produkter som cirkulerar på EU-marknaden. Inom de områden där det saknas harmoniserade regler tillämpas den grundläggande EU-rättsliga principen om ömsesidigt erkännande. Principen bygger på praxis gällande de grundläggande fördragsbestämmelserna om varors fria rörlighet och etablerades genom dom i målet Cassis de . Av principen följer att om en vara väl släppts på marknaden och uppfyller gällande regler i en av EU:s medlemsstater får den som huvudregel fritt cirkulera inom hela Undantag är endast tillåtna i de fall som anges i ovan nämnda artikel 36 i EUF-fördraget eller enligt andra grunder som erkänts i EU- Förutom de harmoniserade regler som gäller för enskilda produkter finns det vissa sektorsövergripande sekundärrättsliga regler för att underlätta varors fria rörlighet. På det harmoniserade området finns och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av 2012/13:6 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter. På det icke-harmoniserade området finns och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter. Direktivet etablerar ett remissförfarande på EU-nivå för förslag till nya nationella tekniska regler. På det icke-harmoniserade området finns även och rådets förordning (EG) nr 764/2008 av om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lagligen saluförts i en annan medlemsstat, vilken syftar till att förbättra tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande på varuområdet. Onödiga hinder för varuhandeln, t.ex. vissa krav på produktinformation i den mån området inte är harmoniserat, kan exempelvis angripas med hjälp av dessa regler eller med hjälp av . Läkemedelsområdet, som bortsett från detaljhandeln är exempel på ett i stor utsträckning harmoniserat område inom EU, se t.ex. och rådets direktiv /83/EG av om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel senast ändrat genom direktiv /62/EU. Direktivet reglerar bl.a. godkännanden av humanläkemedel. Förhandlingsresultatet: har accepterat att tillämpa regelverken för varor från och med anslutningsdagen utan undantag. Vissa övergångsregler finns dock för tillämpningen av direktivet 2001/83/EG av om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel. Övergångsreglerna innebär att godkännanden för försäljning av läkemedel som utfärdats enligt kroatisk lagstiftning före anslutningsdagen ska fortsätta att gälla tills de förnyas i enlighet med unionens regelverk alternativt till från och med anslutningsdagen. har i övrigt accepterat hela regelverket och några särskilda konsekvenser för förväntas inte uppkomma. Etableringsrätt och frihet att tillhandahålla Sammanfattning: har accepterat att tillämpa regelverket för etableringsrätt och fri rörlighet att tillhandhålla tjänster samt de övergångsbestämmelser som återfinns i avsnitt 7.3 om utstationerade Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i frågan. Bakgrund: Fri rörlighet för tjänster var en målsättning redan i , men på grund av medlemsstaternas olika nationella regler har tjänstehandeln inte kunnat nå sin fulla potential. att undanröja hinder och få bättre genomslag för principerna i artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget om fri etablering respektive fri rörlighet för tjänster antogs och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (tjänstedirektivet). Tjänstedirektivets bestämmelser var således inte aktuella vid tidigare anslutningar till EU. Tjänstedirektivet syftar till att skapa en gemensam inre marknad för Prop. 2012/13:6 tjänster genom att göra det enklare för företag att etablera sig och tillfälligt tillhandahålla tjänster. Direktivet är tillämpligt på tjänster som tillhandahålls av tjänsteleverantörer som är etablerade i en medlemsstat inom EU. I tjänstedirektivet anges att direktivet inte ska påverka vissa områden, t.ex. straffrätt och arbetsrätt. I artikel 2.1 definieras direktivets tillämpningsområde. Vissa verksamheter undantas uttryckligen från direktivets tillämpningsområde (artikel 2.23). Dessa är t.ex. tjänster som tillhandahålls av bemanningsföretag, hälso- och sjukvårdstjänster samt spelverksamhet. Tjänstedirektivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2009:1079) om tjänster på den inre marknaden och förordningen (2009:1078) om tjänster på den inre marknaden samt genom vissa förändringar i sektorslagstiftning. Samtliga författningsändringar samt en utförlig redogörelse av det svenska genomförandet av tjänstedirektivet finns behandlade i regeringens proposition 2008/09:187 om genomförande av tjänstedirektivet. Förhandlingsresultatet: har accepterat att tillämpa regelverket för etableringsrätt och fri rörlighet att tillhandahålla tjänster, dock med beaktande av övergångsbestämmelserna som återfinns i avsnitt 7.3 om utstationering av arbetstagare. Övergångsbestämmelserna hänvisar till artikel 56 i EUF-fördraget vilket innebär att bestämmelserna även inverkar på den fria rörligheten för tjänster. anslutning till unionen innebär en utökning av den inre marknaden. Det kommer därmed bli enklare för europeiska företag att etablera sig och tillfälligt tillhandahålla tjänster i landet. Några särskilda konsekvenser för förväntas inte uppkomma. När det gäller konsekvenser för med anledning av övergångsbestämmelserna om utstationering av arbetstagare, se avsnitt 7.3. 7.3Fri rörlighet för arbetstagare Sammanfattning: I förhållande till arbetstagare från har de nuvarande medlemsstaterna möjlighet att begränsa tillträdet till sina arbetsmarknader genom att tillämpa nationell lagstiftning och bilaterala avtal i stället för om arbetskraftens fria rörlighet inom EU. I kommer Kroatiska arbetstagare att få fullt tillträde till den svenska arbetsmarknaden. Vidare ges och genom övergångsbestämmelser till utstationeringsdirektivet rätt att tillämpa tillfälliga regler inom t.ex. byggsektorn. Remissinstanserna: anför att bestämmelserna på området dels kan påverka hur många arbetstagare med familjemedlemmar som börjar arbeta i och därför omfattas av svensk försäkring, dels hur många samordningsärenden av ländernas socialförsäkringssystem som kan bli aktuella. anslutning till EU antas dock inte medföra några särskilda konsekvenser för svensk socialförsäkring. anser att kroatiska medborgare från och med anslutningstillfället bör ha samma rätt som övriga unionsmedborgare att fritt ta anställning och att det därför saknas behov av övergångsbestämmelser som ger möjlighet att inskränka rörligheten inom detta område. anser vidare att det även gäller i fråga om unionsmedborgares familjemedlemmars rätt till anställning. införde inte några inskränkande övergångsbestämmelser i fråga om den fria arbetskraftens rörlighet vid EU-utvidgningarna respektive 2007. Några negativa effekter uppstod inte och torde inte heller göra det i fall. Detsamma får antas gälla i fråga om unionsmedborgares familjemedlemmars rätt till anställning. Bakgrund: Inom ramen för regelverket om fri rörlighet för personer utgör reglerna om fri rörlighet för arbetstagare ett nyckelområde. De grundläggande bestämmelserna på detta område, som innebär att en unionsmedborgare ska kunna ta arbete i en medlemsstat och behandlas på lika villkor som medlemsstatens egna medborgare, finns i artiklarna 4548 i EUF-fördraget. Härutöver finns en omfattande sekundärrättslig reglering, bl.a. och rådets förordning (EU) nr 492/2011 av om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen och och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. I förhandlingskapitlet redogörs även för och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. Förhandlingsresultatet: Förordning (EU) nr 492/2011 ger i korthet arbetstagarna rätt att fritt ta anställning och arbeta inom ett annat medlemslands territorium enligt det landets lagar och utan att utsättas för diskriminering på grund av medborgarskap. Enligt artikel 18 i anslutningsakten och dess bilaga V är anslutning förenad med vissa övergångsbestämmelser. Bestämmelserna innebär att rätten för kroatiska arbetstagare att fritt ta anställning i ett annat medlemsland enligt artiklarna 16 i förordning (EU) nr 492/2011 inte kommer att gälla i förhållande till kroatiska medborgare efter anslutningen. kommer istället de nuvarande medlemsstaterna att tillämpa nationella bestämmelser, eller bestämmelser som följer av bilaterala avtal, som reglerar tillträdet till deras arbetsmarknader för kroatiska medborgare. Dessa bestämmelser kan beroende på hur de är utformade innebära att tillträdet till en nuvarande medlemsstats arbetsmarknad begränsas eller att tillträdet är oinskränkt. I kommer kroatiska arbetstagare i enlighet med det gällande svenska regelverket att få fullt tillträde till den svenska arbetsmarknaden . Före utgången av tvåårsperioden efter anslutningsdagen ska rådet se över hur övergångsbestämmelserna fungerar med utgångspunkt i en rapport från kommissionen. Senast vid slutet av tvåårsperioden efter anslutningsdagen ska de nuvarande medlemsstaterna underrätta kommissionen om de kommer att fortsätta att tillämpa nationella bestämmelser eller bestämmelser som följer av bilaterala avtal. Om ingen underrättelse sker innebär det att medlemsstaten framöver ska tillämpa om arbetskraftens fria rörlighet. efter anslutningsdagen ska övergångsbestämmelserna i princip upphöra att gälla. En medlemsstat som bibehåller nationella bestämmelser eller bestämmelser som följer av bilaterala avtal vid slutet av femårsperioden efter anslutningsdagen får dock vid allvarliga störningar på dess arbetsmarknad eller hot om sådana störningar och efter att ha underrättat kommissionen fortsätta att tillämpa dessa bestämmelser till och med slutet av sjuårsperioden efter anslutningsdagen. Medlemsstater som väljer att tillämpa om arbetskraftens fria rörlighet i förhållande till medborgare från har möjlighet att tillämpa en s.k. skyddsklausul till och med utgången av sjuårsperioden efter anslutningsdagen. Klausulen får åberopas om staten genomgår eller förutser störningar på sin arbetsmarknad som allvarligt skulle kunna hota levnadsstandarden eller sysselsättningen inom en viss region eller ett visst yrke. När nationella bestämmelser eller bestämmelser som följer av bilaterala avtal tillämpas av de nuvarande medlemsstaterna i enlighet med övergångsbestämmelserna har rätt att bibehålla likvärdiga bestämmelser gentemot medborgare i en sådan medlemsstat. Övergångsarrangemangen ger stor frihet åt de enskilda medlemsstaterna att bestämma om om den fria arbetskraftens rörlighet ska gälla . Direktiv /38/EG kodifierar praxis och samlar regelverket för arbetstagare, egenföretagare, studenter och ickeekonomiskt aktiva i en enda rättsakt. Direktivet syftar bl.a. till att göra det enklare för unionsmedborgare att utnyttja rätten till fri rörlighet samt att underlätta rörlighet och bosättning för unionsmedborgares familjemedlemmar. Grundprincipen är att unionsmedborgare ska kunna röra sig fritt mellan medlemsstaterna på ungefär samma villkor som när medlemsstaternas medborgare rör sig inom de egna länderna. Under tid som övergångsbestämmelserna till förordning 492/2011 gäller ska artikel 23 i direktiv /38/EG som ger familjemedlemmar rätt till anställning vara förenad med vissa övergångsbestämmelser. Direktiv /71/EG (utstationeringsdirektivet) reglerar situationer när en utländsk tjänsteutövare skickar en arbetstagare till ett annat land för att tillfälligt utföra arbete där (utstationering). Enligt utstationeringsdirektivet ska värdlandets regler och villkor vara tillämpliga. Det är regler om minimilön, minsta antal betalda semesterdagar, längsta arbetstid och kortaste vilotid, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen (arbetsmiljö) och diskrimineringsregleringen som avses. De beskrivna områdena brukar kallas direktivets hårda kärna. Det finns övergångsbestämmelser till utstationeringsdirektivet som innebär att och ges rätt att tillämpa tillfälliga regler inom t.ex. byggsektorn. Övergångsbestämmelserna påverkar inte eller relation med . Fri rörlighet för kapital Sammanfattning: har beviljats undantag för att behålla sina nationella regler för fastighetsförvärv. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i frågan. Bakgrund: Fri rörlighet för kapital är en av de fyra friheterna i EU- rätten och utgör en viktig del av den inre marknadens funktion. Den fria rörligheten för kapital omfattar dels kapital- och betalningsöverföringar, dels transaktioner avseende tillgångar såsom fastigheter, företag och portföljinvesteringar. Dessutom ingår bestämmelser om betalningssystem samt bekämpning av penningtvätt och terrorismfinansiering. Fri rörlighet för kapital regleras i artiklarna 6366 i EUF-fördraget. Enligt artikel 63 i EUF-fördraget ska alla restriktioner för kapitalrörelser eller för betalningar mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och tredjeland vara förbjudna. Förbudet mot begränsningar för kapitalrörelser innebär dock inte att länderna inte kan ha olika kontroller av kapitalrörelser, till exempel för att förhindra lagbrott. Förhandlingsresultatet: har accepterat att tillämpa regelverket i kapitlet med ett undantag. Vid förhandlingar i samband med de två föregående utvidgningarna tillämpades en grundläggande princip att de nya medlemsländerna skulle ges möjlighet att behålla sina nationella regler för fastighetsförvärv. Detsamma har gällt vid förhandlingarna med .