prop · GZ03121 · 2012-03-22 00:00:00 — bedömer att kostnaderna blir blygsamma i jämförelse med vad hanteringen av pliktleveranserna av tryckt material kostar KB och övriga pliktleveransbibliotek, att den framtida övergången till information i enbart elektronisk form kommer att innebära möjligheter till rationaliseringar och att finansieringen av mottagande och bevarande av elektroniskt pliktmaterial därför inte kommer att vara något större problem . anser att det är en brist att kostnader för framtida tillgängliggörande av insamlat elektroniskt material inte tas upp i utredningen. Ett antal instanser, bl.a. , , , och Tidskrifter, framhåller att lagförslaget kommer att innebära ökade kostnader för bl.a. teknisk utveckling, personella resurser och support, framför allt för producenter och leverantörer av elektroniskt material. Regeringens bedömning: Förslaget om att omtryck inte längre ska levereras till KB leder till besparingar för staten och de leveranspliktiga. Besparingen för staten beräknas uppgå till och till . Förslaget om leveransplikt för elektroniskt material leder till ökade kostnader för staten, kommunerna och enskilda. Regeringen konstaterar mot bakgrund av den konsekvensanalys som en utredare från Statskontoret har gjort (bilaga 4), där även remissynpunkter redovisas, att kostnaderna för enskilda inte går att uppskatta med säkerhet. Det framgår dock av den konsekvensanalysen att det för ett icke ringa antal företag som driver större och huvudsakligen nyhetsinriktade webbplatser sannolikt kommer att vara mycket svårt och resurskrävande att uppfylla de skyldigheter som följer av den lag som utredaren föreslagit. I fråga om övriga effekter för enskilda hänvisas också till konsekvensanalysen. Det är dock regeringens bedömning att leveransplikten, med beaktande av även den kompletterande reglering i form av beslut som avses utformas efter samråd med branschen (se avsnitt 4.3), sammantaget inte kommer att innebära några orimligt stora kostnader eller olägenheter för enskilda. Regeringen avser som sagt också att aktivt följa utvecklingen och se till att nödvändigt samråd med branschen sker. Regeringen kommer även att vidta åtgärder om det skulle visa sig att leveransplikten blir oskäligt betungande för någon aktör eller om det av annan anledning finns skäl till förändring av regelverket. Kostnaderna för staten för att lämna pliktexemplar till KB bedöms rymmas inom respektive myndighets befintliga anslag. I linje med vad Länsrätten i har anfört bedömer regeringen att möjligheten att överklaga beslut om vite inte kommer att leda till någon nämnvärd kostnadsökning för domstolarna. Kostnaderna för kommunerna bedöms på motsvarande sätt bli i sammanhanget begränsade. Statens ökade kostnader för KB:s mottagande och bevarande av pliktexemplaren beräknas uppgå till , , och . En del av statens ökade kostnader bedöms kunna finansieras genom besparing inom KB till följd av rationaliseringar. Besparingen beräknas uppgå till , och . När hänsyn har tagits till besparingarna inom KB återstår således att finansiera ökade kostnader för staten om , , och för Prop. 2011/12:121 följande år. Finansieringen av de ökade kostnaderna för staten kommer att ske inom KB:s ram, och regeringen kommer noga att följa kostnadsutvecklingen för KB. 13.1Förslaget till lag om pliktexemplar av elektroniskt material Paragrafen innehåller i första stycket en upplysning om lagens innehåll. I andra stycket finns det dels en bestämmelse om att 39 §§ inte gäller för myndigheter, dels en upplysning om de bestämmelser som gäller för myndigheters skyldighet att lämna pliktexemplar. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. I paragrafen definieras vad som avses med elektroniskt material. Därmed avgränsas vad som omfattas av leveransplikt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.1. Definitionen innebär att leveransplikten omfattar varje fil eller objekt för sig, dvs. en avgränsad enhet av en elektronisk upptagning, och inte t.ex. en hel webbsida eller en hel databas, om webbsidan eller databasen utgörs av flera filer eller objekt. De filer eller andra objekt som en webbsida eller databas består av omfattas däremot var för sig av leveransplikt. Om en webbsida skulle bestå av bara en enda fil (en enda s.k. html-fil som innehåller all information som visas på webbsidan), omfattas den filen som sådan av leveransplikt. I fråga om databaser omfattar leveransplikten varje tillgängliggjort objekt i databasen för sig, dvs. i praktiken innehållet i varje s.k. fält för sig och inte t.ex. en s.k. post (flera fält som har ett logiskt samband, t.ex. all information i en databas om en viss telefonabonnent) eller en hel s.k. kolumn (flera fält som innehåller samma typ av information, t.ex. telefonnummer). Skulle en regelrätt databas med mycket information bestå av bara en enda fil så omfattas den i sig inte av definitionen, eftersom hela innehållet i databasen inte är avsett att presenteras vid varje användning utan bara en viss del av innehållet beroende på t.ex. vad användaren har sökt efter. När det gäller s.k. strömmad media via nätverk, dvs. fall där användaren i princip utan att på förhand behöva ladda ned materialet kan ta del av ljud eller bild som publicisten sänder ut elektroniskt, strömmar sådant ofta från en befintlig fil, en ljud- eller filmfil. I sådana fall utgör filen en avgränsad enhet av en elektronisk upptagning med text, ljud eller bild som omfattas av leveransplikt. Det förekommer dock också att elektroniskt material strömmas ut i realtid i form av en direktsändning där publicisten inte har någon fil att strömma materialet från utan bara t.ex. en webbkamera. I dessa fall finns det inte någon avgränsad enhet av en elektronisk upptagning med text, ljud eller bild som omfattas av leveransplikt enligt lagen om pliktexemplar av elektroniskt material. vissa fall torde det i stället kunna finnas skyldighet enligt 18 § lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument (pliktexemplarslagen) att lämna pliktexemplar i form av den inspelning av det direktsända programmet som ska göras enligt 5 kap. 3 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Elektroniskt material som utgör programvara eller annars bara innehåller koder omfattas inte av leveransplikt, eftersom materialet inte är avsett för läsning, avlyssning eller visning av eller för en människa. Det gäller även om den avgränsade enheten av en elektronisk upptagning som programvaran utgör till viss del skulle innehålla text, ljud eller bild. Kravet på att den avgränsade enheten av en elektronisk upptagning ska ha ett på förhand bestämt innehåll har hämtats från motsvarande krav enligt förarbetena till ändringen av bestämmelsen om hos myndighet förvarade handlingar i elektronisk form i 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen (prop. 2001/02:70 s. 20 f.). Med färdig elektronisk handling avses enligt dessa förarbeten sådana elektroniska handlingar där utställaren myndigheten eller den som lämnat in handlingen till myndigheten har gett den ett bestämt, fixerat innehåll som går att återskapa gång på gång. Som typiska exempel på färdiga elektroniska handlingar nämns e-brev, promemorior, protokoll och beslut i elektronisk form. Kravet innebär bl.a. att den avgränsade enheten av en elektronisk upptagning, dvs. en fil eller annat objekt såsom ett fält i en databas, ska ha en permanent och avslutad karaktär. Filer eller fält där den som har låtit framställa det tillgängliggjorda materialet (publicisten) avser att själv låta fortlöpande föra in eller annars ändra information, t.ex. informationen i en blogg, omfattas således inte. Viss ledning för vilket elektroniskt material som avses här kan hämtas från vad som gäller i fråga om allmänna handlingar hos myndigheter där man talar om diarium, journal samt sådant register eller annan förteckning som förs fortlöpande (2 kap. 7 § tryckfrihetsförordningen). Publicerat material som publicisten ger utomstående en möjlighet att ändra i har inte heller ett på förhand bestämt innehåll och kan för övrigt ofta inte heller omfattas av grundlagsskydd enligt yttrandefrihetsgrundlagen (se kommentaren till 3 §). Det kan t.ex. gälla en artikel på en webbsida där användaren av webbsidan har getts möjlighet att själv ändra i själva materialet exempelvis genom att kommentera innehållet eller på något liknande sätt ändra eller göra tillägg i materialet. En s.k. wikiwebbplats på internet, dvs. en webbplats där besökarna själva kan redigera webbsidorna, är ett exempel. Det avgörande är om publicisten ger utomstående möjlighet att ändra i det elektroniska materialet, inte att någon faktiskt gör det. Det förekommer också att publicisten låter utomstående lämna kommentarer till publicerat material som inte ändrar det material som kommenteras utan där kommentarerna finns i en eller flera andra enheter av elektroniskt material som också publiceras. I dessa fall omfattas det material som kommenteras, t.ex. en nyhetsartikel, av definitionen (under förutsättning att det i sig har ett på förhand bestämt innehåll), medan den fil eller det fält där kommentarerna samlas får anses föras fortlöpande. En s.k. chatt på internet, dvs. en skriftlig dialog i realtid mellan användare på internet, är ett exempel på material som förs fortlöpande och som inte omfattas av definitionen. berört material kan för övrigt ofta inte heller omfattas av grundlagsskydd enligt yttrandefrihetsgrundlagen (se kommentaren till 3 §). En fil eller ett fält som förs fortlöpande får dock anses ha ett på förhand bestämt innehåll när publicisten bestämt sig för att inte längre låta ändra innehållet i materialet. Leveransplikt inträder alltså i det läget, om materialet fortfarande görs tillgängligt i sitt avslutade skick för allmänheten i genom överföring via nätverk. När en publicerad blogg eller en publicerad och fortlöpande förd lista över evenemang eller pristagare definitivt avslutas behöver alltså pliktexemplar av materialet lämnas bara om (och när) bloggen eller listan fortsätter att publiceras i sitt avslutade skick. Från sådant material som publicisten för fortlöpande måste skiljas sådant elektroniskt material som publicisten ger ut i olika upplagor eller versioner. Det sistnämnda materialet (respektive upplaga) har ett på förhand bestämt innehåll och omfattas av definitionen. torde det vara svårt att avgöra om ett elektroniskt material är avsett att föras fortlöpande eller om det har getts ut i en upplaga. Man bör i dessa fall kunna använda följande tumregel: Om publicisten vid publiceringstillfället har för avsikt att ändra innehållet i materialet (och fortsätta publicera materialet i ändrat skick), talar detta för att materialet förs fortlöpande. Avser å andra sidan publicisten vid publiceringstillfället att ändra innehållet i materialet med längre intervall än , talar detta för att materialet har ett på förhand bestämt innehåll. I första stycket slås det inledningsvis fast att en förutsättning för att leveransplikt över huvud taget ska komma i fråga är att det elektroniska materialet har gjorts tillgängligt för allmänheten här i landet genom överföring via nätverk. Denna del av bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.1. Elektroniskt material som är åtkomligt för i princip vem som helst via internet eller något annat nätverk är att betrakta som tillgängligt för allmänheten här i landet. Det spelar därvid inte någon roll om materialet tillhandahålls gratis eller mot en avgift. Det förhållandet att någon har bestämt sig för att göra ett visst material tillgängligt bara ett visst antal gånger hindrar inte att det kan anses tillgängligt för allmänheten. Material som tillgängliggörs via interna kommunikationsnät, s.k. intranät, kan däremot i regel inte anses tillgängliga för allmänheten. Så är fallet bara om i princip vem som helst kan få tillgång till intranätet, vilket inte torde vara vanligt. Innehållet i e-postmeddelanden och annan kommunikation mellan individer omfattas av leveransplikt bara om i princip var och en kan få del av samma innehåll. Så är t.ex. fallet med en s.k. e-postlista som är öppen för alla. Ett krav på lösenord eller motsvarande för att få tillgång till elektroniskt material innebär inte i sig att materialet inte är tillgängligt för allmänheten. Det avgörande är i stället om i princip vem som helst kan få ett sådant lösenord och på så vis ta del av det aktuella materialet. Krävs det för att få lösenordet t.ex. att man köper en vara eller tjänst eller att man blir medlem eller får en särskild inbjudan, får materialet anses tillgängligt för allmänheten om kraven kan uppfyllas av var och en som så önskar. Ställer en förening t.ex. upp krav för medlemskap som inte i princip alla kan uppfylla t.ex. att man ska vara tvilling, ha en viss sjukdom, ha en viss utbildning eller ett visst yrke, ha en viss anställning, ha varit kriminell eller missbrukande, ha eller inte ha en viss tro eller religiös eller filosofisk övertygelse, äga en viss fastighet eller andel är den förutsättningen inte uppfylld. Sådant som bara är tillgängligt för medlemmarna i en ideell förening, bostadsrättsförening eller samfällighetsförening kan alltså normalt inte anses tillgängligt för allmänheten. Det förhållandet att det för att få tillgång ställs upp krav på att man ska bo eller vistas på viss ort, såsom krav för tillgång till viss information hos en kommun eller ett företag som bara har verksamhet på viss ort, innebär däremot normalt inte att allmänheten inte har tillgång, eftersom i princip vem som helst kan bosätta sig på orten. Kravet på att det är allmänheten här i landet som det elektroniska materialet ska ha gjorts tillgängligt för innebär bara att personer svenska medborgare och andra som vistas i ska kunna ta del av materialet här. Det spelar däremot inte någon roll varifrån materialet överförs eller var avsändaren har lagrat det. Det elektroniska materialet ska ha gjorts tillgängligt genom överföring via nätverk. Med överföring via nätverk avses sådana elektroniska överföringar som sker från en avsändare till en eller flera utvalda mottagare. Sådana överföringar, eller snarare utsändningar, som inte sker till vissa mottagare utan till alla, t.ex. sedvanliga radio- eller tvsändningar genom luften eller rymden, omfattas alltså inte. Begreppet överföring via nätverk omfattar därmed inte samtliga de typer av förfoganden som faller in under begreppet överföring i den mening som avses i upphovsrättslagen. Både trådbundna och trådlösa överföringar via nätverk omfattas. Som exempel kan nämnas överföringar via internet och fasta eller mobila telefonnätverk. Med nätverk avses sådana elektroniska kommunikationsnät som definieras i 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, dvs. system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt passiva nätdelar och andra resurser som medger överföring av signaler, via tråd eller radiovågor, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier oberoende av vilken typ av information som överförs. Det förhållandet att det ska vara fråga om en överföring av elektroniskt material innebär att materialet ska kunna göras tillgängligt för mottagarna från en annan plats än den eller de platser (i ) där mottagarna kan ta del av materialet, dvs. en distansöverföring (jämför prop. 2004/05:110 s. 378). Det förhållandet att de allra flesta inom allmänheten i inte kan tillgodogöra sig innehållet i ett elektroniskt material som i och för sig är tillgängligt, t.ex. därför att det är avfattat på något i ovanligt språk eller ger uttryck för någon konstform som kan vara svår för gemene man att tillgodogöra sig, innebär inte att materialet inte är tillgängligt för allmänheten här i landet på avsett vis. tillgänglighet gäller åtkomsten via nätverk till själva materialet och inte innehållet i det. Det krävs inte att någon faktiskt har tagit del av det elektroniska materialet som har gjorts tillgängligt, utan det avgörande är att den som vill kan ta del av materialet genom överföring via nätverk. Det spelar inte någon roll vem mottagaren eller avsändaren som kan starta nätverksöverföringen av materialet. Att det för tillgång till elektroniskt material ställs alldeles särskilda krav på de tekniska hjälpmedlen för att ta del av materialet, t.ex. viss krypteringsutrustning, hindrar inte att materialet är tillgängligt för allmänheten om i princip var och en kan skaffa sig tillgång till hjälpmedlen. Vidare framgår det av första stycket att bara ett (1) pliktexemplar av elektroniskt material ska lämnas till Kungl. (KB). Något reservexemplar behöver således inte lämnas. Detta har behandlats i avsnitt 4.3. Pliktexemplaret ska lämnas senast efter det att det elektroniska materialet gjordes tillgängligt för allmänheten. Det saknar däremot betydelse om materialet är tillgängligt för allmänheten när pliktexemplaret faktiskt lämnas. Detta har behandlats i avsnitt 8. Närmare bestämmelser om hur pliktexemplar ska lämnas finns i 11 och 12 §§. I 5 § finns det bestämmelser om vem som ska lämna pliktexemplar. I andra stycket begränsas skyldigheten att lämna pliktexemplar av det elektroniska material som omfattas av första stycket till två fall. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 6.2. I 4 och 68 §§ finns det ytterligare begränsningar av skyldigheten att lämna pliktexemplar. Enligt punkt 1 ska pliktexemplar lämnas av elektroniskt material om tillgängliggörandet haft grundlagsskydd enligt yttrandefrihetsgrundlagen, dock inte frivilligt sådant. Material som publiceras genom s.k. print on demand-verksamhet enligt databasregeln omfattas inte av leveransplikt, eftersom det i sådan verksamhet inte finns något elektroniskt material som har gjorts tillgängligt genom överföring via nätverk. En förevisning på plats av innehållet i elektroniskt material, t.ex. vid en digital bioföreställning, omfattas inte heller av leveransplikt även om den som anordnar föreställningen har fått det förevisade elektroniska materialet genom överföring via nätverk, eftersom det såsom redan nämnts måste vara fråga om en s.k. distansöverföring (jämför prop. 2009/10:81). Pliktexemplar ska enligt punkt 2 i vissa fall lämnas även av elektroniskt material som ett företag som yrkesmässigt låter framställa elektroniskt material eller andra yttranden har låtit framställa. En förutsättning är dock att materialet har tillgängliggjorts på det sätt som anges i databasregeln antingen av framställaren själv eller av ett företag som yrkesmässigt tillhandahåller elektroniskt material eller andra yttranden. Med andra yttranden än elektroniskt material avses i princip alla former och typer av yttranden oavsett hur de förmedlas. Avsikten är att elektroniskt material som professionella publicister, såsom förlag och andra utgivare, och, när det gäller t.ex. musik eller film, professionella producenter låter framställa ska omfattas. Bestämmelsen omfattar t.ex. företag som låter framställa bara elektroniskt material, t.ex. ett e- bokförlag eller en nättidning. Även företag vars publicering av elektroniskt material omfattas av grundlagsskydd kan träffas av bestämmelsen. Bara ett (enda) pliktexemplar ska lämnas om tillgängliggörandet omfattas av endera eller båda bestämmelserna. Även elektroniskt material som tillhandahålls med frivilligt grundlagsskydd enligt 1 kap. 9 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen kan omfattas av denna bestämmelse och då omfattas av leveransplikt. Bestämmelsen omfattar företag som yrkesmässigt låter framställa elektroniskt material eller andra yttranden. Det är publicistens, producentens, förlagets eller utgivarens verksamhet som behöver vara yrkesmässig i fråga om yttranden och inte verksamheten hos upphovsmännen eller det företag som kan ha anlitats för att tekniskt färdigställa det elektroniska materialet. Leveransplikten är inte begränsad till elektroniskt material som svenska företag låtit framställa eller till elektroniskt material som har framställts i . Om ett elektroniskt material som ett utländskt företag som yrkesmässigt låter framställa elektroniskt material eller andra yttranden har låtit framställa i utlandet tillgängliggörs för allmänheten här i landet, kan det således omfattas av leveransplikt. Som exempel kan nämnas en svensk artist som spelar in musik för ett utländskt skivbolag, som i sin tur via någon svensk utgivare eller distributör, t.ex. ett svenskt skivbolag, tillgängliggör musiken via internet för allmänheten i . För att leveransplikt ska finnas krävs det att det elektroniska materialet har gjorts tillgängligt för allmänheten här i landet genom överföring via nätverk på det sätt som avses i databasregeln. Det krävs alltså att någon med hjälp av elektromagnetiska vågor på särskild begäran eller enligt överenskommelser i förväg tillhandahåller allmänheten information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. Det krävs att det elektroniska materialet har tillgängliggjorts på det sätt som avses i databasregeln av framställaren själv eller av ett företag för yrkesmässigt tillhandahållande av elektroniskt material eller andra yttranden. För att det ska finnas leveransplikt enligt bestämmelsen krävs det således så att säga yrkesmässighet i båda led när det inte är den yrkesmässiga framställaren som själv tillgängliggör materialet. Dels måste den som har låtit framställa det elektroniska materialet vara en svensk eller utländsk yrkesmässig publicist, producent, förläggare eller utgivare och dels måste den som har tillgängliggjort materialet i vara en yrkesmässig distributör. Om ett företag, i och för sig yrkesmässigt, tillhandahåller yttranden som en yrkesmässig publicist, producent, förläggare eller utgivare inte har låtit framställa utan som framställts av privatpersoner, finns det alltså inte någon leveransplikt. Kravet på yrkesmässighet gäller själva framställandet respektive tillhandahållandet. Kravet är avsett att i princip motsvara det som gäller för databasregelns tillämplighet för företag som framställer tryckta eller därmed enligt tryckfrihetsförordningen jämställda skrifter eller tekniska upptagningar (prop. 1997/98:43 s. 155 f.). De som bestämmelsen tar sikte på är regelrätta publicister, producenter, förlag eller utgivare respektive regelrätta distributörer eller försäljare av elektroniskt material eller andra yttranden till allmänheten. Såväl fysiska som juridiska personer kan vara ett sådant företag som avses och bedriva yrkesmässig verksamhet. För att en verksamhet ska anses som yrkesmässig bör det krävas att den har en inte alltför obetydlig omfattning och att den är avsedd att bedrivas mera varaktigt. Dessutom ska den drivas i vinstsyfte, därmed inte sagt att den behöver gå med vinst eller att just det aktuella elektroniska materialet tillgängliggörs mot ersättning, och vara av självständig karaktär, dvs. det ska inte röra sig om en anställning eller liknande. Även om verksamheten måste ha en viss omfattning behöver den inte vara en persons eller ett företags huvudsysselsättning. Ett företag som huvudsakligen ägnar sig åt att producera eller sälja varor eller tjänster och som också tillhandahåller elektroniskt material i fråga om produkterna (reklam- och informationsmaterial, prislistor, bruksanvisningar, manualer, vägledningar etc.) kan dock normalt sett inte anses syssla med yrkesmässig framställning eller tillhandahållande av elektroniskt material eller andra yttranden. Privatpersoner och ideella föreningar torde normalt inte uppfylla kravet på yrkesmässighet för sitt tillhandahållande av elektroniskt material. Inte heller den upphovsman som själv tillgängliggör sina verk uppfyller normalt det kravet. Undantagsvis kan dock tänkas att sådana upphovsmän bedriver sådan yrkesmässig verksamhet som avses, t.ex. om en väletablerad upphovsman som tidigare spritt sina verk via någon yrkesmässig publicist, producent, förläggare eller utgivare väljer att i stället själv sköta tillhandahållandet till allmänheten via nätverk och detta sker i förhållandevis stor skala.