prop · GZ03142 · 2012-04-18 00:00:00 — Några remissinstanser, Riksför- bundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL), RFSL och , välkomnar att lagen inte längre ska vara förbehållen svenska medborgare, men anser inte att det ska uppställas krav på att den utländska medborgaren ska ha bott i i anslutning till beslutet om ändrad könstillhörighet. RFSL och RFSL har vidare föreslagit att bör införa ett liknande system som det som finns i Stor- , dvs. upprätta en lista över länder vars praxis i könstill- hörighetsärenden skulle kunna godtas av svenska myndigheter. Enligt dessa remissinstanser borde det utifrån en sådan lista vara möjligt för de personer som redan påbörjat sin utredning i något av de länder som finns med på listan, att få sitt beslut om ändrad könstillhörighet . anser att begreppet bosatt i den föreslagna lagtexten bör bytas mot folkbokförd. konstaterar att det inte framgår av den före- slagna lagtexten att den berörda utländska medborgaren bör informeras och upplysas om de konsekvenser den ändrade könstillhörigheten kan komma att få i medborgarlandet. En remissinstans, för katolska läkare, har avstyrkt förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning Folkbokföring bör krävas för fastställelsebeslut oavsett medborgarskap Enligt 3 § lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, förkortad könstillhörighetslagen, får fastställelse av ändrad könstill- hörighet meddelas endast för den som är svensk medborgare. Könstillhörighetslagen reglerar en administrativ process vars egentliga syfte är att uppgifterna i folkbokföringen ändras till att svara mot den ändrade könstillhörigheten. Ändringen av könstillhörigheten är för den enskilde givetvis betydligt mer omfattande än så och innefattar både långvarig terapi och behandling som könskorrigerande kirurgi, epilering och röstterapi (TS-vård). Sådana åtgärder kan sägas utgöra den medicinska delen av könstillhörighetsändringen och är inte förutom ingrepp i könsorganen reglerade i könstillhörighetslagen. Det är bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som avgör vilka vårdåtgärder som den utländske medborgaren kan få tillgång till. Således kan även andra än svenska medborgare få tillgång till TS-vård, förutom de könskorrigerande operationer som kräver tillstånd enligt könstillhörighetslagen. När det gäller den administrativa delen av ett könstillhörighetsärende kan det slås fast att det knappast finns behov av att tillåta andra än sådana personer som förekommer i folkbokföringen att ansöka om ändring av könstillhörigheten, eftersom den juridiska effekten av ett sådant beslut i huvudsak endast är en ändring i folkbokföringsdatabasen. Folkbokföringslagen (1991:481) reglerar i vilka fall folkbokföring i ska ske. Förutom svenska medborgare med hemvist i landet ska utländska medborgare, som kan antas tillbringa sin dygnsvila i landet under , folkbokföras här. Vid ändrad könstillhörighet är det i folkbokföringshänseende endast personnumret eller samordningsnumret, av vilket en persons kön kan uttydas, som ändras. föreslog i sitt betänkande att utländska medborgare som varit bosatta i skulle kunna få ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet. Bosätt- ningsbegreppet skulle därvid tolkas på samma sätt som i 2 kap 1 § i den numera upphävda socialförsäkringslagen (1999:799) (numera 5 kap. 2 och 3 §§ socialförsäkringsbalken), dvs. en person som kommer till och kan antas komma att vistas här , ska anses vara bosatt här om inte synnerliga skäl talar emot det. Det är därvid inte främst den faktiska avsikten rörande vistelsetiden som blir utslags- givande utan vad som med beaktande av omständigheterna kan antas om vistelsetidens längd. anförde vidare att bosättningsbegreppet i huvudsak svarar mot vad som gäller vid tillämpning av folkbokförings- lagen. Den s.k. dygnsviloprincipen är relevant vid denna bedömning och innebär att den plats där den enskilde har sin regelbundna dygnsvila ska anses vara hans eller hennes egentliga hemvist. anför att utredningens förslag innebär att bosättnings- begreppet ska korrespondera med bosättningsbegreppet i (dåvarande) socialförsäkringslagen, men att det är registreringen i folkbok- föringen om könstillhörighet som ska ändras. anser därför att termen bosatt bör bytas mot folkbokförd. Med beaktande av att en ändring av könstillhörighet i juridisk mening innebär en ändring i folkbokföringen, delar regeringen uppfattning att det bör vara den som är folkbokförd i som ska kunna få ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet. Den nuvarande bestämmelsen i könstillhörighetslagen av innebörd att alla svenska medborgare, oavsett var de är folkbokförda, är behöriga att ansöka om fastställelse av ändrad könstillhörighet framstår mot denna bakgrund som alltför vid till sin utformning. Ett beslut om ändrad könstillhörighet bör således inte kunna meddelas för någon som inte är folkbokförd i , oavsett medborgarskap. En sådan avgränsning framstår som rimlig också med hänsyn till att dessa personer i princip inte har rätt till planerad hälso- och sjukvård i , t.ex. TS-vård (se 3 § hälso- och sjukvårdslagen). Om en svensk medborgare som är bosatt i utlandet däremot får ett beslut om ändrad könstillhörighet i det land där denne är bosatt, ska dock beslutet erkännas i utan särskild prövning (se avsnitt 8.5), vilket bl.a. påverkar utfärdandet av svenskt pass för personen ifråga. Utländska medborgare bör kunna få beslut om ändrad könstillhörighet Vid tillkomsten av könstillhörighetslagen aktualiserades i huvudsak två frågeställningar i fråga om medborgarskapskravet, dels om skulle få ta emot ett stort antal utländska medborgare som önskade en ändring av sin könstillhörighet, dels hur patienten skulle bemötas i sitt hemland om han eller hon tilläts ändra sin könstillhörighet i . Utvecklingen har varit sådan att det numera finns specifik lagstiftning rörande ändring av könstillhörigheten i ett flertal I ytterligare andra länder som inte har saken uttryckligen reglerad genomförs och erkänns ändring av könstillhörigheten med tillämpning av annan lagstiftning. sannolikheten för att utländska medborgare kommer att söka sig till enbart i syfte att få sin könstillhörighet ändrad som liten, särskilt med tanke på att även närliggande länder har lagstiftning i frågan och att personer från länder som inte erkänner ändring av könstillhörigheten lika gärna kan söka sig till ett annat land än . Det bör dock övervägas hur en person som är medborgare i ett annat land skulle kunna betraktas i sitt hemland om han eller hon återvänder dit efter att ha fått sin könstillhörighet ändrad genom ett beslut i . är värt att notera att erkänner sådan ändring av könstill- hörigheten som gjorts i ett land som finns med på en lista som förs fort- löpande av the Secretary of State. Också har lagstiftning som innebär att, om en person har fått ändrad könstillhörighet genom laga- kraftvunnet beslut i ett land som han eller hon var medborgare i eller bosatt i när beslutet fattades, ska beslutet anses giltigt i utan I övrigt är det inte känt hur andra länder förfar när deras medborgare återvänder till hemlandet efter att ha genomgått en ändring av könstillhörigheten utomlands eller, utan att återvända, söker pass i ett annat land i sin förvärvade könstillhörighet. emellertid ingen särskild lagstiftning utan uppgifterna i folkbokföringen ändras efter det att en könskorrigerande operation har ägt rum. därför antas att det i de flesta fall inte skulle vara något problem för en person som fått könstillhörigheten ändrad i att återvända till sitt hemland och få det svenska beslutet erkänt där. Det finns emellertid ett antal länder där det inte finns någon acceptans för transsexualism och ändring av en persons könstillhörighet. Det föreligger dock en risk att en medborgare i ett sådant land redan på grund av sin transsexualism kan vara förhindrad att återvända dit. Vid en sammantagen bedömning anser regeringen att det bör vara möjligt även för utländska medborgare att få ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet i . Krav på ytterligare anknytning för utländska medborgare bör inte ställas Som ovan nämnts ska en person folkbokföras i enligt 3 § folkbokföringslagen om det kan antas att han eller hon kommer att vistas krav på starkare anknytning till i och med att denna person ska ha varit bosatt här före fastställelsebeslutet. Regeringen bedömer att det ytterligare krav på anknytning till Prop. 2011/12:142 som utredningen föreslagit framstår som överflödigt redan med hänsyn till att den gängse utredningsgången för personer med transsexualism i omfattar om . Vid beslutet om ändrad könstill- hörighet skulle således normalt sett en utländsk medborgare ha vistats i än vad som krävs enligt utredningens förslag till lagstiftning. Vidare kan konstateras att utredningens förslag i denna del torde utgöra ett otillåtet hinder för den fria rörligheten inom EU/EES, med hänsyn till den EU-rättsliga likabehandlingsprincipen och bestämmelserna om fri rörlighet av tjänster (artiklarna 18 och 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Det har inte heller framkommit något skäl att ställa mer långtgående krav på anknytning för utländska medborgare från länder utanför EU/EES. Regeringen finner således inte anledning att upp- ställa ytterligare krav på anknytning till för den utländska med- borgaren än att han eller hon är folkbokförd här. Information till den utländske medborgaren Det bör uppmärksammas att det endast är uppgifterna i den svenska folkbokföringen som påverkas för det fall att en utländsk medborgare erhåller ett beslut om fastställelse av ändrad könstillhörighet i . Olika förutsättningar föreligger i olika stater för att få det svenska beslutet om ändrad könstillhörighet erkänt i den inhemska folkbok- föringen. Det är viktigt att en utländsk medborgare som erhåller ett sådant beslut informeras om att könstillhörighetsändringen inte automa- tiskt får genomslag i hans eller hennes hemland. Personen i fråga bör också informeras om att det är det land där han eller hon är medborgare som utfärdar nya pass och att komplikationer kan uppstå om hemlandet inte godtar den könstillhörighetsändring som gjorts i . Det framstår som mest lämpligt att denna information lämnas i sam- band med att personen genomgår utredning om ändrad könstillhörighet, eftersom denna omständighet kan ha betydelse för personens vilja att fortsätta med processen. Det kan också ha betydelse för prognosen för denna, vilket är en faktor som ska vägas in vid bedömningen av om en ansökan om fastställelse av ändrad könstillhörighet ska bifallas. läns landsting konstaterar att den utländske medborgarens behov av ovan nämnd information och upplysning inte kommit till uttryck i utredningens förslag till lagstiftning. Regeringen gör bedöm- ningen att kunskapsstödet på området bör stärkas (se avsnitt 11.1). I ett sådant arbete bör bl.a. ingå att förbättra informationen till patienter, vilket omfattar även det som specifikt gäller utländska medborgare. Någon lagstiftning om innehållet i informationen bedöms inte vara nödvändig. 8.5Erkännande av utländska domar och beslut om ändrad könstillhörighet Regeringens förslag: En lagakraftvunnen dom eller ett lagakraft- vunnet beslut av en utländsk domstol eller myndighet om att en person har ändrad könstillhörighet gäller i , om personen när domen eller beslutet meddelades var medborgare i landet i fråga eller bosatt där. Regeringens bedömning: En person som genomgått en köns- korrigerande operation eller annan TS-vård utomlands, men för vilken frågan om könstillhörighet inte har prövats, kan efter utredning ansöka om fastställelse av ändrad könstillhörighet hos . Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. Utredningen föreslog att erkännande av utländska domstolars eller myndigheters beslut endast ska gälla utländska medborgare, inte svenska. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte uttalat sig om förslaget. Av de remissinstanser som uttalat sig i frågan tillstyrker majoriteten förslaget eller lämnar det utan erinran. , bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL), för sexuell upplysning (), , , föreningen och Byrån För Lika Rättigheter är dock negativa till att svenska medborgare som genomgått behandling utom- lands ska genomgå utredning i för att få sin könstillhörighet fastställd i . RFSL anför bl.a. att för personer som påbörjat eller genomgått utred- ning och behandling utomlands bör införa ett liknande system som , dvs. en lista över länder vars praxis i könstillhörig- hetsärenden kan godtas av svenska myndigheter. Detta skulle framförallt underlätta avsevärt för personer som genomgått behandling utomlands. Utredarens förhållningssätt innebär i praktiken en önskan om utrese- förbud för att hindra transsexuella att åka utomlands och genomföra behandling och kirurgi. Faktum är att personer väljer att åka utomlands istället för att vänta på utredning i vilket är en rådande verklighet som det är viktigt att förhålla sig till. Ett skäl till detta är givetvis de brister som vården och stödet till transsexuella har i , med otillräckliga utredningsresurser, skillnader i handläggning och ibland besvärande väntetider. Att människor väljer att själv bekosta operation utomlands, bör i sig anses vara en stark indikation på att personen i fråga är transsexuell. anser att personer som genomgått könskorrigerande behand- lingar utomlands ska betraktas som transsexuella i en svensk kontext och erhålla juridisk fastställelse av könstillhörigheten, utan att gå omvägen via ytterligare utredningar. Det finns ingen anledning att ifrågasätta vare sig diagnos eller behandling som görs av läkare i ett annat land, så länge detta lands medicinska praxis och syn på transsexualism är någorlunda samstämmig med den svenska. Det kommer dock att behöva skapas rutiner för att identifiera vilka länder som utgör undantag från denna samsyn. Sökande som genomgått behandling i dessa länder bör kunna genomgå en kort, kompletterande utredning för att möjliggöra fast- kräver att den som genomfört ett full- ständigt könsbyte utomlands ska få fastställelse i det nya könet i . anför att om en transsexuell svensk medborgare under en bott utomlands och därför i det landet genomgått både behand- ling och juridisk könstillhörighetsändring måste personen med nuvarande praxis både resa till , få remiss till specialistkompetent läkare, erhålla bokad tid, få ett utlåtande och ansöka hos Rättsliga rådet om könstillhörighetsändring, för att slutligen få personuppgifterna i folkbok- Föreningen förordar den brittiska modellen vid utlandsoperationer, där staten har ett förenklat ansökningsförfarande för de transsexuella som genomgått behandling för sin transsexualism i de länder vars diagnostiseringsmetod anses vara likvärdig den brittiska. Risken att staten skulle medverka till att icke-transsexuella erhåller nytt juridiskt kön, och därmed kan antas ta skada i längden, genom att köpa sig behandling i ett land med undermålig diagnostisering är därmed Byrån För Lika Rättigheter anser att även svenska medborgare som varit bosatta och genomgått ett juridiskt könsbyte utomlands ska få detta erkänt i utan prövning av Rättsliga rådet. anför att i vissa länder som saknar en rättslig reglering av könsbyte kan de facto-erkännande av könsbyte ske genom att pass utfärdas i det nya könet. Ett sådant könsbyte ska enligt utredningens förslag inte erkännas här, vilket dock torde ske . med ett tydligt ställningstagande till hur man bör ställa sig till frågan. anför att förslaget innebär att det överlåts åt den medicinska professionen att utarbeta närmare rutiner för hanteringen i av de personer som genomgått en könskorrigerande operation utomlands men för vilken frågan om könstillhörighet inte har prövats. menar att av rättssäkerhetsskäl borde man överväga om inte närmare regler kring detta istället borde framgå av lagtext eller på annat sätt i bindande föreskrifter. Skälen för regeringens förslag och bedömning Utländska domar och beslut bör erkännas Lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, för- kortad könstillhörighetslagen, reglerar inte situationer där personer har fått könskorrigerande operationer eller annan behandling utförd Inte heller finns i lagen eller i någon författning regler om godtagande i av domar eller beslut om ändrad könstillhörighet som meddelats i ett annat land. Med dagens lagstiftning kan en utländsk medborgare inte få sin juridiska könstillhörighet ändrad i . I avsnitt 8.4 föreslås det emellertid att ändring av könstillhörighet i inte längre ska vara förbehållen svenska medborgare utan sådan ändring ska kunna göras för alla som är folkbokförda i , även utländska medborgare. En annan fråga är hur en person ska betraktas för det fall han eller hon fått sin juridiska könstillhörighet ändrad genom en dom eller ett beslut i en annan stat. I erkänns i regel beslut som fattats av myndigheter i det land där en individ är medborgare, utan att svenska myndigheter överprövar eller omprövar det utländska beslutet. Exempelvis erkänns, med vissa undantag, äktenskap som ingåtts utomlands med stöd av utländsk lagstiftning, även om detta i vissa fall kan anses strida mot förutsättningarna för att ingå äktenskap i . I likhet med Könstill- hörighetsutredningen anser regeringen att en utländsk domstols eller myndighets lagakraftvunna beslut i ett könstillhörighetsärende beträffande en medborgare i den aktuella staten bör godtas i och tillerkännas rättslig verkan här. Enligt regeringen bör även utländska domar rörande de egna medborgarna kunna erkännas här. Dessa domar och beslut bör därför kunna läggas till grund för en ändring i folkbokföringen på samma sätt som ett beslut om fastställelse av Rätts- liga rådet eller en dom i förvaltningsdomstol. Av det anförda följer att en utländsk medborgare som fått sin könstillhörighet ändrad enligt sitt medborgarskapslands lagstiftning innan han eller hon kom till ska få sin könstillhörighet registrerad i den svenska folkbokföringen, utan någon särskild prövning. Att den person som det gäller tidigare tillhört det andra könet är i dessa fall irrelevant för svenska myndigheter. Detsamma bör gälla en utländsk medborgare som genomgått köns- tillhörighetsändring enligt ett annat lands lagstiftning än medborgar- skapslandets och önskar få den nya könstillhörigheten registrerad i , oberoende av om ändringen erkänns enligt medborgarskaps- landets lagstiftning. Ett villkor för detta är dock att personen i fråga vid tiden för beslutet var stadigvarande bosatt i det land där ändringen av könstillhörigheten beslutades. Det kan förefalla som om det mest ändamålsenliga i det sistnämnda fallet skulle vara att könstillhörigheten ändrades i hemlandet innan den ändrades i . Det kan emellertid finnas olika skäl till varför ett sådant förfarande inte är genomförbart eller önskvärt för individen. Det får också i ett fall av detta slag antas att myndigheterna i det land där beslutet om könstillhörighetsändringen fattades har sett till att beslutet vilar på tillförlitlig grund och är tillkommet i enlighet med det aktuella landets lagstiftning. Som framgått av redovisningen i avsnitt 6.1 gäller i de länder som tillåter könstillhörighetsändring av utländska medborgare, vilket är ett mycket litet antal länder, samma krav som för en medborgare i det aktuella landet. Kraven för att en person ska få sin könstillhörighet ändrad är likartade i de olika länder som har särskild lagstiftning i frågan. Det framstår därför som rimligt att erkänna ett sådant utländskt av- görande. Regeringen föreslår således att det ska införas en bestämmelse om erkännande av utländska domar och beslut för utländska medborgare. Som villkor för ett sådant erkännande ska dock gälla att personen, när domen eller beslutet meddelades, var medborgare i staten i fråga eller bosatt där. Utländska domar och beslut om ändrad könstillhörighet avseende svenska medborgare har föreslagit att det för svenska med- borgare, som fått ett beslut om ändrad könstillhörighet i utlandet, bör göras en särskild prövning av svenska myndigheter. Eftersom det är svenska myndigheter som utfärdar pass måste den ändrade könstillhörig- heten för en svensk medborgare alltid prövas även här i landet, i vart fall i samband med att individen ansöker om nytt pass. Utredningen anför att det är rimligt att svenska myndigheter har någon form av kontroll över att ändringen av könstillhörigheten för en svensk medborgare genomförts på godtagbara skäl. Enligt utredningen är tillvägagångssättet att personen i fråga i får genomgå en intervju med en psykiatriker med kompetens för könstillhörighetsärenden samt en somatisk undersök- ning av könsorganen och att ändringen av könstillhörigheten därefter prövas av Rättsliga rådet. Detta har utredningen ansett bör gälla även fortsättningsvis. Regeringen delar inte utredningens bedömning att det finns ett särskilt behov av kontroll när det gäller svenska medborgare. Mot ett sådant behov talar att i de länder som tillåter könstillhörighetsändring för utländska medborgare gäller samma krav som för en medborgare i det aktuella landet. Vidare är kraven för att en person ska få sin köns- tillhörighet ändrad likartade i de olika länder som har särskild lag- stiftning i frågan, däribland . Dessutom bör principen att till- erkänna utländska domstolars eller myndigheters domar och beslut rättslig verkan i gälla oavsett vilken nationalitet personen har. Det framstår som tveksamt, både för utländska och svenska medborgare, att personen i fråga inte ska kunna inrätta sig efter en myndighets beslut i en så avgörande fråga. Av det sagda följer att i de fall en svensk med- borgare som under bosättning i utlandet meddelas en dom eller ett beslut om ändrad könstillhörighet bör avgörandet erkännas i utan särskild prövning. Olika typer av beslut föreslog att det skulle vara lagakraftvunna beslut som fattats av en domstol eller myndighet i en främmande stat som skulle ligga till grund för det svenska erkännandet. Som nämnts ovan anser regeringen att även utländska domar om ändrad könstill- hörighet bör kunna anses som giltiga i . I sitt remissyttrande anför att i vissa länder som saknar en rättslig reglering av ändrad könstillhörighet kan de facto-erkännande av könsbyte göras, t.ex. genom att pass utfärdas i det nya könet. Enligt torde en sådan ändring av könstillhörigheten erkännas i . Med anledning av vad anför anser regeringen att identitetshandlingar som pass bör kunna ligga till grund för ett erkännande av könstillhörigheten genom en ändring i den svenska folk- bokföringen. Enligt regeringens mening får således som beslut om att en person har ändrat könstillhörighet, förutom beslut i ärenden om ändrad könstillhörighet, även räknas s.k. de facto-erkännanden i form av beslut att utfärda pass i det nya könet eller beslut om ändring i ett annat lands folkbokföring eller motsvarande. Detta, som nämnts ovan, under förut- sättning att personen i fråga var medborgare i den aktuella staten eller bosatt där och att domen eller beslutet vunnit laga kraft. Personer som enbart fått TS-vård utomlands En särskild situation uppstår i de fall när en person genomgått enbart könskorrigerande operation eller annan TS-vård utomlands men där frågan om fastställande av könstillhörigheten ska prövas enligt svenskt förfarande. Dessa personer har i regel opererats och eventuellt genomgått också någon annan behandling under en tillfällig vistelse i ett annat land och har därefter återvänt till . hade uppgifter om att det finns kliniker i bl.a. och som utför könskorrigerande operationer. RFSL har i sitt remissyttrande anfört att ett skäl till att personer väljer att åka utomlands i stället för att vänta på utredning i är de brister i vården och stödet till transsexuella som finns här, med otillräckliga utredningsresurser, skillnader i handläggning och ibland besvärande väntetider.