prop · H0031d31 · 2012-09-20 00:00:00 — Situationen för flodkräftan är mycket allvarlig på grund av illegala utsättningar av signalkräftor, som är kroniska bärare av kräftpest. För fisk är situationen generellt sätt bättre. Da- gens regelverk ger goda möjligheter att minska risken för oavsiktliga introduktioner. Det finns brister gällande kunskapen om kulturmiljövärden längs våra sjöar och vattendrag. Det pågår dock flera projekt med syfte att förbättra kunskapsläget i detta sammanhang. Inom ramen för vattenförvaltningsarbetet pågår metodutveckling för att ta fram ett bättre kunskapsunderlag för vilka vattenmiljöer och vattenanläggningar som har särskilt stor kulturmiljövärde. Friluftslivets tillgänglighet till sjöar, vattendrag och stränder är generellt sett god. Regeringen bedömer att det inte är möjligt att nå miljökvalitetsmålet till 2020 med beslutade eller planerade styrmedel. Arbetet med genomförandet av ramdirektivet för vatten är mycket viktigt för att miljökvalitetsmålet ska kunna uppnås. De insatser som görs bidrar i positiv riktning men arbetet bedöms inte ske i den takt som skulle innebära att målet nås . Övergödning är ett stort problem i , medan fysisk påverkan och fragmentering av livsmiljöer utgör ett problem i hela . Fysisk påverkan har identifierats som en av de största orsakerna till att god ekologisk status och god ekologisk potential inte uppnås . I ett förslag om ändring av ramdirektivet och direktivet om miljökvalitetsnormer (2008/105/EG) inom vattenpolitikens område har kommissionen föreslagit att listan med identifierade prioriterade ämnen utökas med 15 ämnen. Tre av de föreslagna ämnena är aktiva läkemedelssubstanser. Regeringen har välkomnat kommissionens förslag, eftersom bl.a. forskning i visat att läkemedelssubstanser kan ge upphov till skador på vattenlevande organismer. Fragmentering av vattendrag, bl.a. genom anläggande av kraftverks- och regleringsdammar, och utraderande av landbiotoper genom överdämning samt torrläggning av forsar och strömfåror har stor påverkan på den fysiska miljön och 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 på berörda ekosystem i sjöar och rinnande vatten inom avrinningsområdet. Även enstaka hinder i ett system förändrar hela systemets struktur och funktion med risk för att vissa arter helt slås ut. Antalet restaurerade vattendrag har ökat men arbetet går långsamt. En bidragande faktor är den juridiska processen vid omprövningar och tillstånd för vattenverksamhet. Regeringen har tillsatt en utredning (M 2012:29) för att se över reglerna om vattenverksamhet i och lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet, den s.k. rest-vattenlagen. Utredaren ska bl.a. föreslå de ändringar i reglerna som behövs för att miljörättens grundläggande principer såsom principen om att förorenaren betalar och principen att bästa möjliga teknik ska användas får genomslag även i den vattenrättsliga regleringen. Vidare ska utredaren se över tillståndsprövningen av vattenverksamhet samt analysera systemet för omprövning av vattenverksamheter och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett effektivt system för omprövning. Vattenbruk, vilket omfattar bl.a. fiskodlingar, har lyfts i det förslag till ny grundförordning för den gemensamma fiskeripolitiken som förhandlas inom EU . Många värdefulla miljöer i och omkring vatten saknar ett långsiktigt och funktionellt skydd. Reservat som inkluderar vatten är oftast inte inrättade med syfte att bevara värdefulla vattenmiljöer eller värden knutna till dem. Enligt den internationella överenskommelsen om globala mål inom konventionen om biologisk mångfald ska till 2020 av land- och sötvattensområden vara bevarade. Det finns en positiv utveckling vad gäller arbetet med att inrätta vattenskyddsområden och att ta fram vattenförsörjningsplaner för ytvattenförekomster som används för dricksvattenuttag. Detta förväntas medverka till ett förbättrat miljötillstånd. Den pågående klimatförändringen riskerar dock att medföra ökade problem med bl.a. läckage av humusämnen, översvämning samt spridning av föroreningar och sjukdomsbringande patogener. 3.5.9Grundvatten av god kvalitet Miljökvalitetsmålet är att grundvattnet ska ge en säker och hållbar dricksvattenförsörjning samt 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 bidra till en god livsmiljö för växter och djur i sjöar och vattendrag. Indikatorer och andra bedömningsgrunder för redovisningen Regeringen har beslutat om preciseringar till miljökvalitetsmålet som rör grundvattnets kvalitet, utströmmande grundvattens kvalitet, grundvattennivåer samt bevarande av naturgrusavlagringar. Preciseringarna förtydligar innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska nås i ett generationsperspektiv. Preciseringarna ska utgöra grunden för att tolka miljökvalitetsmålens innebörd, vara kriterier vid bedömningen av möjligheterna att nå målen och vara vägledande för miljöarbetet. Till grund för uppföljningen av miljökvalitetsmålet finns även indikatorer. För Grundvatten av god kvalitet finns sex indikatorer redovisade på Miljömålsportalen (). är ansvarig för att samordna uppföljning och utvärdering av miljökvalitetsmålet. Utvecklingen för tillståndet i miljön är svagt positiv. Framsteg har bland annat skett i arbetet med skydd av grundvattenresurser, bevarande av naturgrustillgångar och avseende påverkan på grundvattennivåer. De geologiska förutsättningarna i innebär att effekterna på grundvattnet från mänsklig påverkan i regel är av lokal karaktär. Effektiva åtgärder måste därför genomföras på många platser vilket försvårar måluppfyllelsen. Bekämpningsmedel påträffas i grundvatten i hela landet, men oftast i jordbruks och befolkningstäta områden i . Här förekommer också förhöjda nitrathalter i grundvattnet. Enligt det tillsynsprojekt som och geologiska undersökning genomförde 2007 har uppskattats att var fjärde av landets enskilda brunnar har otjänligt vatten, bland annat orsakat av avloppsvatten. Det saknas systematiska undersökningar av huruvida utbytet mellan grundvatten och ytvatten medför dålig ytvattenkvalitet. De grundvattenförekomster som omfattas av vattenförvaltningsförordningen (2004:660) är vanligen stora och har relativt djup grundvattencirkulation. omfattar dock en mycket liten andel av landets yta. Istället är det grundvatten från övriga områden som sannolikt i högre grad påverkar vattendrag. Transporten av föroreningar med ytligt grundvatten är troligen betydelsefull för ytvattnens kvalitet, exempelvis avseende kvicksilver och övergödning. Såväl infrastrukturutveckling som ökad permanent bebyggelse i kust- och tätortsområden medför större tryck på våra grundvattenresurser. Det utförs fler mätningar av grundvattennivåer och arbetet med åtgärder för att upprätthålla grundvattennivåer har förbättrats. Synen på naturgrusavlagringar som en naturresurs med stora bevarandevärden har stärkts. Kunskapen om alternativa ersättningsmaterial till naturgrus har ökat och även användningen av naturgrus för okvalificerade ändamål har minskat. Regeringen bedömer att det inte är möjligt att nå miljökvalitetsmålet till 2020 med beslutade eller planerade styrmedel. Kunskapshöjande insatser har bidragit till en effektivare gödsling, men fortfarande förekommer läckage av nitrat till grundvattnet, främst från jordbruksmark. Även enskilda avlopp orsakar förhöjda nitrathalter och en betydande mikrobiell påverkan. Förorenade områden orsakar lokalt kraftig påverkan på grundvattnet. Saneringsarbeten pågår men takten är låg. Det är positivt att den landsomfattande sanering som oljebolagen genomfört vid nedlagda bensinstationer nästan är klar. Arbete med vattenförsörjningsplaner pågår men bör påskyndas, liksom upprättandet av vattenskyddsområden och beredskapsplaner vid vattentäkter. Förståelsen har ökat för vilka konsekvenserna kan bli av förändrade grundvattennivåer, exempelvis i samband med byggande. Samhällets påbörjade anpassning till klimatförändringar har inneburit steg i rätt riktning. Arbetet med åtgärder för att upprätthålla grundvattennivåer har förbättrats. Utflyttningen till kust- och fritidsområden liksom ett ökat undermarksbyggande ökar dock trycket på grundvattnet. Tack vare främst skärpt lagstiftning har användningen av naturgrus för okvalificerade ändamål kunnat minskas. Synen på naturgrusavlagringar som en naturresurs med stora bevarandevärden har stärkts. Kunskapen om alternativa ersättningsmaterial till naturgrus har ökat. För att ytterligare minska naturgrusanvändningen krävs bättre kunskap om tillgång på och egenskaper hos ersättningsmaterial, framförallt krossat berg. Materialförsörjningsplaner är viktiga för att stödja en positiv utveckling. Även beställarkraven behöver ta fasta på att främja ersättningsmaterial till naturgrus. Utökad samverkan, kunskapshöjning och informationsspridning krävs för att rätt åtgärder ska vidtas. God tillämpning av styrmedlen är avgörande för utvecklingen. Viktiga exempel är samhällsplaneringen, miljötillsynen samt krav vid behandling av tillståndsärenden, till exempel avseende miljöfarlig verksamhet. 3.5.10Hav i balans samt levande kust och skärgård Miljökvalitetsmålet är att och Ös- tersjön ska ha en långsiktigt hållbar produktionsförmåga och att den biologiska mångfalden ska bevaras. Kust och skärgård ska ha en hög grad av biologisk mångfald, upplevelsevärden samt natur- och kulturvärden. Näringar, rekreation och annat nyttjande av hav, kust och skärgård ska bedrivas så att en hållbar utveckling främjas. Särskilt värdefulla områden ska skyddas mot ingrepp och andra störningar. Indikatorer och andra bedömningsgrunder för redovisningen Regeringen har beslutat om preciseringar till miljökvalitetsmålet som rör tillståndet i kust- och havsvatten, tillståndet i kustvatten, ekosystemtjänster, grön infrastruktur, gynnsam bevarandestatus, hotade arter och livsmiljöer, främmande arter, genetiskt modifierade organismer, havs- och kust- och skärgårdslandskapets natur- och kulturmiljövärden, tillståndet för kulturhistoriska lämningar samt friluftsliv. Preciseringarna förtydligar innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska nås i ett generationsperspektiv. Preciseringarna ska utgöra grunden för att tolka miljökvalitetsmålens 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 innebörd, vara kriterier vid bedömningen av möjligheterna att nå målen och vara vägledande för miljöarbetet. Till grund för uppföljningen av miljökvalitetsmålet finns även indikatorer. För Hav i balans samt levande kust och skärgård finns fyra indikatorer redovisade på Miljömålsportalen (). är ansvarig för att samordna uppföljning och utvärdering av miljökvalitetsmålet. Utvecklingen för tillståndet i miljön är neutral. Inom flera områden är utvecklingen av tillståndet i miljön negativ men bedömningen är att trenden för tillståndet i miljön, för miljömålet som helhet, är neutral. Enligt är det avgörande för att kunna nå målet att havs- och kustvatten får ett gott miljötillstånd, att naturtyper och arter bevaras och finns kvar i livskraftiga bestånd, att områden med höga natur- och kulturmiljövärden skyddas långsiktigt och att havens ekosystem förvaltas hållbart. Det går att nå långt med nationella åtgärder, men flera av de insatser som behövs för att nå miljökvalitetsmålet är sådana som inte har rådighet över. Det, tillsammans med att beslut ännu inte har fattats om en ny gemensam fiskeripolitik och jordbrukspolitik inom EU medför en osäkerhet i bedömningen. Mycket återstår innan det är ett bra miljötillstånd i samtliga kust- och havsvatten. Enligt bedöms av Sveriges kustvatten ha god eller hög ekologisk status. Si- tuationen vad gäller belastningar av näringsämnen och föroreningar varierar för olika områden. Många aktörer och aktiviteter såsom sjöfart, fiske, energiproduktion, turism och friluftsliv, gör anspråk på att nyttja hav och kust och flera medför en påverkan på havens förmåga att leverera ekosystemtjänster. Det finns ingen övergripande sammanställning av restaureringsbehov och genomförda restaureringsprojekt i kustnära miljöer, men arbete bedrivs bland annat för att restaurera ålgräsängar samt för att förbättra möjligheterna för lek och uppväxt av gädda. Visst underlag har tagits fram för restaurering av övergödda havsvikar, kustnära sjöar och restaurering av lek- och uppväxtområden för kustfiskbestånd. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 Tillståndet för havets biologiska mångfald är inte gynnsamt. God bevarandestatus för typer och arter har i de allra flesta fall inte uppnåtts. Det beror enligt bland annat på övergödningen i , att många arter ännu inte förvaltas tillfredsställande och att effekterna av vissa mänskliga aktiviteter är betydande. Att inrätta områdesskydd är ett viktigt verktyg för att skydda värdefulla områden. Totalt har av territorialhavet och av den ekonomiska zonen ett marint områdesskydd i form av nationalpark, naturreservat eller Natura 2000-område. Det har fram inrättats sex fiskefriaområden i . Kunskapen om kulturhistoriska lämningar under vatten är inte tillräcklig, men kunskapsläget om forn- och kulturlämningar visar dock en positiv trend i och med att all information om lämningar numera lagras i ett informationssystem hos . invigs första kulturreservat. Friluftslivet har generellt mycket god tillgång till hav, kust och stränder. I tätorter och särskilt i städer nära vatten förtätas dock bebyggelsen vilket kan minska tillgängligheten till stränder. Strandlinjen är en ändlig resurs som gradvis tas i anspråk. Flera av miljöproblemen i havet påverkar också friluftslivet negativt. Till dessa hör övergödningen och ett för intensivt fiske på vissa fiskarter. Regeringen bedömer att det inte är möjligt att nå miljökvalitetsmålet till 2020 med beslutade eller planerade styrmedel. Regeringen bedömer att möjligheten att nå ett bra miljötillstånd är knuten till det nationella åtgärdsprogrammet, det internationella samarbetet, genomförandet av havsmiljödirektivet och vattendirektivet, EU:s jordbruks- och fiskeripolitik och i viss mån även EU:s maritima politik, inklusive havsplanering, samt för . Även andra politikområden som kemikaliepolitiken respektive sjöfartspolitikens utveckling bedöms ha betydelse. Regeringen verkar för att arbetet med havs- och vattenpolitiken ska ske på ett integrerat och sammanhållet sätt. med detta inrättades Havs- och vattenmyndigheten , en central förvaltningsmyndighet på miljöområdet för frågor om bevarande, restaurering och hållbart nyttjande av sjöar, vattendrag och hav. Myndigheten har sedan starten arbetat med att genomföra de arbetsuppgifter som myndigheten har ansvar för och som tidigare hade planerats av respektive för . Myndigheten har arbetat med att bygga upp sina verksamhetsmässiga och administrativa processer. Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för anslag 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö. Anslaget omfattar det tidigare Havsmiljöanslaget som hanterades av , men har vidgats till att även inbegripa finansiering av kalkning, vattenförvaltning och fiskevårdsåtgärder. Anslaget har därmed en betydligt bredare ansats än tidigare havsmiljöanslag. I myndighetens redovisning för hur medlen inom anslag 1:12 Åtgärder för Havs- och vattenmiljö har använts framgår att medlen bland annat har gått till kalkning, fiskevårdsåtgärder, åtgärder inom vattenförvaltningen och bidrag till lokala vattenvårdsprojekt (LOVA). EU:s havsmiljödirektiv (2008/56/EG) beslutades och därmed infördes ett helt nytt system för förvaltningen av havsmiljön i . Det huvudsakliga målet enligt direktivet är att den miljön inom gemenskapen ska uppnå eller upprätthålla en god miljöstatus . En viktig faktor som avgör hur väl lyckas genomföra det direktivet är att samordningen mellan EU och de regionala konventionerna Helcom och Ospar fungerar. verkar för att samordningen mellan havsmiljödirektivet och de regionala konventionerna blir effektiv. Direktivet är genomfört genom havsmiljöförordningen (2010:1341). I enlighet med denna förordning har Havs- och vattenmyndigheten gjort en inledande bedömning av miljötillstånden i och samt fastställt vad som kännetecknar god miljöstatus samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och . Nästa steg enligt direktivet är att utveckla övervakningsprogram samt åtgärdsprogram för att uppnå god miljöstatus. Dessa åtgärdsprogram ska rapporteras till 2015. För att havens förmåga att leverera ekosystemtjänster ska säkras behövs en ekosystembaserad marin fysisk planering som säkerställer en övergripande och långsiktig marin förvaltning. Kunskapen om arter och habitat behöver förbättras för att kunna skapa förutsättningar för att bevara den biologiska mångfalden. Genom den inledande bedömning av miljötillståndet som görs inom ramen för genomförandet av Havsmiljödirektivet bedömer regeringen att det finns förutsättningar att få bättre kunskap. Andra viktiga verktyg som bidrar till möjligheten att skapa förutsättningar att bevara den biologiska mångfalden är EU:s fiskeripolitik, art- och habitatdirektivet, fågeldirektivet, vattendirektivet samt de internationella konventionerna. Arbetet påverkas även positivt av att fler skyddade områden inrättas. Regeringen har tagit beslut om justeringar för ett stort antal Natura 2000-områden, där även områden ingår Genom dessa justeringar har data kring våra Natura 2000områden väsentligt förbättrats. En avgörande faktor för hur effektivt områdesskyddet blir är i vilken grad förvaltningen kan reglera mänskliga aktiviteter i dessa områden. Just nu pågår förhandlingarna om en ny gemensam fiskeripolitik. Den reformerade fiskeripolitiken är tänkt träda i kraft och kommer att vara en viktig komponent i arbetet med att nå målen i havsmiljöförordningen. Främmande arter kan hota havens biologiska mångfald genom att slå ut eller försämra livsvillkoren för naturligt förekommande arter. Viktiga verktyg som såsom den internationella barlastkonventionen och genomförande av havsmiljödirektivet kommer att vara på plats vilket enligt regeringens mening kommer att bidra till att spridning kan motverkas. Utöver åtgärder för att minska risken för introduktion för nya arter är det också viktigt att arbeta med åtgärder för att begränsa spridningen av redan introducerade främmande arter. Se vidare skrivningarna under avsnitt 3.5.16 om invasiva främmande arter. Att det går att bedriva hållbar näringsverksamhet i kust och skärgård har stor betydelse för möjligheterna att bevara natur- och kulturvärdena. EU-stöd har delvis kunnat bidra till att hejda de minskade trenderna för det småskaliga jordbruket och fisket. Vidare ger plan och bygglagen goda möjligheter att i den fysiska planeringen säkerställa att skärgårdens kulturmiljövärden bevaras. 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 Vad gäller regeringens insatser om friluftsliv hänvisas till UO 17 Friluftslivspolitik avsnitt 15.5. Miljökvalitetsmålet är att våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. Indikatorer och andra bedömningsgrunder för redovisningen Regeringen har beslutat om preciseringar till miljökvalitetsmålet som rör mångfalden av våtmarkstyper, ekosystemtjänster, återskapande av våtmarker, gynnsam bevarandestatus, hotade arter och livsmiljöer, främmande arter, genetiskt modifierade organismer, våtmarkernas natur- och kulturmiljövärden samt friluftsliv. Preciseringarna förtydligar innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska nås i ett generationsperspektiv. Preciseringarna ska utgöra grunden för att tolka miljökvalitetsmålens innebörd, vara kriterier vid bedömningen av möjligheterna att nå målen och vara vägledande för miljöarbetet. Till grund för uppföljningen av miljökvalitetsmålet finns även indikatorer. För Myllrande våtmarker finns fyra indikatorer redovisade på Miljömålsportalen (). är ansvarig för att samordna uppföljning och utvärdering av miljökvalitetsmålet. Utvecklingen för tillståndet i miljön är negativ Detta är en försämring jämfört med då bedömningen var att det inte gick att se någon tydlig utvecklingsriktning för tillståndet i miljön. Miljötillståndet försämras för många av de olika våtmarkstyperna genom bl.a. igenväxning. Vegetationsförändringar beräknas öka på grund av klimatförändringar, främmande arter och kvävenedfall. Från bedömning kan följande exempel nämnas: Många våtmarksarter finns på den svenska rödlistan. En viss förbättring har skett vad gäller anläggning av 2012/13:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 våtmarker för vattenrening, men fortfarande har skadade våtmarker en lägre förmåga att leverera ekosystemtjänster och vissa dikade våtmarker kan fungera kontraproduktivt genom att vara kolkällor istället för kolsänkor. Risk finns att klimatförändringarna orsakar upptining av permafrost i nordliga myrar vilket skadar biologisk mångfald och riskerar ökad koldioxidavgång. Arbetet med att skydda, sköta och restaurera våtmarker går sakta. har våtmarker hunnit anläggas, vilket kan jämföras med det tidigare delmålet till 2010 om anläggning av . av landets myrareal är skyddat, men det återstår fortfarande ca 350 områden att skydda av myrskyddsplanens områden. Ambitionen om anläggning av våtmarker till 2010 har endast uppnåtts till . Illegal terrängkörning på våtmarker ökar. Regeringen bedömer att det inte är möjligt att nå miljökvalitetsmålet till 2020 med beslutade eller planerade styrmedel. Flera av de befintliga administrativa styrmedlen är bra. Vissa styrmedel skulle kunna utvecklas i syfte att nå ökad måluppfyllelse, till exempel lagstiftningen kring olika dikningsåtgärder, styrmedlen för restaurering av våtmarker i skogslandskapet. För att nå miljökvalitetsmålet krävs att miljöhänsynen till våtmarkernas miljö och deras förmåga att producera ekosystemtjänster inom de areella näringarna och inom annan markanvändning i anslutning till våtmarker blir bättre. Återskapandet av våtmarker skulle, inom ramen för länsstyrelsernas arbete, kunna effektiviseras med ökad rådgivning och planering av anläggningarna i landskapet i syfte att öka potentialen för ekosystemtjänster. De problem som orsakas av klimatförändringarna kan inte lösas specifikt för våtmarkerna utan är generellt och här hänvisas till detta miljökvalitetsmål. Insatser för att öka hävd av hävdberoende våtmarker är viktiga. För att säkra våtmarkernas ekosystemtjänster krävs att dikning hålls på en miniminivå och att tillstånd och dispenser för bl.a. nydikning sker enligt gällande regler samt att tillräcklig areal av olika typer av våtmarker är bevarade eller restaurerade över hela landet. Våtmarkernas förmåga att minska halter av näringsämnen och fungera som buffert vid ändrade nederbördsmönster behöver tas till vara, liksom deras biologiska produktion och förmåga att binda kol från atmosfären. Att bevara och återskapa våtmarker kan därmed bli viktiga verktyg för att mildra effekterna av klimatförändringar och ändrade nederbördsmönster. Därtill kommer våtmarker även i fortsättningen att spela en viktig roll i arbetet med att förbättra vattenkvaliteten och minska övergödningen av sjöar, vattendrag och hav. Ersättningsnivåerna till markägare och reglerna för prövning av vattenverksamhet kan behöva ses över. Satsningar på att restaurera dikade områden, skötsel av tidigare hävdade våtmarker samt att ta fram kunskapsunderlag om kulturhistoriska värden är nödvändiga. Miljökvalitetsmålet är att skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyddas som den biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Indikatorer och andra bedömningsgrunder för redovisningen Regeringen har beslutat om preciseringar till miljökvalitetsmålet som rör skogsmarkens egenskaper, ekosystemtjänster, grön infrastruktur, gynnsam bevarandestatus, hotade arter och livsmiljöer, främmande arter, genetiskt modifierade organismer, natur- och kulturmiljövärden i skogen samt friluftsliv. Preciseringarna förtydligar innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska nås i ett generationsperspektiv.