prop · GZ0373 · 2012-02-13 00:00:00 — har också en modern lagstiftning som innebär att rättsliga myndigheter, t.ex. åklagare och domstolar, kan söka och lämna internationell rättslig hjälp och på annat sätt samarbeta i brottsutredningar. Säkerhetspolisen representerar i en rad multinationella organ och samarbetsgrupper. Exempel på sådana är och (). Genom dessa grupper och bilateralt samarbete kan Säkerhetspolisen etablera det internationella samarbete som är av avgörande betydelse för att effektivt kunna upptäcka och förhindra terroristattentat i och mot svenska intressen. stöder EU:s arbete i den övergripande kampen mot terrorism. EU-samarbetet mot terrorism baseras främst på för att bekämpa terrorism . Inom ramen för () och (), sker även ett samarbete och en samordning kring frågor om bidrag till terrorismbekämpningen i medlemsstaterna och i länder utanför EU. De nationella insatsstyrkorna i det så kallade har fått ökade möjligheter till frivilligt samarbete inom EU. Genom EU:s s.k. Prümrådsbeslut förbättras gränsöverskridande myndighetssamverkan och möjligheterna att effektivt och säkert dela information i fordonsregister, fingeravtrycks- och DNA-register. EU-förslaget om en europeisk utredningsorder syftar till ett effektivare inhämtande av bevisning som finns i ett annat EU-medlemsland. Inom EU förbereds lagstiftning för att, under reglerade former, inhämta och använda flygpassageraruppgifter i syfte att upptäcka och utreda terroristbrott och andra allvarliga brott. EU har även reglerat möjligheterna för brottsbekämpande myndigheter att under vissa förutsättningar få tillgång till informationssystemet för viseringar (VIS). Den europeiska arresteringsordern har inneburit en klar förbättring i hanteringen av överförande av misstänkta eller dömda från ett EU-land till ett annat. EU:s utrikestjänst och särskilt Joint Situation Center bidrar till en gemensam informations- och kunskapsplattform i EU-samarbete mot terrorism, såväl för åtgärder inom unionen som för åtgärder inom ramen för unionens yttre förbindelser. Inom EU vidtas även åtgärder för att upprätthålla en hög säkerhetsnivå vid de yttre gränserna. I och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) uppställs inresevillkor för tredjelandsmedborgare. Ett av dessa villkor är att personer inte ska anses utgöra en risk för medlemsstaternas allmänna ordning eller inre säkerhet, vilket kontrolleras bl.a. i Schengens informationssystem (SIS). Kontroller i SIS vid gränskontrollen kan också visa om en person är efterlyst för brott eller föremål för dold övervakning, t.ex. om Säkerhetspolisen försöker avvärja en allvarlig fara för statens inre och yttre säkerhet. Enligt kodexen om Schengengränserna får ytterligare kontroll vid de inre gränserna tillfälligt återinföras om det finns ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen eller inre säkerheten. Exempelvis återinförde kontrollen vid sina inre gränser den 22 med anledning av terroristattentaten i . Inom EU finns två viktiga samarbetsorgan för brottsbekämpningen: Europol och Eurojust. Europol har fått ett tydligare mandat och ökat förtroende att hantera det polisiära samarbetet inom unionen. Europol arbetar bl.a. med att analysera och dela information om terrorism på europeisk nivå. Även Eurojust, som är ett organ för förbättrat åklagarsamarbete vid gränsöverskridande brottsutredningar, står under omvandling och kommer att få nya befogenheter och redskap som innebär ökade möjligheter till snabbare och säkrare resultat. I ett EU utan gränser riskerar fler att bli inblandade i rättsprocesser, t.ex. om terroristbrottslighet, i ett annat land än sitt hemland. För att stärka förtroendet för andra medlemsstaters rättssystem är det därför betydelsefullt att det i alla medlemsstater i EU finns grundläggande rättssäkerhetsgarantier. Under det svenska ordförandeskapet i EU drev frågan om att stärka skyddet för processuella rättigheter för misstänkta. Bland annat träffades en politisk överenskommelse om en färdplan med förslag till regelverk om rätt till tolkning, information om rättsprocessen, tillgång till försvarare och kommunikation vid eventuellt frihetsberövande. FN kan bidra till förmågan att förhindra attentat genom att underlätta det internationella samarbetet. Flera FN-resolutioner understryker vikten av ett nära och effektivt samarbete för att möta hotet från terrorism. verkar aktivt för att nå en överenskommelse om en övergripande mot terrorism. Härutöver arbetar flera FN-organ med kapacitetsuppbyggnad för polis och kriminalvård i länder av intresse när Skr. 2011/12:73 det gäller kampen mot terrorism. Ofta är det länder med ett underdimensionerat eller svagt rättsväsende. avgörande för att dessa länder ska kunna upptäcka och förhindra attentat eller klara av konsekvenserna av ett attentat. Dialog kring vikten av stärkandet av mänskliga rättigheter och respekten för internationell rätt vid åtgärder för att förhindra terrorism har varit och är en högt prioriterad fråga för . Frågan uppmärksammas vid avtalsförhandlingar och toppmöten. bidrar aktivt till den dialogen i det internationella samarbetet mot terrorism samt även inom ramen för säkerhets-, bistånds- och handelspolitiken. Det internationella samarbetet kring informations- och analysarbete kan förbättras ytterligare. En möjlighet är att etablera vissa standarder för att så långt möjligt arbeta på ett mer enhetligt sätt. På så sätt kan en jämförande analys av händelser, individer och nätverk m.m. underlättas. Regeringen kan vid behov komma att överväga ytterligare åtgärder för att underlätta det internationella samarbetet. Tvångsmedel och andra verktyg Tvångsmedel kan bestå i husrannsakan, att beslagta föremål, att gripa och anhålla en person, hemlig teleavlyssning eller hemlig rumsavlyssning m.m. En effektiv bekämpning av terroristbrottslighet förutsätter att de brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till verkningsfulla tvångsmedel. Dessutom kan de brottsbekämpande myndigheterna enligt viss lagstiftning begära att få tillgång till uppgifter hos företag, exempelvis uppgifter från teleoperatörer eller transportföretag. De brottsbekämpande myndigheterna behöver även kunna strukturera information genom skapande av register. Ett flertal bestämmelser om tvångsmedel finns i . I tre lagar återfinns särskilda bestämmelser om hemliga tvångsmedel för att förebygga, förhindra och utreda särskilt allvarliga eller samhällsfarliga brott: lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning, lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott. Lagarna är tidsbegränsade och gäller till och med . En särskild utredare har fått i uppdrag att utvärdera hur de angivna lagarna har tillämpats och analysera om regleringen av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet bör förändras i något eller några avseenden (dir. 2010:62). Syftet med uppdraget är att ta slutlig ställning till lagarnas fortsatta giltighet och utformning. Uppdraget ska redovisas . Det råder ingen tvekan om att Säkerhetspolisen är beroende av underrättelser om utrikes förhållanden för att effektivt kunna fullgöra sitt uppdrag. som behov finns av sådan information saknar Säkerhetspolisen befogenheter att verka utanför landets gränser. Genom internationellt samarbete kan viss information fås, men Säkerhetspolisen är då beroende av det andra landets bedömning av vilken information som hämtas in och har begränsade möjlighet att kontrollera Inom ramen för försvarsunderrättelseverksamhet inhämtas information om utländska förhållanden genom MUST och FRA. har remitterat departementspromemorian Polisens tillgång till signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet (Ds 2011:44). I promemorian föreslås att Säkerhetspolisen och åter ska få möjlighet att inrikta signalspaning hos FRA, i enlighet med det regelverk som i övrigt gäller enligt lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. Signalspaning kan enligt den lagen ske i syfte att kartlägga vissa företeelser, bl.a. strategiska förhållanden avseende terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet som kan hota väsentliga nationella intressen. Ändringen, som föreslås träda i kraft , syftar bl.a. till att ge Säkerhetspolisen bättre förutsättningar att kartlägga terrorism och därmed förhindra terroristbrott. Ändringsförslaget skulle också innebära att Säkerhetspolisen och vid sina inriktningsuppdrag till FRA kan bidra med väsentlig information, vilket i sin tur skulle skapa bättre förutsättningar för FRA att bedriva en mer effektiv och träffsäker signalspaning när det gäller terrorism. Regeringen har i en proposition till (prop. 2011/12:55) föreslagit en ny lag om de brottsbekämpande myndigheternas inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet. För att kunna förhindra särskilt samhällsfarlig brottslighet har Säkerhetspolisen i vissa fall ett särskilt behov av tillgång till sådana uppgifter i ett tidigt skede. Regeringen har därför föreslagit en utvidgad möjlighet för Säkerhetspolisen att inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseskedet i fråga om brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott, t.ex. terroristbrott. överlämnade betänkandet Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010:103). I betänkandet föreslås en lagreglering av vissa spaningsmetoder som ska få användas både i underrättelseverksamhet och i förundersökningar avseende allvarlig brottslighet som t.ex. terroristbrott. De metoder som föreslås regleras är bl.a. vissa tekniska spaningsmetoder som dold ljud- och bildupptagning samt lokalisering, användning av provokation och vissa åtgärder som ska kunna vidtas inom infiltrationsoperationer. Betänkandet har remitterats och bereds nu i . Inom EU har ett direktiv antagits som syftar till att harmonisera medlemsstaternas regler om skyldigheter för leverantörer av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunikationsnät att lagra trafik- och lokaliseringsuppgifter samt uppgifter som behövs för att identifiera en abonnent eller användare för att säkerställa att uppgifterna finns tillgängliga för avslöjande, utredning och åtal av allvarliga brott. De uppgifter som ska sparas svarar enkelt uttryckt främst på frågorna om vem som kommunicerade med vem, när det skedde, var de som kommunicerade befann sig och vilken typ av kommunikation som användes. Uppgifterna får inte avslöja innehållet i en kommunikation. Regeringen har lämnat förslag till genomförande av direktivet. Det föreslås även särskilda bestämmelser för att skapa ett tillfredsställande skydd för de uppgifter som sparas. konvention om förebyggande av terrorism och EU:s rambeslut om ändring av rambeslutet om bekämpande av terrorism är av central betydelse för att förhindra bl.a. rekrytering till terrorism och syftar till att öka möjligheterna att ingripa innan terroristattentat begås. 2011/12:73 Lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, som trädde i kraft , innehåller bestämmelser som innebär att uppfyller dessa regelverk. Lagen gör det straffbart att offentligt uppmana till terrorism, rekrytera till terrorism, anordna träningsläger och att i terroristsyfte sprida kunskap om t.ex. bombtillverkning. Regeringen har, som aviserades i den tidigare strategin, övervägt ett förslag om att göra det möjligt att återkalla det svenska medborgarskapet från den som t.ex. lämnat oriktiga uppgifter i sin ansökan om medborgarskap i syfte att dölja terroristbrottsanknytning. I grundlagsutredningens betänkande föreslogs dock inte någon sådan grundlagsändring och förslaget har inte genomförts. Vid ansökan om svenskt medborgarskap undersöks om det finns några hinder av säkerhetsmässig karaktär, sådana hinder kan handla om kopplingar till terroristbrott eller andra omständigheter som rör rikets säkerhet. har liksom många andra stater åtagit sig att inte vara en där terroristbrottslighet kan etablera sig. I det ingår att se till att de personer som avser att från stödja terrorism eller planera attentat inte ska få asyl eller uppehållstillstånd i landet. Utlänningslagstiftningens regler är tillämpliga även beträffande ärenden om uppehållstillstånd som har en koppling till terroristverksamhet och ger, i de flesta fall, möjlighet att beakta den typen av säkerhetsaspekter vid prövningen. Uppehållstillstånd kan exempelvis vägras en utlänning på grund av grov brottslighet eller av hänsyn till rikets säkerhet, även om omständigheterna i övrigt är sådana att tillstånd skulle kunna beviljas. En utlänning som befinner sig i kan också, om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet eller om det kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott, utvisas enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Kontroll- och överklagandemöjligheter finns på plats bl.a. genom den nya instans- och processordning som genomfördes på migrationsrättens område . För att ytterligare förbättra rättssäkerheten infördes en utökad rätt till domstolsprövning som innebär att flertalet ärenden med säkerhetsaspekter ska kunna prövas av domstol på motsvarande sätt som andra utlänningsärenden. redogör regeringen i en skrivelse till för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll. har åtgärder vidtagits för att svenska myndigheter ska bli mer effektiva i arbetet med att förhindra finansiering av terrorism. Finanspolisens resurser har ökat, har fått utvidgade ingripande- och sanktionsmöjligheter, kraven på företag att motverka och rapportera finansiering av terrorism har skärpts och viktiga förbättringar har gjorts när det gäller internationella sanktioner. I lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen) finns bestämmelser om administrativa åtgärder som syftar till att förhindra att finansiell verksamhet och annan näringsverksamhet utnyttjas för penningtvätt och finansiering av Regelverket är utformat utifrån att riskerna skiljer sig åt mellan olika företag och kräver att företagen bedömer risken i den egna verksamheten genom att analysera kunder, produkter, tjänster, distributionskanaler, geografiska områden m.m. Vissa betaltjänster, t.ex. penningöverföring, kan utnyttjas för brottslig verksamhet. Regleringen har skärpts genom lagen (2010:751) om betaltjänster, som trädde i kraft . I och med den nya lagen ställs generellt högre krav på dessa företag bl.a. när det gäller kompetens och erfarenhet. har undertecknat konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott och om finansiering av terrorism. Frågan om tillträde till konventionen övervägs inom ramen Penningtvättsutredning (dir. 2010:80). Uppdraget ska enligt direktiven redovisas . En myndighetsgemensam nationell specialistfunktion har etablerats för brottsutbytesfrågor och består av experter från , , , , och . Verksamheten är en viktig del i möjligheterna att effektivt spåra, säkra, förverka och återföra vinster av brott, däribland finansiering av terroristbrottslighet. Arbetet med att utvärdera och förbättra systemet för bekämpande av penningtvätt och finansiering av terrorism kommer fortsatt att vara prioriterat. Financial Action Task Force (FATF) är ett viktigt forum för internationellt samarbete i fråga om bekämpning av penningtvätt och terrorismfinansiering. FATF är ett mellanstatligt organ som bildades och har 36 medlemmar. FATF har 40 rekommendationer avseende penningtvätt och 9 rekommendationer som särskilt rör terrorismfinansiering. Genom dessa politiskt bindande rekommendationer ställs långtgående krav på ländernas lagstiftning och organisation i fråga om bl.a. kriminalisering av penningtvätt och terrorismfinansiering, kundkännedom för aktörer inom finansiell verksamhet och annan näringsverksamhet, krav om rapportering av misstänkta transaktioner till Finanspolisen samt krav på tillsynsmyndigheter och effektiva sanktionssystem. FATF har även en process för utvärdering av länders uppfyllelse av kraven enligt rekommendationerna. uppfyllde, enligt slutförd utvärdering , FATF:s krav enligt 47 av 49 rekommendationer och tillhör därmed en begränsad skara länder som uppfyller kraven i en så hög grad. Samarbetet inom EU inkluderar åtgärder för att kunna upptäcka och motverka terrorismfinansiering. Exempelvis har kommissionen påbörjat en utredning om möjligheterna att lägga fram ett förslag om ett s.k. som syftar till att kunna spåra och inhämta information om penningtransaktioner som genomförs för att finansiera terroristbrott. Andra åtgärder inkluderar gemensamma regelverk t.ex. förordning (EG) nr 1889/2005 om kontroller av kontanta medel som förs in i eller ut ur gemenskapen. Riktade sanktioner i form av frysning av misstänkta terroristers tillgångar har allt mer kommit att tillämpas som en kompletterande metod för att hindra insamling av medel till terrorister och deras verksamhet. Mekanismer för frysning finns både inom FN och EU. är folkrättsligt och EU-rättsligt bundet att tillämpa dessa sanktioner och gör också så. Den rättsliga grunden inom EU för denna Skr. 2011/12:73 typ av åtgärder har ändrats genom fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (Lissabonfördraget). Artikel 215 i EUF-fördraget erbjuder en samlad rättsgrund för att vidta restriktiva åtgärder av alla slag, inklusive frysning av tillgångar, för att genomföra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, vilka åtgärder kan användas mot tredjeland och fysiska och juridiska personer som inte är stater. Enligt den nya artikel 75 i EUF-fördraget kan EU inom ramen för åtgärder som syftar till att göra EU till ett område med frihet, säkerhet och rättvisa upprätta en särskild mekanism för att genomföra vissa ekonomiska sanktioner mot fysiska eller juridiska personer som inte är stater även inom EU. följer noga utvecklingen i denna fråga och stöder att EU så snart möjligt inleder en process mot en gemensam och rättssäker sanktionsprocess inom EU också i enlighet med de nya möjligheter som Lissabonfördraget ger. har i likhet med många andra stater framfört kritik mot bristande rättssäkerhet i sanktionssystemen. Under intryck av olika domar och efter starkt tryck från m.fl. likasinnade länder har successivt förbättrat procedurerna inom FN-systemet och därigenom även EU-systemet. utfärdas motiveringar till FN:s beslut och listan över personer och grupper som är föremål för sanktioner ses över regelbundet. En funktion som ombudsperson har inrättats vid FN för att biträda med utredningar i ärenden om avlistning. Ombudspersonen har även försetts med en rekommendationsrätt. Till skillnad från systemet i EU saknas fortfarande inom FN-systemet en möjlighet att få sin sak prövad av en opartisk domstol. ansträngningar har bidragit till förbättringarna, men en del brister kvarstår. Regeringen avser att fortsätta att driva krav på förbättring och utveckling av de internationella sanktionsinstrumenten i syfte att garantera rättsäkerheten och respekten för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna. Detta framför allt genom att ytterligare stärka ombudspersonens roll, på EU-nivån verka för tydliga kriterier för vilka personer, grupper och enheter m.m. som kan föras upp på sanktionslistorna och se till att de som listas får tydliga motiveringar. Processer för att föra av namn från listan bör också förenklas och göras mer rättssäkra, bl.a. genom att förbättra möjligheterna till omprövning av frysningsbeslut. Ansvariga myndigheter behöver kunna skapa en relevant bild av potentiella hot. Det behövs kunskap och underrättelser om misstänkta, möjliga tillvägagångssätt, miljöerna där gärningsmännen verkar och vilka de möjliga motiven och drivkrafterna kan vara. Gärningsmän som har för avsikt att utföra ett terroristattentat bör kunna identifieras oavsett om de har en politisk agenda, drivs av hat till samhället eller är så psykiskt sjuka att de utgör en fara för andra människors liv. Tillämpningen av de olika verktygen, processuella tvångsmedlen och andra regelverk är ett annat område som kontinuerligt behöver följas upp. Överlag är det av vikt att utveckling av polisiära metoder grundar sig på dokumenterade erfarenheter från övningar och verkliga händelser samt beprövad metod och vetenskap. För det krävs exempelvis relevanta kompetenser hos enskilda och effektiv uppföljning och utvärdering av arbetsmetoder. Lika viktigt är det att kunskaperna delas till berörda aktörer på ett tillfredsställande sätt. Säkerhetspolisen och övriga polisen följer upp och utvärderar terroristattentaten i och självmordsattentatet i . Uppföljning av händelser och övningar kan besvara frågor om varför det kunde hända och hur händelsen hanterades. Utöver detta finns utrymme för forskning som i större utsträckning besvarar frågor om hur hot och gärningsmän kan upptäckas och identifieras för att attentat ska kunna förhindras eller hot minskas. Det kan inbegripa hur befintlig information struktureras, analyseras och bedöms samt tillvaratagande av den kompetens som finns inom polisorganisationen och andra relevanta myndigheter. () har expertkunskaper om forensiska metoder som är ett kunskapsintensivt område. SKL har exempelvis stor kompetens avseende detektering av sprängämnen. Det är fortsatt av stor vikt att kontinuerligt upprätthålla och förbättra kunskaperna på området. Genom bl.a. internationellt samarbete kan SKL ytterligare bredda sina kunskaper. Även FOI liksom Försvarsmakten har expertkunskaper och erfarenheter av forensiska metoder som bl.a. använts i insatsen i . Det finns utrymme för en mer utvecklad samverkan mellan de berörda myndigheterna på området. Internets betydelse slår igenom på många områden i bekämpningen av terrorism. Internet ger möjligheter till kommunikation till och från allmänheten vilket är positivt. Genom internet får både myndigheterna och allmänheten även viss inblick i extremistmiljöerna. Internet har också skapat större möjligheter för de som förespråkar terrorism att relativt enkelt sprida sina budskap, försöka rekrytera och förmedla viss kunskap kring t.ex. genomförande av attentat eller tillverkning av sprängämnen. För att kunna identifiera potentiella hot krävs att de brottsbekämpande myndigheterna bedriver riktad spaning och underrättelsearbete i de miljöer där hot kan visa sig. En av dessa miljöer är internet. Det behövs ökad kunskap om hur Säkerhetspolisen och övriga polisen kan identifiera personer på internet som har för avsikt att begå terroristbrott utan att kränka de grundläggande fri- och rättigheterna, särskilt rätten till ett privatliv, yttrande- och tryckfriheten. Det finns även behov av kunskap hos allmänheten om vad terrorism är samt hur Säkerhetspolisen och andra myndigheter arbetar för att bekämpa terrorism. Om allmänheten har insikt i hotbilden och arbetet med att bekämpa terrorism kan ökad förståelse skapas för dels vad terrorism är och dels för myndigheternas åtgärder. På det sättet ges förutsättningar för allmänheten att kunna bidra till myndigheternas arbete med att upptäcka och förhindra attentat. Om det finns vilja att bidra med upplysningar till brottsbekämpande myndigheter bör det finnas tydliga och moderna kanaler för det. Allmänhetens uppmärksamhet är en viktig resurs för polisen och kan emellanåt vara avgörande för brottsbekämpningen. Detta område kan utvecklas. Regeringen framhåller därför behovet av att ytterligare utveckla möjligheterna för allmänheten att ta kontakt med de brottsbekämpande myndigheterna för att på så vis Skr. 2011/12:73 kunna bidra till att upptäcka exempelvis förberedelser till terroristbrottslighet. Särskild kontroll över verksamheten för att förhindra attentat