rfr · GZ0WRFR16 · 2012-01-01 00:00:00 — Det finns en relativt stor andel läkare som är forskarutbildade men som inte får möjlighet att använda den kompetensen. De här personerna utgör en viktig resurs som är underutnyttjad och bör tas till vara. En stor utmaning som vi har framför oss är hur universitetssjukhusen kan bli den nod som krävs för att den kliniska forskningen ska stärkas och förbättra vården. Det är inom universitetssjukvården som mycket av den kliniska forskningen sker, ofta i nära koppling mellan universitet, sjukvård och företag. Men för att det här ska fungera krävs det beslut om till exempel att man ska öka antalet kombinationstjänster vid universitetssjukhusen och införa ett meriteringssystem i vården där forskning och nyttiggörande har en tydlig plats. Inrätta post doc-program för klinisk forskning och karriärtjänster vid universitetssjukhusen där disputerade läkare och annan vårdpersonal får medel och framför allt tid att bedriva den här typen av verksamhet! Integrera klinik och forskning i alla specialistutbildningar! De bör ha ett tydligt forskningsinslag. Optimera användningen och nyttan av ALF-medel genom att konkurrensutsätta dem i alla regioner, vilket tidigare inte har skett, genom att bedöma med avseende på klinisk relevans och genom att utvärdera med avseende på effekt och nytta! Ett sätt att öka utrymmet för kliniska studier inom vården är att införa något sådant som forskningsmiljarden, som ett incitament för landstingen. Det betyder i princip att för varje krona som landstingen externt attraherar för att bedriva kliniska studier ska de erhålla motsvarande summa av staten nästkommande år för att bedriva klinisk forskning. Inför ackreditering av universitetssjukhusen! Som en förutsättning för att erhålla ALF-medel för forskning bör det krävas en tydligare uppföljning och utvärdering av universitetssjukhusen med avseende på utbildning, forskning, sjukvård och samverkan med exempelvis näringsliv men också patientorganisationer och internationella aktörer. Det måste finnas en gemensam forskningsstrategi, ett gemensamt forskningsråd, kombinationstjänster på alla nivåer och en infrastruktur för klinisk forskning. Och det bör finnas implementering av ny kunskap i vården. Då ska jag gå över till kvalitetsregistren. En bidragande faktor till god vård är ju det långsiktiga arbete med att följa upp och jämföra vårdens resultat som bedrivits inom ramen för . Och de databaser som vi har i som baseras på personnumret utgör en konkurrensfördel angående kliniska studier jämfört med andra länder. Kliniska studier har en möj- STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN lighet att hålla högre kvalitet, och det är något som vi absolut måste ta till vara. Min näst sista punkt är att vi bör vidareutveckla kvalitetsregister och andra databaser på områden där dessa saknas eller är outvecklade. Det här handlar om att flera områden inom slutenvården, till exempel psykiatrin och geriatriken, inte omfattas av . Det är stora områden som bör finnas med. Slutligen handlar det om att stödja ansatsen från och om svensk behandlingsforskning. Sammanfattningsvis har en rad utredningar påvisat behovet av stöd till klinisk forskning och även gett förslag till hur stödet skulle utformas. För att man ska kunna gå vidare med det här betyder det att stat och landsting tillsammans bör avsätta 500 miljoner som stöd till registren och 500 miljoner som stöd till forskare som använder registren som verktyg. Ordföranden: ska du ha, ! ska vi lyssna på som är ordförande och landstingsråd i län. Han ska tala om samverkan mellan sjukvården och näringslivet. , i län: Tack för inbjudan! Och tack för en väldigt intressant diskussion! Inte minst de två senaste föredragen kände jag att jag, som ni säkert förstår, lyssnade på med spänt intresse. Jag är förutom landstingsråd och ordförande i också ledamot i den delegation som finns mellan landstingen, som driver universitetssjukhus, och staten om förhandling om det här nya . Jag tror att det här är en väldigt viktig komponent, det som vi pratar om , i det här. Men jag kan börja med att berätta så här: När jag tillträdde som ordförande i i , en av större universitetsstäder, hade jag ingen aning om vilken omfattning de här frågorna skulle ha i min vardag som landstingsråd och landstingsstyrelseordförande. Jag gick in i det med ingången att nu ska jag syssla med sjukvård. Det största och viktigaste problemet är köer och väntetider. Vi behöver jobba med kvaliteten, och vi behöver öka valfriheten. Sedan förstod man naturligtvis att det fanns en del forskningssamarbete. har jag i alla fall förstått att detta är en otroligt central fråga, framför allt, naturligtvis, för de landsting som har ansvar för att driva universitetssjukhus. Men jag tror att det här är en fråga av nationell angelägenhet som angår alla sjukvårdsagerande, förtroendevalda politiker i landstingen, i alla landsting. Och det behöver vi nog jobba mycket mer med. Jag håller helt med om det som flera talare har varit inne på, nämligen att vi naturligtvis behöver varandra. Vi har ett gemensamt intresse av att den här utvecklingen fungerar bra. Men det gäller då också att hitta bra former för det här arbetet. Och jag tror inte minst att det gäller att ha en stor respekt för våra olika uppdrag. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Vårt uppdrag, och det som vi taxerar medborgarna för, är först och främst hälso- och sjukvård. Naturligtvis måste vi själva ta ett stort ansvar för att hälso- och sjukvården utvecklas, för att det finns ett moment av FoU i sjukvården och för att vi öppnar för andra aktörer som vill få tillgång till sjukvårdens verksamhet. Men jag tror också att det är väldigt angeläget att vi då tänker på att vi gör det här på ett sätt som bygger på det faktum att vi har en offentligt finansierad i huvudsak offentligt driven sjukvård som naturligtvis måste bygga på de offentligrättsliga förutsättningar som det innebär. Jag är en stark tillskyndare av öppna dörrar för akademi och näringslivet in i sjukvården, men det får aldrig vara så att det kan misstänkas innebära otillbörlig påverkan på det offentliga. Därför är det viktigt och vi arbetar med det, inte minst just i att vi har en bra öppenhet, att vi har tydliga regelverk för hur det här ska gå till och att industrin vet hur man gör när man vänder sig till sjukvården, till exempel för att komma in och göra kliniska prövningar. Vi arbetar just nu intensivt med det här för att utveckla och förbättra det ytterligare. Det finns många områden där det här arbetet kan utvecklas. Jag tycker att det har blivit väl berört av tidigare talare, så jag kanske inte ska gå in så mycket på det. Men jag kan konstatera något när det gäller samverkan kring till exempel kliniska prövningar. Då ska man komma ihåg att det inte är vi som själva utför dem. Vi gör det på uppdrag av någon annan. Vi har ett intresse av att nya läkemedel utvecklas, och vi är en naturlig plattform för det. Men det måste finnas en insikt om att det är två aktörer som gör det tillsammans. Annars tror jag att det finns en väldig risk för att vi börjar ägna oss åt att göra fel saker. För oss är det mest centrala motivet för att göra det här behovet av utveckling i hälso- och sjukvården. Vi tar själva naturligtvis ett stort ansvar för den här utvecklingen. Det bedrivs väldigt mycket rent utvecklingsarbete i svensk sjukvård, och det är själva orsaken till att vi har en internationellt väldigt renommerad och framstående sjukvård. Men vi behöver hjälp av externa aktörer, för vi utvecklar i sjukvården i mycket begränsad utsträckning egna läkemedel, till exempel. Då är det naturligtvis så att vi gärna ställer den här plattformen till förfogande på kloka villkor. Jag tror också att man ska komma ihåg att forskningen gärna ska vara en del av vårdens vardag. Men jag tror att en av försyndelserna, som vi har begått och som jag har mött när jag har varit ute i verksamheten och gjort besök, är den här inställningen: Forska är någonting man gör när man har tid över, när man har behandlat patienterna. Jag tror att en av de saker som vi från den politiska nivån måste bli tydligare på är att lägga, om vi ska prata politikerspråk, en tydlig beställning av sjukvård, volymer och kvaliteter som ska utföras av vården och en likaledes tydlig beställning av vad vi förväntar oss av den forskning som ska bedrivas. I vårt landsting har vi gjort så, som var inne på, att vi helt enkelt har gått igenom väldigt noga vad vi använder de resurser som vi särskilt avsätter till FoU till. Vad går de till? Och nästa steg är naturligtvis: Vad leder de till STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Detta gör vi för att vi, för oss själva och ytterst för våra uppdragsgivare, skattebetalarna, ska kunna presentera vilken nytta de här pengarna gör. Det tycker jag är ganska självklart egentligen, att vi verkligen kan redovisa vad landstingsskattebetalarnas skattemedel ger för effekt. Vi vet för lite . Vi behöver veta mer om det. Och vi behöver göra det här som ett led i ständig kvalitetsutveckling. När vi pratar i det här beställarperspektivet tror jag också att vi från den politiska nivån, så att säga, behöver bli bättre på att premiera kvalitetsutveckling i svensk sjukvård. Där har vi faktiskt också ett förbättringsområde. I har vi naturligtvis en erfarenhet, som flera har berört, av det här. Det var nedläggningen av . Det kanske inte var den rena startpunkten. För hela jag ska inte gå in på dess historia är naturligtvis, som många stora läkemedelsbolag, en följd av en lång tids samverkan mellan sjukvård, akademi och överföring till industri. Men det faktum att lämnade ledde naturligtvis till att vi såg behov av en kraftsamling. Det här var före min tid, ska jag säga. Det fanns ett behov av en kraftsamling. Industri eller näringsliv, samhällsliv och akademi satte sig helt enkelt runt bordet och sade: Här har vi ett antal gemensamma problem som vi behöver lösa. Vi bildade en stiftelse, Stuns. Det står just för mellan universitet, näringsliv och samhällsliv. Den stiftelsen består av de ledande företrädarna för länsstyrelse, kommun, landsting, regionförbund, de båda universiteten, och , samt Handelskammaren. Vi träffas regelbundet och diskuterar gemensamma frågor, vilket ofta har lett till att vi också har byggt upp institutioner med Stuns som paraply. Det gäller exempelvis det samarbete kring utveckling på det här området, BIO, som vi har, som i sin tur har lett till att vi har kunnat använda ganska mycket som, ska vi säga, en testbädd för verksamheter av olika slag. Med andra ord: Vi ser gärna de här öppna dörrarna, men vi är utomordentligt måna om att det bygger på tydliga regler och en tydlig överenskommelse om hur samarbetet ska gå till. Och det bygger i hög grad på att vi har en bra formalisering av det här samarbetet. Det säger jag inte för att vara kantig. Det säger jag för att undvika just otillbörligheter som kan leda till att det bästa blir det godas fiende, och det vore naturligtvis väldigt olyckligt. Jag tror naturligtvis också att det är viktigt att tar en viktig samverkansroll i det här. Det vi har gjort i , sammanfattningsvis, har lett till att fler är verksamma inom life science-branschen än när lämnade . Det är ändå ett betyg som möjligen säger att vi kanske har lyckats någorlunda i rätt riktning. Flertalet av dem är verksamma i små forskande läkemedelsbolag, och jag tror, som flera har varit inne på, att det är mycket . Det gör i sig att attraktionskraft när det gäller excellenta forskare naturligtvis förbättras. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Vi har en öppenhet som gör att rätt mycket kliniska prövningar av den sjunkande andel som görs i görs i . Men vi ser själva att mycket återstår att göra. Avslutningsvis vill jag gärna skicka med en attitydfråga. Life sciencebranschen i består naturligtvis av de 5 000 personer som är anställda i de här företagen, som vi pratar om. Men i mina ögon består branschen sannerligen också av alla de människor som arbetar i sjukvården och som är verksamma i akademin både på SLU och på . Vi ska nog inte glömma helheten när vi studerar den här branschen, och vi ska komma ihåg det ömsesidiga beroende som vi har av varandra. Jag kan nog lova, för alla landstingspolitiker i landsting som driver universitetssjukhus och alla övriga landstingspolitiker, att vi är väldigt öppna för det, bara vi hittar bra samarbetsformer och får ett bra . Ordföranden: , , för den beskrivningen av lyckad samverkan i ! har vi talat mycket om just den medicinska delen, läkemedelsdelen. ska vi gå över till en annan mycket framgångsrik del av life sciencesektorn, nämligen medicinteknik. Då är det , som är vd för branschorganisationen , som ska berätta om exportmöjligheter för svensk medicinteknik. , Swedish Medtech: Bästa ledamöter, kolleger och övriga åhörare! Jag är väldigt tacksam för möjligheten att tala för er här kring någonting som är oerhört viktigt i det här sammanhanget. Och det är naturligtvis exporten av de produkter som vi tar fram här i . Jag heter och är vd för , som är branschorganisationen för medicinteknik. Jag tänkte börja med att kort beskriva vad medicinteknik är. För vi vet att när man frågar personer på gatan vad medicinteknik är har de ofta en alldeles för snäv bild. Medicinteknik är allt som används i vården för att diagnostisera, bota, kompensera, behandla en sjukdom, en skada eller någonting liknande. Det innebär att väldigt mycket av det som ni möter på ett sjukhus är medicinteknik. Det handlar om kanyler. Det handlar om förband. Men det handlar också om de medicinska madrasserna i sängarna. Det handlar om rullstolarna. Det är PET-kameran, som man eventuellt blir undersökt i. Det är pacemakern, som kanske opereras in. Det är insulinpumpen. Och det är alla de hjälpmedel som finns hemma hos äldre och funktionshindrade. Det är rullatorer. Det kan vara kryckkäppar. Men det kan också vara mjukvara, program som används för att hjälpa till exempel dementa personer att fungera i en hemmiljö. De medicintekniska produkterna är väldigt många, som man kanske kan förstå av det här. Den europeiska organisationen har beräknat att det finns ungefär 500 000 olika medicintekniska artiklar på den europeiska marknaden. Om man tittar på den medicintekniska branschen ser man att den skiljer sig ganska mycket från läkemedelsbranschen. Inom medicintekniken har vi inte STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN så många riktigt stora företag. Tvärtom är de allra flesta företagen väldigt små. Vi har sagt att det finns 480 medtechföretag i , men då har vi räknat bort ett ganska stort antal. För om ni går in och tittar på SCB:s siffror kommer ni att få se att det är ungefär 2 000 medicintekniska företag, som är kodade som medicintekniska företag. Men bland de här är mer än hälften enmansföretag. Det är också en väldigt stor mängd företag som ligger under tio anställda. När vi pratar om företag med mer än 50 anställda rör det sig om kanske 75 företag i , inte mer. Det finns ungefär 180 svenska medtechföretag som bedriver forskning och utveckling i . Många av dem har delvis även tillverkning i . Det är någonting som också är viktigt. Det är lätt att glömma bort tillverkningen, men tillverkningen är en del som ökar banden till vården och till landet, så man ska inte glömma bort tillverkningsdelen. Vi kan titta på den export som de svenska företagen står för. När det gäller det som exporteras ut från , om man tittar på 2012, är det . Om man tittar på de tio allra största svenska medtechföretagen och deras totala exportvärde ser man att det är någonstans , så det här är en stor sektor. Det är en växande sektor, som växer relativt snabbt och har fortsatt att växa trots ekonomiska problem. Det som man också måste ha med sig när man pratar om medicinteknik är att vi i princip i har en situation där all medicinteknik upphandlas, vilket ger ett väldigt speciellt förfarande när det gäller hur företagen och vården interagerar. Om man då ska titta på svensk medicinteknik och de exportutmaningar som finns vill jag börja med att säga att och Swecare gjorde en rapport alldeles . Man gick ut och frågade företag som höll på med medicinteknik men även läkemedel och bioteknik hur de såg på exportmöjligheterna. Det var en oerhört positiv bild som målades upp. Många företag ser stora exportmöjligheter. De ser att de kommer att öka sin export. Små företag som ännu inte exporterar tror att de kommer att börja exportera. Så det finns väldigt mycket positiv energi i industrin och en tro på att man har produkter som är konkurrenskraftiga på den internationella marknaden. Men det finns en del hinder som gör att den här exportinsatsen kan blir mycket svårare än vad man tror när man sitter i sitt eget företag och ser över möjligheterna. Den första utmaningen är den som jag egentligen redan har nämnt, att väldigt många av de här företagen är små. De har naturligtvis inga egna försäljningsorganisationer. Små företag har tyvärr ofta svårt att komma in och sälja produkter. Det är inte bara i som man har upphandlingar, utan det har man på väldigt många ställen i världen. Och upphandlingar har en tendens att styra mot företag som kan leverera stora volymer av produkter som täcker stora fält. De små specialistföretagen utesluts tyvärr ofta i upphandlingar. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det andra som är en stor utmaning är samverkan mellan vård och industri. Det här är någonting som flera har pratat om . Och det är grunden för alla de stora exportframgångar vi har haft. Den medicintekniska industrin klappar sig ofta för bröstet och säger: Vi är en väldigt framgångsrik industri i . Många av de riktigt stora innovationerna inom medicinteknikområdet är svenska: pacemakern, dialysen, kuvösen, ultraljudet för medicinskt bruk. Det finns många fler produkter som har utvecklats i . Men de här produkterna har inte utvecklats på ett laboratorium. De har utvecklats i väldigt nära samverkan mellan industri och sjukvården. För att man ska kunna ta fram konkurrenskraftiga produkter måste man jobba tillsammans med vården. Det är precis som nämnde tidigare. Produkterna måste drivas av problem och efterfrågan i vården, och de går inte att identifiera om man inte får jobba tillsammans. Sedan skulle jag vilja säga att den kanske allra största utmaningen är avsättningen för de innovativa produkterna på den egna marknaden. Ska man vara ett framgångsrikt exportföretag måste man ha en hemmamarknad. Det måste finnas ett skyltfönster. Det här gäller både stora och små företag. Man måste kunna visa upp att de egna produkterna används i hemlandet. Det är oerhört svårt för ett företag att börja exportera till ett annat land när man får frågan Vilka sjukhus använder er produkt i ? och man säger: Tyvärr inget, för upphandlingarna har låst mig ute. Det skapar ingen trovärdighet, oberoende av hur bra produkten är. Tyvärr ser vi att upphandlingarna väldigt ofta är oerhört innovationshämmande. Upphandlingarna styr primärt mot lägst pris, väldigt sällan mot lägst kostnad, någonting som borde vara självklart för alla. Vi som skattebetalare borde kräva att vi ska efterfråga de produkter och de behandlingar som ger lägst kostnad, men det är inte det vi kan se i upphandlingarna. Att man har innovationshämmande upphandlingar ger också väldigt dåliga förutsättningar för våra små företag att komma in på den svenska marknaden, och därmed saknar de grund för att komma ut på exportmarknaden. Det här var en väldigt kort exposé över hur exportsituationen för de medicintekniska företagen ser ut. Om ni inte har gjort det får ni jättegärna komma förbi och titta lite på medicintekniska produkter. Då ska vi berätta mer om vad medicinteknik är. Ordföranden: ska du ha, ! Med ditt inlägg har vi kommit till den första avdelningens slut. tar vi en kaffepaus. Då är ni välkomna ut. Här utanför finns det fika uppdukat. Vi ses här igen . Då ska vi få lyssna till en representant för regeringen. Och utskottets ledamöter kommer att ställa frågor till dem som har medverkat här. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Ordföranden: in och ta plats så ska vi återuppta vår hearing här i första kammarsalen. Då är det att gå vidare i vår hearing och vi har kommit fram till att lyssna på representanten från , politisk sakkunnige . Han ska berätta om regeringen och life science-industrin. Därefter så startar vi vår utfrågning, där ledamöterna från utskottet ställer frågor. , : Jag tackar för möjligheten att få komma hit och redogöra för regeringens syn på life science-industrin i . Life science-industrin representerar en sektor som vi i ser på med stolthet. Om människor får frågan vad som är viktigt för tror jag att många skulle svara life science. Men för att behålla vår position som framträdande nation inom detta område krävs att alla arbetar tillsammans för att hitta nya lösningar som efterfrågas inte bara i utan runt om i världen. har en lång tradition av företagande baserat på innovationer. Vi ligger i topp i internationella rankningar. Men ska vi klara den internationella konkurrensen, möta de globala samhällsutmaningarna klimat, miljö, åldrande befolkning med mera och leverera välfärds- och samhällstjänster även krävs det fortsatta reformer som stärker vår konkurrenskraft. Den svenska life science-industrin med sina 40 000 anställda är konkurrenskraftig och ger stora exportinkomster till vårt land. Genom en starkare life science-sektor med god tillgång till högkvalitativ forskning och effektivare kapitaltillgång skapar vi förutsättningar för global framgång. Som och var inne på är de historiska svenska framgångarna inom life science ett resultat av en samverkan mellan universitet, hälso- och sjukvård och industri. Industrin och den kliniska forskningens möjlighet att använda den svenska hälso- och sjukvården som testbädd har varit avgörande för denna utveckling. nedläggning av stora delar av sin forskningsverksamhet i är, som vi har varit inne på , ett tecken på att det i globaliseringens spår händer mycket inom läkemedelsindustrin. Det är en stor förändring av arbetsmetoderna för forskning och utveckling. Allt mer av utvecklingen kommer att ske i nära samverkan med framstående forskningscentrum i olika delar av världen. Det betyder att vi i måste arbeta för att ge de bästa förutsättningarna för att driva företag och högkvalitativ forskning och därför samverka med näringslivet och en offentlig sektor som är öppen för innovation. På så sätt ökar vi nyttiggörandet av forskning och utveckling som stärker förutsättningarna för innovation. Vi ser det därför som mycket angeläget med ett starkt näringsliv inom life science. Vi behöver satsa på starka innovationsmiljöer som fungerar som en motor för förnyelse, konkurrenskraft och tillväxt. Där är statens roll att underlätta och stimulera framväxten av kreativa arenor för ny samverkan mellan företag, lärosäten, industriforskningsinstitut, offentlig sektor och civilsamhälle. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Vi behöver inte minst arbeta långsiktigt och på bred front med att göra till ett attraktivt innovationsland. Därför har regeringen beslutat att ta fram en innovationsstrategi. Det pågår ett intensivt arbete. är koordinerande departement, men arbetet inkluderar samtliga departement och även offentliga och privata aktörer på nationell, regional och lokal nivå. Strategin som ska presenteras tar sikte på att skapa ett 2020 där innovation ger framgångsrika företag, fler jobb och bättre livskvalitet för alla invånare. Tillsammans med forsknings- och innovationspropositionen läggs ytterligare pusselbitar för att ska stå sig bra inte bara i den globala konkurrensen utan också i konkurrensen om jobb, tillväxt och utveckling. Regeringen har en kontinuerlig dialog med branschen, men efter utvecklingen i har ytterligare aktiviteter dragits i gång. finansierade en förstudie genom SP, industriforskningsinstitutet som ligger inom , i syfte att beskriva en innovationsinfrastruktur för life science i .