rfr · GZ0WRFR11 · 2012-05-28 00:00:00 — I och övriga länder där det samiska urfolket lever råder det generellt en brist på kunskap om samer och deras levnadsförhållanden. Eftersom den samiska befolkningen är uppdelad i fyra länder med olika levnadsförhållanden, har kunskapen om samerna blivit splittrad och svårtillgänglig. Som en del i arbetet med samefrågorna har regeringen beslutat att ett samiskt forskningsprogram ska skapas. Programmet syftar till en bättre samordning av den samerelaterade forskningen mellan dem som utför forskningen och finansiärerna. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, och för arbetsliv och socialvetenskap får ansvar att i samverkan utforma och utlysa programmet (Rapport 2011, s. 36; se vidare Formas 2011). Elva statliga myndigheter har fått i uppdrag av regeringen att följa upp, analysera och redovisa sina insatser utifrån minoritetspolitikens tre delområden diskriminering och utsatthet, delaktighet och inflytande samt språk och kultur. Redovisningen av uppdraget ska ske (Rapport 2011, s. 3637). De elva myndigheterna i fråga är , , , , , , , , , och . 2.1.2 Publikationer som utgetts inom delområdet Diskriminering och utsatthet Bland publikationer som kommit ut märks ett stort antal studier som berör diskriminering, negativa attityder eller utsatthet som drabbar de nationella minoriteterna i . Dessa återspeglar den bild som ger i sin kritik bilden av romer som den starkast diskriminerade gruppen i det svenska samhället. 2.1.2.1 Romers utsatta situation I (DO 2010) studie Diskriminering på bostadsmarknaden konstaterar utredaren att det sämre bemötandet av romer är en tydlig tendens i resultaten och att tydligheten i vad romer utsätts för på bostadsmarknaden är graverande (DO 2010, s. 9). Som Pikkarainen (2011) påpekat har denna problematik också vida konsekvenser när det gäller situationen för romerna över huvud taget, eftersom den hindrar ett aktivt deltagan- 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN de i samhällslivet och påverkar möjligheterna på arbetsmarknaden. Ständiga bostadsbyten påverkar också barnens möjligheter till skolgång vilket bidrar till fortsatt marginalisering. Utbildning är ett annat område där romernas utsatthet kommer fram med all tydlighet. I intervjuundersökning De vill att jag ska vara osynlig (BO 2005) berättar romska barn och ungdomar om sina upplevelser av fördomar hos lärarna i skolan och svårigheten att få praktikplats på grund av sin etnicitet. Pikkarainen & Brodin (2008b) konstaterar i studien Diskriminering av nationella minoriteter inom utbildningsväsendet att en rädsla för rasism och diskriminering leder till att många föräldrar inte upplyser skolan om sin romska identitet eller att barnen talar . Bristande stöd hemifrån, trångboddhet, mobbning i skolan och andra svårigheter påverkar enligt intervjustudien romers situation (de los 2009) romska barns och ungdomars skolgång och resulterar i att många hoppar av. Därför finns det ett stort behov av alternativa vägar till utbildning och arbetsliv samt stöd till unga föräldrar att kunna avsluta en tidigare avbruten grund- och gymnasieskoleutbildning. Upp emot av den vuxna romska befolkningen i står utanför den öppna arbetsmarknaden (2006). Delegationen för romska frågor 20072010 fick liknande signaler från flera av landets kommuner. Rapporten från Yrkesutbildning för romer beskriver ett lyckat yrkesutbildningsprojekt med en romsk projektledare och även i övrigt med en stark förankring i den romska gruppen. Resultaten bedömdes som mycket positiva vilket ansågs bero på den individuellt anpassade undervisningen och de engagerade lärarna. Intervjustudien blev det med anställningen? (2008) visade dock att många av dem som fullföljt utbildningen inte hade fått något arbete trots att behovet av utbildad personal i de aktuella yrkeskategorierna (lärarassistenter, barn- och ungdomsledare och barnskötare) är stort. Diskriminering sågs som en trolig orsak till att romer inte anställdes. Ett annat försök att komma tillrätta med unga romers arbetslöshet är Ro- mano Zor! (Kiveliö m.fl. 2011), ett arbetsmarknadsprojekt finansierat av Europeiska socialfonden (ESF), som genomförts i samarbete med , arbetsförmedlingen, , och lokala romska organisationer i kommun. Genom projektet växte deltagarnas intresse för samhälls- och studiefrågor och flertalet fick praktik- och arbetsplatser. fortsätter projektet, i samarbete med och kommuner samt Sensus, i en ny fas med fokus på ungdomar.2 Romers rättigheter Diskriminering, vägar till upprättelse och hur juridiken kan bidra till en förändring av romers livsvillkor (Pikkarainen 2011) fokuserar på anmälningar till DO samt domar och förlikningar . Anmälningsbenägenheten hos den romska gruppen bedöms vara liten och mörkertalet stort. Erfarenheter av att inte få grundläggande rättighe- 2 Personlig kommunikation med . 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN ter tillgodosedda när det gäller bostad, utbildning, arbete och likabehandling inför lagen eller hjälp inom socialtjänst och hälsovård minskar tilliten till myndigheterna och det svenska samhället, vilket förmodligen påverkar benägenheten att anmäla diskriminering. Bland andra , och Skolinspektionen pekas ut som viktiga statliga aktörer som kan påverka när det gäller hatbrott mot och diskriminering av romer men ett ökat stöd till romska intresseorganisationer bedöms som viktigt för att stärka romernas eget inflytande i sammanhanget. Utredningen av romska barn (2006) föranleddes av romska aktivisters och organisationers oro över det ökande antalet omhändertaganden av romska barn och barnens placering i ickeromska hem. Utredningen visar att endast en av studiens 306 kommuner eller stadsdelar försökte tillgodose barnens rätt att behålla sin kultur och sitt språk genom att se till att barnen kom till romska hem. Enligt rapporten finns det flera skäl till att de omhändertagna barnens rätt till kultur och språk oftast inte tillgodoses: det råder en brist på kunskap om romer och deras minoritetsstatus, det finns en vilja att behandla alla individer lika oavsett ursprung, och det finns en rädsla att kränka genom att fråga om någons romska identitet. De romska organisationernas egen roll betonas i rapporten när det handlar om ökade kunskaper om romer och romsk kultur. Rapporten (2010) om individ- och familjeomsorg (IFO) i ett interkulturellt sammanhang visar åter på en brist på kunskap om de nationella minoriteternas rättigheter samt deras historia och aktuella situation. Det betonas att romska flyktingar är speciellt utsatta, och det finns en rädsla hos dem att berätta om sin grupptillhörighet, vilket kan leda till att flyktingarnas lagstadgade rättigheter inte tillgodoses. Genom för fri rörlighet kan romer från EU:s nya medlemsstater numera lättare komma till , men många av dem lever under mycket svåra omständigheter. Enligt rapporten är svenska resande, som en del av minoritetsgruppen romer, en grupp som sällan identifieras inom . Enligt de tillfrågade romerna saknar överlag kunskap om romer, och utanförskapet och misstron mot myndigheter är stor hos grupperna. Delegationen för romska frågor, som verkade 20072010 under ledning, gav 2010 ut sitt slutbetänkande Romers rätt en strategi för romer i (SOU 2010:55). Betänkandet har kompletterats med hjälp av remissinstanser och olika former av samråd med romska representanter. Utredningen bekräftar återigen den svåra situation som gruppen romerna befinner sig i. Många lever i ett allvarligt utanförskap och saknar både fullständig grundskoleutbildning och arbete. Medellivslängden är kortare, bostadssituationen sämre och diskrimineringen större än för någon annan samhällsgrupp. Strategin har tre huvudmål: stänga välfärdsgapet mellan romer och andra grupper, häva romers maktunderläge och överbrygga förtroendeklyftan mellan romer och samhället i övrigt. Ett stort antal förslag presenteras, bland annat gratis grundskolestudier för vuxna, hjälp till unga romer att få 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN fotfäste på arbetsmarknaden, fler politiskt aktiva romer, inrätta en ungdomsledarakademi, inrätta en , uppdra åt DO att främja romers medvetenhet om sina rättigheter, och inrätta strukturer för samråd. I skrivelsen En samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering 20122032 (skr. 2011/12:56) presenterar regeringen en tjugoårig strategi som ska genomföras inom ramen för den minoritetspolitiska strategin och ses som en förstärkning av minoritetspolitiken. Enligt regeringen ska en rom som fyller 2032 ha likvärdiga möjligheter i livet som den som är icke-rom. Utöver de medel som finns för de nationella minoriteterna kommer regeringen att satsa 20122015 på ett utvecklingsarbete som främst berör områdena utbildning och arbete. Den viktigaste målgruppen är de romer som lever i ett socialt och ekonomiskt utanförskap och utsätts för diskriminering. Enligt regeringen ska genomförandet av strategin präglas av romers delaktighet och inflytande. Romers kulturella och språkliga rättigheter vägar mot ett förverkligande (2011) är resultatet av ett regeringsuppdrag till Forum för levande historia 2011 att på basis av betänkandet Romers rätt en strategi för romer i (SOU 2010:55, se ovan) utreda och ge förslag på hur romers språkliga och kulturella situation kan stärkas. Enligt rapporten är en förutsättning för detta att diskrimineringen mot romer bekämpas och att deras lika rättigheter och möjligheter inom samtliga samhällsområden förstärks. Därför krävs kunskap om romers ställning som nationell minoritet, deras historia, kultur och språk. Det är också viktigt att gruppen själv är delaktig i spridandet av denna kunskap. Utredningen föreslår att det rättsliga skyddet för de nationella minoriteterna och deras språk ses över och att ett nationellt oberoende organ inrättas för att övervaka minoriteternas rättigheter utifrån konventionsåtaganden. Det föreslås också att får i uppdrag att utveckla utbildningar för att öka romers kunskaper om mänskliga rättigheter och diskrimineringsskyddet, detta också för att öka benägenheten att anmäla diskriminering. Strukturella hinder som begränsar tillgången till mänskliga rättigheter liksom de rättsliga medlens möjligheter måste synliggöras. Romernas speciella situation behandlas även i Samlat, genomtänkt och uthålligt? En utvärdering av regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter 20062009 (SOU 2011:29). Utredaren anser att romernas situation har förbättrats något, exempelvis har utbildningssituationen förbättrats i och med att chib som ett av minoritetsspråken nu måste erbjudas utan att det ställs krav på att detta utgör det dagliga umgängesspråket i hemmet, att minst fem elever ska önska sig undervisningen samt att denna får omfatta högst sju läsår. Utifrån romernas uppenbara underläge i samhället ifrågasätter utredaren dock att detta inte uppmärksammas mer i handlingsplanen. Utredaren rekommenderar en nationell, långsiktig satsning för att förverkliga romers lika deltagande i samhället. De offentliga samhällsorganens ansvar framhålls, liksom vikten av ett kontinuerligt samråd med romerna själva. Utbildning bedöms vara den viktigaste faktorn för främjande av delaktighet, och staten 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN och kommunerna föreslås verka i samråd för att garantera romers rätt till utbildning som en mänsklig rättighet. 2.1.2.2 Diskriminering av samer Studien av samer från (dåvarande Ombudsmannen mot etnisk diskriminering) (Pikkarainen & Brodin 2008a) baserar sig på anmälningar om etnisk diskriminering till DO 2000 2008. Enligt resultaten upplevde samerna diskriminering i skolan, hos myndigheterna, inom hälso- och sjukvården, i medierna och i arbetslivet. Det påpekas att bristen på forskning och statistik är ett problem när man ska utvärdera efterlevnaden av regler som ska säkerställa samers rättigheter och följa upp förändringar som sker . DO föreslår därför att regeringen för att öka kunskapen om samernas situation i avsätter medel för forskning om samer och då särskilt förekomsten av diskriminering av samer inom olika samhällsområden. Det föreslås också att regeringen i samarbete med samiska organisationer riktar informations- och utbildningsinsatser till länsstyrelser och kommuner om samernas situation och deras mänskliga rättigheter. För att avhjälpa samernas situation föreslår DO framför allt åtgärder som ger samer möjlighet till större delaktighet och inflytande och möjliggör ömsesidig kunskapsutveckling. 2.1.2.3 Antisemitism, negativa attityder till minoriteter och hatbrott En del publikationer handlar om antisemitism samt attityder mot och diskriminering av judar. Exempelvis visade Hakims (2005) studie DO-anmälningar och etnisk bakgrund att det inkommit endast några få anmälningar från personer med judisk bakgrund, av alla anmälningar. Författaren anger som en möjlig förklaring att många svenska judar är födda i och är välintegrerade i det svenska samhället och därför mindre utsatta för diskriminering i dess strikta betydelse. Studien under tröjan (2006), en intervjuundersökning med 20 unga vuxna judar, visade i sin tur att ingen av dem utsatts för hot och våld men att flera däremot hade känt sig diskriminerade. De vågade inte visa sin judiskhet öppet, exempelvis genom att bära en kippa eller en davidsstjärna, och de kunde känna att deras upplevelser av diskriminering och fördomar trivialiserades. I undersökningen Antisemitiska attityder och föreställningar i () uttryckte av respondenterna en stark och konsekvent antisemitisk föreställning och en ambivalent inställning till judar, medan totalt på ett generellt sätt avvisade antisemitiska fördomar. Kartläggningar 20042007 (2007a) visar på en viss minskning av andelen personer som avvisade antisemitiska påståenden och en ökning av andelen ambivalenta. Enligt 2011 (se även 2006, 2007) har antisemitism utan tvekan blivit ett större problem globalt och i . Detta har också påverkat , och mycket pekar på en ökning av fördo- 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN mar och negativa attityder gentemot judar i media och i den offentliga debatten. Fokus i artikeln ligger på antisemitiska tendenser och motiv i den offentliga diskursen inom den politiska kulturens mittfåra liksom förekomsten av antijudiska fördomar bland den svenska befolkningen. understryker dock den oroväckande parallellen mellan å ena sidan mer synliga antijudiska tendenser inom den svenska offentliga debatten , och å andra sidan utvecklingen av extremistisk propaganda och av antisemitiska incidenter. Det finns också bland vissa vänstergrupper indikationer på ökat stöd för och kanske influenser från radikala islamistiska rörelser. poängterar att det absolut inte finns någon grund för att hävda att kritik mot staten politik generellt sett är färgad av antijudiska fördomar, men det är uppenbart att debatten om och utför den centrala kontexten för antisemitism i det offentliga samtalet. menar att också fungerar som en magnet för antisemitism därför att den utgör en offentlig arena där negativa attityder mot judar kan bli legitimt artikulerade, eftersom de i denna kontext lätt kan bli paketerade och rationaliserade som kritik av , sionism eller utrikespolitik. En rad urgamla kristna antijudiska föreställningar har under vävts in och rationaliserats till kritik av statspolitik. Gamla myter om judisk kontroll över världsekonomin, politik och media samt rena konspiratoriska fantasier förekommer också. som en mer synlig antijudisk diskurs kan skönjas, menar att det också finns tecken på en ökad tolerans av vissa former av antisemitism inom den demokratiska mittfåran. Ofta uppfattas inte antijudiska uttryck som sådana, vilket enligt är det kanske största problemet: förnekandet eller trivialiseringen, och ibland till och med rättfärdigandet, av antisemitism i svensk politisk kultur. Två studier finns också om antisemitism och islamofobi på webbsidor. Bland judiska och muslimska konspiratörer (2006) kartläggs islamofobi och antisemitism på Internet, med fokus på material publicerat mellan och på främlingsfientliga rasistiska och nazistiska webbplatser. Intolerans i cyberrymden och konsten att möta den (2007) beskriver internationell verksamhet som genom (against Cyber Hate) försöker stoppa och störa dem som publicerar och sprider rasistiskt och diskriminerande material på nätet. En tredje studie, Nidteckningar, antisemitism och islamofobi (Fazlhashemi 2007) analyserar teckningar och karikatyrer i framställningen av De Andra bland annat ur ett antisemitiskt perspektiv. Antisemitism och islamofobi utbredning, orsaker och preventivt arbete (Löwander & 2011) är resultatet av ett uppdrag från till Forum för levande historia. Materialet består av en stor mängd dokument, rapporter, forskningslitteratur och webbsidor. Enligt rapporten är internet och sociala medier de stora källorna till spridning av antisemitism, och det finns ca 15 000 webbplatser som sprider rasistiskt innehåll. Studien visar att är efter och det land som har flest inrapporterade antisemitiska brott. Det uppges att det finns en oro 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN bland en del judar för den egna och familjens säkerhet, vilket kan leda till att man döljer sin judiska identitet. Svenska undersökningar visar att andelen individer med mycket negativa, fientliga eller hatiska inställningar till judar varierar från några få till beroende på undersökningarnas utformning och undersökningspopulation. Enligt rapporten sker det viktigaste preventiva arbetet genom undervisning i skolan. Det ordnas också inter-religiösa dialoger samt besök i synagogor, moskéer och kyrkor. Myndigheter samarbetar även med olika religiösa och etniska organisationer. I rapporten efterlyses bättre bevakning och dokumentation av antisemitism och dess utbredning. Ett särskilt exempel på diskriminering mot judar (och muslimer) som Lö- och (2011) nämner är reglerna för slakt. I ett yttrande över redovisning av regeringsuppdraget om religiös slakt (dnr Jo2005/1112) framförde Judiska centralrådet med flera sina krav. Man hävdade att genom EU-medlemskapet och ratificering av internationella konventioner godkänt ett utvidgat religionsfrihetsbegrepp som även innefattar sedvänjor och ritualer och att friheten inte borde kunna inskränkas genom annan lagstiftning så som djurskyddslagen gör i , medan de flesta andra europeiska länders lagstiftning tar hänsyn till de religiösa gruppernas krav. En statlig utredning hade föreslagit alternativa metoder, men Judiska centralrådet med flera föreslog även att ytterligare metoder skulle granskas och att en undantagsparagraf om religiös slakt skulle införas i djurskyddslagen enligt påbud i och . Rapporter om hatbrott med antisemitiska motiv gjordes tidigare av Säkerhetspolisen (), men ansvaret togs över 2006 av (Brå). Enligt Brå (2011) har antalet anmälda antisemitiska hatbrott ökat något. anmäldes 151 stycken, 2008 ungefär lika många och 2010 161 stycken. 2009 innebar en markant höjning, då 250 anmälningar gjordes, vilket enligt Brå bland annat förklaras med ett stort antal anmälningar i samband med en tennismatch i . identifierades drygt 550 anmälningar innehålla ett huvudbrott med ett antireligiöst motiv, medan knappt en tredjedel av anmälningarna bedömdes innehålla ett antisemitiskt motiv. har andelen antisemitiska hatbrott minskat från i denna kategori. När det gäller romerna identifierades knappt 15 anmälningar som bedömdes innehålla ett huvudbrott med antiromskt motiv en minskning med knappt 20 anmälningar jämfört med . Brå pekar dock på en rad brister som finns i hatbrottsstatistiken, exempelvis ett stort mörkertal som kan bero på att många brott inte anmäls till polisen på grund av rädsla för att inte bli trodd eller en föreställning av att anmälan inte leder någonstans. Det kan också bero på offrets okunnighet om sina egna rättigheter. Den senaste i en serie återkommande kartläggningar av attityder till etnisk mångfald vid sociologiska institutionen vid är Mångfaldsbarometern 2011 (, 2011). Kartläggningen omfattar många olika grupper och nationaliteter, bland dem även tre grupper relevanta för denna översikt judar, romer och . I en undersökning som mäter upplevt avstånd bland svenskarna till olika nationaliteter/folkgrupper, 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN visade resultaten att avståndet bedöms vara lägst när det gäller invånarna i de nordiska grannländerna, bland dem , följt av tre nationaliteter som anses tillhöra samma västeuropeiska gemenskap som : engelsmän, tyskar och amerikaner. Först därefter kommer den grupp där judar ingår tillsammans med polacker och greker. Allra längst bort placeras romer tillsammans med turkar, kineser, kurder, iranier, irakier och somalier. 2.1.2.4 Skolans uppdrag att motverka intolerans Skolan har en viktig funktion i samhället, eftersom dess uppgift är att förmedla till nya generationer den kunskap och de värden som anses nödvändiga för varje medborgare. Därför blir skolan också en viktig arena för synliggörande av minoriteter och deras kulturer samt bekämpning av diskriminering och utsatthet. Flera kartläggningar visar att diskriminering i skolan upplevs förekomma bland alla fem nationella minoriteter. Enligt studien av nationella minoriteter inom utbildningsväsendet (Pikkarainen & Brodin 2008b) upplever alla grupper att kommuner inte har kunskap om de nationella minoriteterna och deras rättigheter, och att skolan inte i tillräcklig grad bidrar till att stärka deras identitet, språk eller kultur. Det framkommer att barn ur samtliga minoritetsgrupper har upplevt trakasserier kopplade till sin etniska tillhörighet. I rapporten diskuteras också minoriteternas benägenhet att anmäla diskriminering till DO, som påverkas negativt av deras låga förtroende för myndigheter och av rädslan för att en anmälan mot skolan kan bidra till ökad utsatthet för barnet. Minoritetsbarns upplevelser av utsatthet i skolmiljön tas också upp i intervjustudien är ju också människor! som utgår från ett barnrättsperspektiv (2011). Barn från alla minoritetsgrupper vittnar om en rädsla för eller obekvämhet med att skylta med sin grupptillhörighet i skolan och berättar om mobbning som de har utsatts för eller sett en annan från sin grupp utsättas för. Trots detta verkar problemet med mobbning vara nästan osynligt för skolans personal. Utredaren konstaterar att medan barnens vardag uppenbarligen präglades av mobbning, utsatthet och skam för det egna ursprunget, var det få av de vuxna som intervjuades som kände till fall av mobbning eller trakasserier. Utredaren påpekar också att ett "alla lika"-perspektiv är så framträdande i diskussionen om barnets rättigheter att de utmaningar som nationella minoritetsbarn möter i det svenska samhället inte lyfts fram i tillräcklig grad, ofta på grund av rädsla för negativ stämpling (2011, s. 7). Problem som flera intervjuade barn tog upp var frånvaron av de nationella minoriteterna i skolböckerna och okunskapen hos de andra eleverna och hos lärarna om nationella minoriteter, vilket kunde leda till att läraren enligt barnen berättade felaktiga saker om en minoritet eller bad barnen att ta över undervisningen om sin kultur. Situationen var annorlunda för de barn som gick i profilerade klasser eller skolor, så som i kulturklass, sameskolan, den judiska skolan och högstadieklassen i samt de sverigefinska friskolorna. Dessa barn vittnade om att skolan hade lyckats ta vara på barnens minoritetsidentitet. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Alla barn som tidigare hade gått i andra skolor kände sig starkare och tryggare i sin minoritetsidentitet i den profilerade skolan. De nackdelar som togs upp i intervjuerna var att det kunde bli en högre tröskel till att umgås med andra barn och unga utanför skolan. Utredaren efterlyser satsningar att öka mängden undervisning om de nationella minoriteterna i skolorna samt kvaliteten på denna undervisning.