rfr · GZ0WRFR11 · 2012-05-28 00:00:00 — I artikeln Socialt kapital (Sundback 2005) i antologin och finskt i kommunerna (m.fl. 2005) diskuteras begreppet socialt kapital när det gäller sverigefinnar och finlandssvenskar jämfört med majoritetsbefolkningen i och . I studien verkade finlandssvenskarnas medvetenhet och intresse för till exempel politik vara större än sverigefinnarnas men inte alltid större än de båda majoriteternas. Sverigefinnarna framstod som svaga i fråga om politisk kapacitet och hade lite intresse för val. Däremot var de relativt intresserade av samhälleliga frågor som hade en sverigefinsk inriktning. Studien tyder på att stödet för minoritetspolitiska åtgärder är lika starkt i båda minoritetsgrupperna. Enligt författaren är medlemskap i föreningar en indikator på individens integration i den demokratiska kultur och de institutionella ramar som råder i samhället. Sverigefinnarnas föreningsväsen bedöms vara svagt utbyggt, och viljan att söka medlemskap i svenska sammanslutningar är liten. Jämfört med finlandssvenskarna anses sverigefinnarnas identitet variera mycket och färgas av erfarenheterna av flyttningen till och av försvenskningen som varit förutsättningen för framgång i samhället. Artikeln Språkgruppernas organisation (2005) redovisar resultaten från en enkätstudie om föreningsengagemanget bland finskspråkiga i och svenskspråkiga i i femton olika kategorier av föreningar. Författarna konstaterar att finlandssvenskar oftare är föreningsmedlemmar och även att vissa viktiga institutioner som finns för finlandssvenskarna helt saknar motsvarighet när det gäller sverigefinnarna. De senare har inga egna politiska partier, ingen finskspråkig högre utbildning och inte heller någon motsvarighet till de finlandssvenska fonderna som bland annat förser svenskspråkiga föreningar, medier och utbildningsverksamheter med resurser. Detta leder till att hela sektorn av minoritetsinstitutioner tunnas ut. Förutom föreningar, framför allt Sverigefinska Riksförbundets distriktsorganisationer och lokalföreningar, finns några sverigefinska institutioner inom medier och kyrklig verksamhet. Kapitlet Emancipation i vardande? Drag i tornedalingars och sverigefinnars språkpolitiska utveckling (2006) ingår i antologin och minoriteter Om migration, makt och mening (Junila & 2006) som redovisar undersökningar från det bilaterala forsknings- 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN programmet Svenskt i finskt i . I kapitlet undersöks hur olika uppfattningar i språkfrågan har tagit sig uttryck i den språkpolitiska debatten i , men även hur detta har påverkat gruppernas etnopolitiska utveckling ur ett emancipatoriskt perspektiv. Författarna konstaterar att det finns många likheter mellan grupperna men även skillnader som påverkar deras situation. Sverigefinnar har i motsats till tornedalingar inte en enda regional förankring utan finns utspridda över hela landet och är till stor del invandrare i första, andra eller tredje generationen, många med täta kontakter med . Inom båda grupperna finns dock klara tecken på ett stigande intresse för språk- och identitetsfrågor, vilket också har lett till en starkare organisering i samhället. 2.2.2.3 Romers delaktighet och inflytande i samhället När det gäller den romska befolkningen är frågor kring delaktighet och inflytande speciellt problematiska. överlämnade Delegationen för romska frågor sitt betänkande Romers rätt en strategi för romer i (SOU 2010:55) till regeringen (se även avsnitt 2.1.2.1). Den nya nationella strategin som föreslås i betänkandet handlar mycket om delaktighet och inflytande. Ett av huvudmålen är att häva romers maktunderläge genom att satsa särskilt på utbildning och försörjning, och motivera ett deltagande i samhället. Ett antal konkreta förslag ges för att stärka romers deltagande i samhället, till exempel engagemangsguider för unga, en romsk ungdomsledarakademi och en romsk kulturnämnd. Delegationen betonar att förutsättningen för att strategin ska kunna genomföras är att romers tillit till majoritetssamhället kan repareras. Delaktighet och inflytande kan enligt utredarna bestå i att fler romer ska rösta och bli förtroendevalda, att fler samrådsorgan bildas där romer ingår samt att en egen representation som kan vara ett organ för självstyre skapas. En tydlig politik och en effektiv organisering av verkställigheten behövs, och ansvaret för detta föreslås anförtros ett sekretariat för romska frågor, vilket ska bygga på en samrådsmodell. I regeringens skrivelse En samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering 20122032 (skr. 2011/12:56) betonas vikten av att romer har inflytande över strategin och är delaktiga i genomförandet samt att myndigheter och kommuner tar ett tydligt och aktivt ansvar. Bland annat ska fem pilotkommuner bedriva utvecklingsarbete 20122015 i samarbete med romer och berörda myndigheter. Tanken är att ta fram goda exempel på arbetssätt som kan spridas över landet. Däremot menar regeringen att det inte är aktuellt med inrättande av en romsk representation eller etablering av ett romskt förvaltningsområde, och de flesta förslagen på andra konkreta åtgärder för att stärka romers delaktighet i samhället, såsom inrättande av en ungdomsledarakademi, en romsk kulturnämnd mm., har inte antagits. Arbetet med att förbättra romernas situation i samhället pågår också i våra grannländer. I har man organiserat romapolitiken genom Social- och hälsovårdsministeriet, som har en samordnande roll bland annat med stöd av Delegationen för romska frågor, där olika ministerier, statliga verk och roms- 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN ka organisationer finns representerade. Man har även med goda resultat anställt romer vid olika myndigheter, exempelvis det finska , inhemska språken och regionförvaltningsverken (tidigare länsstyrelser) när det gäller tjänster där romsk kulturkompetens och -förståelse har betydelse för behandlingen av ärendena. Fem regionförvaltningsverk har genomförandeansvar för det praktiska arbetet över hela landet. Länsstyrelsernas ansvar för det romska arbetet går flera decennier tillbaka, men har utvecklats och konkretiserats inte minst på grund av det politiska program avseende romer som blev färdigt (första politiska program för romer: Likabehandling och delaktighet på lokal nivå)8. Målsättningen är att ska vara en föregångare i främjandet av romernas delaktighet i , och ett av programmets fokusområden är omsorg och utbildning för de romska barnen och ungdomarna. I en nyutkommen rapport från Utbildningsstyrelsen i (Rajala m.fl. 2012), Romanioppilaiden perusopetuksen tilannekatsaus 20102011, ges en översikt över läget inom den grundläggande utbildningen för romska elever 20102011 och åtgärdsförslag för vidare arbete inom området. Utbildningsstyrelsens första riksomfattande utredning av den grundläggande utbildningen för de romska eleverna gällde läsåret 20002001 och pekade på många problem i de romska elevernas skolgång. Den nya rapporten visar på en positiv utveckling , bland annat i fråga om hur romerna förhåller sig till utbildningssystemet. Kartläggningen visar att många romska familjer är mycket intresserade av sina barns skolgång.9 Även i togs 2009 fram en handlingsplan för romer, Handlingsplan for å bedre levekårene for rom i (Arbeidsog inkluderingsdepartementet 2009). Målsättningen är att förbättra romernas levnadsvillkor på lång sikt med ett antal insatser på många områden. De vidtagna åtgärderna utvärderas för att kunna justeras vid behov.10 2.2.2.4 De nationella minoriteternas delaktighet och perspektiv i forskningen Studien i svensk myndighetspolitik ett historiskt perspektiv (Montesino 2010) innehåller en analys av myndigheternas politik gentemot romer. Enligt författaren uppfattades och behandlades romer tidigare genomgående som främlingar, som fattiga utan lokal anknytning. blev politiken något mer inkluderande. Författaren ifrågasätter att romernas minoritetsstatus har inneburit en verklig förändring och efterlyser studier utifrån romskt perspektiv för att komma ifrån föråldrade föreställningar om romer och deras bakgrund. 8Personlig kommunikation med och document_library/get_file?folderId=1087414&name=DLFE-14643.pdf 9http:///download/140023_Romanioppilaiden_perusopetuksen_tilannekat saus_2010-2011_ja_toimenpide-ehdotukset.pdf 10http:///upload/FAD/Vedlegg//handlingsplan_2009_rom_ oslo.pdf 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Liksom Montesino tar även Palosuo (2008) i En inventering av forskningen om romer i upp frågan om romers deltagande i forskning och bristen på ett romskt perspektiv i studier om romer och deras situation. Presentationen behandlar de viktigaste verken inom forskningen om romer i och ett antal studier från andra nordiska länder. Enligt utredaren har de flesta studierna initierats och genomförts av staten eller icke-romska forskare, och en stor del består av statliga myndigheters rapporter som är både inaktuella och problemorienterade. Det finns därför ett stort behov av ny forskning. Utifrån det som har framgått av inventeringen samt utifrån synpunkter från en romsk referensgrupp ges förslag på områden som den framtida romska forskningen ska fokusera på. Sådana forskningsområden är exempelvis antiziganism eller antiromanism, sambandet mellan diskrimineringen av romer och deras misstänksamhet mot majoritetssamhället samt ny forskning om romers historia och kultur, vilket kan stärka romers självbild och öka kunskapen hos majoriteten. Det finns en kunskapslucka avseende studier om olika varianter av chib, språkvård och revitalisering. Detsamma gäller studier kring romsk identitet, självbild, självidentifikation, att vara en romsk individ respektive tillhörig en grupp. Folkmordet på romer under har inte studerats i , och det saknas således ett svenskt perspektiv på detta. Ytterligare forskningsämnen som föreslås är romsk organisering, strukturer inom det romska kollektivet, strukturen i den romska familjen, könsroller samt romska nätverk och föreningar. Romers delaktighet i forskningen är huvudämnet i artikeln Att forska med romer, inte om romer (2011), som är skriven i form av ett samtal mellan de två författarna. Samtalet utgjorde en del av seminariet Gäller vanligt folkvett också för akademiker? (se 2010), som syftade till att lyfta frågor om etik i de fall det råder en maktasymmetri mellan forskarna och deras informanter. Det konstateras att trots att de tidigare stundom rent rasistiska utgångspunkterna i forskningen har övergivits, känner de nationella minoriteterna en misstänksamhet mot forskning som berör dem. och konstaterar att när det gäller forskning för att förbättra romers förhållanden, behandlas romer än som objekt, och så gott som all forskning kring romers förhållanden har bedrivits ur ett akademiskt perspektiv av icke-romer. Därför behöver romers möjligheter till högskolestudier förbättras. Ett potentiellt problem i sammanhanget att är principen om den fria och öppna forskningen, som förutsätter att materialet är tillgängligt för andra forskares kritiska granskning, eftersom det riskerar att kollidera med den enskilda individens integritet. Ett exempel från på ett större pågående forskningsprojekt där romska forskare ingår är projektet historia i Finland11. Projektet är ett regeringsuppdrag och finansieras av det finska . Volymen om romernas historia i förväntas komma ut . har en doktorsavhandling, , travellers and peasants. 11 Personlig kommunikation med docent . 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN study on ethnic boundary drawing in and , c. (Tervonen 2010), samt mindre artiklar på finska kommit ut inom projektet. Pulma är författare till Suljetut ovet Pohjoismaiden romanipolitiikka 1500- luvulta EU-aikaan [De stängda dörrarna Nordisk politik gentemot romer till EU-eran] (2006). Behovet av att forskningen inte enbart ska utgå från ett utifrånperspektiv tas också upp i flera publikationer om samiska förhållanden, bland annat i antologierna , , : samerna, politiken och vetenskapen (2005) och Människor i norr: samisk forskning på nya vägar (2008). för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) fick 2005 i uppdrag att i samråd med övriga forskningsfinansiärer redovisa en översikt över forskningen om en hållbar rennäring och övrig samerelaterad forskning. 2006 kom rapporten rennäring och övrig samerelaterad forskning (Formas 2006), som ger en tematiskt indelad överblick över aktuella och pågående forskningsområden. Författarna påtalar kunskapsbristen bland annat om relationer mellan olika samiska grupper och mellan samer och omvärlden samt i frågor om samernas rättsliga ställning och möjligheter och svårigheter i det moderna samhället. Man nämner också behovet av att forskningsprojekten inte tar ett utifrånperspektiv utan fångar det samiska tankesättet och dess syn på problemen i stället för omvärldens tolkning av det. Man efterlyser i rapporten även en strategi för samerelaterad forskning och att man finner former för resursernas fördelning i nära samråd med det samiska samhället. fattade regeringen beslut om ett tvärvetenskapligt samiskt forskningsprogram. Formas, () och för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) har fått i uppdrag att utforma och utlysa ett tvärvetenskapligt forskningsprogram med inriktning på den samiska ursprungsbefolkningen, samerelaterade verksamheter och samernas hälso, arbets- och livsvillkor. Utlysningen av forskningsmedel öppnades med sista ansökningsdag . Inför utlysningen genomfördes en hearing med berörda lärosäten och för att identifiera kunskapsluckor. Forskningsbehov med relevans för samers delaktighet och inflytande som identifierades var bland annat klimatförändringarnas konsekvenser inom området biologisk mångfald och behovet av inventering och studier om hur tillgängliga naturresurser kan nyttjas rättvist och hållbart, den ökade markanvändningen med ökad konkurrens mellan olika näringar samt relationerna mellan staten och dess organisationer å ena sidan och den samiska urbefolkningen och dess organisationer å andra sidan, i synnerhet hur offentlig politik förankras i det samiska samhället. En utgångspunkt är att kommande forskning bör ske i samverkan med, och med tydlig återkoppling till, det samiska samhället, och man menar att forskningsfrågorna kring den samiska ur- 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN sprungsbefolkningen är komplexa och bäst studeras ur ett tvärvetenskapligt perspektiv. I finns en lång tradition av riktade medel till samisk forskning. Se- dan 1981 har det norska forskningsrådssystemet finansierat fyra program för samisk forskning, och mellan programmen har det också funnits öronmärkta medel för denna forskning. Det nuvarande finansierar sitt andra program för samisk forskning. allmennvitenskapelige forskningsråd finansierade det första av dessa program, Samisk og kvensk språk, historie og kultur (19811990). Ett femtiotal projekt fick medel genom detta. pågick ett studentstipendieprogram inom samhällsvetenskapen. Därefter slogs de fem forskningsråden i ihop till ett, forskningsråd. Under processen avsattes medel till både kvänsk och samisk forskning, men sedan fortsatte satsningen på kvänska i mindre skala och överfördes senare till , medan den samiska forskningen fick ett nytt program, Program for samisk forskning (20012005). Det var ett grundforskningsprogram inom humaniora och samhällsvetenskap och finansierade bland annat 10 doktors- och postdoktorsstipendier, 15 studentstipendier och 11 forskningsprojekt. pågår Program for samisk forskning II (20072017), som har finansierat 16 forskningsprojekt och 12 avhandlingsprojekt med mera. har också finansierat samisk forskning genom ca 35 olika andra forskningsprojekt under perioden 200111.13 fick 2002 i uppdrag av Norsk forskningsråd att främja forskning om de två nationella minoriteterna kväner och skogsfinnar och rekrytera forskare till dessa områden. Projektet og skogfinner i fortid og nåtid identitetsforvaltning og strategier (20032007) har utlyst pengar i fyra omgångar, omfattande , vilket har resulterat i två färdiga doktorsavhandlingar, fyra masteruppsatser, ett stort antal seminarier, artiklar och föredrag, samt en bok. Några större arbeten pågår fortfarande 2012.14 2.2.2.5 Samers delaktighet och inflytande ur ett urfolksperspektiv I urfolksrätten betonas särskilt rätten till självbestämmande (eng. the right to self-determination), vilket innebär att samernas rätt till deltagande är starkare än de övriga minoriteternas. Det har skrivits en hel del om urfolkens självbestämmanderätt, men inom ramen för denna kunskapsöversikt finns bara möjlighet att lyfta fram några publikationer som gäller samiska förhållanden. har ett antal publikationer som studerar samernas situation ur ett urfolksperspektiv kommit ut. Samiskt politiskt deltagande och inflytande behandlas i artikeln Indigenous Peoples and the to Self-Determination: 12Texten i detta avsnitt grundar sig på personlig kommunikation med , Formas, . För information se Formas hemsida: . 13Texten i detta avsnitt grundar sig på personlig kommunikation med , Norsk forskningsråd . Se även Satellite?c=Page&pagename=samisk%2FHovedsidemal&cid=1228296590860. 14Personlig kommunikation med . 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN The Case of the Swedish (Mörkenstam 2005). Författaren betonar vikten av att kunna ifrågasätta de dominerande föreställningarna om en minoritetsgrupps identitet inom politiken. Enligt honom är ett sådant ifrågasättande inte möjligt utan att minoritetsgrupper som samerna får ett reellt inflytande i den politiska processen i olika institutionaliserade former. Exkludering av samerna i den politiska processen och beslutsfattandet kan enligt honom motverkas genom att ratificerar nr 169 och stärker som politisk institution. I artikeln and : The Modernization Process and the Swedish , 18862006 (Lantto & Mörkenstam 2008b) beskrivs bland annat hur synen på samerna och samepolitiken har förändrats efter . Enligt författarna har samernas mobilisering genom organisationer som () och () varit central, eftersom det har underlättat ifrågasättandet av den officiella politiken och förståelsen av samer som grupp. Trots att man bedriver samepolitik utifrån ett rättighetsperspektiv anser författarna att den förändrade synen på samer som urfolk och samers rättigheter inte har lett till några drastiska ändringar i lagstiftning och politik. Även i kapitlet Samerörelsen och offentlig svensk samepolitik (Lantto & Mörkenstam 2008a) som ingår i antologin och etnicitet: perspektiv på ett mångkulturellt (Darvishpour & 2008), menar författarna att föreställningen om samer som ett urfolk inte har inneburit några förändringar i politisk praktik, och att samer fortfarande marginaliseras i beslutsprocesser som berör dem. I båda artiklarna anser författarna att det är nödvändigt att samer som urfolk garanteras reellt jämlikt deltagande i den demokratiska processen genom att staten ratificerar konvention 169 och utvidgar verksamhet. Syftet för avhandling : ett ursprungsfolk eller en minoritet? : en studie av svensk samepolitik 19862005 () är att undersöka huruvida det inom svensk politik formuleras en officiell förståelse av samerna som ursprungsfolk eller om de beskrivs som en minoritet. Författaren vill också undersöka om det artikuleras något alternativ till denna officiella förståelse och hur synen på samerna inom den svenska politiken korresponderar till den internationella utvecklingen rörande ursprungsfolks och minoriteters rättigheter. Undersökningen visar att samerna 19862005 främst behandlas som en minoritet och inte som ett folk. Internationellt har det funnits en linje mot att definiera ursprungsfolks rättigheter som särskilda från rättigheter för minoriteter, men i har utvecklingen inte varit densamma, utan samerna har snarare fått en ställning som minoritet de luxe (, s. 269). Till namnet har samerna en folkrättslig ställning som urfolk, men i praktiken har de en ställning som minoritet. Författaren resonerar avslutningsvis kring hur man kan komma till rätta med denna inkonsekvens och menar att ett alternativ vore att göra som i den svenska minoritetspolitiken och utvidga det som kallas för samepolitik till att bli ett eget område i svensk politik. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN eller urfolkspolitik skulle kunna ta sin utgångspunkt i nr 169 och FN:s deklaration om ursprungsfolks rättigheter och utformas för att omfatta både en nationell, en regional och en global dimension (, s. 268). Vid statsvetenskapliga institutionen på pågår () forskningsprojektet rights to selfdetermination: The Institutional Design and Policy Process of the Swedish , som syftar till att analysera huruvida som politisk institution har kapacitet och möjlighet att värna samernas rätt till självbestämmande. När denna kunskapsöversikt sammanställs finns inget publicerat material från projektet. Inflytande och delaktighet behandlas också i avhandlingen ponia: a world heritage site as arena for ethno-politics in (2009). beskriver den utdragna politiska kampen kring världsarvet Laponia, då samer krävde inflytande och kontroll över förvaltningen av världsarvet. Förhandlingar pågick tills de involverade samerna lyckades artikulera sin kulturella identitet och sin historia på ett sätt så att de uppfattades som särskilda från, men ändå jämlika med, andra aktörer i förhandlingarna. Samma problematik behandlas i Joint management does not just happen av (2008), som jämför ursprungsbefolkningarnas situation i fyra världsarv: Laponia i , Tongarino på , UluruKata Tjuta och Kakadu i . Författaren diskuterar skillnaderna mellan de olika ursprungsbefolkningarnas delaktighet i förvaltningen av världsarven. Enligt henne visar erfarenheterna att en gemensam förvaltning där ursprungsbefolkningen har inflytande kräver mycket arbete samt social och ekonomisk välvilja. I detta sammanhang kan också nämnas Laskos kapitel Laponia II? The cooperative working group for Laplands world heritage site (2005) i en antologi om urbefolkningars situation och rättigheter. Lasko beskriver turerna i förhandlingarna och tecknar en bild av underliggande strukturer och föreställningar som påverkar beslutsprocessen. har fått kritik för det oklara rättsläget som gäller rörande samernas rätt till land och vatten (2.1.1.1, 2.1.1.2, 2.2.1.2). Det finns inte möjlighet att i denna kunskapsöversikt utförligt presentera eller redogöra för de utredningar eller den juridiska forskning som berör området. Nedan presenteras endast några avhandlingar och artiklar som är relevanta i sammanhanget. Avhandlingen of the coin rights and duties: the interface between environmental law and Saami law based on a comparison with Aoteoaroa/and (2006) behandlar både fastighetsrättsliga frågor om hur urfolks markrättigheter förklaras juridiskt och lagstiftning om miljöskydd och naturresurser. Författaren diskuterar bland annat hur lagstiftningen kan bidra till ett hållbart nyttjande av land och naturresurser inom renskötselområdet och hur miljöskyddslagstiftningen kan förändras för att skapa rätt förutsättningar för detta. Jämförelser som görs mellan , 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN och tyder på att förhållandet mellan miljölagstiftning och urfolksrättigheter inte uttrycks lika tydligt i svensk lagstiftning som det görs i de två andra länderna. I avhandlingen till naturresurserna: om rättslig reglering av mark- och resursanvändningen på renbetesmarken i (Torp 2008a) drar Torp slutsatsen att rättsutvecklingen har lett till att renskötselrätten har fått en svagare ställning, som nya bestämmelser inom det miljörättsliga området har bidragit till att försvaga samernas rätt till naturresurser.