rfr · GZ0WRFR11 · 2012-05-28 00:00:00 — Ojala undersöker hur samerna och idéer om det samiska förflutna har representerats i de arkeologiska narrativen från det tidiga fram till . Ojala visar bland annat hur mycket av den tidigare forskningen syftade till att avgränsa och definiera det Andra och särskilja detta från det Nationella medan han själv menar att arkeologi också kan användas som en källa för revitalisering. Ojala lyfter också fram frågan om repatriering av samiskt kulturarv och återbegravning av mänskliga kvarlevor, där Ojala menar att arkeologer och andra måste ta hänsyn till forskningshistorien och den koloniala historiska bakgrunden när man diskuterar dessa frågor. Han efterlyser en diskussion om arkeologins etik och politik likväl som en diskussion om synen på och kategoriseringen av historiska och nutida grupper av människor. En annan avhandling som behandlar liknande teman är I gränslandet mellan svenskt och samiskt: identitetsdiskurser och förhistorien i (2010) där författaren undersöker hur representationen och den praktiska implementeringen av svensk historieskrivning och nationalitet i norra inverkat på hur samisk, kvänsk och norrbottnisk identitet representeras men även i vissa fall att de uppkommit (2010, s. 12). Författaren vill med sin avhandling bland annat bidra till en mer nyanserad syn på identitetsprocesser i norr och pekar på problemet med att tolka och kategorisera en förhistorisk värld i samtida etniska termer. Identitet och identitetsskapande är också temat i avhandlingen en riktig same? En etnologisk studie av unga samers identitetsarbete (2008), som behandlar olika sätt att vara same på och diskuterar de historiska villkoren för samiskt identitetsskapande. har intervjuat och observerat samer med skilda bakgrunder och diskuterar bland annat hur rennäringslagstiftningen påverkar informanternas rättigheter och hur de juridiska villkoren gör avtryck på deras identitetsutveckling. Individernas sätt att lära sig förstå vilka normer och värderingar som är gällande i det egna samhället och hur nödvändiga kulturella kompetenser tillägnas under uppväxten tas upp i avhandlingen. Författaren har även studerat hur unga informanter tonat ned eller dolt sin samiska bakgrund och diskuterar orsakerna till det och hur det påverkar de ungas samiska identitetssökande. Etnocentrismen inom det samiska samhället och dess konsekvenser tas upp, och konstaterar att oavsett vilka de är, var de kommer ifrån och vilken kulturell kunskap de besitter kan 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN ingen vara den perfekta samen. Ingen undgår heller frågan om sitt samiska ursprung eller hur mycket same hon eller han egentligen är. Här kan också nämnas artikeln Balancing within various discourses The art of being old and living as a woman (m.fl. 2006) där författarna redovisar en intervjustudie. Nio äldre samiska kvinnor intervjuades, och författarna visar hur de äldre kvinnorna balanserar mellan olika diskurser och identiteter, som att vara samisk eller svensk, ständigt förändras eller behålla sin unika samiska identitet, vikten av att vara jämställd med männen eller leva i skuggan av manliga renskötare. Författarna skriver att de äldre samiska kvinnorna verkade kunna reglerna för att interagera mellan dessa diskurser som de behöll sin unikhet som same. En kommande avhandling är representera och representeras: Samiska kvinnor i svensk och samisk press 19662006. Ledman undersöker hur bilden av den samiska kvinnan skapats och reproducerats i svensk och samisk press, med utgångspunkt i postkolonial teoribildning. De preliminära resultaten visar att samiska kvinnor representeras på ett väldigt stereotypt sätt, vilket kan kopplas till den bild av samer som var rådande inom svensk samisk politik . Resultaten visar också att kvinnor allt oftare framträder i pressen och har stora möjligheter att problematisera och påverka attityder kring det samiska inom såväl samisk som svensk diskurs. Avhandlingen förväntas bli publicerad . Några artiklar om judisk identitet och kultur i som kommit ut är Judendom i : en sociologisk belysning (Dencik 2006), Diasporans dialektik: om konsten att vara judisk i den svenska moderniteten (Dencik 2009) och Den judiska integrationsvägen i . Från mosaiskt majoritetskramande till judiskt minoritetsmedvetande (Dencik 2011). Den senaste (Dencik 2011) bygger till stora delar på Denciks tidigare texter och beskriver en sociologisk undersökning gjord . I artikeln redovisas svaren från medlemmarna i de judiska församlingarna i , och på runt hundra frågor om hur man upplevde sig själv som jude, om levnadsvanor, erfarenheter och inställning både till specifikt judiska förhållanden och till mer allmänna livs- och samhällsfrågor. Svaren visar att bara betraktade den judiska gruppen primärt som en religiös grupp, medan två tredjedelar betraktade den som en del av det judiska folket och knappt en fjärdedel som lika mycket av båda. Analogt med detta svarade att känslan av att vara jude innerst inne, lojalitet med mitt judiska arv respektive samhörighet med andra judar var mycket viktigt och bara ett par procent inte alls viktigt. Däremot ansåg knappt en fjärdedel att religiösa aktiviteter var mycket viktiga, men tillämpade många i ganska hög utsträckning religiösa regler och bruk i något som Dencik kallar ett pragmatiskt förhållningssätt till judendomens grundläggande principer. Enligt Dencik har judarnas integration till stora delar varit lyckad, och judarna åtnjuter både som grupp och som enskilda individer medborgerlig respekt trots en kvardröjande och delvis nytänd antisemitisk surdeg (Dencik 2011, s. 98). 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN den lyckade integrationen påpekar han att judarna inte uppgivit att hävda sin rätt till kulturell egenart och gått från rubrikens majoritetskramande till minoritetsmedvetande. Dencik diskuterar också vissa grundläggande judiska levnadsregler och sedvänjor som varit och är förbjudna, exemplvis shechita, religiös slakt, som inom EU endast är förbjuden i . Som skäl för förbudet anges lidande hos slaktdjuret, men Dencik menar att det endast skulle gälla ett knappt hundratal nötkreatur , att jämföra med de många älgar som under älgjakten antingen skadskjuts eller blir uppskrämda av hetsjakten. Ett annat exempel är regleringarna som infördes och de nyliga framförda kraven på förbud av brit mila (omskärelse av en nyfödd judisk pojke på hans åttonde levnadsdag), vilket enligt Denciks undersökning är de mest efterlevda av judendomens regler; av respondenterna hade låtit omskära sin son. 2.3.2.12 Kultur, kulturpolitik och kulturarvsfrågor Det verkar finnas en stor brist på studier och rapporter som berör kulturell verksamhet bland minoriteterna trots att den har stor betydelse när det gäller synliggörande och revitalisering av de nationella minoritetsspråken. Kultur på minoritetsspråken i form av skönlitteratur, teater, film, musik med mera kan ses som ett sätt att skapa motivation för språkbevarande och språkanvändning. Inom kulturen används språken på många olika sätt, vilket också bidrar till utvecklingen av språken. har till exempel en litterär produktion på kommit i gång (2010). För samer, tornedalingar och sverigefinnar utgör den egna litteraturproduktionen en arena genom vilken de kan behandla identitets- och språkfrågor, få synlighet och även delta i den samhälleliga debatt som rör dem själva (2011, Hirvonen 2008). Det är viktigt att det finns kultur som tilltalar olika åldersgrupper, och i en revitaliseringssituation är ungdomar och unga vuxna speciellt viktiga. Barn- och ungdomskultur i olika former stimulerar språkanvändningen även utanför hem- och skolmiljön. Det är dock svårt att hitta studier eller rapporter när det gäller den kulturella verksamhet som pågår inom minoritetsgrupperna. Några undantag är årliga rapporter om språksituationen i . I skrifterna Språksituationen i (2010) och Språksituationen i En tillbakablick (2011c) ges några glimtar av kulturverksamhet, evenemang och andra aktiviteter bland de nationella minoriteterna. När det gäller sverigefinsk kultur konstateras att andra generationens sverigefinnar har börjat delta i det sverigefinska kulturlivet och att en ny tvåspråkig kulturtidskrift, , har börjat komma ut (2010). Tidskriften är inte bidragsberoende och säljs i tidningskiosker runt om i landet. Enligt rapporten syns den andra generationens nya intresse för sverigefinsk kultur även i programutbudet på den finskspråkiga kanalen i , Sisuradio. Det nämns att sverigefinländarnas delegation 2011 utlyst till och valt till finska förvaltningskommun (2011c). På riksnivå märks enligt rapporten den ökade 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN sverigefinska kulturverksamheten framför allt genom att andra generationens sverigefinnar trätt fram. Flera revitaliseringsprojekt (Sverigefinska riksförbundets Suomeksi och MukulatFest, Kulturfonden för och Finska nu/Tandem-projekt och Sverigefinska ungdomsförbundets Revitalisera mera) pågår, och ett seminarium på temat Sverigefinskheten ut ur garderoben anordnades 2011 i samband med i . Enligt rapporten börjar den sverigefinska litteraturen också etablera sig, vilket märktes bland annat på Sverigefinska bok- och kulturmässan 2011, som hade flera hundra besökare. En ökande kulturell aktivitet rapporteras också när det gäller meänkieli. Bland de unga har revitaliseringsinsatserna bland annat omfattat ett språkbadsprojekt. Enligt rapporten tenderar allt fler tornedalingar att vilja lära sig sitt språk och veta mer om sina rötter, och intresset för ortnamn på meänkieli har ökat. (STR-T) fick bidrag för att arbeta med ungas organisering. Arbete med att synliggöra meänkieli pågår inom ; exempelvis har stift översatt psalmer och genomfört gudstjänster och högmässor på meänkieli. Tornedalskulturen och meänkieli har också lyfts fram på olika festivaler i . I rapporten nämns bland annat som äger rum i med återkommande inslag om nationella minoriteter och minoritetsspråk generellt, liksom meänkieli specifikt. Tornedalsteatern och har utvecklat ett samarbete där , lappjävlar och annat pack är ett konkret exempel på en gemensam produktion. När det gäller jiddisch konstateras att det endast undantagsvis är modersmålet för judar i , men intresset för språket har enligt rapporten växt. har fyra lokalföreningar och medlemsantalet ökar. I det årliga judiska seminariet Limmud, med föreläsningar om och på jiddisch, deltog 2010 och 2011 ca 600 personer. Därtill kommer en mängd kulturella arrangemang: konserter, teaterföreställningar, studiecirklar etc. bildades Jiddisch Amatörteater med säte i . Det växande intresse för språket speglas i de många kulturella arrangemang som ordnats , såsom teaterföreställningar, konserter, föreläsningar etc.. Jiddischförbunds årliga tredagarsseminarier samlar ca 150 deltagare. Vidare rapporteras att också drivit projektet jiddisch. fick tidskriften en jiddischredaktör, och nybörjar- och fortsättningskurser i jiddisch har getts dels vid , dels genom lokalföreningarna i . Nybörjar- och fortsättningskurser i jiddisch har också startats i , och i driver projekt om jiddisch integrerat i den övriga undervisningen. I avsnitten om romer behandlas inte kulturevenemang utan frågor kring undervisning, tolkning och översättning med mera. Det nämns att behovet av auktoriserade tolkar och översättare i är stort och att många romer förefaller missnöjda med den tolkning som erbjuds dem. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN på modersmålsundervisning för romska barn i kommunerna utpekas som ett problem, likaså bristen på information på på myndigheters webbplatser. Det nämns också att regeringen gav ansvaret för högre utbildning i , men studentantalet har varit lågt och någon vidareutveckling av kurserna i har inte skett. På grund av bristande studentunderlag anordnas inga kurser i vid . Beträffande samer konstateras att effekterna av språklagen börjat synas i samhället och att även kommersiella företag börjar anamma samiska i sina annonser. Intresset för undervisning i samiska har vuxit, och på vissa skolor sker undervisning på distans. En sommarkurs i umesamiska anordnad av drog 3035 studenter, och har 2011 också startat en kurs på distans i lulesamiska och erbjuder även studier i både nord- och sydsamiska. Tolkutbildning i lule- och sydsamiska startades vid Sámij Åhpadusguovdasj (Samernas Utbildningscentrum i ). Sámij Åhpadusguovdasj har även fått medel för distansutbildning framför allt i lulesamiska. När det gäller revitalisering hölls ett stort språkbadsläger för elever i klass 68 på svensk sida, och trinn 79 på norsk sida, i Storvallen, , . Det var sista delen av ett treårigt projekt med elever som läser sydsamiska i skolan. Projektet är ett exempel på norsksvenskt samarbete; fylkesmannen i Nordland var arrangör, och förvaltningskommunerna på svensk sida var också med som finansiärer. Ett sjuttiotal barn har deltagit i språkbadet. Språkbad för både vuxna och barn har anordnats på flera platser i Sápmi. I rapporten nämns också att sydsamiska numera kan höras under dop och vigslar i och Tärna församlingar och att samiska kulturdagar och -veckor har arrangerats i till exempel , och . Ett kapitel i årsrapporten tillägnas den pågående revitaliseringen av de nationella minoritetsspråken i . Bland annat kommenteras behovet av aktiv revitalisering därför att alla minoritetsspråken är hotade: de finsktalande barnen blir allt färre, de flesta potentiellt meänkielitalande barnen är endast svensktalande, sydsamiska, umesamiska och kaale-romani talas endast av en handfull människor, och nästan ingen av dessa är barn. När det gäller åtgärder nämns den referensgrupp som regeringen tillsatte 2010 och som ska bistå med sakkunskap och erfarenhet i frågor som rör revitalisering av de nationella minoritetsspråken. Referensgruppen ska slutredovisa sitt uppdrag . Vidare nämns en internationell forskarkonferens om en långsiktig och hållbar språkrevitalisering vid . Regeringen hade beviljat särskilda bidrag så att minoritetsungdomar kunde delta i konferensen, och ungdomsförbunden aktiverades i revitaliseringsarbetet. Vidare nämns att tillsammans med Sisuradio anordnat en sverigefinsk sagotävling med målet att stimulera sagoskrivandet och att kurser i minoritetsspråk anordnas, bland annat kurser i tre varieteter av samiska (nord-, lule- och sydsamiska). Det konstateras att samiska och finska kan studeras vid olika folkhögskolor och studieförbund, att undervisning i finska 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN även ges vid och att några folkhögskolor har planer på att starta undervisning i . I årsrapporten beskrivs också resultaten från det gångna årets fördelning av det statsbidrag på som kan sökas hos av organisationer och stiftelser för revitaliseringsåtgärder. Intresset för stödet var mycket stort, och institutet tog emot över hundra ansökningar till ett belopp på ca . 33 ansökningar beviljades medel och av medlen gick till revitalisering av samiska (antingen nord-, syd-, lule- eller umesamiska), till finska, till meänkieli, till , till jiddisch och till projekt som innefattade flera minoritetsspråk. En kort beskrivning ges av de beviljade projekten. De flesta av de kulturella aktiviteterna för de nationella minoriteterna är beroende av tillgängliga bidrag. är bidragen som exempelvis delas ut av mycket begränsade. Den nya kultursamverkansmodellen22 innebär en decentralisering av kulturstödet, och meningen är att de nationella minoriteternas kulturer också ska beaktas i det sammanhanget. I uppföljningsrapporten om tillämpningen av minoritetslagen (& 2011) citeras dock egen rapport enligt vilken detta inte tycks ha skett i tillräcklig grad, och menar att minoriteternas roll i den nya modellen behöver tydliggöras, eftersom endast få regionala kulturplaner tagit upp minoriteterna på regional nivå. Samisk kulturpolitik i ett nordiskt perspektiv är en rapport från Vaartoe , . Rapporten har finansierats med stöd från kulturråd och och kan ses som ett svar på tidigare efterlysningar av forskningsbaserade utredningar inom området. I studien jämförs de nordiska sametingens faktiska möjligheter att i respektive land följa upp de beslut som fattats av det gemensamma organet Samiskt Parlamentariskt Råd (SPR) inom områdena kulturminnesförvaltning, forskning och medier. De ekonomiska villkoren uppmärksammas särskilt, liksom sametingens konstitutionella ställning i de olika länderna och hur det påverkar möjligheterna att genomföra de beslut som fattas av SPR. Enligt författarna har varken det svenska eller det finska ansvar för kulturmiljöfrågor, och de ekonomiska villkoren i och begränsar möjligheterna till ett nordiskt samarbete inom samisk kulturmiljövård. I rapporten beskrivs behovet av medel för att bygga upp väl fungerande nätverk över landsgränserna och för strategisk utveckling av den samiska forskningen. Det uttrycks också en önskan om en koordinering mellan de olika utbildningsenheterna i som arbetar med samisk forskning. Även inom medierna efterlyses mer nordiskt samarbete och en gemensam dagstidning har diskuterats, men det konstateras också att de rätta ekonomiska förutsättningarna inte finns på svensk och finsk sida. Författaren efterlyser ett presstöd liknande det som finns i . 22 Se till exempel 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Ájtte, Svenskt Fjäll- och Samemuseum, och Gaaltije, sydsamiskt kulturcentrum, har tilldelats bidrag av för att kartlägga behov och utarbeta ett program för bevarande av det samiska kulturarvet. I samarbete med samiska organisationer, museer, länsstyrelser och andra berörda myndigheter har ett dokument arbetats fram med titeln det samiska kulturarvet: program 20082012. Först redovisas de målsättningar som formulerades i det tidigare programmet för perioden 20032007. Därefter beskrivs hur förutsättningarna för arbetet förändrats inför den nya perioden och konstateras att målen från det förra programmet i hög grad är aktuella. Inga nya, mer konkreta mål presenteras därför, utan fokus ligger på möjligheter och svårigheter som måste övervinnas för att nå redan uppsatta mål. Fyra viktiga faktorer lyfts fram: att det fortsatta arbetet ges långsiktiga ekonomiska förutsättningar, att samiska organisationer tilldelas en egen roll i sammanhanget, att alla berörda myndigheter och organisationer tar sitt ansvar i samverkan med samiska organisationer och att det skapas mer samlade funktioner för information, rådgivning, samordning och uppföljning av insatser inom det samiska kulturmiljöområdet. Recalling Ancestral Voices Repatriation of Sámi Cultural Heritage var ett samarbetsprojekt mellan Ájtte Svenskt Fjäll- och Samemuseum i , Siida samemuseum i Enare, , och Várjjat Sámi Mu- sea/Varanger Samiske Museum i Varanger, . Målet med projektet var att återföra information om det materiella kulturarvet till samerna (Kuoljok 2007, s. 4), och slutrapporten publicerades . I rapporten påpekas att kunskap om det egna kulturarvet och den egna historien är en grund för formandet av en egen identitet och ger möjlighet att upprätthålla sin kulturella särprägel. Det är också en förutsättning för att på jämlik nivå kunna delta i formandet av samhället (Kuoljok 2007, s. 23). Projektet mynnade bland annat ut i en databas, i vilken uppgifter om samiska föremål och samlingar i infördes. På grund av bristande resurser lades den gemensamma databasen ned. Ájtte museum tillhandahåller nu en egen databas för museisamlingar, , som finns tillgänglig på museets webbplats23. Frågan hur språkliga och kulturella aspekter påverkar det sociala kapitalet i norra behandlas i Language policies: Instruments in cultural development and well-being (2005). Författaren jämför flerspråkiga respektive enspråkiga områden när det gäller antalet sjukskrivningar, arbetslöshet, mängden frivilligorganisationer med mera. Den kulturella produktionen på meänkieli, finska och samiska samt institutionaliseringsgraden för de olika minoritetsgrupperna kartläggs. Enligt resultatet korrelerar god institutionalisering med riklig kulturell produktion. och , som rankas som de kommuner där institutionaliseringen enligt författaren är bäst för meänkieli respektive samiska, har också mest kulturell produktion på dessa språk. Jämfört med de enspråkiga regionerna har dock de flerspråkiga regionerna mindre kulturell produktion och färre frivilligorganisationer samt högre arbetslöshet 23 Personlig kommunikation med , bibliotekarie, , 2012. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN och ohälsotal, även om skillnaderna mellan regionerna när det gäller de två senare variablerna har minskat. Författaren drar slutsatsen att den tidigare repressiva språkpolitiken har hämmat utvecklingen i de flerspråkiga områdena. Granskningen av publikationer som kommit ut visar på en stor brist på studier av resande och resandekulturen. Det pågår dock ett gränsöverskridande norsk-svenskt projekt av intresse för denna kunskapsöversikt: Den skandinaviska resandekartan24. Syftet med projektet är att synliggöra resandefolkets historia och kulturarv i det svensk-norska gränsområdet. Projektet har en webbportal som utgörs av en karta över det svensknorska gränsområdet. Med hjälp av den kan man söka efter platser med anknytning till resandefolket och finna information om resandefolkets historia. Till webbportalen hör en databas med uppgifter om inventerade platser. Projektets huvudfinansiär är det europeiska gemenskapsinitiativet Interreg Sveri- ge-Norge Ett gränslöst samarbete som bidrar med hälften av projektmedlen genom EU-medel från svensk sida och norska statliga Interregmedel. 2.3.2.13 Samisk traditionell kunskap Traditionell samisk kunskap är något som tagits upp i allt fler sammanhang, inte minst när det gäller bevarandet av biologisk mångfald och utvecklandet av ett ekologiskt tänkesätt. Mycket av den traditionella kunskapen inom den samiska gruppen finns bevarad i själva språket, och endast delar av kunskapen finns dokumenterad. Går språket förlorat, förloras även den inbäddade kunskapen (prop. 2008/09:158, s. 34). Bevarandet av den traditionella kunskapen och de samiska språken hör därigenom intimt ihop. som rör samisk traditionell kunskap, árbediehtu, har publicerats. Bland annat har flera titlar getts ut inom ramen för det program för bevarandet av lokal och traditionell kunskap som samordnas av , Naptek. Syftet med programmet är att kartlägga och dokumentera, upprätthålla samt sprida lokal och traditionell kunskap. En sammanställning av dessa skrifter finns på webbplatsen . Bland publikationerna finns exempelvis antologin till kunskap (2010), , natursyn, hållbar utveckling: om mötet mellan myndigheter, lokalsamhällen och traditionella värderingar (2009), Natur, kultur och traditionell kunskap i lärandet (Warmark & 2008) och rapporten av status och trender rörande lokal och traditionell kunskap i (m.fl. 2010). Särskilt fokus ligger på den samiska kulturen, och ett samarbete med inleddes under namnet Det samiska initiativet. har antagit ett policydokument för traditionell kunskap: árbediehtu. policydokument för traditionell kunskap (2010b) och givit ut boken : samiskt kulturarv och traditionell kunskap 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN (2010a) i vilken det går att läsa om resultaten från arbetet inom Det samiska initiativet med fokus på de metoder som använts i dokumentationsarbetet. Syftet med boken är att locka fler till arbetet med att bevara, dokumentera och vidareförmedla samisk traditionell kunskap. Här kan också nämnas Per bok kunskap och sedvänjor inom den samiska kulturen (Utsi 2007).