rfr · H00WRFR3 · 2012-10-11 00:00:00 — I den pedagogiken arbetar vi tvärkulturellt och med barnets hela förmåga till skapande också inom teater och dans. Det finns också intresse från museivärlden att samarbeta om barnpedagogiken, slöjdklubbspedagogiken. Vi har just inlett ett samtal med SMVK om ett sådant samarbete. Samarbete är naturligtvis mycket viktigt för oss som en liten myndighet. Det är viktigt att fortsätta så att dessa samtal också blir ett samarbete. : Jag vill också svara på frågan om barnperspektivet. Barn och unga är mycket prioriterade också för på det internationella området. Där är vi så lyckligt lottade att vi har flera mycket framgångsrika och efterfrågade barnteatergrupper som turnerar runt över hela världen. Eftersom vi jobbar så specifikt med barnperspektivet i kulturen i är det också mycket roligt att kunna visa upp föreställningar som tar så stor hänsyn till barnets ingångsvärden. Dessutom är flera av de projekt som ingår i vårt Sidasamarbete inriktade på barn- och ungdomsprojekt. Det är inte minst ett sätt för kulturaktörer att utveckla olika metoder för att arbeta med barn och unga där man kanske möter barn och unga som har helt andra förutsättningar än de man vanligtvis arbetar med. Vi tror att det är mycket lärorikt. Vi stöder också en del större manifestationer som Bibu i som är en barn- och ungdomsteaterfestival. Jag nämnde Almapriset, och jag vill återigen understryka att är fokusland på världens största barnboksmässa i . Vi tror att det kommer att bli en stor manifestation med bred synlighet för barnkultur från . : Jag glömde en viktig sak om samverkan mellan myndigheter som jag gärna vill lyfta fram. Man skulle kunna föreställa sig ett lite ovanligt samarbete mellan till exempel vår myndighet och Försvarsmakten. När skickar ut soldater tycker jag att man skulle vidga deras insikt i den kultur som de kommer att möta. Jag tror att det är ett otroligt viktigt inslag och en roll vi gärna skulle vilja titta närmare på. OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET : ska jag ge positiv feedback och verkligen bekräfta att den svenska satsningen på barn och unga syns utomlands. I vår verksamhet fanns det alltid med som en integrerad del. Vi hade check på barn och unga oavsett om det var en bokmässa, ordförandeskapsinvigning, som gjorde eller Almapriset som vi lyfte fram. har ett renommé som ett väldigt starkt föregångsland när det gäller satsning på barn och unga. Det kan jag verkligen bekräfta. (MP): Vi har fått jätteintressanta föredragningar här . Det har varit olika perspektiv som gör att man känner att det skapas en ökad förståelse. Jag vill ställa min fråga till Statens museum för världskultur. Ni nämnde ett mer gränsöverskridande museum, mindre fokus på äganderätt och mer fokus på internationellt samarbete, vilket låter mycket intressant. Du sade också att det skulle kunna behövas mer internationellt utbyte om nya perspektiv på samlingarna. Du nämnde kvinnornas roll. Du får gärna utveckla det. Hur är det möjligt i ett internationellt perspektiv? Hur ser andra museer på det? : Jag uppfattade att det var två frågor, en om en äganderätt och en om att introducera nya perspektiv när det gäller kvinnor. Jag vill framföra att det ofta är mycket fokus på äganderätt. Därmed begränsar man egentligen kulturarven och låser fast dem till en specifik fråga som ofta är knuten till nationalstatstänket. Men kulturarv har en mycket bredare innebörd. För att vi ska kunna diskutera den här innebörden mycket bredare skulle man egentligen önska att äganderätten inte fick så mycket fokus. Man skulle egentligen prata mycket mer om förvaltandeplikt. Det kulturarv som man gärna vill äga är alltid ett kulturarv som man inte lyfter fram. Det finns en risk att det inte får den uppmärksamhet som det behöver. Det är en problematik som jag tycker att man behöver prata mycket mer om. Den andra frågan handlade om nya perspektiv på samlingarna. Jag tillät mig att lyfta fram kvinnan. Tittar man på den svenska historien har en rad upptäcktsresande lyfts fram som allihop är män. Här skulle man kunna jobba helt annorlunda om man tittade på kvinnors och barns roll. Vi har ett enormt arkiv med skriftligt material, foton och annat där man plötsligt ser att kontaktområdet mellan och andra länder har varit hemskt mycket bredare än det som vi har tittat på . Det tror jag också är någonting som man skulle kunna få stort utbyte av att diskutera tillsammans med andra länder. Det är bara ett område. Det finns så många andra, nya perspektiv. Jag hoppas att det var svar på frågan. (V): Ni lyckades bra med att få oss intresserade av att veta mer, och därför räcker inte tiden till egentligen. Då får man begränsa sig, och jag begränsar mig till en bisats som nämnde i sin inledning, nämligen att det skulle vara intressant att se ett svenskt . OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET sade i sin inledning att konstnärer och kulturutövare i princip alltid har rest. Jag kan inte tänka mig någon kulturutövare som inte vill att deras kulturskapande ska bli tillgängligt för så många som möjligt, och där är gränserna ett hinder . sade att tid plus pengar behövs för att det ska bli kvalitet. i svensk tappning skulle kanske inte ha samma fokus på språklig utveckling som det tyska har utan mer fokus på kulturellt spridande. Det tycker jag är en fantastisk tanke. Den är lite visionär eftersom den onekligen skulle kosta en hel del pengar. Jag skulle gärna vilja höra flera reagera på förslag. Tycker ni att det skulle kunna vara värt att ens diskutera? Eller är det för utopiskt? Är det faktiskt möjligt som en tanke att arbeta vidare med? : Det är säkert få i den här gruppen som tänker säga att det är ett dåligt förslag. Jag sitter i en internationell grupp under EU. Det har visat sig att redan nu håller på med något liknande. De har initierat ett kontor för konst och kulturell spridning i och , tror jag, och man pratade om också. Det är alltså inte ett fokus på deras Institut çais som är mycket inriktat på språket, utan man tittar på spridning av konst och kultur i flera länder. Det finns alltså exempel på att man kanske kan göra det. : Jag vet inte om just ett institut löser problemet. Det finns andra som gör det som gör. har till exempel genom sitt musikexportkontor startat kontor. De har haft en representant i som har jobbat för att främja finsk musik i för den nordiska marknaden. De har personer utplacerade i , i och kanske också i . Vi har redan ett nätverk som vi skulle kunna aktivera. Det skulle kunna bli professionella kompetensplatser där man som utövare får hjälp att etablera sig på en ny marknad. Där behövs det nog kunskap hos dem som är utplacerade om den specifika marknaden som man vill komma in på. Det är både en exportfråga och en spridningsfråga. Det handlar mycket om att få bort flaskhalsarna när det gäller hur man jobbar när man ska ta sig ut. Mycket handlar om att förstå den marknaden, hitta kanaler, öppna dörrar och nå rätt personer när man ska ut i världen. Att främja svensk språkundervisning, som gör, är kanske inte den del som vi är ute efter. Men det behövs verkligen kompetens och resurser för att få hjälp att komma ut som utövare, och det saknas . (FP): Jag vill också tacka för jätteintressanta föredragningar. Jag vill genast ut på nätet och lyssna på instrument och titta på virtuella mästerverk. OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET Jag har två frågor. Den ena är till , som redan har svarat på ganska många frågor. Hur ser ni på roll i det svenska respektive internationella musiklivet? Finns det utvecklingsmöjligheter? Den andra frågan går till . ska ju byggas om nu . Jag undrar hur arbetet ser ut med internationella utbytesutställningar under den pågående ombyggnaden. : Jag kan börja eftersom jag fick den första frågan om roll. En helt personlig reflexion är att kulturskolorna är livsviktiga för svenskt musikliv. Det är en rekryteringsbas, och det är där barn lär sig spela. Det finns en annan effekt som man inte pratar så himla mycket om, och det är pedagoger, som ofta är professionella musiker, och som sådana har de en nyckelroll ute i landet att vara förebilder för barn och ungdomar i . Det är jätteviktigt. Vi ser också en vikande trend i eftersom kulturskolorna försvinner mer och mer och krymper på grund av resursbrist. Det är också svårt att rekrytera svenska musiker inom vissa instrumentgrupper på musikhögskolorna. Det är en mycket intressant utveckling som inte är så positiv. Jag tror att därmed har en nyckelroll för barn och ungdomar när det gäller att få ta del av ett live-skapande som musiker, och det gäller även andra kulturyttringar. Men detta var lite mer ett kamptal för . Det finns olika typer av internationella nätverk som kulturskolorna själva står för. Det finns också andra typer av internationella samarbeten. Ett sådant är Jeunesses Musicales, som har nystartat i . Det är ytterligare ett sådant nätverk som jag pratar om och som fanns i Rikskonserters hägn. Det stod lite och svajade och har fått en nystart via länsmusikorganisationen nationellt. Där samlar man ungdomar som spelar i orkester över hela världen. Inom folk- och världsmusiken finns det ett annat initiativ som heter Etno. Det lyder under Jeunesses Musicales, och det hittar också sin nya form . Men det är klart att de behövs mer resurser. Det är alltid kostsamt att jobba internationellt. Det ska man veta. Det är långa resor och många människor som ska resa. Det kostar mycket pengar. Det behövs också ett långsiktigt stöd för de här ungdomssatsningarna i stället för projektstöd som det blir . Det är mycket viktigt att de får en tydlig finansiering . De betyder väldigt mycket för de unga musiker som sedan blir professionella musiker. De bygger sina nätverk i de här samarbetena. , : är största konstmuseum. När vi nu stänger passar vi på att utnyttja detta för att kunna visa det som vi har att bjuda på internationellt. Vi är inte bara ett skafferi för den nationella konsten, konsthantverket och designen, utan vi förvaltar också mycket viktiga delar av det europeiska kulturarvet. Vi gör ungefär en större utställning internationellt vi har museibyggnaden stängd och . OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET När man arbetar internationellt är det viktigt att komma ihåg att i det här med Sverigefrämjandet finns det ett slags kolonialt perspektiv genom att vi kommer ut och visar upp oss. Det funkar inte riktigt så internationellt. Man har ingen större framgång med att visa Sverigebilden när man arbetar med . Då ser de mer frågande ut. Det bygger i stället i hög grad på ett möte och en dialog och på att vi samarbetar och producerar det här tillsammans. Vi avslutar med en stor utställning i det kungliga kapellet i om en mycket intressant internationell kulturpersonlighet, nämligen och hans samlande av fransk konst i under rokokon. Fransmännen är otroligt begivna på detta. De har just förstått att och är ett skafferi för den tidens konst. Det var de inte klara över tidigare över huvud taget. I kraft av att vi har varit förskonade från krig och elände har vi kvar stora delar av det här internationella materiella kulturarvet oskadat i orubbat bo. Det är egentligen atypiskt för europeiska förhållanden där det senaste kriget skadade stora delar av detta, men vi har kvar det intakt. Det är en enorm tillgång för oss, och det kan vi nu visa i samband med evakueringen. Bouchers triumf visas till exempel i sedan den ställdes ut på salongen 1740. Fransmännen tycker att det är enastående att vi kan bjuda på det. Per Lodenius (C): Fru ordförande! Jag vill inleda med att tacka alla som har framträtt här och talat om det internationella kulturlivet. För de nationella myndigheterna är det väl ganska naturligt att också ha ett internationellt arbete. Det är ett uppdrag som man har. Alla de här föredragen skapar också många funderingar och frågor. Jag tycker att det har var varit jättebra. Jag vill koncentrera mig lite på den som företrädde de regionala kulturaktörerna. Jag tänker på från . Du berättade om tidsresorna och sade att det finns ett internationellt intresse för dem. Jag undrar hur detta finansieras. Vilket uppdrag att jobba internationellt med de här frågorna ser ni som ett regionalt museum att ni har? Du nämnde också en besvärlig ekonomisk situation, men du gick inte in närmare på det. Påverkar den ekonomiska situationen också det internationella arbetet? Hur hållbart är det här arbetet? Hur viktigt är det för ett regionalt museum att ha de här internationella kontakterna och att sprida den typen av arbete? : Vårt internationella arbete har utgått från frågor och önskemål utifrån. Olika personer och länder har hört av sig och frågat om vi kan komma till dem och visa hur vi jobbar. Det har varit en viktig utgångspunkt för oss att vi inte har kommit och missionerat, utan vi har jobbat på någons fråga. Vi jobbar naturligtvis lokalt i . Vi har tagit emot 2 000 barn och ungdomar i museet . Vi har också jobbat regionalt, som jag sade, och mött ungdomar i deras lokala kulturmiljö nära deras skolor i OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET Vi gör det ganska svårt för oss genom att vi kommer till dem i stället för att de kommer till oss. Detta är resurskrävande men oerhört effektivt. Vi kommer nära eleverna och vi kommer nära deras lokala kulturarv. När vi jobbar med de här tidsresorna får eleverna en djupinlärning. De får se och höra, men de får framför allt göra. Jag har mött elever som har varit med på tidsresor för 10, 15 eller och som i detalj kan redogöra för vad de gjorde den här dagen. De minns exakt vad de gjorde. I det arbetet kan vi integrera många olika perspektiv. Vi jobbar mycket med handens arbete. Slöjden kommer in naturligt. Vi har alltid musik, och konsten är närvarande på något vis genom någon form av skapande arbete. När vi jobbar regionalt sker det framför allt genom Skapande skola. Skapande skola har inneburit en fantastisk möjlighet. Skolorna hör av sig i en ökande takt. Skapande skola kan stå för en delfinansiering. De kan betala uppåt per elev, men i verkligheten kostar det per elev när vi gör det här lokalt ute i regionen. Vi har ett anslag för mellanskillnaden mellan 200 och 450 från regionförbundet. Men är efterfrågan mycket stor. gjorde vi lika många tidsresor som under hela . Då är de regionala pengarna slut, och ingen vill ställa upp med de här extrapengarna. säger vi nej till alla som hör av sig. Skolorna ringer och har medel från till sin del av finansieringen, men vi klarar inte resten. Det är mycket besvärligt. Internationellt är finansieringen också besvärlig. Vi jobbar med många olika bidragsgivare, , ICLD, med flera. Det är väldigt mycket arbete varje gång man söker de här pengarna. Det är många ansökningar innan man får napp. Och när man väl får napp är det en väldigt svag finansiering. Man får till löner rakt av, och man får till direkta omkostnader. Men det blir aldrig en krona över till att bygga upp nästa projekt. Det här gör det svagt, och det gör det väldigt projektorienterat. Det är väldigt svårt att få den här långsiktigheten, som vi hörde här tidigare. Och vi vill jobba långsiktigt. Vi vill inte komma och göra ett projekt i taget på en plats i taget, utan vi vill jobba långsiktigt. Men det här är ett stort problem . (SD): I likhet med mina kolleger vill jag tacka för intressanta föredragningar. Traditionellt sett har den nordiska dimensionen när det gäller svensk internationell kultursamverkan varit väldigt stark av många och naturliga skäl. Det har dock dykt upp en del tecken som man skulle kunna tolka som att den här dimensionen delvis är på väg att försvagas. Till exempel är det flera kulturaktörer som uppger att de upplever ett avtagande politiskt intresse för nordiskt kultursamarbete. såg vi hur generalsekreteraren för föreslog att anslaget till nordiskt kulturutbyte kraftigt skulle minskas till förmån för ett nytt globaliseringsinitiativ. Vi har sett hur den nordiska språkförståelsen gradvis har minskat etcetera. OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET Även om föredragningarna här har varit väldigt intressanta kan man inte säga att det nordiska perspektivet har varit särskilt framträdande. Jag vet inte hur mycket man ska tolka in i det här, men jag vill ändå fråga hur ni ser på tendensen beträffande det nordiska kultursamarbetet och framtiden för det nordiska kultursamarbetet. Och bedömer ni att det skulle kunna finnas en risk för att den nordiska dimensionen försvagas i takt med att alltmer fokus läggs på globaliseringen och på bredare kultursamverkan inom ramen för Europeiska unionen? I anslutning till det här lite mer nära perspektivet undrar jag om det från svenska myndigheters sida finns något organiserat samarbete med och i syfte att lyfta fram och befrämja kulturen och kulturarvet hos den finlandssvenska och estlandssvenska minoriteten. : Tack för att du lyfter det nordiska perspektivet! Det stämmer att vi egentligen inte har sagt särskilt mycket om det, men jag tror inte att man ska tolka det som att det handlar om ett ointresse. Snarare är det så att det har blivit en tydligt integrerad del av det internationella perspektivet. När jag började på hade det precis gjorts en undersökning av kultursamarbetet mellan och inom teaterområdet. Där kunde man läsa att de tidigare på de nationella myndigheterna hade sett det nordiska perspektivet som en fråga mer övergripande för och inte så mycket för de nationella myndigheterna. Men det började ändras. Och det upplever jag också starkt, att det har blivit ett ökat intresse från de nationella myndigheterna att ta en plats i det nordiska samarbetet. eller skrev generaldirektörerna på alla de nordiska kulturråden ett gemensamt brev där man uppmanade att använda de nationella myndigheterna mer, deras kompetens och deras nätverk. Jag tror att det nordiska samarbetet stärks av att det inte bara är en fråga för Nordisk Kulturfond och . Det handlar också om att flera typer av samarbeten byggs på flera olika nivåer inom kulturlivet. Jag tror att det finns en god framtid för nordiskt kultursamarbete. Det är i alla fall vår uppfattning. : Jag vill också kommentera frågan om det nordiska. Det nordiska kulturstödet, under , reviderades kraftfullt för . Vad man kan säga är nog att det har fallit väldigt väl ut. Det har gjorts utvärderingar av det som har visat att det har fallit väl ut. Det handlar om den här omstruktureringen, från institut till att man har betydligt mer lösa medel som kulturskaparna och konstnärerna själva söker direkt. Vad vi ser från vår horisont vi har ju verkligen fingrarna i syltburkarna på vartenda konstområde, kan man säga är att det nu finns ett väldigt stort intresse för ett nordiskt utbyte bland konstnärerna själva. Och när jag tittade på senaste årsredovisningen för Kulturkontakt Nord, som är det nordiska OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET institut som fördelar medel under , såg jag att är i topp när det gäller ansökningar. Man är alltså väldigt aktiv i fråga om att söka nordiska medel och nordiska sammanhang. Jag tror precis som att det har varit ett skifte från att vi har haft en väldigt nationell och relativt sluten kulturpolitik till att vi har öppnat upp världen, till stora delar, inom kulturpolitiken. Då blev vi extremt intresserade av hela världen. Men tror jag att vi återigen värderar det närliggande utbytet högre i ett sådant nära perspektiv. : Jag ska väl också bara kort kommentera detta och säga att jag inte riktigt tolkar mina kolleger som jag har hört här och absolut inte mitt eget inlägg som att det är så. Det vi står för är ju att det nordiska perspektivet utvecklas. Det är egentligen det som åtminstone mitt eget inlägg är ett uttryck för, och det är så jag också tolkar många av mina kolleger. Det är just i kontakterna med omvärlden som förståelsen för ett nordiskt perspektiv får möjlighet att lyftas fram och utvecklas, men det är också omvänt så att ju mer vi utvecklar utbytet och kontakterna med omvärlden, desto mer får vi också möjlighet att göra någon uppmärksam på det. Det ska man inte glömma. Jag tycker att man ska tolka inläggen som att det nordiska perspektivet är under utveckling, och det är väldigt positivt. Hans Lepp: Jag kan säga att , som ibland har kallats för motsvarighet till , om än mycket mindre, har ett uppdrag som heter Svenska . Det är en språksatsning som riktar sig till de finska skolorna. Man vill ge det svenska språket i en något högre status. Framför allt vill man vaka lite över att det inte helt försvinner. Det har ingenting med den finlandssvenska kulturen att göra, men det spiller liksom lite över i detta, via den svenska närvaron i . Sedan kan jag väl få säga, eftersom jag har en estlandssvensk farmor, att under de år som hade ganska rejäla anslag för samarbete med de nya demokratierna runt gjorde SI ett antal insatser också i svenskbygd. Är man mer intresserad ska man besöka Svenska Od- lingens Vänners hemsida jag tror att den finns. Det är en frivillig organisation som vakar över den estlandssvenska kulturens fortlevande. Den finns här i . Den har till och med sina lokaler på , och den drivs av ett gäng mycket duktiga människor som har sina rötter i estlandssvensk bygd. Sedan skulle kunna fortsätta att berätta om de estlandssvenska folkdräkterna, men jag vet inte om tiden räcker till. Ordföranden: , det får vi ta vid ett annat tillfälle. börjar det bli så där tråkigt att tiden börjar rinna ifrån oss. ska få möjlighet att ställa en fråga också. Jag tror faktiskt att jag gör så att jag lämnar ordet till OFFENTLIG UFRÅGNING OM I DET INTERNATIONELLA KULTURLIVET Sedan får ni som vinkade på den andra frågan chansen beroende på hur långa svar det blir. Jag hoppas att det är okej. (KD): Också jag vill säga att det var väldigt intressant att lyssna . Det finns mycket kunskap hos er alla som är här , på ett viktigt område. I förrgår stod jag i en lång kö i för att besöka . Jag stod där med min fru. Det kom regelbundet ut personal som tittade ut över kön. Till några som man valde ut sade man: Kom med här! De som man då hämtade med sig in var personer som hade funktionsnedsättningar. Man erbjöd dem smartare sätt att komma in. De kunde kanske få olika hjälpmedel. Man gjorde det lättare för dem. Den här personalen kom regelbundet ut och kollade av kön. Jag tyckte att det här var väldigt bra och väldigt fint. Min fråga är: Hur är det i ? Jag har inte sett något liknande i , att man går ut och kollar av de långa köerna på gatan utanför museerna. Hur långt har vi kommit i när det gäller det här? Vi pratar ofta om att vi är duktiga på tillgänglighet. Jag blev fascinerad av det här museet. Sedan har jag en annan fråga. 1970 besökte jag Cité des Arts i . Min far var skulptör och bodde där . hade han varit på Accademia di och utvecklat framför allt kontakter men också, ännu mer, sitt formspråk. Det betydde jättemycket för honom, och det betyder naturligtvis mycket för många konstnärer och kulturarbetare att få den här internationella inblicken. Min fråga är: Hur är trycket? Hur stort är intresset att få komma ut till de här internationella mötesplatserna i världen och utvecklas som kulturarbetare? : Jag ska ge ett kort svar på frågan om tillgänglighet, fysisk tillgänglighet. Kom ihåg att många av de byggnader som kulturen ofta vistas i är k-märkta. Det är gamla k-märkta byggnader. I mitt fall handlar det om att ett museum är en gammal bank som är k-märkt. Ett annat museum är inhyst i ett gammalt tyghus. Kom ihåg, överlag, att kulturen ofta är inhyst i gamla k-märkta byggnader. Det är väldigt svårt med tillgängligheten då. : har haft museet stängt på grund av brandskyddsombyggnad. Då flyttade vi ut vår verksamhet till ett köpcentrum. Vi hade en utställning i köpcentrumet i . Vi hade där 17 000 besökare . Köpcentrumet har 6 miljoner besökare . På har vi 60 000 besökare . Det var en fantastisk möjlighet att nå ut brett med vår verksamhet. Vi sade tidigt: Vi ska inte ta någon entré, och vi ska inte sälja någonting.