rfr · H00WRFR4 · 2012-12-05 00:00:00 — har genom sina 120 medlemsorganisationer och myndigheter på olika sätt spridit information om programmet. kunde medlemmarna i nätverket söka s.k. nätverkscheckar för att inspirera till att använda möjligheterna i programmet och för att anordna konferenser där information om programmet ingick. Därutöver har nätverkets kansli och de cirka tio arbetsgrupperna inom nätverket arrangerat träffar, 58Jordbruksverket, 2012. 59Det fanns dock även tidigare möjlighet att stödja t.ex. turism om projektet hade anknytning till jordbruket. virtuella tankesmedjor och förmedlat information genom skrifter, filmer, nyhetsbrev och webbinformation. har i uppföljningen som ett gott exempel pekat på att insatser med stöd från programmet uppmärksammas genom det s.k. Ullbaggepriset i åtta kategorier. nerade och pristagarna får medial uppmärksamhet, och på så sätt har både länsstyrelser, Leadergrupper och andra organisationer kunnat sprida goda exempel på hur landsbygdsprogrammet kan bidra till landsbygdsutveckling- menar att genom sina arbetsgrup- per har bidragit till att organisationer och myndigheter samverkar mer för att kommunicera metoder för landsbygdsutveckling men även till att klargöra hur landsbygdsprogrammet kan användas för att stödja olika utvecklingsin- Svårt att informera om landsbygdsprogrammet Länsstyrelserna har genomfört olika informationsinsatser om landsbygds- programmet, särskilt i början av programperioden, men det har varit svårt att få genomslag för dessa insatser. Även kommuner och de övriga berörda aktörerna har informerat om landsbygdsprogrammet. Ett exempel är Till- växtverket som lämnar information i samband med det arbete myndigheten bedriver kring servicefrågor, t.ex. genom att hjälpa olika aktörer vidare. i uppger att man har försökt att sprida infor- mation genom andra organisationer och partnerskap, vilket delvis har funge- I början av perioden informerade mycket om programmet men det var svårt att nå fram. I takt med att ansökningarna började komma in fick ändra sitt arbetssätt och rikta in sig på handläggningen. Bland annat genom uppsökande verksamhet fokuserades informationsinsat- serna på åtgärder med få ansökningar. i uppger att man har varit ute och in- formerat en hel del om landsbygdsprogrammet. har det varit svårt att få ut budskapet att andra än jordbruksföretag kan söka stöd från pro- Från har framförts att informa- tion om programmet har varit bra, men att det har varit svårt att t.ex. förklara indelningen av stödet i olika axlar. Bilden av hur informationen om landsbygdsprogrammet har nått de olika företag och projekt som har ingått i denna uppföljning ser mycket olika ut. Några har själva sökt information om möjligheten att få stöd från lands- bygdsprogrammet, medan andra har fått hjälp från t.ex. banker, kommuner De flesta aktörerna menar att har nått jordbru- karna genom de normala och inarbetade kanalerna för kontakter med länets Däremot har det varit svårare att nå andra företagare efter- som länsstyrelserna inte alltid har liknande kanaler till dessa. en självklar sändlista och det är svårt att hitta eller dyrt att köpa adresser. Några av de länsstyrelser som har ingått i uppföljningen betonade dess- utom att man endast har begränsade resurser för information. menar att det i programbudgeten borde ha avsatts särskilda medel för denna typ av insatser för att säkra att informationsinsatser görs. LRF understryker att det alltid tar tid att informera om nya regler och stöd etc. Forskare vid SLU menar att det finns en dålig kännedom om stödet. Många tror att landsbygdsprogrammet enbart riktar sig till lantbrukare, och andra typer av företagare känner inte till att de kan få stöd. menar att det är mycket viktigt att få ut tydlig information till potentiella målgrupper tidigt i processen. Även förändringar och omprioriteringar behöver kommuniceras på ett lättillgängligt sätt. Från Företagarnas60 sida påpekar man att företagen sällan vet vilka möjligheter som finns i landsbygdsprogrammet. Företagarna konstaterar att eftersom stödsystemet är ganska komplext är det svårt att informera om och marknadsföra de möjligheter som landsbygdsprogrammet innebär. Företagarna anser att programmet har nått ut till entreprenörerna och de människor som faktiskt kan göra något åt tillväxten på landsbygden i för liten utsträckning: Ofta har handläggare och stödpersoner deltagit och fått information, men sällan företagare och befolkning på landet, vilket till viss del kan bero på att företagare har en hög alternativkostnad för att delta på seminarier och träffar, medan tjänstemän kan delta med bibehållen lön.61 menar att det borde finnas bättre kommunikation kring landsbygdsprogrammets möjligheter och att alltför många har saknat kunskap. Hushållningssällskapen har påtalat behovet av att ha coacher som kan informera om möjligheterna och hjälpa till vid ansökningar. Från har framförts att man under föregående programperiod drev ett nationellt projekt med coacher, vilket enligt deltagarna gav ett mycket lyckat resultat. har framfört att man inte har haft framgång i dialogen med om liknande projekt eller funktioner även under innevarande programperiod. Om sådana hade funnits skulle det enligt Hushållningssällskapen förmodligen ha uppnåtts ett bättre utnyttjande av de olika åtgärder som vänder sig till målgrupper med dålig kunskap om landsbygdsprogrammet. menar att det skulle behövas mer information till landsbygdsföretagen så att fler ser möjligheten att söka stöd för att utveckla sitt företag. RAÄ menar att det är viktigt att informationsinsatser i form av bl.a. utbildningar och skriftligt material kan fortsätta. menar att informationen och rådgivningen om stöden och ansökningsförfarandet skulle kunna förbättras. En bred kunskap om ett stödsystem kan bara uppnås genom ett brett informationsarbete över hela landet. pekar på att folkrörelser och studieförbund är effektiva aktörer genom det organisationsnät som redan är uppbyggt. De kan ofta ha den lokala kännedom och de personliga kontakter som gör att informationen leder till ansökningar. En höjd kompetens bland potentiella sökande och lättillgänglig rådgivning skulle kunna leda till en höjd 60Företagarna representerar ca 70 000 företagare och har 260 lokalföreningar. 61Företagarna, e-brev . kvalitet på ansökningarna, vilket i sin tur skulle spara arbetstid hos de hand- 3.4 Myndigheternas handläggning av landsbygdsprogrammet Beslut om stöd och utbetalning Handläggningen av ett ärende består av olika steg: ankomsthantering, utredning, kontroll, beslut om stöd, beslut om utbetalning och genomförande av utbetalning. I samband med ankomsthanteringen kontrolleras att ansökan innehåller efterfrågade uppgifter och att begärda bilagor har bifogats. I samband med utredningen görs en kontroll av om ansökan om stöd respektive ansökan om utbetalning kan godkännas. Vilken typ av utredning som görs beror på vilken stödform som ansökan avser. Efter beslut om utbetalning skickas ett underlag för utbetalning till . Ansvarig enhet på kontrollerar att underlaget från myndigheten uppfyller reglerna, och därefter kan utbetalningarna verkställas. Slutligen ska de projekt som får bidrag från landsbygdsprogrammet ta fram olika slutrapporter. Ärenden ska beslutas enligt de regionala genomförandestrategierna och de övergripande målen för programmet. I län ingår , företrädare för näringen och i ett länspartnerskap som är gemensamt för landsbygdsprogrammet och strukturfonderna. Beslut om stöd fattas vid beslutsmöten en gång . Innan beslutsmötet skickas föredragningslistan till en representant från deltar vid mötena. I uppges länets prioriteringar i genomförandestrategin (turism, livsmedel, energi och service) vara utgångspunkten för när det gäller att besluta om bidrag från landsbygdsprogrammet. Dessutom lyfter fram hästföretagen, vilket dock inte ska innebära att andra typer av företag prioriteras bort. i har valt att inte fördela landsbygdsprogrammets stöd utifrån ett geografiskt perspektiv utan har i stället gett stöden där idéerna finns. Flera aktörer har pekat på att när det nya landsbygdsprogrammet kom blev det nya regler som tjänstemännen skulle börja arbeta efter. LRF menar att det numera är upp till handläggarna på länsstyrelserna att avgöra vem som får stöd. Olika praxis har utvecklats i olika län, och de administrativa kraven ser olika ut i olika län. En ansökan som får avslag i ett län kan beviljas i ett annat. LRF menar att detta inte har något att göra med länens respektive genomförandestrategi, där det självklart ska och kan finnas olika prioriteringar, vilket LRF också uppfattar som positivt. Organisationen menar dock att det är märkligt att enskilda handläggare kan bedöma exempelvis detaljnivåer som milersättning och kostnad för förtäring som inte heller grundar sig på någon föreskrift. En beviljad ansökan kan finansieras från olika budgetar i olika län, vilket bidrar till att det blir svårt att söka projekt över flera län och länsstyrelser. LRF menar att det inte finns några objektiva kriterier, utan olika länsstyrelser tycker på olika sätt. anser att det behövs en kvalitetssäkring av landsbygdsprogrammets genomförande och att borde ges detta uppdrag. En av de handläggande myndigheterna är . menar att när det gäller den administrativa hanteringen har man försökt att hålla stödhantering, informationsmaterial, informationsvägar och rapporteringskrav så lika som möjligt så att sökande ska känna igen sig. uppger att man arbetar för att bli ännu mer likriktade under nästa programperiod, exempelvis genom att öka samarbetet med övrig landsbygdsutveckling vad gäller bl.a. turistsatsningar. Myndigheten uppger att man underskattade kraven som ställdes på den som behörig myndighet i början av programperioden. Det innebar att myndigheten fick stoppa arbetet och sedan starta om från början med att bygga upp en organisation för att hantera stöden. Man uppger att det var en hård men lärorik erfarenhet som har fått positiva bieffekter även på annan verksamhet inom organisationen. anser myndigheten att genomförandet fungerar bra. Av senaste årsrapport framgår att det fortfarande finns problem med långa handläggningstider och eftersläpning i handläggningen. uppger att berörda myndigheter arbetar med att förkorta handläggningstiderna. har länsstyrelserna anställt extrapersonal för att komma till rätta med ärendebalanserna. För att minska handläggningstiderna har man även bl.a. utbildat stödsökande i hur man söker bidrag. Tabell 6 Handläggningstider för ansökan om stöd respektive utbetalning inom axel 1, 3, 4 och åtgärden Utvald miljö (axel 2), antal dagar Källa: , 2012. I uppföljningen har bl.a. Coompanion framfört att genomförandet av programmet generellt har präglats av omfattande kritik av länsstyrelsernas handläggningstider. konstaterar de flesta aktörerna att det finns en medvetenhet på länsstyrelserna om att stödmottagarna upplever att det tar innan beslut fattas. Från intervjuade företag och projekt betonas att det är viktigt att handläggningen går fort så att entusiasmen i projektet inte hinner sjunka. De flesta intervjuade menar att det inte är bra om aktiviteten stannar upp i avvaktan på ett myndighetsbeslut. i län uppger att det tar cirka att få beslut om stöd och cirka att få en utbetalning. Att kötiden är lång uppges bero på att har för lite resurser för handläggning och att man ofta måste begära in kompletteringar. menar att en hög andel av de sökande inte förstår processen. Det är en stor mängd ansökningar och rekvisitioner. Handläggningen tar effektiv tid per ansökan.62 Företagarna betonar att det är viktigt att få ned långa handläggningstider och att ingjuta mod i handläggarna att våga agera pragmatiskt utan att för den skull avvika från uppsatta mål i bedömningen av projekt: Många företagare har upplevt stora likviditetsproblem och fått vänta upp mot 12 månader på utbetalning av projektpengar. Hur effektiviserar vi handläggningen på t.ex. länsstyrelserna och utbetalningarna från ?63 Landsbygdsutvecklingen, landsbygdsprogrammet och jordbrukspolitiken Flera aktörer har konstaterat att landsbygdsprogrammet har sitt ursprung inom jordbruksadministrationen. Några aktörer har bl.a. pekat på att landsbygdsprogrammet handläggs av tjänstemän vid och länsstyrelserna som är kunniga inom det jordbrukspolitiska området men som inte har erfarenhet av de närings- och regionalpolitiska områdena. Bland andra har konstaterat att ofta uppfattas ha en agrar utgångspunkt i sitt arbete med landsbygdsprogrammet, vilket också är naturligt i och med att programmet kommer från den gemensamma jordbrukspolitiken. uppfattar att administrations- och uppföljningssystemen för de jordbrukspolitiska stöden även präglar arbetet med landsbygdsprogrammet. Flera aktörer har uppmärksammat att det finns skillnader i arbetssätt mellan å ena sidan det jordbruks- och landsbygdspolitiska området och å andra sidan det regional- och näringspolitiska området. Forskare vid SLU menar att det inom det regional- och näringspolitiska området förekommer mer av rådgivning och sammanhangsskapande insatser. Kommuner och Landsting (SKL)64 har framfört att effektiviteten i insatserna kan minska genom att jordbrukspolitiken och därmed landsbygdsprogrammet har en annan uppsättning mål än tillväxt- och utvecklingspolitiken. SKL menar att detta kan göra att landsbygdprogrammet inte alltid förstärker den regionala utvecklingen. Småkom65 har noterat att det är för mycket inriktning på jordbruket och alla dess stödformer, medan regional utveckling upplevs ha kommit i skymundan. Småkoms ordförande har framfört att man kanske borde låta bli den nationella myndig- är den totala tiden per ärende, exklusive kötid hos och samt inklusive begäran av komplettering. 63Företagarna, e-brev . 64Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) är en arbetsgivar- och intresseorganisation. Medlemmar är 290 kommuner och 20 landsting inklusive regionerna , , och . 65Småkom är ett nationellt nätverk för drygt 100 kommuner med ca 11 000 invånare eller mindre. Samtliga kommuner är medlemmar i och Landsting (SKL). het som ansvarar för programmet. Själva namnet på myndigheten ger en helt annan grund för sysselsättning och tillväxt än vad gör. Hela ska leva beskriver problemet på följande sätt: Det är jordbruksbyråkrater på och länsstyrelserna som handlägger programmet. Lantbruks- och landsbygdsdirektörerna på länsstyrelserna vill helst inte satsa på allmän byutveckling, bredband etc. De vill i stället att landsbygdsprogrammet ska användas till att satsa på jordbruksföretagen. Handläggarna saknar ofta kompetens utanför de areella näringarna.66 Även konstaterar att länsstyrelserna känner till jordbruksbranschen bäst och att de ibland glömmer bort andra branscher i arbetet med landsbygdsfrågor. Länsstyrelsernas arbete med landsbygdsprogrammet För är det en balansgång mellan att vara handläggare av ansökningsärenden och att arbeta mer proaktivt. i betonar att huvuduppdraget när det gäller hanteringen av landsbygdsprogrammet är att handlägga ansökningar. Omfattande administration, krångligt regelverk och krav på korta handläggningstider, tillsammans med en begränsad budget för att utföra uppgifterna, lämnar lite utrymme för handläggare att aktivt arbeta med mer övergripande frågor såsom att skapa synergieffekter mellan olika projekt eller olika program. De intervjuade tjänstemännen menar att det bl.a. behövs vägledande konsultinsatser eftersom länsstyrelserna inte har den möjligheten. Man menar att det är en stor risk att länsstyrelserna fastnar i administration och att det skulle vara bra med fler insatser av coachingtyp. konstaterar vikten av att arbeta mer proaktivt med landsbygdsprogrammet, dvs. att aktivt verka för att projekt initieras. Detta är en fråga som enligt i allt större utsträckning borde involvera både , länsstyrelserna och de aktörer som har det regionala tillväxtansvaret. När det gäller landsbygdsfrågor fokuserar länsstyrelserna på förvaltningsaspekterna för att få fart på utbetalningarna. Det finns dock skillnader mellan hur länsstyrelserna arbetar. Även bl.a. Hela ska leva menar att länsstyrelsernas fokus ligger på att handlägga ärenden, inte på att arbeta proaktivt med landsbygdsutveckling. Organisationen anser att hanteringen av bidragsansökningar är mycket stelbent på vissa länsstyrelser. betonar vikten av det mer proaktiva arbetssättet för att i större utsträckning nå de små aktörerna inom landsbygdsutvecklingsområdet. har däremot framfört kritik mot att länsstyrelserna ger råd: Vi är mycket fundersamma över hur en del länsstyrelser sköter sin upphandling av informations- och rådgivningstjänster som ligger utanför myndighetsuppdraget. I stället för att upphandla tjänsterna så sköter man dessa själv och kommer i en situation där man både agerar som myndighet och rådgivare. En mycket olycklig situation för mot- 66 Hela ska leva, riksorganisationen, intervju . tagaren och som stör konkurrensneutraliteten vad gäller rådgivning. En situation som vi framfört till både Landsbygdsdepartementet och Jordbruksverket.67 Länsstyrelserna i uppföljningen har framfört att de får ge råd till bidragssökande men inte hjälpa till med att fylla i ansökan. i betonar att man inte får fungera som konsult och hjälpa de sökande företagen. Det kan konstateras att många företagare skulle vilja ha individuell rådgivning och att länsstyrelserna är medvetna om detta. i uppger att mer samarbete mellan företagare och myndigheter efterlyses av företagarna. 3.5Regelförenkling och administrativa kostnader Ambition att förenkla administrationen kring landsbygdsprogrammets genomförande Av landsbygdsprogrammet framgår att det är en generell ambition att förenkla och effektivisera programmets genomförande och uppföljning, som kraven på en sund ekonomisk förvaltning uppfylls och garantier ges för att dubbelfinansiering av stöd inte ska förekomma. Enligt programmet ska de administrativa förenklingar som har genomförts på gemensam nivå vad gäller t.ex. regler och finansiering därför tillvaratas. Nationella regler och föreskrifter ska utformas så att en hög grad av flexibilitet uppnås på genomförande- och beslutsnivå. Ett antal aktörer har uppmärksammat att tanken med det nuvarande landsbygdsprogrammet var att det skulle vara målstyrt, mindre detaljstyrt och enklare, men att dessa ambitioner i praktiken inte har fått något genomslag. i menar att det i stället har blivit än mer detaljstyrt, t.ex. genom att medlen har delats upp på så många åtgärder. Dessutom har regelverket blivit mer omfattande än i tidigare program. För tar administrativa och datatekniska frågor mycket energi. De intervjuade tjänstemännen menar att risken är att handläggarna fastnar i detta både mentalt och i det praktiska genomförandet. Landsbygdsprogrammet upplevs som administrativt krångligt De flesta aktörerna menar att landsbygdsprogrammet är administrativt krångligt, både för stödmottagare och för myndigheter. uttrycker det som att det kan sägas vara mycket administration i förhållande till stödens storlek. tolkar och tar fram rutiner utifrån EU-reglerna och uppger att man har som ambition att kontinuerligt se över rutinerna i syfte att förenkla dem, både för stödmottagarna och för myndigheten. Verket driver bl.a. ett särskilt projekt för att förenkla projektstödshandläggningen. Länsstyrelserna deltar i detta arbete, och syftet är att handläggningen ska gå snabbare. 67 , e-brev . för länsstyrelserna om hur redovisningen ska gå till. Länsstyrelserna utbildar i sin tur de företag och projekt som ansöker om bidrag. Några aktörer anser att är för detaljerat och ibland är svårt att anpassa efter de förhållanden som råder i . menar att man lägger ned onödigt mycket tid på administration till följd av krav från EU. Ett exempel som anges är kravet på att varje enskild verifikation ska granskas, vilket upplevs vara kostnadskrävande och ineffektivt. Intervjuade tjänstemän vid menar att landsbygdsprogrammet utgår från stöden inom jordbruksområdet samt deras administration och uppföljningssystem. Tjänstemännen menar att det är ett problem att man har samma administrativa regler för bl.a. kontroll av utvecklingsåtgärderna inom axel 3 som för jordbruksstöden. Man har även pekat på att det saknas mätbara indikatorer för utvecklingsinsatser inom axel 3 av den typ som finns för jordbruksstöden, t.ex. arealer och antal djur. De intervjuade tjänstemännen vid menar att myndigheterna borde kunna arbeta på olika sätt med olika delar av landsbygdsprogrammet. De intervjuade stödmottagarna har på olika sätt beskrivit de problem som kan uppstå i samband med både bidragsansökan och rekvisition av medel. De flesta aktörerna menar att båda dessa moment kräver stora arbetsinsatser. En del upplever att själva ansökan inte är så krånglig men att de underlag som behövs är svåra att ta fram. Andra upplever att blanketterna i sig är krångliga att fylla i. De flesta anser att ansökningsprocessen är besvärlig och svår att förstå. Från t.ex. kommunerna har framförts att det är svårt att förklara ansökningsprocessen för företagare och projekt. Ett projekt beskrev det på följande sätt: Det var mycket arbete med att rekvirera medel från myndigheterna. Det blev en hel pärm! är det svårt att säga vilka uppgifter som myndigheterna inte behöver.68 Ett annat företag ger följande bild av ansökningsarbetet: Det var svårt att fylla i ansökan om bidrag första gången. Det var många frågor som skulle besvaras och vi upplevde att det var omöjligt att fylla i blanketten. Vi hittade först en konsult som skulle hjälpa till med detta mot betalning (). Därefter ställde konsulten krav på att få en viss procent på beviljade bidrag och då avslutade vi kontakten med konsulten. I stället köpte vi hjälp med att fylla i ansökan från (). vi ansökte om bidrag så kopierade vi från första ansökan.69 menar att företagen ser ansökningsarbetet som besvärligt och byråkratiskt, och att det dessutom finns sanktioner om man fyller i fel uppgifter. menar att en bromsande faktor inom nuvarande program är alla redovisningskrav, även för relativt små projekt och summor. Dessa krav uppges avskräcka dem som inte är vana vid omfattande bidragsansökningar och redovisningar. LRF menar att entreprenörer 68Projekt i , intervju . 69Företag i , intervju . måste få hjälp från mellanhänder med att söka bidrag. LRF menar att den som söker bidrag och jobbar med ett projekt eller en investering tappar sugen när bara intresserar sig för detaljfrågor och inte för verksamheten. efterlyser större frihet och flexibilitet när det gäller användning och medfinansiering nästa period. Småkom menar att de små kommunerna har upplevt de administrativa kraven som ett stort hinder. Arbetet med att formulera en ansökan har krävt stora arbetsinsatser, och själva genomförandet av ett projekt har inneburit omfattande administrativa insatser. Dessutom har redovisningen efter avslutat projekt krävt mycket administrativt arbete. De små kommunerna har riktat mycket kritik mot . Bland annat har följande framförts: Småkom menar att ett stort bekymmer är den byråkrati som stödhanteringen förutsätter. Granskningen före utbetalning hos framför allt länsstyrelserna tar på tok , ibland år. Det är omöjligt att finansiera för små stödmottagare. Byråkratin i sig är en övermäktig uppgift. Särskilt små kommuner har inte resurser för att hålla koll på vilka stödmöjligheter som finns, var de ska sökas och hur. Från länsstyrelserna finns en förståelse för att ansökningarna om stöd från landsbygdsprogrammet kan upplevas som svåra att förstå och fylla i. i konstaterar att en ansökan sällan är komplett när den lämnas in. De intervjuade tjänstemännen menar att det också är svårt att förklara hur den ska fyllas i en del som ansöker förstår aldrig vad menar. Även landsbygdsprogrammets utbetalningsprocess är mycket noggrann och upplevs som tung av bidragsmottagarna. i menar att den borde kunna förenklas, t.ex. genom att redovisningen granskas stickprovsvis.