rfr · GZ0WRFR11 · 2012-05-28 00:00:00 — Trots att ett behov av information från skolans sida om nationella minoriteter påtalas i flera studier, och trots att det numera officiellt är en av skolans uppgifter att sprida kunskap om nationella minoriteter och att aktivt motverka diskriminering och kränkande behandling av olika etniska grupper, finns det förhållandevis lite publicerat om hur situationen ser ut när det gäller de övriga elevernas och lärarnas attityder till de nationella minoriteterna. En studie som har kommit ut är Den mångtydiga intoleransen en studie av gymnasieelevers attityder /2010 (Löwander & 2010). Syftet var att undersöka attityder mot bland annat judar och romer, och studien omfattade totalt 4 674 gymnasieelever i olika skolor i . Enligt resultaten uttryckte drygt hälften av eleverna med svensk bakgrund en ambivalent inställning till judar, och drygt hälften av elever med islamisk tro en negativ inställning till judar. När det gällde romerna hade eleverna mer negativa och mindre positiva attityder än när det gällde någon annan grupp. Eftersom det torde finnas ett samband mellan kunskap om Förintelsen och frekvensen av antisemitism, är undervisning om Förintelsen ett viktigt inslag i den svenska skolan. Kartläggningen En undersökning av lärares erfarenheter av och uppfattningar kring undervisning om Förintelsen av (2008) omfattade 10 000 lärare i årskurserna 49 och på gymnasiet. Resultaten visarde att lärarna generellt såg denna undervisning som viktig, och tyckte till och med att den är viktigare än andra moment. Många lärare ansåg att sådan undervisning ökar elevernas förståelse för hur folkmord kan ske och varför hatbrott, rasism och nynazism förekommer i dagens samhälle. Lärarnas egen utbildning om Förintelsen bedömdes dock vara bristfällig, och det fanns därför ett behov av fortsatta utbildnings- och informationsinsatser. Läroböckerna har en viktig roll i synliggörandet av nationella minoriteter. En granskning av hur etnisk tillhörighet framställs i ett urval av läroböcker har Runblom (2006) studerat 24 utvalda läroböcker. Några kränkande eller diskriminerande element eller stötande stereotyper kunde inte noteras; däremot uppfyllde läroböckerna i regel inte styrdokumentens krav att eleverna ska förmedlas kunskaper om de nationella minoriteternas kultur, språk, religion och historia. För judarnas del påpekas att när dessa nämns, är det vanligen i samband med förföljelser, pogromer, med mera. men judiska bidrag till europeisk kultur får sällan eller aldrig en positiv konnotation (Runblom 2006, s. 46). I endast en lärobok gavs enligt utredaren samerna en fyllig och förtjänstfull behandling, medan behandlingen av samer i övriga läroböcker var torftig och onyanserad. Sverigefinnarnas, tornedalingarnas och romernas situation i behandlades inte alls i de granskade läroböckerna. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Bilden av sverigefinländare, finländare, finska i , finska och i läroböcker i svenska och historia samt i dagstidningar (Ylikiiskilä 2006) är en studie av hur läroböckernas beskrivningar stämmer överens med kraven i den svenska skolans styrdokument. Ylikiiskilä konstaterar att i läroböckerna i svenska ges ingen eller mycket lite information. Det som finns i läroböckerna för gymnasiet är något bättre. I läroböckerna i historia är finska i och sverigefinländare osynliga som benämningar. Även den beskrivning om invandring och invandrarna som ges i dessa läroböcker är minimal. De finska invandrarna nämns som grupp i de flesta läroböcker tillsammans med andra arbetskraftsinvandrare. I två läroböcker nämns inte finländarna alls. Båda läroböckerna är utgivna . Den finska historien däremot är relativt väl beskriven i böckerna. I artikeln Samiska och samer i några läroböcker i svenska och historia för den svenska ungdomsskolan (Ylikiiskilä 2007) studeras om och hur samiska och samisk kultur presenteras i 30 läroböcker i svenska och historia i ungdomsskolan. Resultaten visar att samerna i stort sett är osynliga i läroböckerna. Endast i en lärobok finns en föredömlig beskrivning av samerna, i övriga böcker är beskrivningen enligt författaren obefintlig eller ofullständig. I har en avhandling om läroböckernas bild på samer kommit ut: FNs barnekonvensjon artikkel 29(1) om formålet med opplæring: en rettssosiologisk studie om hva barn lærer om det samiske folk (Lile 2011). Studien är rättssociologisk och tar utgångspunkt i . Resultaten visar att undervisningen om samer brister på flera sätt, innehållsmässigt och när det gäller attityderna. I Språksituationen i (2010) redovisas en undersökning genomförd av i samarbete med om kunskapen om de nationella minoritetsspråken bland tusen slumpvis utvalda personer . I en telefonundersökning fick de svara på frågan om de kände till något eller några av fem nationella minoritetsspråk samt hur viktigt de tyckte att det är att bevara språken. Resultatet visade sig vara sämst när det gäller de unga i åldrarna . Bland dem kunde inte nämna ett enda nationella minoritetsspråk, vilket enligt rapporten tyder på att skolan inte har lyckats med sitt uppdrag att sprida kunskap om de nationella minoritetsspråken och -kulturerna. 2.1.2.5 Utsatthet på hälsoområdet Det finns ett samband mellan minoritetsstatus och sämre hälsa i sammanhang där minoriteterna har en utsatt position i samhället och blir föremål för diskriminering och trakasserier. En känsla av att man är mindre värd och att man inte själv kan påverka sin situation kan också bidra till sämre fysisk och psykisk hälsa. I rapporten mår de nationella minoriteterna? (FHI 2010a) presenteras resultaten från ett regeringsuppdrag som har fått avseende de nationella minoriteternas hälsa. Även här kommer det fram att det finns en bristande kunskap om de nationella minoriteterna samt deras 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN kultur, rättigheter och hälsosituation bland såväl myndigheter och hälso- och sjukvårdspersonal som majoritetsbefolkningen. Diskriminering, utanförskap och arbetslöshet (främst bland romer) nämns som centrala utmaningar i folkhälsoarbetet. Romers hälsa kartlades genom särskilda intervjuer. Enligt informanterna var hjärt- och kärlsjukdomar, fysisk inaktivitet och fettrik kost vanligare bland romer än hos majoritetsbefolkningen. Hög alkoholkonsumtion var vanlig bland män och unga, och spel-, tablett- och drogmissbruk var ett ökande problem. På grund av misstro gentemot sjukvårdspersonal väntade romerna i allmänhet länge innan de sökte hjälp. När det gäller sverigefinnars hälsa användes självskattningar av gruppen finlandsfödda ur Statens folkhälsoinstituts årliga folkhälsoenkät.3 En mindre andel finlandsfödda jämfört med den övriga befolkningen uppgav att de hade en god hälsa, och de uppgav också att de hade ett lågt förtroende för sjukvården. Skillnaderna mellan könen föreföll rätt stora. Medan de finlandsfödda kvinnorna i vissa hänseenden hade bättre självskattad hälsa än den övriga befolkningen, var det tvärtom med männen. Andelen män med psykisk ohälsa och självmordstankar var klart större i den finlandsfödda gruppen jämfört med män i hela befolkningen. Även uppgifterna om tornedalingarna baserade sig på folkhälsoenkätens data. Tornedalingar definierades i kartläggningen som personer födda i och boende i , , , och Haparanda.4 Även den tornedalska gruppen uppvisade tecken på både bättre och sämre hälsa än befolkningen i stort. Tornedalska män uppgav en god psykisk hälsa i större utsträckning än andra medan en högre andel kvinnor uppgav att de hade nedsatt psykisk hälsa. Kvinnor uppvisade en högre andel andel långvarig sjukdom och svår värk medan männen i större utsträckning hade högt blodtryck. Både män och kvinnor hade ett lägre förtroende för sjukvården jämfört med hela befolkningen. Judarnas hälsa kartlades genom att drygt 1 000 personer från judiska församlingar fick svara på folkhälsoenkäten och ett antal för den judiska befolkningen specifika frågor. Resultaten visade att judarna hade en bättre självskattad hälsa och kände sig mindre otrygga jämfört med hela befolkningen.5 Generellt fanns ett högre förtroende för sjukvården jämfört med hela befolkningen. Rapporten tar dock upp ett för den judiska gruppen specifikt problem som hänför sig till det faktum att det uppskattningsvis finns ca 1 500 Förintel- 3Med definitionen finlandsfödda kom inte andra och tredje generationens sverigefinnar med i urvalet, vilket även konstaterades i kartläggningen (FHI 2010a, s. 20). 4Utredarna medgav (FHI 2010a, s. 20) att denna definition gjorde att även boende i dessa kommuner som inte definierar sig som tornedalingar kom med som tornedalingar som inte bor i dessa kommuner föll bort. 5Enligt var det dock en brist i undersökningen att man inte hade jämfört den judiska gruppen med den del av den svenska befolkningen som har samma generellt höga utbildningsmässiga och socio-ekonomiska karakteristika som den judiska. En sådan jämförelse hade kunnat isolera de faktorer som specifikt härrör från det judiska. 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Många av dessa äldre personer känner oro, ångest och rädsla. Även de specifika hälsoproblemen för barn till överlevande nämns i rapporten. Denna grupp kan ha psykiska problem på grund av vad deras föräldrar har upplevt. När det gäller samer användes enbart tidigare forskning, vilken sammanfattas i rapporten. Det konstateras att medan samerna uppvisar hälsoproblem som är vanliga även hos den övriga befolkningen, finns det också specifika samiska hälsoproblem som bör uppmärksammas. Vissa undersökningar visar att renskötande samer löper ökad risk för dödsolyckor och självmord samt belastnings- och vibrationsrelaterade skador. Några resultat tyder också på att de samiska männen har högre värden för ångest och depression jämfört med en relevant referensgrupp. I övrigt betonas det i rapporten att de nationella minoriteterna utgör en heterogen grupp med sinsemellan olika hälsobehov och att ett lyckat folkhälsoarbete kräver samverkan mellan nationella minoriteter och berörda aktörer. Det föreslås att regionala kunskapscentra för nationella minoriteters hälsa ska inrättas, hälsokommunikatörer inom minoritetsgrupperna utbildas och att myndighetspersonal utbildas om de nationella minoriteternas hälsa, levnadsvanor, livsvillkor och kultur. Det finns ett antal publikationer specifikt om sverigefinnars hälsa som har kommit ut . Bland dem finns ett flertal artiklar som handlar om den uppskattade hälsan och jämförelser mellan personer som har invandrat från och personer bosatta i . Dessa artiklar har kommit ut på engelska i medicinska facktidningar. Resultaten tyder på att invandringen har påverkat hälsan positivt när det gäller exempelvis hjärt- och kärlsjukdomar (Are there differences in all-cause and coronary heart disease mortality between immigrants in and in their country of birth?, Gadd m.fl. 2006), kostvanor (Migration and differences in dietary habits, m.fl. 2009) och rökning (Migration and smoking, m.fl. 2005). Skillnader mellan finlandsfödda män och kvinnor kommer fram i studien and self-rated health (m.fl. 2008), som jämförde som hade flyttat till och bosatta i . Enligt resultaten var sannolikheten för lägre självrapporterad hälsa högre hos kvinnor som flyttat än för kvinnor i . Med männen var det tvärtom. studie Finlandsfödda har sämre fysisk hälsa än svenskfödda i (2010) om självrapporterad hälsa bland finlandsfödda visar skillnader i hälsa och levnadsvanor mellan kommuner med hög andel finlandsfödda jämfört med andra. Enligt författarna ger studien stöd åt uppfattningen att finlandsfödda i har sämre fysisk hälsa än sverigefödda. Dock förekom i denna undersökning inga skillnader i nedsatt psykiskt välbefinnande eller fysisk inaktivitet mellan finlands- och svenskfödda. Några studier behandlar även sverigefinnar i andra generationen. Undersökningen Incidence of mental disorders in second-generation immigrants in (Leão m.fl. 2005) tyder på att andra generationens sverigefinnar löper en större risk än den svenska majoritetspopulationen att hospitaliseras på 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN grund av psykiska besvär. Den första och andra generationens sverigefinnar jämförs även i studien heart disease risks in first and second generation immigrants in (Sundquist & Li 2006), som gäller hjärtsjukdom. En större risk att läggas in på sjukhus eller dö av hjärtsjukdom återfinns hos den första generationen. Högre risk att hospitaliseras för alkohol- och drogmissbruk rapporteras i Hospitalization due to alcohol and drug abuse in first and second generation immigrants bland sverigefinnar i både första och andra generationen jämfört med majoritetsbefolkningen (Leão m.fl. 2006). Risken var dock mindre för de sverigefinnar som hade en svenskfödd förälder. Flera publikationer om samers hälsa har kommit ut . En av dem är (2005) avhandlingsundersökning The health condition in the population of , 19612002. Resultaten visade på relativt små skillnader i hälsa mellan samer och icke-samer, även om resultaten också tydde på en signifikant högre risk att drabbas av olyckor som fordonsolyckor och förgiftning för renskötande samer och en lägre dödlighet i cancer för samiska män. Dessa förhållandevis små skillnader mellan samer och icke-samer står enligt i kontrast till förhållandena för många andra urfolk, som lider av en sämre hälsa jämfört med majoritetsbefolkningarna. menar att det kan bero på en relativt långt gången integration och assimilation bland samerna, graden av blandäktenskap, likheter i kultur och livsstil samt lika tillgång till sjukvård och övrig social trygghet. På uppdrag av sammanställde m.fl. (2009) kunskapsöversikten Samernas hälsosituation i . I översikten presenteras forskningsresultat rörande folksjukdomar, hälsorelaterade faktorer livsstil och beteende samt arbetsmiljö och hälsa i rennäringen. Författarna påpekar att det finns bristande kunskaper om samernas hälsa, vilket får negativa konsekvenser, och man föreslår en tillsättning av hälsokoordinatorer som åtgärd för att förbättra situationen. Även Samernas hälsa och livssituation (2010) ger en översikt över samers hälsa och diskuterar konsekvenserna av det dåliga kunskapsläget. Enligt är läget acceptabelt inom några begränsade områden, men generellt är kunskapen om samers hälsa bristfällig. Dessutom är kunskapen om den samiska hälsosituationen, samisk kultur och rennäringens villkor bristfällig inom hälso- och sjukvården, på vårdcentraler, hos personal vid berörda statliga myndigheter samt bland rikspolitiker, vilket enligt kan leda till att möjligheterna att upptäcka ohälsa minskar, bemötandet i sjukvården försämras och förtroendet för sjukvården bland samer minskar. påpekar att samer enligt folkrätten ska ha samma möjlighet till bästa möjliga hälsa som andra medborgare, men om kunskap saknas har samerna i praktiken inte samma tillgång till sjukvård som andra svenskar. Artikeln What is known about the health and living conditions of the indigenous people of northern , the ? (2011) beskriver återigen kunskapsläget angående samers hälsa, men är riktad till en internationell publik. Det konstateras att den befintliga kunskapen är begränsad, 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN men att den forskning som finns visar att samernas hälsa är god jämfört med andra urbefolkningar i polarregionen. påpekar dock att även om samers hälsa i inte tycks skilja sig i stort jämfört med den övriga befolkningen, finns det specifika hälsoproblem bland samer, i synnerhet bland de renskötande samerna. Gruppens marginalisering och majoritetsbefolkningens dåliga kunskaper om renskötande samer och samisk kultur ringas in som problem och menar att de viktigaste åtgärderna vore att förbättra förutsättningarna för renskötarna, att stärka den samiska kulturen och framför allt att stärka samernas rättigheter att använda mark för rennäringen och andra kulturellt och ekonomiskt viktiga aktiviteter. föreslår att ett samiskt hälsocenter med samiska hälsokoordinatorer inrättas. (2011) avhandling health problems among the Swedish reindeer-herding population undersöker olika aspekter av psykisk ohälsa bland svenska renskötande samer och har även för avsikt att öka förståelsen för unga renskötande mäns livsvillkor. Gränsdragningen för vem som har renskötselrätt är en juridisk gränsdragning, men innebär även en social indelning och en fördelning av både ekonomiska och sociala resurser. Bland annat detta samt normer och föreställningar kring gruppidentitet bland renskötare och en upplevelse av bristande stöd från omgivningen har enligt betydelse för de visade psykiska problemen inom den svenska renskötande samiska populationen. I (2012) avhandling and health beskrivs livsstil och kostvanor hos samer och undersöks betydelsen av traditionell samisk livsstil för risken att insjukna eller dö i cancer eller hjärt- och kärlsjukdomar. Bakgrunden till undersökningen är samernas goda hälsa jämfört med andra urfolk i världen. Resultaten visar inga tydliga samband mellan de aspekter av traditionell samisk livsstil som studerades och samernas relativt goda hälsa. I artikeln Confidence towards primary health care, psychiatry and social services in northern (Daerga m.fl. 2012) visar bland annat att de renskötande samerna, såväl män som kvinnor, har lägre förtroende för primärvård och psykiatri än den icke-samiska befolkningen som bor i samma geografiska område. Vid i , , finns Senter for samisk helseforskning (SSHF), som är en enhet vid Institutt for samfunnsmedisin. Dess huvuduppdrag är att ta fram ny kunskap om samernas hälsa och livsvillkor i . En viktig del av verksamheten är hälsoundersökningen Helseog levekårsundersøkelsen i områder med samisk og norsk bosetning Saminor som genomfördes 20032004 i samarbete med Nasjonal och som pågår nu för (Saminor 2). Senter för Samisk helseforskning finansieras av Helseog omsorgsdepartementet i Norge.6 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN Kvinnor som tillhör de nationella minoriteterna kan vara dubbelt utsatta när det gäller diskriminering, dels som kvinnor och dels som minoritetsmedlemmar. Regeringen genomförde därför 20082010 en särskild satsning för att stärka dessa kvinnors ställning i samhället (2.1.1.3). Exempelvis fick (nu ) i uppdrag av regeringen att studera behovet av riktade utbildningssatsningar för kvinnor tillhörande de nationella minoriteterna. Kunskap för egenmakt minoritetskvinnor och folkbildning (2010) visar att folkbildning som speciellt riktar sig till minoritetskvinnorna sker i mycket liten omfattning och tycks också ha minskat , trots att det finns ett tydligt intresse från utbildningsinstitutionerna att rekrytera minoritetskvinnor och erbjuda verksamhet som de efterfrågar. Två hinder som tas upp är bristen på statistik för att lokalisera minoriteterna och det faktum att de nationella minoriteterna inte nämns som en särskild kategori i statens syfte med bidragen till folkbildningen. Generella önskemål som lyfts fram av kvinnor från flera grupper är verksamheter inom kulturell och språklig revitalisering, jämställdhet och kvinnors demokratiska rättigheter. Man föreslår också åtgärder för att skapa bättre ekonomiska möjligheter att delta i utbildning. Det konstateras att det saknas forskning om judiska kvinnors utbildning i , men att det är sannolikt att andelen högutbildade generellt är högre än bland majoritetsbefolkningen och att man följer det allmänna Bildungsideal som generellt råder inom judiska befolkningsgrupper. Ett långsiktigt synsätt på minoritetsfrågan efterlyses i rapporten, och det påpekas att de fem minoriteterna har olika behov. Möjligheterna för yngre respektive äldre kvinnor att delta i utbildningar samt kvinnornas roll i hemmet som ibland begränsar deras möjligheter att delta i utbildningar, ställer krav på utbildningarna. För att överkomma hinder av olika slag föreslås ett mer långsiktigt samarbete mellan minoritetsorganisationer och folkbildningsinstitutioner. fick av regeringen uppdraget att undersöka vilken kunskap och beredskap det finns hos svenska myndigheter i mötet med våldsutsatta kvinnor som tillhör de nationella minoriteterna. Delrapporten våldsutsatta kvinnor från de nationella minoriteterna (FHI 2010b) visar att det inte finns några specifika handlingsplaner för våldsutsatta minoritetskvinnor. Vissa myndighetspersoner pekar på svårigheten att veta om en kvinna tillhör en nationell minoritet ifall hon inte berättar det själv, och andra menar att de befintliga riktlinjerna inkluderar alla kvinnor och att man ser till individuella behov. Mer kunskap om etnisk mångfald efterfrågas av vissa, och man lyfter fram samverkan mellan myndigheter och organisationer som en framgångsfaktor i förebyggande av mäns våld mot kvinnor. I intervjustudien ingick inte den judiska gruppen, och det konstaterades att ytterst få fall av våld mot kvinnor inom den judiska gruppen har kommit till de sociala sektionernas eller myndigheternas kännedom. Samtliga intervjuade grupper menar att det är viktigt att kunna använda sitt språk i 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN mötet med myndigheter. Några samiska och romska kvinnor vittnar om direkt fördomsfulla attityder och uttalanden mot minoritetsgrupperna från handläggare inom , polisen och rättsväsendet, och generellt ansåg en majoritet av kvinnorna att det intryck de hade fått av myndighetsstödet var övervägande negativt. Bland många förslag till åtgärder finns utbildning till bland annat personal kring bemötandet av minoritetskvinnor och kring samverkan mellan myndigheter, det civila samhället och företrädare för de nationella minoriteternas organisationer för att uppnå kunskap om etnisk mångfald och minoriteters livsvillkor i , samt upprättandet av stödlinjer för våldsutsatta kvinnor som tillhör de romska och samiska grupperna. Sedan rapporten kom ut har fortsatt sitt arbete med utgångspunkt i de resultat som presenterades i delrapporten. Den andra fasen av arbetet ska mynna ut i en genomförandeplan för fortsatt utveckling på området. Delrapporten har också legat till grund för tre olika foldrar som har riktats till hälso- och sjukvården samt polis och socialtjänst: Intryck, avtryck framtidstro. Bemötande av våldsutsatta kvinnor från de nationella minoriteterna (FHI 2010c). I avhandlingen from Northernmost : Gender and Culture in Perspective (2008) analyseras tornedalska kvinnors livsberättelser med hjälp av feministisk teori. Enligt avhandlingen har traditionella könsmönster levt kvar i långt in . En central del av kvinnornas livsberättelser tycks vara bilden av vad det lokala samhället/samfundet förväntar sig av dem. Många av kvinnorna var mycket insatta i jämställdhetsdiskussioner och talade mycket om dem, som man hävdade att den tornedalska jämställdheten inte signifikant rört sig till det bättre . Rapporten särskild satsning för att stärka samiska kvinnors delaktighet i samhällslivet (2011a) pekar på behovet av fortsatt arbete med jämställdhet inom och inom det samiska samhället. Mer resurser och kontinuitet i arbetet behövs för att förankra frågorna och bygga upp kompetens, och vikten av att jämställdhetsarbetet integreras i ordinarie verksamhet betonas. Man ser samverkansmöjligheter kring Livsmiljöprogrammet Eallinbiras och det tillhörande arbetet kring árbediehtu, traditionell kunskap. Bland de konkreta förslag som framförs i rapporten finns tillsättning av en tjänst med ansvar för jämställdhetsfrågor, en revidering av jämställdhetsprogram, utbildning av samisk skolpersonal inom jämställdhet och ökat internationellt samarbete. 2.1.2.7 Barns och ungdomars utsatthet På samma sätt som när det gäller kvinnor är också barn som tillhör nationella minoriteter dubbelt utsatta: dels som barn och dels som minoritetsmedlemmar. Några titlar med relevans för området minoritetsbarn och -ungdomar har kommit ut . 2 KUNSKAPSÖVERSIKT OM DEN SVENSKA MINORITETSPOLITIKEN