mot · H002Sf303 · 2012-10-03 00:00:00 — Ett väl fungerande arbetsliv förutsätter inte bara insatser från den enskildes sida utan också från samhällets. Krav på individen att vara aktiv ska alltid balanseras av motsvarande rätt till aktiva insatser. Med de nuvarande tidsgränserna finns inga rättigheter för individen, bara för . Möjligheten att återgå till arbete ska prövas fortlöpande, liksom behovet av aktiva insatser för att kunna återgå till arbete. Individen har rätt till rehabilitering och habilitering (vid längre sjukperioder), även om man ej kan återvända till ordinarie arbetsmarknad. Den bortre gränsen tas bort. Det betyder inte att människor lämnas kvar i sjukpenning hur länge som helst. En individuell prövning ska göras successivt i samarbete med individen och behandlande läkare. Tidsgränser görs om till rättigheter/tydliggörande om när individen ska ha rätt att få aktiva insatser. Så kallade hållpunkter för avstämning och uppföljning av att rehabiliteringsinsatser fungerar införs. 5.2.8Allt fler lever på försörjningsstöd Allt fler personer är beroende av långvarigt ekonomiskt bistånd, tidigare kallat socialbidrag. räknades totalt (totalt ca 110 000 personer) av de vuxna bidragstagarna in i gruppen av personer som fått pengar . Detta innebär en ökning då samma siffra var . En kort historisk tillbakablick visar att 2006 innebar ett trendbrott i utvecklingen. Mellan 2001 minskade antalet långvariga bidragstagare men ökar alltså den siffran. Förändringarna i a-kassan har inneburit att staten vältrar över arbetslöshetens kostnader på kommunerna. Kommunernas utbetalningar av ekonomiskt bistånd har ökat med nästan eftersom en stor andel av de människor som lämnats utanför trygghetssystemen nu tvingas söka försörjningsstöd. Den enskilt vanligaste anledningen till att människor söker ekonomiskt bistånd är relaterat till arbetslöshet, enligt nya siffror från . Av dem som får försörjningsstöd är arbetslösa som inte har a-kassa. 5.2.9Försörjningsstödet förstatligas, förändras och läggs på den nya myndigheten Människor som är arbetslösa eller sjuka, som saknar eget kapital och ligger under gränsen för socialbidragsnormen ska kunna få försörjningsstöd utbetalat av den nya myndigheten. Detta för att alla utbetalningsslag ska samlas hos samma myndighet. Risken för stigmatisering minskar för individen, och möjligheten att få relevant stöd ökar. Idén fanns när socialtjänstlagen utarbetades och kallades då Soft, socialförsäkringstillägg, och var tänkt att utbetalas av . Det kom inte att införas, men på en del socialkontor valde man att göra en liknande uppdelning inom den egna verksamheten. Det finns goda skäl att koppla utbetalningen av försörjningsstöd till den nya myndigheten. Det blir en tydlighet i att dessa personer har arbetslösheten eller den otillräckliga inkomsten som skäl för behov av insats, och att de på samma sätt som andra ska få tillgång till insatser, individuellt stöd, arbetsmarknadsåtgärder etcetera. Det blir en större tydlighet även för personer som varit sjukskrivna, men saknat sjukpenninggrundande inkomst och varit så kallat nollklassade. Även om tidigare haft ansvar för rehabilitering så har nollklassade ofta hänvisats till och individer har ofta inte fått tillgång till de insatser de borde ha fått. Med vårt förslag om garantinivå även i sjukförsäkringen kommer fler att omfattas och behovet av försörjningsstöd minska. i kommunen kommer att fortsatt ge bistånd till stöd och behandlingsinsatser för de människor som behöver det. Det kan vara lättare för människor att uppfatta som ett stöd och en hjälp i svåra situationer om den inte har möjligheten att påverka deras eventuella försörjningsstöd. Besluten om försörjningsstödet kommer inte att vara det centrala i kontakten med , så som situationen ofta är . kan också göra aktiva insatser av mer akut och engångsbetonad karaktär, även genom ekonomiskt bistånd. Det kan till exempel gälla en familj som behöver akut hjälp med matpengar. Exakt hur avgränsningen ska se ut och hur samarbetet ska ske mellan socialtjänst och den nya myndigheten behöver utredas. Det finns vissa nackdelar med att förstatliga försörjningsstödet. Kommunerna riskerar förlora helhetsgreppet och möjlighet till preventiva åtgärder genom att tidigt uppfatta behov hos personer. Individer som har mer komplexa behov behöver ha med två myndigheter att göra, något som kan vara till nackdel för individen och skapa samordningssvårigheter för myndigheterna. En tydlig vinst är dock förutom minskad stigmatisering och tillgång till insatser även att insatser kan renodlas till att bli mer stödjande, vilket bör vara till stark fördel för individen och även vara viktigt ur ett barnperspektiv. Fördelarna uppväger nackdelarna. 5.2.10Individuell helhetsbedömning och coachning Själva idén med arbetslivstryggheten är att det ska bli ett enklare system och enklare för individen. Man ska kunna gå till ett och samma ställe och få den hjälp man behöver. En viktig del av arbetslivstryggheten är att en helhetsbedömning ska kunna göras med hänsyn till individens hela livssituation. En individuell handlingsplan skrivs, med rättigheter och skyldigheter. Den ska innehålla vad man har rätt till, men också vad individen förbinder sig att göra samt tydliga tidsgränser för olika insatser. Ett viktigt inslag är också att de som behöver får kontakt med en coach. Det är viktigt att dessa ska vara kompetenta, arbeta flexibelt och inte med för många . De ska ha tid och engagemang. Det är A och O att människor känner att de får verklig hjälp. Detta innebär en kraftig omstyrning i sättet att arbeta från det som gäller på och Arbetsförmedlingen. Det kommer att handla mindre om administration och mer om konkreta insatser tillsammans med människor. Inriktningen för vår modell är också att ändra reglerna för att fler ska omfattas. Det kan handla om att täppa till luckor som finns i regelverken som gör att människor stängs ute från rehabilitering eller ersättning, lätta på kvalifikationsregler eller omforma regler så att de bättre passar olika livssituationer. En viktig del är också att införa regeländringar som gör att fler lättare kan komma tillbaka till arbetslivet. Här följer några exempel på förändringar vi vill driva parallellt förändringar som kan göras , innan ett system med arbetslivstrygghet trätt i kraft. 5.3.1Även studerande ska omfattas Det är viktigt att man ska kunna kvalificera sig för grundersättning vid arbetslöshet genom studier. Enligt nu gällande regler är det bara lönearbete som kan ligga till grund för a-kassa. 5.3.2Rätt för studerande till ersättning/arbetslivstrygghet om de är sjuka Vi anser att studenter efter en karens , oavsett hur man finansierar sina studier, ska få ersättning, där motsvarande studiemedelsnivå räknas som ersättningsgrundande. Läkarintyg kan krävas. Enligt dagens regler är det enda skydd som finns för studenter vid sjukdom att de som har studiemedel genom CSN kan få dem efterskänkta efter att de varit sjuka . 5.3.3Förbättra möjligheterna att kombinera deltidsstudier med deltidssjukskrivning Vi anser att det måste bli möjligt att gå från en långtida heltidssjukskrivning (eller aktivitets- eller sjukersättning) till halvtidssjukskrivning, för att kunna studera på halvtid. Det måste också bli möjligt för den som studerar heltid och blir halvtidssjukskriven att kunna fortsätta sina studier på halvtid. Det borde vara en självklarhet, och det är absurt att dagens system inte möjliggör detta. Det kräver förändrade regler både hos Försäkringskassa, CSN och i utbildningssystemet. Även kravet att man ska ha tagit studielån för att få rätt till sjukförsäkring bör tas bort. 5.3.4Flexiblare regler för deltidssjukskrivning Människor som är deltidssjukskrivna ska kunna arbeta i den utsträckning de kan. går gränserna vid 25, . En steglös sjukskrivning behöver införas. 5.3.5Förändrad karensdag vid sjukdom Karensdagen bör tas bort och ersättas av av sjukpenninggrundande inkomst , alternativt att avdrag görs med en viss procentsats från lönen. har man en karensdag innan man får sjuklön. med 100-procentigt inkomstbortfall drabbar vissa personer väldigt hårt. Det gäller framför allt de som har dåliga möjligheter till flexibilitet och inflytande över sina arbetstider. Det slår särskilt hårt mot dem som arbetar deltid förlagd till få dagar. För dem kan en karensdag innebära löneavdrag med mellan 1,5 och 3 dagar. 5.3.6Garantinivå för både arbetslösa och sjuka föreslår att en lägsta ersättningsnivå införs i sjukförsäkringen. Det finns redan i flera andra trygghetssystem, till exempel i garantipensionen, i föräldraförsäkringen och i a-kassan. Med en lägsta ersättning kan människor lättare koncentrera sig och fokusera på sin rehabilitering istället för att oroa sig för om de kan betala hyra . I arbetslöshetsförsäkringen är lägsta ersättning på per dag (betalas ut ). Likaså finns en lägsta ersättning för dem som flyttats över från sjukförsäkringen till arbetslivsintroduktion () samt för ungdomar (aktivitetsersättning). I sjukpenning finns en garantinivå, och därför blir de som inte har sjukpenninggrundande inkomst nollklassade. En lägsta ersättningsnivå finns bara om man får sjukersättning (så kallad förtidspension). kunde människor som saknade SGI få tillfällig sjukersättning på garantinivå men den togs bort . För att säkerställa att människor verkligen får tillgång till rehabiliterande insatser vill vi satsa statliga resurser i en ny rehabiliteringsfond. Det rehabiliteringsansvar som finns hos hälso- och sjukvården ska givetvis vara kvar där även fortsättningsvis. Den som behöver rehabilitering för att komma tillbaka till arbete måste få tillgång till rätt rehabilitering . Hur fonden exakt ska utformas ska utredas. Alltfler uppmärksammar problemen i dagens trygghetssystem. Alla människor får inte rätt hjälp. Systemet är splittrat och trots att många myndigheter ska ge stöd och hjälp till enskilda ges för ofta felaktig hjälp, för lite hjälp eller insatser som saknar helhetssyn. Genom regeringens försorg har stöd och hjälp alltmer förvandlats till ensidiga krav och tidsgränser. Den enskilde faller mellan stolarna som tidigare med den skillnaden att fallet nu blir hårdare. Kritiken har varit massiv. Det är inte bara i man tampas med frågor om trygghetssystemens utformning. Flera länder har gjort stora förändringar i systemets uppbyggnad och förhållningssätt, bland annat , och . I har man infört så kallade NAV-kontor med gemensam lokalisering av försäkringskassa och arbetsförmedling, utbetalning av socialbidrag och i olika grad utvecklad samverkan med kommunen även om de fortfarande har ett delat huvudmannaskap. Tanken är att det ska vara enkelt att få hjälp på ett och samma ställe. Initiativtagarna beskriver processen som enormt omfattande. Det som dock uppfattas som svårare än något annat är att de olika arbetskulturerna ska mötas och arbeta åt samma håll med både helhetssyn och individfokus. Vårt förslag om arbetslivstrygghet är mer genomgripande än det norska genom att såväl systemen som pengapåsarna föreslås slås samman. Genom att skapa en gemensam struktur bygger man bort administrativa hinder och skapar möjlighet för alla att arbeta åt samma håll. Att detta är en nyckel för ett effektivt arbete vittnar inte minst de olika samverkansprojekt med finansiell samverkan som bedrivits i . I rapporten , regionalt och lokalt, skriven inom ramen för arbete, förespråkas principen om en dörr in och utökad medborgarorientering. Deras utgångspunkt är att en strategi byggd på frivillig samverkan mellan myndigheter är ett steg i rätt riktning, men otillräckligt. , forskare vid , drar slutsatsen att de medborgare som går genom en endörrslösning in till myndighetssfären får bättre stöd och hjälp under sin process. Det krävs organisatoriska förändringar. Den debatt som förslaget om arbetslivstrygghet skapat har välkomnats både av dem som stöder förslaget och av dem som inte gör det. Att så många som 500 000 personer lämnat a-kassan och står utan försäkring oavsett om det är för att man inte bedömt sig behöva försäkringen, inte ansett sig ha råd med a-kasseavgiften eller inte har rätt till a-kassa eftersom man jobbat för få timmar gör en diskussion om trygghetssystemens villkor och utformning nödvändig. Allt fler människor riskerar att hamna i ett verkligt utanförskap. Tiden är mogen för en förändring. Vi anser att regeringen bör lägga som tilläggsdirektiv till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen att låta utreda på vilket sätt förslaget om arbetslivstrygghet kan genomföras. Detta vill vi ge regeringen till känna. Per (MP)