mot · GZ02Ju21 · 2012-06-14 00:00:00 — med anledning av prop. 2011/12:156 Resningsförfarandet i brottmål återupptagande av förundersökning och rätt till biträde tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en oberoende myndighet för resningsansökningar i brottmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bevara utredningsmaterial från förundersökningar, annat utredningsmaterial samt utredningsmaterial från förhandlingar i domstol. bygger på respekten för den s.k. orubblighetsprincipen dvs. att då en dom vunnit laga kraft ska den inte kunna bli föremål för förnyad prövning. Mot denna princip står intresset av att undanröja materiellt oriktiga domar, den s.k. sanningsprincipen. Resningsförfarandet är svenskt rättsväsendes yttersta och slutliga medel för att rätta till fel och allvarliga brister inom ramen för domstolsförfarandet. Genom resningen kan den som oskyldigt dömts för brott förklaras oskyldig och den som felaktigt dömts till skattetillägg befrias från detta. För att rättsväsendet ska ha allmänhetens förtroende krävs därför att de båda angivna principerna upprätthålls. I denna motion lämnar de gröna två förslag för att ytterligare förbättra enskildas rättssäkerhet vid ansökningar om resning. Justitiekanslern bedrev under tiden september 2004juni 2006 ett rättssäkerhetsprojekt som har redovisats till regeringen genom rapporten . I rapporten konstaterade justitiekanslern att det fanns behov av att vidta ett flertal åtgärder för att öka rättssäkerheten inom ramen för brottmålsprocessen, varav en är att i inrätta en oberoende myndighet för granskning av resningsansökningar. Ett av resultaten av justitiekanslerns utredning blev tillsättandet av (Ju 2009:07), som överlämnat delbetänkandet Resningsförfarandet i brottmål återupptagande av förundersökning och rätt till biträde (SOU 2009:98). Utredningen studerade närmare det system som finns i med en självständig utredningsmyndighet i resningsärenden, Kommisjonen for gjenopptakelse av straffesaker, men lämnade inget förslag om självständig utredningsmyndighet. Det utreddes inte heller. Det svenska brottmålsförfarandet är en tvåpartsprocess där åklagaren företräder staten och den tilltalade företräds av sig själv, en offentlig försvarare eller ett ombud. Åklagarens ställning är mycket stark och det är på åklagaren det ankommer att se till att utredningsåtgärder vidtas, för att utreda om myndigheten antingen själv ska tillstyrka en resningsansökan eller själv ta initiativ till en sådan. Även efter de sänkningar av beviskravet som föreslås i propositionen blir den resningssökande i mycket hög grad beroende av motpartens, dvs. åklagarens, bedömningar. Detta då det ankommer på den sökande att visa att det finns skäl för resning. I det s.k. fallet (JO 2007/08 s. 87) framförde således att det kan vara problematiskt om det finns ett motsatsförhållande mellan sökanden och . I remissyttrandena över SOU 2009:98 har därför såväl som förordnat att en särskild utredningsmyndighet för resningsärenden ska införas i . anför att riksåklagarens uppgift i resningsärenden borde kunna renodlas till att slå vakt om orubblighetsprincipen om det i vårt land infördes en fristående instans för utredning av om nya omständigheter och bevis kan dra lagakraftvunna domar i tvivelsmål [] Jag anser att det finns anledning att åtminstone låta utreda om en sådan fristående instans bör inrättas även i vårt land och då också överväga om dess befogenheter bör begränsas till att avgöra om påståenden om felaktiga domar, ska utredas och i så fall verkställa utredning. anför för sin del att samfundet anser det vara mer i överensstämmelse med ett modernt synsätt på individens förhållande till det allmänna att låta ett fristående organ pröva sökandens begäran om utredningsåtgärder under resningsförfarandet. delar såväl som och Justitiekanslerns önskemål om att ett från åklagarväsendet fristående organ bör inrättas för att bistå enskilda i utredning om eventuella resningsgrunder för att dess utredning sedan ska kunna användas i resningsansökan i brottmål. Hur handläggningen ska ske och vilket närmare uppdrag myndigheten ska ha, bör bli föremål för särskild utredning. Genom ett införande av denna fristående myndighet stärks förtroendet för rättsstaten, och sannolikheten att oskyldiga döms minskar. anser således att som sin mening bör ge regeringen till känna att en utredning ska tillsättas om hur ett fristående utredningsorgan för resningsansökningar kan se ut i . Bevarande av material inför resningsansökan I en ansökan om resning kan det förekomma att det åberopas omständigheter som ägt rum inom ramen för en huvudförhandling, exempelvis vad vittnen eller målsäganden framfört. Bestämmelserna i förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol och förordningen (1979:757) om protokollföring m.m. vid de allmänna förvaltningsdomstolarna om bevarande av ljud- och bildupptagning innebär att de gallras senast efter det att målet eller ärendet avgjorts genom lagakraftvunnet avgörande. Att det kan vara av stort värde att kunna ha tillgång till dessa upptagningar vid behandling av resningsansökningar har därför framförts av i deras remissvar. Såvitt kan förstås har denna fråga inte omfattats av vare sig betänkande (SOU 2008:93) Partsinsyn och ny teknik i domstol m.m. eller av direktivet för utvärderingen av reformen En modernare rättegång (Ju 2011:79). Vi anser att det är av stort värde att ljud- och bildupptagningarna som förts vid rättegångarna bevaras och kan användas vid kommande resningsansökningar. Närmare om hur detta kan ske och vilka konsekvenser detta kan få bör utredas i särskild ordning. Det kan även förekomma annat utredningsmaterial som på grund av bestämmelser om bevarande och gallring har gallrats och därför inte kan användas av den resningssökande. Även detta bör utredas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.