mot · H002Ju402 · 2012-09-29 00:00:00 — I denna motion föreslås satsningar för en ökad effektivisering av polisorganisationen, ökad säkerhet för brottsutsatta, att barn ska få egna ombud i mål som rör dem, en modernisering av kriminalvården med utbyggd häkteskapacitet och ett fortsatt arbete mot hatbrott och diskriminering. de gröna bedömer att dessa satsningar bidrar till ett tryggare och säkrare för alla. 5.1.2En tydligare incitamentsstruktur inom polisorganisationen6 5.1.4Behov av ökad kompetens i vissa frågor i verkställighetsärenden6 5.2Ett utökat samarbete med den ideella sektorns aktörer7 5.3Inrättandet av en ny integritetsskyddsmyndighet7 5.4Barns rätt till eget ombud8 5.5Stärkt rättsväsen för kvinnofrid9 5.5.1Skyldighet ge dömda män vård9 5.5.2Utbildning om våld i nära relationer10 5.5.3Insatser för kvinnor inom kriminalvården10 5.6.1Utökat stöd till frivilligorganisationer inom kriminalvården11 5.6.2Häkten i och Östersund11 5.6.3Höjd kompetens hos personal12 5.6.4Särskilda insatser för unga i riskzon12 5.7Stöd till dem som utsatts för brott12 5.8Åtgärder för bekämpning av vissa brott13 5.9Åtgärder för bekämpning av systemhotande brottslighet med inriktning mot islamofobi, högerextremism m.m.14 5.9.1Resurser för kunskap om hatbrott inom rättsväsendet15 5.10En särskild utredningsmyndighet för misstänkta brott av poliser och åklagare15 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om införande av en incitamentsstruktur inom polisorganisationen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av anslaget till samtliga myndigheter inom rättsväsendet avsätta för samarbete med den ideella sektorns aktörer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda hur den ideella sektorns kraft i ökad grad kan tas tillvara inom rättsväsendet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökad polisiär närvaro i människors vardag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta en ny integritetsskyddsmyndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta en ny myndighet som ska utreda brottsmisstankar mot poliser och åklagare i tjänsten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en förändrad styrning av arbetet för vissa sorters brottslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att av anslaget till polisorganisationen avsätta till gränsskyddsverksamheten med flera verksamheter för ökad kompetens om mänskliga rättigheter och utlänningsrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en utredning om viss systemhotande brottslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om barns rätt till eget biträde i vissa familjerättsliga mål.1 anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområdet 4 Rättsväsendet enligt denna motion. 1 Yrkande 10 hänvisat till CU. Särskild utredningsmyndighet för polisers brott Utbildning mäns våld mot kvinnor Utbildning mäns våld mot kvinnor Ombud för barn i vårdnadstvister Samarbete Kriminalvården och kvinnojourer Stöd frivilligorganisationer inom kriminalvården Stöd kommuner försöksverksamhet kontakgr brottsoffer Anslaget för polisorganisationen har vuxit från till 20,5 föreslagna miljarder kronor för . Utgifterna för den polisiära verksamheten har således ökat med . har tidigare kritiserat regeringen för att inte styra polisorganisationen mot ökad effektivitet tillräckligt hårt och för att alltför lättvindigt föreslå fler poliser, utan att ställa krav på effektivisering och ändrade arbetsmetoder. Vi ser nu också att satsningen på fler anställda poliser inte leder till att fler brott personuppklaras. har således antalet poliser ökat från 16 149 till 20 398 och civilanställda med utredande uppgifter från 6 769 till 7 984. har antalet anmälda brott ökat , antalet poliser ökat och antalet civilanställda ökat . Slutsatsen av detta är att fler poliser inte behöver leda till att mer blir gjort utan tvärtom. i antal ärenden per anställd så minskar effektiviteten och produktiviteten. Anmälda brott, personuppklarade brott, antal anställda poliser och anställda utan polisutbildning men med utredande uppgifter 1 anser att alla människor i ska ha rätt till en trygg och säker vardag, att ekonomisk och miljörelaterad brottslighet skall bekämpas samt att hatbrotten skall prioriteras. Hot mot demokratin ska bekämpas med styrka. För att detta ska kunna ske krävs en effektiv polisorganisation som bygger sitt arbete på kriminalunderrättelseverksamhet och där insatser sätts in där och när brott kan begås, inte när det är bekvämt eller billigt att förlägga arbetstiden. Vi ser ett behov av att såväl höja kompetensen hos anställd personal som att i övrigt utveckla metoder för polisiärt arbete. I en särskild kommittémotion lämnar vi därför förslag om en högskoleutbildning för poliser, utvecklande av metoder för att mäta effektivitet i polisiärt arbete, som kan ligga till grund för anslagstilldelning, kompetensutveckling av medarbetare och chefer, samt rekrytering av icke-polisiärt utbildad personal med mera. Att det finns stora behov av förbättringar har påpekats av bland annat och stärks av mediala uppgifter om brott som inte utreds, om poliser som bemannar receptioner och om larm som aldrig åtgärdas. ställer sig bakom förslagen för effektivisering av polisorganisationen som föreslås i betänkandet Polisverksamhet i förändring (SOU 2002:70), och menar att dessa skyndsamt måste påbörjas. Detta skulle medföra att upp till 500 årsarbetsresurser frigörs för polisiärt arbete inom polisväsendet. Stora resurser kan frigöras genom en renodling av polisverksamheten. De resurser som frigörs genom effektiviseringar, metodutveckling och genom att andra myndigheter i vissa fall ges rätt att disponera över polisorganisationens anslag bedömer vi kan leda till besparingar om . Dessa resurser överför vi till Kriminalvården för förbättring av dess arbete med dömda och till för stöd till kommuner i arbete med brottsoffer. Till Kriminalvården överförs också resurser för ett nytt häkte i . 5.1.2En tydligare incitamentsstruktur inom polisorganisationen När en ny polisorganisation införs finns också ett gyllene tillfälle att på ett tydligare sätt än som är fallet utveckla modeller för att tydligare styra medels- och resursanvändningen inom polisorganisationen för att uppnå uppsatta mål. Sådana modeller där myndigheter beviljas anslag efter utförd prestation finns inom andra utgiftsområden. Vi anser att detta bör kunna införas även inom polisorganisationen så att polisen får dels betalt för ett grundläggande uppdrag, dels även betalt för hur effektivt arbetet bedrivs. För att kunna göra detta behöver metoder utvecklas för att mäta och styra effektivitet inom polisverksamheten. Vad som här anförts om incitamentsstruktur inom polisen bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Vi anser att polisens närvaro i människornas vardag behöver utökas. Det handlar om att polisen genom ett långsiktigt förtroendebyggande lokalt arbete visar för människor att polisen finns där för dem, oavsett när brotten anmäls och oavsett av vem. I vissa polismyndigheter har genomförts satsningar med närpoliser, skolpoliser eller att särskilda kontor skapats i delar av kommuner där viss brottslighet finns. Det har sedan visat sig att det i de delar av landet där en starkt lokalt förankrad polisiär verksamhet funnits, där har också brott kunnat utredas enklare och snabbare och tilltron till polisen har ökat. bör därför som sin mening ge regeringen tillkänna vad som här anförts om ökad polisiär verksamhet i människors vardag. 5.1.4Behov av ökad kompetens i vissa frågor i verkställighetsärenden Gränspolisen har utökat sin verksamhet, bland annat på grund av regeringens uppdrag om ökad effektivisering inom ramen för verkställighetsärenden enligt utlänningslagen. Enligt vår mening är det viktigt att detta uppdrag kombineras med erforderlig kompetens, särskilt om de människor som genom polisens och kriminalvårdens transporttjänsts försorg skickas ut från vårt land. Vi anser att den personal hos såväl polisorganisationen som kriminalvårdens transporttjänst som arbetar med verkställighet i utlänningsärenden ska utbildas i dels utlänningsrätt, dels mänskliga rättigheter. För detta ändamål anser vi att regeringen ska avsätta av anslaget till polisorganisationen. Detta bör som sin mening ge tillkänna. 5.2Ett utökat samarbete med den ideella sektorns aktörer Brottslighet berör nästan alla människor i på något sätt. Det kan vara en nära anhörig som utsätts för eller är vittne till brott. Det kan vara det egna barnet som begår brott eller den egna tryggheten och säkerheten i vardagen som påverkas av den egna rädslan för att utsättas för brott. I arbetet med att öka människors trygghet i vardagen är det viktigt att beakta just detta, att individens egen uppfattning av om hen känner sig rädd är det som spelar roll. Kanske inte just om hen rent objektivt riskerar att utsättas för brott. Mycket viktigt arbete för ökad trygghet handlar också om råd, stöd och hjälp till dem som utsatts för brott. Bland olika kommuner finns ett väl utvecklat samarbete med lokala ideella brottsofferjourer. Detta är vällovligt och skall uppmuntras, men vilar ofta på en sårbar finansiell grund, har bristande rättsligt stöd (erhållande av sekretessbelagda uppgifter såsom om personen utsatts för brott med mera) och kan riskera att i vissa fall inte ge enskilda brottsutsatta det professionella stöd de behöver. Det är dock ett sätt som den offentliga sektorn samarbetar med den ideella inom ramen för rättsväsendets uppdrag i . För att ytterligare utveckla och ta tillvara den ideella sektorn behöver den genom statens försorg närmare utredas hur samarbetet med den ideella sektorn inom rättsväsenets områden kan utvecklas och bättre tas tillvara. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. För att stimulera att befintliga ideella organisationers verksamhet utvecklas och bidrar till en ökad trygghet hos människor i , anser vi att samtliga myndigheter inom rättsväsendets område skall ges i uppdrag att utveckla närmare samarbeten med ideella aktörer inom sina ansvarsområden och att regeringen i regleringsbrev för respektive myndighet skall ange att av anslaget skall användas för samarbete med ideella organisationer. Hur detta skall ske ankommer på regeringen att utreda. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. 5.3Inrättandet av en ny integritetsskyddsmyndighet I dagens registreras och övervakas enskilda för allt fler uppgifter. Det är både det offentliga och den privata sektorn som gör det. I takt med att kampen mot terrorismen utökats, har också övervakningen av enskilda ökat. Sammantaget har insamlandet av känsliga uppgifter om enskilda personer ökat lavinartat. Frågor rörande skyddet av enskildas privatliv och uppgifter kring dem, hanteras av ett antal olika myndigheter i . Exempelvis hanterar Datainspektionen personuppgifter generellt i samhället, känsliga personuppgifter hos och användandet av hemliga tvångsmedel hos polis och åklagarmyndighet, och Justitiekanslern har tillsyn över all offentlig verksamhet. Till detta kommer organ såsom och den kontroll som sker genom domstolar. konstaterade mot den bakgrunden i sitt delbetänkande 2007 (SOU 2007:22) Skyddet för den personliga integriteten, bland annat att det i finns en brist på systemtänkande och helhetssyn som leder till att regelverket blir oenhetligt och svåröverskådligt och svårt att beakta kumulativa effekter av tillkommande lagstiftning inom området. Kommittén konstaterade vidare att ingen statlig myndighet har i uppgift att slå larm när integritetskänslig information nyttjas för annat ändamål än den varit avsedd för. Avsaknaden av en myndighet som har i uppgift att vaka över att den enskildes rätt till en skyddad privat sfär respekteras kan ses som ett uttryck för integritetsskyddets allmänt sett låga status. drog i sitt slutbetänkande (SOU 2009:87) En ny kameraövervakningslag delvis samma slutsatser om integritetsskyddet och förordade att Datainspektionen skulle omvandlas till en integritetsmyndighet. Därefter har bland annat Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens ansvarsområde utökats genom ändring i lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet, även utöva tillsyn över hela polisens behandling av personuppgifter enligt den nya polisdatalagen och lagen om polisens allmänna spaningsregister. Tillsynen ska särskilt avse behandlingen av känsliga personuppgifter och särskilt syfta till att säkerställa att verksamheten bedrivs i enlighet med lag eller annan författning. Regeringen har därtill i lagrådsremissen En mer rättssäker inhämtning av elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen föreslagit att ges utvidgade tillsynsuppgifter när det gäller inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation. Förslagen föreslås träda i kraft . Till detta kommer att i betänkande Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010: 103) föreslås att ska få utvidgade tillsynsuppgifter när det gäller användningen av vissa särskilda spaningsmetoder. Såsom konstaterats av har integritetsskyddet en svag ställning i . Detta har lett till en fragmentarisk bild över hur olika lagstiftningsåtgärder påverkar enskildas integritet och avsaknad av en helhetsbild i landet. bedömning är att detta samlade skydd kan erhållas genom inrättandet av en myndighet med ett samlat ansvar för skyddet av enskildas integritet. Myndigheten beräknas kosta totalt , som finansieras genom dels befintliga anslag för och Datainspektionen, dels ytterligare medel från Justitiekanslern och länsstyrelserna. Till detta kommer behov av anslag för helhetsansvaret. 5.4Barns rätt till eget ombud Den som utför utredningar i mål om vårdnad, boende och umgänge ska ta reda på barnets inställning och redovisa den för rätten. Enligt har barn också rätt att komma till tals. undersökningar visar att lagstiftningen inte har fått önskad effekt. Mer än efter att den trädde i kraft finns bara uppgifter om att barn har fått komma till tals i drygt hälften av utredningarna om vårdnad, boende och umgänge. anser att barn ska ha rätt till eget offentligt biträde i mål som rör vårdnad, boende och umgänge för att säkerställa att barnet kommer till tals och att barnets intressen tas tillvara. Den personen ska ha särskilda kunskaper i samtal med barn, så att det blir tydligt vad barnet har för behov och önskemål. Ett sådant system finns redan när det gäller LVU, lagen om vård av unga, och fungerar ofta väl. Vi anser också att barnets biträde endast ska företräda barnet och se till barnets behov och till exempel inte medla mellan föräldrarna. anser därför att barn ska ha rätt till eget offentligt biträde i mål som rör vårdnad, boende och umgänge för att säkerställa att barnet kommer till tals och att barnets intressen tas tillvara. Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna. 5.5Stärkt rättsväsen för kvinnofrid anmäldes nästan 18 000 fall av misshandel av män mot kvinnor i hemmen. Det är en ökning med 5 000 fall . Olika regeringar har vidtagit ett antal olika åtgärder för att öka kvinnors trygghet och minska våldet mot dem . Trots det minskar inte våldet utan ökar. presenterades regeringens skrivelse med handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i nära relationer (skrivelse 2007/08:39). Ett mycket stort antal åtgärder redovisades av regeringen och har utvärderats av bland andra , (Brå) och Kriminalvården. Av Brås utvärdering framgår bland annat att just mängden anmälningar ökat som den upplevda otryggheten minskat något. är effekten för målgrupperna mer osäkra i övrigt. Brå lyfter också upp att det i handlingsplanen inte ingick åtgärder för att minska uppkomsten av brottsförebyggandet och att fler åtgärder kan vidtas för att minska sexualbrotten, såsom att införa ett samtyckeskrav för sex mellan vuxna personer. Klart är att våldet inte minskar. Av Kriminalvårdens utvärdering av dess satsning mot våld i nära relationer och sexualbrott framgår att samtliga män som dömts för våld i nära relationer skulle erbjudas att delta i adekvat programverksamhet. Kriminalvården erhöll och utvärderingen utvisar att nästan 3 000 män ingick i målgruppen. Något mätbart resultat när det gäller minskat återfall i brott har inte redovisats. Sammantaget framgår av utvärderingarna att mer återstår att göra och att det finns lyckade behandlingsmetoder att använda. 5.5.1Skyldighet ge dömda män vård Inom finns behandlingsmetoder som baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet och som använts vid behandling av män som dömts för våld i nära relationer liksom sexualbrott. Det finns inget tvång för kriminalvården att erbjuda de dömda dessa behandlingar. Ett sådant krav måste enligt mening införas för kriminalvården. Vi föreslår för ändamålet , som bedöms räcka för att Kriminalvården ska kunna erbjuda alla aktuella dömda vård och behandling som är såväl effektiv som förenlig med vetenskap och beprövad erfarenhet. 5.5.2Utbildning om våld i nära relationer Såväl inom åklagarväsendet som bland domstolarna bedöms det finnas ett fortsatt stort behov av utbildning om mäns våld mot kvinnor. Detta bedöms kosta , liksom domstolarnas. 5.5.3Insatser för kvinnor inom kriminalvården Kriminalvården har sex specifika fängelser för kvinnor. Cirka 260 kvinnor är intagna, vilket är av det totala antalet fängelsedömda personer. De vanligaste brotten kvinnor begår är stöld och narkotikabrott. Enligt statistik har av dessa kvinnor problem med narkotikamissbruk. Jämfört med män har kvinnor i högre grad allvarligare psykiatrisk problematik kopplad till sitt missbruk. vet vi inte hur stor andel av de kvinnor som befinner sig i kriminalvård som har blivit utsatta för sexuella övergrepp och mäns våld. motsvarighet, Kriminalomsorgen, har gjort en undersökning om hur många kvinnor som utsatts för denna typ av övergrepp och våld tidigare i livet och funnit att detta gäller av kvinnorna. har därför påbörjat ett försöksprojekt med att låta kvinnojourer hålla stödsamtal med kvinnor på anstalter. De ger även intagna kvinnor alternativet att få stödsamtalen i kvinnojourens lokaler. har uppgett att försöket är mycket lyckat eftersom de når fram till kvinnor som upplever sig bortglömda av samhället och att framstegen i samtalet har gett dem en hopp inför en framtid fri från kriminalitet. menar att regeringen bör tillsätta en utredning om kvinnor i kriminalvården för att utröna hur många kvinnor som kan ha utsatts för sexuella övergrepp och mäns våld. Med denna kunskap kan vi överblicka behovet av liknande insatser, som genomför, på svenska anstalter. vill därefter att initiativ tas för att starta en försöksverksamhet i liknande form. Kriminalvården ska i regleringsbrevet ges i uppdrag att samarbeta med kvinnojourer, som anmäler sitt intresse, för att dessa sedan kan hålla stödsamtal med kvinnor på anstalter alternativt i kvinnojourens lokaler. Detta försök bör utvärderas och därefter implementeras i Kriminalvårdens verksamhet vid lyckat resultat. avsätter för att ombesörja omkostnader för kvinnojourerna. I takt med att polisens resurser ökats och fler poliser anställts har fler personer dömts för brott till sådana påföljder som kriminalvården ansvarar för. Kraven på kriminalvården att såväl vårda och behandla som att förebygga återfall i brott är och ska vara höga. ska kriminalvården tillsammans med kommuner, landsting och andra aktörer arbeta för att villkorligt frigivna och de som avslutar vård hos kriminalvården i övrigt ges en utslussning till samhället som leder till egen laglig försörjning genom studier eller arbete, med bostad och ordnad fritid. En viktig aktivitet är att upprätta utslussningsplaner för frihetsberövade med ett reellt innehåll. Tyvärr har myndigheten brustit i detta. anser att kriminalvårdens verksamhet har en substantiell förbättringspotential som måste tas tillvara. Ett dylikt förändringsarbete måste inledas av myndigheten. I arbetet ska frivilligorganisationer för tidigare dömda, personalorganisationer, polisen och åklagare medverka. För ändamålet avsätter vi resurser som anges nedan. Samtliga som dömts till frihetsberövande påföljd skall få en utslussningsplan från kriminalvården som ska visa hur den dömde skall få egen försörjning genom arbete eller studier, hur bostad skall ordnas och hur det sociala livet i övrigt skall vara ordnat. En kontaktperson utses för att hålla samman stödet kring den enskilde. Detta bör vara kriminalvårdens uppdrag. bedömer att den samlade kostnaden för de individuella handlingsplanerna, kontaktpersonerna m.m, ovan motsvarar . 5.6.1Utökat stöd till frivilligorganisationer inom kriminalvården Kriminalvården måste också fokusera sitt arbete i övrigt på rehabilitering av de dömda för att minska risken för återfall. Här bör olika frivilligorganisationer för före detta dömda användas i utökad omfattning och deras erfarenheter tas tillvara. Anslagen för deras arbete bör ökas. Stödet till frivilligorganisationer måste förenas med tydliga krav på motprestation och resultat, men föreslås öka med . saknas häkten i och och provisoriska lösningar har fått användas. Detta leder till långa resor för såväl häktade med familjer som åklagare, advokater och andra berörda. En enig kommunstyrelse i har för regeringen påpekat det allvarliga i situationen. har Kriminalvården projekterat hur ett nytt häkte i skulle vara uppbyggt. Planeringen för häkte i är dock nedprioriterad. Vi anser att en väl utbyggd häkteskapacitet i hela landet är av vikt såväl för ett effektivt rättsväsende som för att enskildas kontakter med rättsväsendet ska förbättras. För att kunna bygga häktet i anslår vi och anser att ska ge regeringen tillkänna att häkte i måste prioriteras. 5.6.3Höjd kompetens hos personal För att kriminalvårdens viktiga arbete med utslussning och rehabilitering av såväl intagna som de som är föremål för frivårdens insatser skall uppnå bästa möjliga resultat, krävs en väl utbildad och motiverad personal. Kostnaderna för utbildning av personal i nya arbetsmetoder, vikarier under utbildningstid och eventuellt efterföljande löneförhöjningar medför enligt vår mening ett behov av viss ökning av anslaget. Vi bedömer att detta motsvarar . 5.6.4Särskilda insatser för unga i riskzon Ungdomar begår brott redan i tidiga tonåren. Vissa slutar efter ett ringa narkotikabrott, en bilstöld eller några snatterier. Andra begår fler och fler brott och hamnar till slut i en eskalerande brottslighet, där målet i värsta fall är anstaltsplacering och kontakt med än grövre brottslingar. För vissa av dessa ungdomar sätter den kommunala in insatser på ett tidigt stadium och lyckas bryta det destruktiva beteendet. För andra dröjer det och för vissa sker aldrig någon insats. Regeringen har givit ett uppdrag att tillsammans med vissa kommuner initiera en pilotverksamhet med sociala insatsgrupper i vissa fall. Vi bejakar detta men anser att åtgärderna behöver förfinas och förtydligas. Vi anser att det i varje län bör införas minst ett center hos en huvudman (motsvarande de barnahus som finns för barn som misstänks ha varit utsatta för brott) där utredningar om barn som misstänks ha begått brott eller vara i riskzonen för att begå brott kan ske. Då barnahusens införande enligt uppgifter vi fått inte medfört ökade kostnader beräknas inte så ske här heller. Konkret förslag om detta lämnas i vår ovan angivna kommittémotion om kriminalvårdspolitik. Vi anser vidare att det för ungdomar som begått brott och är i riskzonen att hamna i grövre brottslighet inte bara ska finnas en handläggare inom den kommunala utan också ska finnas en särskild kontaktperson som tillsammans med den unge och dess familj kan verka stödjande och rehabiliterande. Den skall ha ett uppdrag att se till så att den unga inte vistas i olämpliga miljöer eller umgås med olämpliga personer.