mot · H002Fi250 · 2012-10-04 00:00:00 — För är full sysselsättning det överordnade målet för den ekonomiska politiken. Vi presenterar i denna motion breda samhällsinvesteringar för att skapa fler jobb. Vi lägger förslag för att utjämna inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män och som ökar den ekonomiska jämlikheten. Rättvisa är produktivt och ekonomisk jämlikhet är en framgångsfaktor för ett lands hela utveckling. prioritering är att investera i fler jobb i både offentlig och privat sektor. Vi skapar nya jobb genom kraftfulla satsningar på energiomställning, bostadsbyggande och infrastruktur för att ska gå före i klimatarbetet som viktiga arbetstillfällen skapas i hela landet. Vi satsar på fler anställda i välfärden för att stärka kvaliteten i stället för att låta pengarna gå till vinster. Vi gör omfattande satsningar på utbildningsplatser och arbetsmarknadsåtgärder för att rusta människor till ett hållbart arbetsliv med plats för fler. Vi gör bl.a. en kraftig satsning på fler lärare i skolan och på att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Investeringar för framtidens jobb: Vi vill genomföra en kraftfull satsning på gröna jobb för miljön och klimatet. Ska på allvar ta sig an klimatomställningen är detta framtidens arbetsmarknad. Vi gör en storsatsning på solenergi, vindkraft och energiomställning. Vi investerar i ett nytt klimatprogram med stöd till kommuner, landsting och företag för att bygga ut sol- och vindkraft. Vi vill göra en genomgripande satsning på byggande. För att bygga bort bostadsbristen behöver vi nå målet om 20 000 hyresrätter . Därför vill vi införa ett långsiktigt investeringsstöd för byggande av hyresrätter till rimliga hyror och som bidrar till energiomställningen. Det är dags att rusta upp miljonprogrammen, skolor, äldreboenden och sjukhus. Vi föreslår därför en omfattande upprustningssatsning. Tillgängligheten förbättras genom ett särskilt investeringsstöd. Genom våra satsningar på en kraftigt ökad kapacitet och underhåll på järnvägen kan förseningar på allvar minskas för både människor och gods. Vi presenterar också en rad förslag för att öka resandet med kollektivtrafik. Genom dessa satsningar skapar vi många nya jobb. Vi storsatsar på bättre kvalitet i vård, skola och omsorg. Totalt ger våra satsningar drygt 53 000 fler anställda. Framför allt satsar vi på mer personal och utbildning inom äldreomsorgen. Vi vill genomföra omfattande satsningar för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Vi föreslår en engångsskatt för de fyra storbankerna. Vi menar att det finns goda skäl att ta in en del av de övervinster de gör och i stället sätta dem i produktiv användning. Engångsskatten finansierar en bred satsning för att minska ungdomsarbetslösheten. Vi inför en gymnasiegaranti som innebär att alla ska ha rätt till gymnasieutbildning innan de fyller och ett generationsväxlingsprogram på arbetsmarknaden. 25 000 jobb till unga skapas genom satsningar på lärlingsanställningar i bristyrken, traineeprogram i offentlig sektor och utbildningsvikariat i omsorgen. Vi inför ett särskilt statsbidrag för att öka lärartätheten i och en extra förstärkning av resurser till skolor med särskilt stora behov. Vi höjer studiemedlen eftersom vi menar att det är rimligt att studerande får goda ekonomiska villkor och därmed kan koncentrera sig på sina studier. Det är ekonomiskt lönsamt både för individen och för samhället. Vi vill förbättra vardagen för alla dem som arbetar kvällar, nätter och genom att lägga pengarna på 15 000 platser inom barnomsorg på obekväm arbetstid och till att stimulera kommunerna så att barn till arbetslösa och föräldralediga ges rätt till 30 timmars förskola. På så sätt stärks småbarnsföräldrars möjligheter att arbeta och få ett arbete. Detta finansieras genom att vi slopar RUT-avdraget. Vi vill skapa ett tillgängligt arbetsliv där fler får plats. Vi avskaffar programmet Fas 3 och ersätter det med subventionerade jobb med avtalsenlig lön och utbildningsplatser. Vi satsar på förbättrad tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning och ett förstärkt arbetsmiljöarbete. Vi vill öka den ekonomiska jämlikheten och efterfrågan i ekonomin. Därför lägger vi bl.a. förslag om stärkt arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring samt en rad förslag för att förbättra ekonomin för ensamstående föräldrar och för ekonomiskt utsatta barn. Vi vill öka jämställdheten och den ekonomiska jämlikheten mellan kvinnor och män. Vi lägger därför förslag om individualiserad föräldraförsäkring, rätt till heltid och förbättrad barnomsorg. Vi ökar anslagen till kvinnojourer och förebyggande arbete. I motsättning till dessa reformer står regeringens ensidiga skattesänkarpolitik. Med regeringens politik har den privata konsumtionen tillåtits att öka på bekostnad av investeringar i skola, sjukvård och äldreomsorg. I och med detta minskar möjligheterna att satsa på en bättre och utbyggd välfärd och en rättvis fördelning av ekonomiska resurser. Ojämlikheten breder ut sig, inkomstskillnaderna ökar och samhället dras isär som arbetslösheten ökar. Framförallt har långtidsarbetslösheten ökat kraftigt. Antalet personer som varit utan arbete uppgår till över 70 000, vilket är en ökning med sedan regeringen tillträdde . uteblir samhällsnyttiga investeringar, och nödvändiga arbetsuppgifter blir inte utförda. Det är, inte minst ur ett samhällsekonomiskt perspektiv, en oansvarig politik. Målsättningen med skattepolitik är att få fler människor i arbete, trygga välfärden, öka jämlikheten och jämställdheten och skapa förutsättningar för en hållbar utveckling. Då behövs större skatteintäkter och vi vet att viljan att betala skatt är god om det finns en tydlig koppling till satsningar på exempelvis sjukvård, skola och äldreomsorg. Vi tar därför steg mot ett skattesystem byggt på principen skatt efter bärkraft och likformighet. Med vår politik får alla löntagare upp till medelinkomst oförändrad inkomstskatt i förhållande till dagens regler. Vi föreslår att jobbskatteavdraget trappas av från en månadsinkomst på . För inkomster som är högre än så görs en avtrappning av jobbskatteavdraget, alltså en skattehöjning. Om man tjänar mer än får man inget jobbskatteavdrag. Det är dags nu att öka investeringarna, jämlikheten och möjliggöra satsningar på jobben för att höja kvaliteten i välfärden och genomföra klimatomställningen. Det ger en bättre samhällsekonomiskt hållbar utveckling. vill ha ordning och reda i ekonomin. 4Det ekonomiska läget och regeringens ekonomiska politik7 4.2.2Regeringens ekonomiska politik är en politik för låga löner10 4.2.4Strukturproblem i den svenska ekonomin15 4.2.7Ökade inkomstklyftor mellan män och kvinnor22 4.2.8Besparingar och privatiseringar i välfärden24 5Vänsterpartiets förslag för investeringar i fler jobb och stärkt välfärd26 5.1Riktlinjer för den ekonomiska politiken26 5.2Klimatinvesteringar i jobb och grön omställning28 5.2.2Energiomställning och satsningar på grön teknik30 5.2.3Investeringar i kollektivtrafik och infrastruktur31 5.3Investeringar i jobb och kvalitet i välfärden35 5.3.1Generell välfärd fri från kommersiella intressen35 5.3.3En jämlik sjukvård med hög kvalitet38 5.4Ett hållbart arbetsliv med plats för fler45 5.4.2En effektiv arbetsförmedling och aktiv arbetsmarknadspolitik48 5.4.3En allmän och solidariskt finansierad arbetslöshetsförsäkring50 5.5.6Skatter som styrmedel i miljöpolitiken gröna skatter58 7Vänsterpartiets förslag till inkomstförändringar61 8Utgiftsramar och fördelning av utgifter i statsbudgeten62 beslutar att godkänna inriktningen på den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 58 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skattepolitikens inriktning (avsnitt 5.5 i motionen). godkänner statsbudgetens inkomster i enlighet med tabell 17 i bilaga 1 i motionen. beslutar om fördelning av utgifter på utgiftsområden i enlighet med tabell 15 i avsnitt 8 i motionen. beslutar om den preliminära fördelningen av utgifter på utgiftsområden i enlighet med tabell 15 i avsnitt 8 i motionen. beslutar att avslå regeringens förslag att fastställa utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget till 1 095, 1 105 respektive , 2014 och 2015 (avsnitt 4.5.1 i propositionen). beslutar att avslå regeringens förslag att anta förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) (avsnitt 3.4, 6.11, 6.15 och 6.16 i propositionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det bör införas ett amorteringskrav på alla nya bostadslån med en belåningsgrad som överstiger . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att järnvägen bör återregleras och samhället ta ett helhetsansvar för järnvägssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om ändring av jobbskatteavdraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om ändring av skiktgränserna för uttag av statlig inkomstskatt i enlighet med det ovan anförda. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att avskaffa RUT-avdraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att ta bort skattereduktionen för gåvor till ideella organisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att ta bort nedsättningen av socialavgifter för personer . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att ta bort nedsättningen av den särskilda löneskatten för äldre. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om ändring av restaurangmomsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om ändring av fastighetsskatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om införande av arvsbeskattning. 4Det ekonomiska läget och regeringens ekonomiska politik Den ekonomiska utvecklingen har präglats av följderna av finanskrisen . Världshandeln störtdök och många länder drabbades av djupa lågkonjunkturer med gigantiska produktionsbortfall och massarbetslöshet. Finanskrisen i utlöste också ett antal nationella finanskriser i . Lågkonjunkturen och finanskriserna i resulterade i att ett antal länder, framför allt inom euroområdet, fick betydande statsfinansiella problem. Budgetunderskotten förvärrades därtill av de stora statliga insatserna för att rädda enskilda banker och det finansiella systemet i stort. Då är fastlåsta av den gemensamma penning- och valutapolitiken som de saknar nationella centralbanker som kan agera som långivare i sista instans (lender of last resort) ledde budgetunderskotten och statsskulderna till akuta statsfinansiella problem i en del länder i form av kraftigt stigande räntor på deras statsobligationer. Detta medförde i sin tur att redan skakiga banker sattes under ytterligare press då många av dessa hade stora poster av de mest skuldtyngda statspapper. Bortsett , då en viss återhämtning ägde rum, har detta sammantaget resulterat i en mycket svag ekonomisk utveckling i i allmänhet och inom euroområdet i synnerhet. Eurokrisen är , trots diverse nödlån och ett massivt likviditetsstöd av (), fortfarande akut och konjunkturutsikterna för euroområdet är mycket svaga.1 I , finanskrisens epicentrum, har framför allt arbetsmarknaden drabbats mycket hårt av den ekonomiska krisen. Arbetskraftsdeltagandet och sysselsättningsgraden har sjunkit dramatiskt. De tecken som tydde på en vändning på den amerikanska arbetsmarknaden har helt kommit på skam. Därtill präglas det amerikanska politiska systemet av stora låsningar vilket innebär att osäkerheten om den fortsatta finanspolitiken är betydande. Om inte den amerikanska kongressen fattar några nya beslut kommer finanspolitiken att stramas åt med av BNP under 2013.2 Det är risken för detta som i debatten brukar kallas för the fiscal cliff. drabbades hårt av effekterna av lågkonjunkturen som följde på finanskrisen. inträffade sedan jordbävningskatastrofen som, utöver de mänskliga tragedierna som följde i dess spår, också slog hårt mot ekonomin. beräknas BNP växa med , vilket är något över trendmässiga tillväxt, som är mycket låg, . Utvecklingsländernas tillväxtekonomier, däribland , och , har sammantaget klarat de senaste årens ekonomiska turbulens förhållandevis väl. Utvecklingen i dessa länder har dock mattats av, vilket beror på såväl lägre inhemsk efterfrågan som att efterfrågan från har dämpats. Sammantaget beräknas global BNP växa och under 2013.3 Den svenska tillväxten var oväntat hög . Den starka utvecklingen förklaras dock i hög grad av tillfälliga faktorer. De flesta prognoser för pekar på en relativt kraftig inbromsning. Framför allt bedöms exporten utvecklas svagt till följd av den svaga tillväxten i euroområdet. Sammantaget väntas BNP stiga . beräknas hushållens konsumtion ta fart, vilket bidrar till en hygglig ekonomisk återhämtning. Utvecklingen på arbetsmarknaden går dock trögt. Enligt arbetskraftsundersökningarna uppgick den säsongsrensade arbetslösheten till och regeringen räknar med en arbetslöshet på . Särskilt oroande är den mycket höga långtidsarbetslösheten. Antalet personer som varit utan arbete uppgår till över 70 000, vilket är en ökning med sedan oktober 2006.4 Regeringens finanspolitik ter sig alltmer besynnerlig. Finanspolitiken och bedömningen av reformutrymmet styrs framförallt av överskottsmålet. Detta mål innebär att den offentliga sektorns finansiella sparande ska uppgå till av BNP över en konjunkturcykel. Den främsta indikatorn för bedömning av reformutrymmet och huruvida finanspolitiken är förenlig med överskottsmålet är det s.k. strukturella sparandet. Det strukturella sparandet fås genom att rensa det finansiella sparandet från konjunktureffekter och engångshändelser. För att finanspolitiken under ett enskilt år ska anses ligga i linje med överskottsmålet ska det strukturella sparandet i normalfallet ligga av BNP.5 Vid kraftiga konjunktursvängningar kan dock det strukturella sparandet behöva avvika från . Vid en kraftig lågkonjunktur bör finanspolitiken vara expansiv och det finns då goda skäl för att låta det strukturella sparandet understiga för att stimulera efterfrågan. Finanskrisen och den därpå följande kraftiga lågkonjunkturen var ett tydligt sådant exempel. Då agerade emellertid regeringen precis tvärtom. steg det strukturella sparandet från 1,8 till av BNP, vilket innebar att regeringen mitt under den kraftigaste lågkonjunkturen sedan 1990-talskrisen bedrev en direkt åtstramande finanspolitik.6 Den förda politiken kritiserades av bl.a. och regeringens Finanspolitiska råd och resulterade i att tusentals personer i onödan slogs ut i långtidsarbetslöshet. har regeringen framfört hypotesen att konjunkturcyklerna inte är symmetriska och man har pekat på att perioderna med ett lågt resursutnyttjande är längre och djupare i en lågkonjunktur än perioderna med högt resursutnyttjande i en högkonjunktur.7 Konsekvensen av detta synsätt är att det strukturella sparandet i normalfallet bör överstiga av BNP för att finanspolitiken ska anses ligga i linje med överskottsmålet. I vårpropositionen tog regeringen fasta på denna uppfattning och man slog fast att reformutrymmet var begränsat, trots att prognosen för det strukturella sparandet då uppgick till . Detta synsätt är nu fullständigt bortblåst. I budgetpropositionen föreslår regeringen ofinansierade reformer för 23 och och det strukturella sparandet har justerats ned till av BNP . Konjunkturcykelns asymmetri som för användes som ett argument för att det strukturella sparandet skulle överstiga har alltså förbytts till ett strukturellt sparande som klart understiger . Regeringen motiverar omläggningen av politiken bl.a. med att en mer expansiv finanspolitik behövs för att förhindra att många arbetslösa ska fastna i långtidsarbetslöshet. , som länge drivit kravet att överskottsmålet borde ersättas med ett mål om balans över en konjunkturcykel, välkomnar regeringens mer expansiva finanspolitik och plötsliga omtanke om de långtidsarbetslösa. Vi ställer oss dock något frågande till varför omläggningen av politiken sker just . Den mer expansiva politiken hade framför allt behövts i samband med finanskrisen och före den mycket kraftiga ökningen av antalet långtidsarbetslösa. som vi välkomnar regeringens mer expansiva finanspolitik är innehållet i densamma mycket märkligt. Den helt dominerande posten är den sänkta bolagsskatten som kostar , vilket motsvarar av det samlade reformutrymmet . Förslaget är naturligtvis mycket positivt för de svenska storbolagens aktieägare, men torde ha högst marginella effekter på arbetslösheten. Inom arbetsmarknadspolitiken gör regeringen några mindre satsningar på motsvarande . För perioden 20142016 genomför regeringen emellertid genom aktiva beslut besparingar på sammanlagt , vilket måste betraktas som anmärkningsvärt mot bakgrund av den höga arbetslösheten. 4.2.2Regeringens ekonomiska politik är en politik för låga löner Regeringens politik kan sammanfattas bakom dess paroll att öka drivkrafterna att gå från bidrag till arbete". Regeringens politik präglas alltså av uppfattningen att stora grupper av människor medvetet väljer att vara sjuka eller arbetslösa. Direkt efter valsegern 2006 sänkte man därför ersättningsnivåerna i a-kassan och sjukförsäkringen och försvårade möjligheterna att överhuvudtaget kvalificera sig för ersättning vid arbetslöshet. Men försämrade villkor i a-kassan och sjukförsäkringen leder naturligtvis inte i sig till fler arbeten. Detta inser även regeringen. Strategin är att genom olika åtgärder sätta press på de lägsta lönerna nedåt. Genom att sänka ersättningen i arbetslöshets- och sjukförsäkringen och ställa hårdare krav på de arbetslösa och sjukskrivna sänker man lönekraven. Parallellt med detta har regeringen dragit ned på de arbetslösas möjligheter till omskolning och vidareutbildning. Allt i syfte att pressa fram låglönejobb och tvinga de arbetslösa att ta dessa. Flera andra förslag följer samma linje. Detta gäller inte minst för regeringens paradnummer, det s.k. jobbskatteavdraget, som motsvarar hela . Jobbskatteavdraget sänker det relativa värdet av inkomstförsäkringarna. Enligt regeringen sänker jobbskatteavdraget ersättningsgraden i a-kassan med hela 5,1 procentenheter.8 Ökade kostnader för medlemskap i fack och a-kassa har därtill lett till lägre facklig organisationsgrad, försvagad förhandlingsstyrka och att fler arbetslösa står utan inkomstförsäkring vid arbetslöshet. Regeringens främsta löfte under valrörelsen var att den skulle minska arbetslösheten och öka sysselsättningen. Alliansen har innehaft regeringsmakten och det kan därför vara på sin plats att närmare studera hur den lyckats med sitt främsta vallöfte. I diagram 1 och 2 nedan visas hur arbetslösheten och sysselsättningen utvecklats sedan regeringsskiftet. Diagram 1 Sysselsättningsgrad, 1574 Källa: SCB () Diagram 2 Arbetslöshet, 1574 år Källa: SCB () Som framgår av diagrammen har arbetslösheten ökat och sysselsättningsgraden minskat sedan regeringen tillträdde . Den säsongsrensade sysselsättningsgraden har minskat , vilket innebär en lägre sysselsättning på motsvarande 64 000 personer. Den säsongsrensade arbetslösheten uppgick till , vilket jämfört med är en ökning . Detta motsvarar en ökning av arbetslösheten med 61 000 personer. räknar regeringen med en arbetslöshet på . Denna prognos ligger ungefär i linje med andra prognosmakares bedömningar. gör regeringen emellertid en klart mer optimistisk prognos än de flesta andra bedömare. Regeringen räknar då med en arbetslöshet på , vilket t.ex. kan jämföras med KI:s augustiprognos som ligger på . Vi kan dock konstatera att även om regeringens till synes optimistiska prognos slår in kommer arbetslösheten då att ligga på en nivå som finansminister under valrörelsen karaktäriserade som massarbetslöshet. Den säsongsrensade arbetslösheten i åldersgruppen uppgick till , vilket är en ökning med jämfört med när den borgerliga regeringen tillträdde. Även om det finns anledning att använda siffrorna om ungdomsarbetslöshet med viss försiktighet, eftersom även heltidsstuderande som söker extrajobb räknas som arbetslösa, och att väldigt få i den yngsta åldersgruppen alls ingår i arbetskraften, är utvecklingen oroande. Otrygga, tillfälliga anställningar är vanligare än fasta jobb för unga. Det innebär att många unga drabbas av deltidsarbetslöshet och återkommande arbetslöshet. Allra mest utsatt är den växande grupp unga som saknar fullständiga gymnasiebetyg. Det är dessa unga som löper störst risk att fastna i långvarig arbetslöshet eller helt slås ut från arbetsmarknaden. Att så många som var tredje elev lämnar gymnasiet utan fullständiga betyg är ett svek mot en hel generation unga. Kvinnors förvärvsfrekvens är klart lägre än männens. Om kvinnors sysselsättningsgrad hade varit i paritet med männens hade 190 000 fler kvinnor varit sysselsatta . Till detta ska läggas att kvinnorna är kraftigt överrepresenterade vad gäller ofrivilligt deltidsarbete. Den lägre sysselsättningsgraden är både orsak och konsekvens av faktorer som den könsuppdelade arbetsmarknaden, ojämn fördelning av ansvar för obetalt arbete samt nedskärningarna inom den offentliga sektorn. Sammantaget medför sysselsättningsgapet stora skillnader i makt, inflytande och inkomster mellan män och kvinnor. Det allvarligaste problemet på arbetsmarknaden är långtidsarbetslösheten. Och häri ligger regeringens största misslyckande avseende den ekonomiska politiken i allmänhet och arbetsmarknadspolitiken i synnerhet. som arbetslösheten bara ökat sedan regeringen tillträdde har långtidsarbetslösheten ökat med (se diagram 3).9 Mycket tyder på att den ökade långtidsarbetslösheten främst har drabbat de grupper som redan från början har en svag ställning på arbetsmarknaden, i synnerhet personer med låg utbildning, utrikes födda, äldre samt personer med funktionsnedsättningar.10 Personer med långa arbetslöshetstider löper stor risk att fastna i långtidsarbetslöshet eller helt slås ut från arbetsmarknaden. Först och främst är detta naturligtvis en tragedi för de individer som drabbas, men långtidsarbetslösheten för även med sig betydande samhällsekonomiska kostnader. När konjunkturen vänder så begränsas uppgången i både produktion och sysselsättning i och med att matchningen på arbetsmarknaden försämras. Långvariga arbetslöshetstider försämrar med andra ord arbetsmarknadens funktionssätt och höjer den strukturella arbetslösheten. pekar i sin senaste konjunkturrapport11 följaktligen på att det finns tecken på att den svenska arbetsmarknaden fungerar allt sämre. En indikator på hur väl arbetsmarknaden fungerar är den s.k. Beveridgekurvan som visar på sambandet mellan arbetslösa och vakanser. har andelen vakanser ökat utan att arbetslösheten har minskat i motsvarande utsträckning (se diagram 4). Detta förhållande tyder på att matchningen på arbetsmarknaden fungerar sämre eftersom arbetslösheten är högre vid en given nivå vakanser. Utan arbete mer än 2 år12 Källa: KI, Konjunkturläget, Utvecklingen av de långa arbetslöshetstiderna är emellertid inte förvånande då regeringen kraftigt har minskat på möjligheterna till omskolning och vidareutbildning. har man skurit ned på antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen med ca 64 procent14 och antalet deltagare inom den kommunala vuxenutbildningen minskade mellan 2006 och 2010.15 Regeringens låga ambitionsnivåer beträffande arbetsmarknadspolitiken framträder också tydligt i ett något längre historiskt perspektiv.