mot · H002MJ481 · 2012-10-01 00:00:00 — Ordning och reda i klimatpolitiken tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återkomma med ett förslag till utformning av ett klimatpolitiskt ramverk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om användning av s.k. sänkor i redovisningen av utsläpp av växthusgaser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökade insatser för att minska tilldelningen av utsläppsrätter inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om finansiella ansvar för globala utsläppsreduktioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om målen för utsläpp av växthusgaser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om exploatering av fossila bränslen. Den pågående klimatförändringen gör att planetens framtid står på spel. Den påverkar enskilda människors liv, den globala ekonomin och till och med överlevnaden för vissa nationer. Bristen på verkningsfull klimatpolitik gör att utsläppen av växthusgaser fortsätter att öka. Det råder ett enormt gap mellan naturvetarnas rapporter om de faktiska förändringar av klimatet som sker och kommer att ske och de åtgärder politiker beslutar om. Politiska ledningar för länder ursäktar sin egen inaktivitet med andras brist på ansvar. Att begränsa den globala klimatförändringen är en av de grönas viktigaste politiska uppgifter. har tidigare spelat en avgörande roll i den internationella klimatpolitiken, både genom att gå före som det goda exemplet och genom att bedriva ett ansvarsfullt förhandlingsarbete inom FN och i andra sammanhang. kan spela den rollen igen och det behövs mer . har en lång rad politiska förslag i sin arsenal och vi utvecklar nya. Det blir emellertid allt tydligare att regeringen inte är intresserad av att minska utsläppen på riktigt. Istället antar man urholkade mål som inte medför något behov av nya åtgärder. anser att en reformering behöver ske inom klimatpolitiken om den ska fungera. I en av samhällets viktigaste frågor är det inte hållbart att sakna regler för hur politiken kan och bör bedrivas. Därför är vår mest angelägna gärning i klimatpolitiken att skapa institutionell ordning och reda. Vi föreslår ett klimatpolitiskt ramverk som vi hoppas kan få samma breda stöd som det finanspolitiska ramverket har . Under den ekonomiska krisen rådde stor finanspolitisk oro. Anledningen var åtminstone delvis att politiken i hög grad präglades av kortsiktiga överväganden på bekostnad av långsiktighet, vilket ledde till återkommande underskott i budgeten. Erfarenheterna visade att det behövdes en stramare budgetprocess och ett trovärdigt ankare i politiken. Därför införde regeringen ett finanspolitiskt ramverk för att skapa långsiktig stabilitet, transparens och trovärdighet. har utvecklats av efterföljande regeringar och anses vara centralt för statens finanspolitik, en övergripande styråra för politiken som regeringen kallar det. Mer precist syftar ramverket till att de beslut som fattas om finanspolitiken i inte har ett för kortsiktigt fokus, som det medger att politiken anpassas efter rådande förhållanden. mest centrala beståndsdelar är: En stram budgetprocess som utgår från ett i förväg fastställt ekonomiskt utrymme som ges av utgiftstaket och överskottsmålet. Alla utgifter i budgeten ställs då mot varandra och förhindrar att summan av alla förslag blir större än vad som är förenligt med hållbara finanser. Processen regleras i regeringsformen, riksdagsförordningen och budgetlagen. Ett mål för den offentliga sektorns sparande, ett överskottsmål. Avsikten är bland annat att sparandet ska skapa en buffert som medger finanspolitiskt manöverutrymme i samband med större konjunkturnedgångar. är överskottsmålet en procent av statsbudgeten över en konjunkturcykel. Ett tak för statens utgifter. Enligt budgetlagen är det obligatoriskt för regeringen att föreslå ett utgiftstak för det tredje tillkommande året. Om det finns risk för att utgiftstaket kommer att överskridas är regeringen enligt lagen skyldig att vidta åtgärder för att undvika att så sker. beslut om utgiftstaket är inte juridiskt bindande. Däremot innebär det ett politiskt åtagande att hålla statens utgifter under utgiftstaket. Dessa mekanismer utgjorde huvuddelen av den svenska stabiliseringspolitik som växte fram efter krisåren och som av alla svenska regeringar har ansetts vara ett framgångsrecept för långsiktighet, transparens och trovärdighet. De är basen för en sund ekonomi. 3.1Klimatpolitisk stabilitet och flexibilitet Om ett finanspolitiskt ramverk och ett utgiftstak var centrala instrument för att klara finanskrisen , så kan ett klimatpolitiskt ramverk och ett utsläppstak spela samma roll i klimatkrisen. Klimatkrisen är minst lika allvarlig som den statsfinansiella krisen var, och den klimatpolitiska debatten är lika fylld av kortsiktighet, överbud, önsketänkanden och tillrättalagda siffror som finanspolitiken var . Det skapar en situation som saknar all transparens och utgör en grogrund för en farlig populism. Samma politiska fenomen som skapade 1990-talets finanskris präglar klimatdebatten och riskerar att skapa en klimatpolitisk konkurs. Exempel finns på många plan, men kan i detta sammanhang exemplifieras med den förvirring som råder kring hur utsläppsmål ska räknas, vilka utsläpp som ska ingå, vad som ska ske med överblivna utsläppsrätter, frånvaron av regler för avräkning av sänkor och beräkning av långsiktig kostnadseffektivitet. Dessa är helt avgörande faktorer där det krävs tydliga och transparenta regler. Kritik har också förts fram av bland andra ett flertal gånger inom dessa områden. föreslår ett klimatpolitiskt ramverk enligt samma modell som det finanspolitiska ramverket med strikt budgetkontroll, långsiktiga mål, utsläppstak, budgetperioder och budgeteringsmarginal för de svenska utsläppen av växthusgaser. Målet är att skapa en stabil och långsiktig klimatpolitik genom att ge den tydliga spelregler som skapar disciplin, trovärdighet, transparens och målstyrning. måste ramverket medge utrymme för politiska prioriteringar och val av styrmedel, samt vara flexibelt för oväntade händelser i omvärlden. 3.2En stram klimatbudget och ett utsläppstak Ett klimatpolitiskt ramverk behöver liksom det finanspolitiska ramverket bestå av flera delar. Liksom det finanspolitiska regelverket bör det kännetecknas av en stram beslutsprocess med ett uppifrån-och-ned-perspektiv (så kallad back-casting) som utgår från långsiktiga och hållbara mål. Dessa mål bör stadfästas i en klimatlag på samma sätt som finanspolitikens mål regleras i budgetlagen. Det långsiktiga målet bör ta sikte och ange hur stora utsläpp av växthusgaser som kan ske inom riket detta år. Utgångspunkten bör vara vetenskaplig men även ta hänsyn till global rättvisa och en solidarisk fördelningspolitik. Utifrån detta mål delas sedan tiden in i budgetperioder på exempelvis en mandatperiod med utsläppstak som närmar sig målet på ett linjärt sätt. Varje budgetperiod sänks alltså utsläppstaket på ett förutsägbart sätt mot en hållbar nivå. Regeringen bör vara skyldig att formulera ett mål för slutet av varje mandatperiod. Regeringen bör också i statsbudgeten föreslå ett utsläppstak för de kommande fyra åren. Regeringen ansvarar för att utsläppstaket inte överskrids. Även om utsläppstaket kan ändras är det ett starkt löfte från den sittande regeringen. Regeringen lovar att föra en politik som gör att utsläpp håller sig inom utsläppstaket, och underlåtenhet att klara målet är förknippat med ett politiskt pris. Utöver det långsiktiga målet bör klimatbudgetlagen även reglera andra viktiga utgångspunkter för att skapa stabilitet, förutsägbarhet och transparens. Exempel på sådana är vilka utsläpp som ingår, vilka principer och normer som gäller för beräkning och redovisning av utsläpp, budgeteringsmarginal samt hur och när uppföljning sker. Det är svårt att förutsäga exakt hur utsläppen förändras . Det är inte enbart beroende av vilka styrmedel som sätts in, utan även av den rådande konjunkturen, vädret med mera. En hållbar och trovärdig klimatpolitik måste även ta in sådana faktorer för att inte missa målen. Därför ska regeringens åtgärder för utsläppsminskningar, på samma sätt som i finanspolitikens budgeteringsmarginal, syfta till att ge något större utsläppsminskningar än vad taket medger ett överskott av utsläppsutrymme på förslagsvis en till . Då finns det ett litet utrymme för oförutsedda ökningar av utsläppen utan att utsläppstaket för budgetperioden behöver överskridas. 3.4Riksdagen bestämmer rådet ger råd och granskar Regeringens förslag om utsläppstak ska baseras på rekommendationer av en självständig myndighet här kallad med en funktion som liknar den roll som spelas av . Rådet behöver vara självständigt och bestå av experter inom relevanta områden. Det ska följa vetenskapen inom klimat- och hållbarhetsfrågor och föreslå utsläppstak och utsläppsbudget för regeringen, samt vara rådgivande till regeringen och granska regeringens propositioner och budgetförslag ur ett klimatperspektiv. Om regeringens förslag avviker från rådets rekommendationer ska regeringen ange på vilka grunder. Precis som när det gäller utgiftstaket ska beslut om utsläppstak vara ett så kallat riktlinjebeslut. Det betyder att inte är bunden av någon lag som säger att utsläppen måste följa ett beslutat utsläppstak. kan när som helst ompröva ett utsläppstak. Det kan till exempel bli aktuellt vid nya rekommendationer från . Långsiktiga mål, hur utsläppstaken sätts och rådets roll ska regleras i klimatbudgetlagen, som får samma funktion för det klimatpolitiska ramverket som budgetlagen har för finanspolitiken. När klimatdebatten var som mest intensiv åren 20062007 befann sig på den klimatpolitiska efterkälken. Frågan fick enorm publicitet vilket den fortfarande har och alla partier, fackföreningar och näringslivet enades om en ny lag, Climate Change Act, som infördes . Den ser i allt väsentligt ut som det klimatpolitiska regelverk vi beskriver ovan. Vid ett möte med tjänstemän från den brittiska regeringen har de också beskrivit att utsläppen minskar kraftigt och att det råder politisk enighet kring att fortsätta med systemet. Det beskrivs av många, däribland landets näringsliv och industri, som ett centralt verktyg för långsiktighet och effektivt klimatarbete. 3.6En klimatlag och en granskande myndighet de gröna föreslår att inrättar ett klimatpolitiskt ramverk enligt vad som beskrivs ovan. Alla politiska partier är överens om att klimatförändringen behöver begränsas och det finns ett mycket stort vetenskapligt underlag att utgå från. Alla partier delar också uppfattningen att all politik, och kanske särskilt klimatpolitik, behöver vara effektiv, förutsägbar och transparent. Tydliga regler och en stram process i klimatfrågan är en viktig bas för detta. Detta bör ge regeringen tillkänna som sin mening. 4Sänkor, kolet och klimatet Naturliga så kallade sänkor den koldioxid som lagras i bland annat hav och växter utgör en viktig och stor del av kolets kretslopp. Organiskt material i marken, som humus, uppskattas till exempel innehålla så mycket kol som växter och atmosfären. Naturliga sänkor spelar en central roll för att reglera och absorbera koldioxidutsläpp. De naturliga processerna för lagring av kol är mycket komplexa och i många avseenden outforskade, men den breda klimatforskningen har ändå tagit dessa sänkor för givna och oföränderliga. uppskattades i en rapport från FN:s forskarpanel IPCC att knappt hälften av de koldioxidutsläpp som orsakats av människor har stannat i atmosfären och påverkat klimatet. Resten togs upp av mark- och havsbaserade sänkor. I IPCC:s scenarier förutsätts att upptaget av koldioxid i växande skog och i haven även fortsättningsvis sker i samma omfattning som . Men mycket tyder på att naturen nu börjar mättas och inte tar upp lika mycket koldioxid som . I den vetenskapliga debatten har frågan väckts om de naturliga sänkorna kan vara på väg att bli mättade. De globala ekosystemens förmåga att ta upp växthusgaser har uppskattats minska med cirka en procent per decennium och dessvärre i en ökande takt. Om forskarnas scenarier har underskattat effekterna, kanske våldsamt, av den minskande upptagningsförmågan får utsläppen större påverkan på klimatet än vad som har varit fallet, eftersom de har räknat bort hälften. Ökande osäkerhet om naturliga sänkor har angetts som en av vetenskapliga överraskningar.1 Mot denna bakgrund är det rimligt att ifrågasätta en av slutsatserna i en studie från FN:s miljöprogram som anger att en medveten politik för att öka upptaget av kol i skog och mark från atmosfären påverkar stabiliseringskurvornas utseende så att utsläppsutrymmet från andra sektorer kan öka. anser att tre preliminära slutsatser kan dras av detta. Sänkor spelar en helt central roll för att minska konsekvenserna av människans utsläpp av växthusgaser. Vi bör göra allt som vi rimligen kan för att upprätthålla eller öka sänkornas upptag. Vetenskaplig osäkerhet gör dock att vi inte kan räkna hem åtgärder för att öka markens förmåga att ta upp växthusgaser. Att kvitta utsläpp mot uppskattade sänkor är i dagens läge ovetenskapligt och oansvarigt. I internationella förhandlingar bör arbeta för att industriländerna ökar sina sänkor men inte använder uppskattade sänkor till att kvitta utsläpp. Beräkningen av sänkor är en viktig klimatpolitisk fråga på alla nivåer. Om länder med stora skogsinnehav som kan tillgodoräkna sig sänkor genom till exempel ökad skogstillväxt, minskar intresset för och trycket på att minska koldioxidutsläppen i dessa länder. Dessvärre finns det mycket som tyder på att regeringen väljer denna väg. I regeringens vision om ett utan nettoutsläpp ingår av allt att döma att sänkorna i kan kvittas mot utsläpp. de gröna anser att vetenskap och långsiktighet bör prägla klimatpolitiken. Vi anser därför att användningen av sänkor för avräkning mot utsläpp är en riskfylld och vetenskapligt förkastlig strategi. bör vidta åtgärder för att bibehålla och öka sänkornas upptag i den mån det går. Teoretiskt beräknade sänkor kan dock inte räknas av mot faktiska utsläpp. Detta bör ge regeringen tillkänna som sin mening. Ett samarbete mellan och ger ett exempel på hur sänkor kan komma att användas . betalar för åtgärder för att öka skogstillväxten som går utöver vad som är ekonomiskt motiverat i ett traditionellt skogsbruk.3 I praktiken gödslar med avloppsslam från . De räknar ut hur mycket koldioxid som binds i den därmed skapade tillväxten i träden. Däremot räknar de inte med den lustgas som kan frigöras, och vars växthusgaseffekt kan överstiga den bundna koldioxidens. säljer detta beräknade upptag som så kallade koldioxidkrediter eller sänkkrediter till som därmed får ett verktyg för att kompensera en del av sina utsläpp av växthusgaser.4 Transaktionen är en del av ett demonstrationsprojekt som företagen driver i och som ska synliggöra den svenska skogens outnyttjade potential att göra klimatnytta.5 Nuvarande regelverk tillåter inte att kvittar dessa sänkkrediter mot utsläpp, men vill att EU godkänner att den extra koldioxid som binds i träden genom gödningen får förvandlas till utsläppsrätter, enligt rapporter i medier. Detta agerande från två statligt ägda företag visar hur ovetenskapligt det är att kvitta sänkor mot faktiska utsläpp. 4.3Snart i en skog nära dig har regeringen genom landsbygdsminister (C) av klimatskäl argumenterat för ökade avverkningar även om det är kalhyggen för att ersätta fossila råvaror och bränslen med biomassa. menar att avverkning faktiskt är en klimatåtgärd eftersom skogsråvaran behövs för att ersätta bensin, diesel och fossil gas. Ju mer desto bättre. Men kolflöden är komplexa och fem forskare argumenterar i en debattartikel6 i att detta är feltänkt. De menar att kalhyggen omvandlar skogen från en sänka till en källa för koldioxidutsläpp. Under åtminstone det första decenniet efter avverkningen släpper hygget ut betydligt mer växthusgaser än vad den uppväxande skogen lagrar. Däremot skulle ett hyggesfritt skogsbruk kunna vara en kolsänka eftersom avgången av växthusgaser från skogsmarken då är lägre. Hur stor denna sänka skulle vara är dock osäkert. En annan metod som diskuteras för att öka sänkan är att producera och gräva ner biokol i marken. Biokol är helt enkelt träkol eller motsvarande kol gjort av annan biomassa än trä. Processen går i princip ut på att man använder biobränslen för el- och värmeproduktion precis som , men istället för att bränna dessa tills det bara återstår aska tillämpas en pyrolytisk process där man stryper lufttillförseln, som i en gammeldags kolmila, och bränslet blir träkol. Då binds koldioxiden i kolet istället för att frigöras till atmosfären. har forskning visat att tillsats av biokol kan förbättra jorden genom att bland annat öka förmågan att binda vatten och näringsämnen i former tillgängliga för växter, minska läckage av fosfor och kväve, gynna mikroorganismer och göra jorden mer lättbearbetad. Dessa exempel illustrerar att vissa åtgärder ökar markens, skogens och de andra ekosystemens förmåga att binda kol, men det är svårt att veta hur mycket. Mer forskning behövs, både om hur man kan göra bindningen på ett bra sätt och om vilka effekter det får. Redan nu finns dock tillräckligt med indikationer för att man ska satsa på att främja dessa aktiviteter. Svenska anläggningar i den handlande sektorn, det vill säga nästan alla industrier och energianläggningar i landet, står för av utsläppen av växthusgaser i . Utsläppen har varit oförändrade , men anläggningarna ingår inte i regeringens klimatmål om en reduktion . (Av målet ska reduceras inhemskt, och 40-procentsmålet innebär mindre än 17 procents inhemsk minskning när även den handlande sektorn räknas in, se 6 nedan.) Sektorn omfattas inte heller av samma styrmedel som gäller för andra branscher i den svenska klimatpolitiken. Exempelvis betalar anläggningarna en mycket låg koldioxidskatt eller ingen alls. Sedan EU:s utsläppshandel infördes är tanken att alla anläggningar i EU ska ha samma villkor och styras av ett utsläppstak. Principen är att EU sätter ett tak eller en bubbla för hur stora de sammanlagda utsläppen av koldioxid och vissa andra växthusgaser får vara från anläggningarna . Utifrån detta utfärdas ett antal tillstånd för utsläpp utsläppsrätter7 som delas ut till anläggningarnas ägare. Företagen får sedan handla som de vill med dessa rättigheter. Taket ska sedan sänkas successivt och därmed ska det uppstå en brist på utsläppsrätter, vilka följaktligen får ett värde och ett pris. Företag som vill öka sina utsläpp måste köpa fler tillstånd medan företag som minskar sina utsläpp får utsläppsrätter över som de kan sälja. Anläggningarna ska i princip undantas från andra styrmedel för att handeln ska fungera som avsett. Tanken är att de anläggningar som har lägst kostnad för att minska sina utsläpp gör det. Om utsläppen ökar på ett ställe i EU kommer de med automatik att minska på ett annat. Taket sänks i överensstämmelse med EU:s klimatmål: att minska utsläppen . Detta mål är emellertid inte i linje med vad vetenskapen säger behövs, eller med EU:s långsiktiga mål till 2050: att minska utsläppen med mellan 80 och 95 procent8. Det är inte heller i nivå med de krav som ställs av svensk klimatpolitik. 5.1För högt tak, för många utsläppsrätter Systemet har många svagheter så som det är utformat , men oavsett dessa och oavsett vilka för- och nackdelar som finns med utsläppshandel som politiskt verktyg, kan vi enkelt konstatera att den handlande sektorn har ett mycket lägre klimatmål än andra sektorer i . Och ska vi ha i åtanke att inte heller det svenska klimatmålet svarar upp mot vad som krävs för att undvika en farlig klimatförändring. Det låga klimatmål som EU har antagit, 20 procents reduktion , har kritiserats länge och många krav har framförts på att målet ska skärpas. Ett realistiskt krav är att taket sänks till , men åtminstone en 30-procentig minskning är fullt möjlig och nödvändig för att närma sig EU:s långsiktiga mål, en reduktion . I praktiken är EU:s tak verkningslöst . Anläggningarna som ingår i utsläppshandeln behöver inte ens använda alla de utsläppsrätter som delas ut. EU delade ut två miljarder utsläppsrätter , men bara 1,85 miljarder har använts. Taket är CO2, , högre än vad företagen behöver. I är situationen likartad: anläggningarna fick 22,7 miljoner utsläppsrätter, men har bara använt 19,8 miljoner.9 Många företag sparar nu utsläppsrätterna för framtida behov, och marknaden för utsläppsrätter har mer eller mindre havererat: priset för en utsläppsrätt är , istället för det pris som man räknade med när systemet infördes: . anser att EU:s reduktionsmål till 2020 behöver skärpas från . En följd av detta är att även taket för den handlande sektorn behöver sänkas. är tilldelningen av utsläppsrätter långt över efterfrågan och det finns ett stort antal oanvända utsläppsrätter. menar att övertilldelningen av utsläppsrätter inom EU riskerar att leda till en situation där det finns lika många oanvända utsläppsrätter som hela sänkningen av utsläppstaket. I praktiken finns det därför inget tak. 5.2Sänk taket, minska tilldelningen Om ska ta sin del av ansvaret för att nå temperaturmålen behöver utsläppen från den handlande sektorn i liksom i resten av EU minska snabbt och betydligt snabbare än vad EU:s utsläppstak medför. bör inom EU kraftfullt och tydligt arbeta för att minska tilldelningen av utsläppsrätter. Utsläppstaket bör sänkas till till 2020 och ett långsiktigt tak läggas fast som svarar mot EU:s och långsiktiga mål. Detta bör ge regeringen tillkänna som sin mening. Det grundläggande målet i allt internationellt klimatarbete är att undvika farlig klimatförändring till följd av mänsklig påverkan. Det finns en mycket stor konsensus kring detta mål. Det är också målet för UNFCCC som undertecknades . Men vad som är en farlig klimatförändring har diskuterats , liksom vad detta mål egentligen medför i praktiken. Vetenskapen har naturligtvis ingen uppfattning om vad som är farligt det är ett moraliskt och politiskt avgörande. Det politiska svaret är vagt, men går ut på att en temperaturökning som leder till sammanbrott i ekosystem och infrastruktur, stora förändringar i folkhälsa och ökad risk för konflikter är en sorts referenspunkt. Mot den bakgrunden fördes det fram att en temperaturökning med två grader under detta århundrade jämfört med förindustriella nivåer är en uppvärmningstakt som kunde anses acceptabel. En snabbare takt skulle kunna medföra extrema konsekvenser och riskera att skapa en självgående spiral som inte kan hejdas av mänskliga åtgärder. Även en uppvärmning med två grader skulle få mycket allvarliga konsekvenser, men inte utgöra ett hot mot ekosystemens och den mänskliga civilisationens existens. Det vetenskapliga underlaget för antagandet var skakigt, men det var ändå något att hålla sig till och tvågradersmålet föddes. har en del av frågetecknen rätats ut och allt tyder på att gränsen är alltför högt satt. Många ledande forskare menar att de effekter som man tidigare förutsåg skulle inträffa vid två graders uppvärmning antagligen inträffar vid betydligt lägre temperaturökningar. Verkligheten visar också att flera av dem inträffar , trots att uppvärmningen endast är . Men har tvågradersmålet kommit att bli accepterat inom politiken. Det antogs av EU , av G8-länderna 2009 och av ett stort antal länder vid klimatförhandlingarna i samt i . de gröna anslöt sig för länge sedan till målet att begränsa jordens uppvärmning till högst , men omvärlden har förändrats och forskningen är tydlig med att en temperaturökning med två grader kommer att få större konsekvenser än vad forskarna tidigare ansåg. Många ledande forskare och en majoritet av världens länder, främst utvecklingsländer, menar att målet bör sänkas till .