mot · GZ02U18 · 2012-03-29 00:00:00 — Regeringen bör dessutom vägra ge sitt godkännande till den fleråriga budgetramen till dess att EU:s budget, efter tillförlitlig förhandsanalys, blir kostnadsneutral för . Det är talande att kommissionen i sin strategi lägger ytterligare fokus på korruption och rättsstat. Den nuvarande strategin, med undantag för delarna om , påminner mer om ett policydokument för utvecklingssamarbete i något av de minst utvecklade länderna i södra grannskapet, än ett förhandlingsarbete för tillträde till ett av världens största frihandelsområden. Genom kommissionens ökade fokus på korruption och rättsstat i förhandlingarna ges även utrymme att nyttja en oproportionerlig del av instrumentet för föranslutningsstöd för dessa områden. Områden vilka onekligen de minst utvecklade länderna ofta uppvisar brister inom. Det påståendet att utvidgningsstrategin ger exempel på hur unionen har gynnats ekonomiskt står dock inte att utläsa. Förvisso har ekonomiska förändringar skett i , men steget därifrån till att EU som helhet gynnats ekonomiskt är dock stort. anser att regeringen inom ramen för ska ta initiativ till att återigen ha en djupgående debatt om konditionalitet i samband med anslutningsförhandlingar. I enlighet med de brister som uppvisats i samband med och anslutning anser att regeringen innan blir fullvärdig medlemsstat ska kräva att samtliga förhandlingsområden där uppvisat brister ska vara i paritet med övriga medlemsstater. Med anledning av storlek, dess brister inom en rad områden såvitt avser villkoren i artikel 2 i fördraget, dess geografiska belägenhet och dess ovilja att avsluta de konflikter som råder med vissa nuvarande medlemsstater anser att regeringen inom EU ska verka för att anslutningsförhandlingarna avslutas. har tidigare fört fram vikten av att inte importera konflikter till den inre marknaden. En fortsatt utvidgning på leder onekligen till konflikter, såväl mellan kandidatländerna som mellan nuvarande medlemsstater och kandidatländer. Samtliga dessa länder uppvisar även skrämmande brister i såväl korruption som rättsstatshänseende. Utifrån de omfattande förbättringar som behöver ske i dessa länder är av uppfattningen att ingen ytterligare utvidgning av EU ska ske på på kort eller medellång sikt. är av åsikten att viseringsfrihet endast ska ges för medborgare i länder som är stabila rättsstater, har låg korruption och obetydliga problem med organiserad brottslighet och terrorism. Regeringen bör verka för att kravet på visering för resande från återupprättas respektive behålls. EU:s finansiella stöd till västra och Stöd till kandidatländer bör endast utgå i form av utbyte av tekniskt kunnande och experthjälp för att harmonisera sina system och normer med det gemensamma regelverket. Såsom EU har gjort nu , att vid behov ge direkt finansiellt stöd för att bygga kapacitet och institutioner, är endast ett tecken på att dessa länder inte är redo att påbörja förhandlingar om medlemskap. anser att svenska skattepengar inte ska gå till att finansiellt stödja en utvidgning för vilken det, troligen, finns liten folklig förankring. Regeringen bör verka inom ramen för den pågående budgetförhandlingen för att inga medel avsätts för instrumentet för anslutningsstöd. Den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken kan inte ställa sig bakom den utveckling som sker i EU att alltmer av utrikespolitiken ska förflyttas från respektive medlemsland till EU och EU:s utrikestjänst. Regeringen och utrikesministern har vid tidigare tillfällen uttryckt att EU:s utrikespolitik är vår utrikespolitik. anser att regeringen i EU bör värna och stärka svenska utrikespolitiska intressen i stället för att på det här sättet helt överge svensk utrikespolitik åt EU. Vi är inte principiellt emot internationella insatser i andra länder och vi ifrågasätter inte att flera av de insatser som EU utför har goda syften. ser dock med oro på att alltmer engagerar sig i internationella militära insatser som är beslutade på EU-nivå. När ett överstatligt EU beslutar om militära insatser där inflytande är begränsat innebär det i praktiken att är med i en militär allians. anser det vara tveksamt om denna förändring i svensk utrikespolitik är förankrad hos det svenska folket. Därför menar att regeringen inom EU ska verka för att säkerhets- och försvarspolitik i huvudsak ska ligga på respektive medlemsland. Om samarbete i stora frågor är nödvändigt ska det ske på mellanstatlig basis. deltagande i EU:s uppdrag i , som har till uppgift att utbilda somaliska soldater, är ett projekt med tveksam grund. Det finns en icke obetydlig risk att utbildningsinsatsens genomförande snarare kommer att bidra till fortsatt ofred i en region som redan är svårt krigshärjad. Risken att de militärer som bildats senare kommer att utvecklas till en milisgrupp som inte bidrar till fred i området har inte tillräckligt tagits i beaktande i denna insats. Utifrån de tveksamma grunder och osäkra utgång för framgång som denna insats har kan det ifrågasättas om det är rimligt att resurser från den svenska krigsmakten ska användas till detta. Det är därför vår mening att det svenska deltagandet i EUTM bör avslutas. EU som aktör i FN , då en FNresolution antogs om EU:s deltagande i FN:s arbete, har EU:s representanter (i stället för det land som innehar det roterande ordförandeskapet i rådet) haft rätt att framföra EU:s ståndpunkter i generalförsamlingen. Enligt EUfördraget är det Europeiska rådets ordförande som ska representera EU på statschefsnivå. anser det vara av vikt att det finns ett nära samarbete mellan FN och EU. är ett samarbetsorgan för självständiga stater och är kritiska till att EU som inte är en stat ska ses som en egen representant i FN och vi ställer oss inte bakom den förstärkta roll EU har fått i . Risken finns att EU kommer att verka för att de ska sätta agendan och att avvikande åsikter mellan medlemsstaterna sedan inte ska få förekomma. anser också detta vara ännu ett steg närmare att EU ska räknas som en stat, vilket vi motsätter oss. Europeiska rådets ordförande bekräftade den inriktningen genom att uttrycka att FN:s resolution gällande EU:s roll i generalförsamlingen på sätt och vis innebar ett internationellt erkännande av Europeiska unionen. Därför menar vi att regeringen inom EU och FN bör verka för att EU:s förstärkta rätt att föra talan i FN upphävs alternativt begränsas för att inte inskränka på medlemsstaternas rätt att framföra sina åsikter i FN. Strategisk exportkontroll och produkter med dubbla användningsområden har i en grönbok gällande system för produkter med dubbla användningsområden från Europeiska unionen framfört som önskemål att de nationella tillstånden avseende export av produkter med dubbla användningsområden successivt ska avvecklas till förmån för de EU-gemensamma generella tillstånd som utfärdas av . vill att tillståndsprövningen även fortsättningsvis ska utföras av respektive lands licensmyndighet. Vi vill understryka vikten av att EU:s system inte får tillåtas motverka enskilda medlemsstaters strävan att uppnå en rättvis och hållbar global utveckling. Vi vill vidare understryka att EU:s system heller inte får tillåtas motverka medlemsstaternas behov av att värna sina respektive utrikes- och säkerhetspolitiska intressen. anser att detta förslag inte bör genomföras. Doharundan har utvecklats från att ha haft ansatsen att de minst utvecklade länderna (MUL) skulle positivt särbehandlas till en av de viktigaste förhandlingarna för Briksländernas framtida utländska direktinvesteringar och exportmöjligheter. Det finns även anledning att behandla de områden där förhandlingarna är avklarade som färgade av och nationella hänsynstaganden till sin egen inhemska produktion. Fortsatta förhandlingar inom bör villkoras av att Briksländerna inte använder sig av tredjeländer för marknadstillträde till unionen, att arbetet fokuseras på MUL och att och ska ge MUL respektive EU tillträde till sina marknader enligt respektive enligt MFN-principen. anser att med anledning av den senaste låsningen i förhandlingarna, bör regeringen i stället inom ramen för EU verka för att GSP-avtalen eller motsvarande avtal utvecklas till det verktyg som borde ha varit. EU:s regionala och bilaterala handelspolitik Regionala och bilaterala frihandelsavtal Avseende fördjupade handelsrelationer med grannskapet anser att det inte finns någon anledning att positivt särbehandla t.ex. enbart på grund av dess geografiska läge. Frihandelsavtalen och då särskilt fördjupade sådana bör endast förhandlas fram med utsikten av ömsesidig nytta. Vidare är det högst tveksamt om frihandelsavtal är det rätta forumet för uttalanden om anslutningsambitioner. När det gäller exempelvis kan man även se att avtalet riskerar att bli till en ensidig ekonomisk nytta; landet har väldigt billig arbetskraft och ett någorlunda konkurrenskraftigt jordbruk. Således kan ett djupgående och omfattande frihandelsavtal (DCFTA) leda till att jordbruket inom EU, vilket vi redan subventionerar, ytterligare konkurrensutsätts, med ytterligare kostnader för skattebetalaren som följd. Dessutom kan det leda till att ännu fler företag väljer att placera sin produktion utanför gränserna för att sedan exportera till EU. Onekligen kommer det, om avtalet med slutförhandlas, leda till ett lyft för såväl utländska direktinvesteringar som arbetstillfällen och BNP överlag för landet. Men detta kommer att ske till priset av en ökad press på jordbruksproduktionen inom EU, relativa ökade produktionskostnader för inhemsk produktion och minskade exportintäkter. Samtliga positivt särbehandlande frihandelsavtal i EU:s grannskap bör i vart fall åtföljas av strikt konditionalitet såvitt avser mänskliga rättigheter, rättsstat och demokrati. anser således att regeringen ska verka för att EU enbart erbjuder länder djupgående och omfattande frihandelsavtal (DCFTA) på objektiva kriterier, baserade på ömsesidig nytta och konditionalitet och redan vid förhandlingsstarten klargör att det inte är ett led i en anslutningsprocess. Avseende AVS-länderna kan man ifrågasätta om det är rimligt att vissa länder i dessa områden kommer i åtnjutande av generösare tillträde än andra. Rimligen bör EU:s förhållanden till utvecklingsländer baseras på deras utvecklingsnivå och möjligheter att tillgodogöra sig ett förbättrat marknadstillträde och inte på att vissa gamla kolonialmakter, vilka är i minoritet inom EU-27, har speciella band till dessa AVS-länder. Troligen skulle GSP och GSP+ kunna ersätta AVS-avtalen helt och hållet. anser även att avtal om marknadstillträde med utvecklingsländer ska slutas på icke-diskriminerande grunder. Frågan om investeringsskydd är av vikt för ett exportberoende land som , även om mycket av vår export går till länder inom EU. Inte minst har vi en förhållandevis stor export till och , varför det även är rimligt att anta att svenska företags närvaro i dessa länder kommer att öka. ser positivt på att det finns samstämmiga regler för investeringsskydd för EU-länderna. skulle dock önska att frågan diskuterades inom ramen för G20, med förhoppningen att få till ett internationellt ramverk för utformningen av regler för investeringsskydd. anser därför att regeringen, på EU-nivå, bör verka för att EU tar upp frågan om samstämmiga regler för investeringsskydd på agendan för G20. har tidigare haft invändningar mot regeringens ståndpunkt om GSP innan kommissionens reform. Det nuvarande förslaget, om det genomförs, kommer att koncentrera GSP-länderna till dem vilka det finns anledning att ge utvecklingsstöd genom marknadstillgång. Man bör ha i åtanke att och redan har förmåga att underhålla sina egna exportindustrier. anser att grundansatsen i kommissionens aktuella förslag är riktig och anser att regeringen ska avvika från sin tidigare hållning, vilken har inneburit att betydande eftergifter har gjorts för övre medelinkomstländer. EU som global utvecklingsaktör Framtiden för EU:s utvecklingspolicy I meddelande KOM(2011) 637 Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring föreslås bland annat en stärkt harmonisering och samordning mellan medlemsstaterna i syfte att öka utvecklingspolitikens effektivitet. Vi kan se att det i vissa fall kan finnas fördelar med en samordning för att bistånd från olika medlemsstater och EU ska effektiviseras. Vi vill dock understryka att en samordning inte får inskränka på varje lands rätt att driva sin egen utrikes- och utvecklingspolitik. Till exempel uppmanas medlemsstaterna att anta gemensamma fleråriga programplaneringsdokument och att använda sig av biståndsformer som underlättar gemensamma åtgärder såsom budgetstöd under ett enda . Dessa dokument ska vara styrande när EU och medlemsstaterna utvecklar bilaterala genomförandeplaner. Det talas också om att EU och medlemsstaterna ska tala med en röst. Vi tycker att detta tyder på en ökad maktförskjutning till att föreskriva hur varje land ska bedriva sin utvecklingspolitik. Vi kan inte ställa oss bakom en samordning mellan medlemsstaterna som innebär en maktförskjutning till EU och en urholkning av medlemsstaternas egna utrikespolitiska intressen. ser ett stort värde i att genom utvecklingspolitiken kan bidra med sin särskilda kompetens inom vissa områden och att medlemsstaterna i största möjliga mån ska få använda sig av de biståndsformer som de själva finner lämpligt utifrån riktlinjer. Inom EU:s utvecklingssamarbete betalar EU ut generellt budgetstöd till ett stort antal länder. anser där att i alltför låg grad väger in de risker som finns med denna form av bistånd. I betänkande om EU:s budgetstöd till utvecklingsländer i framtiden1 visar en utvärdering av budgetstödet som gjordes 2006 att budgetstöd är svårt att följa upp och hade haft begränsad effekt på fattigdomsminskning och demokratiutveckling. I meddelande KOM(2011) 638 om det framtida upplägget för budgetstöd, från EU till tredjeländer framkommer förvisso flera goda intentioner med budgetstödet och välkomnar liksom regeringen att generellt budgetstöd utifrån meddelandet ska knytas mer till respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprinciper. I betänkandet om EU:s budgetstöd till utvecklingsländer framkommer dock att bland de 27 AVS-länder där allmänt budgetstöd ingår i planeringen är 12 klassificerade som länder med omfattande korruption enligt det internationella korruptionsindexet , och av de sex latinamerikanska och med program där budgetstöd ingår har fem fått samma klassificering. Därför menar vi att det är av vikt att regeringen i EU verkar för att kraven för budgetstöd, särskilt vad gäller korruption, skärps ytterligare. Vi anser även att EU i lägre grad bör använda sig av biståndsformen budgetstöd och överväga andra former av bistånd, särskilt i länder med hög korruption. En hög grad av korruption i de länder som mottar budgetstöd ökar risken för att pengarna frigörs till kontraproduktiva ändamål och inte kommer de mest behövande människorna till del. Regeringen har påtalat vikten av en regelbunden uppföljning och utvärdering av budgetstödet, vilket kan instämma i, och vi vill dessutom understryka vikten av att regeringen inom EU verkar för en förbättrad återrapportering till medlemsstaterna och deras parlament vad gäller uppföljning, utvärdering och resultat av EU:s biståndsinsatser. är i grunden positiva till samstämmighetspolitiken på det sättet att utvecklingsperspektiv, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter ska finnas med i fler politikområden i EU. Faktum är dock att i och med detta så förstärks Europeiska utrikestjänstens roll. Utrikestjänsten har tidigare riktat kritik emot, utifrån vikten av att värna om de nationella parlamentens roll i medlemsstaternas utrikespolitiska intressen. Samstämmighetspolitiken kan också innebära förändringar som har en påverkan på inrikespolitik, exempelvis vad gäller jordbruks- och handelsfrågor. Vi menar också att det föreligger en risk att samstämmighetspolitiken, tillsammans med EU:s överstatliga byråkrati, bidrar till att hindra de länder som vill driva en skarpare linje vad gäller krav på mänskliga rättigheter och fattigdomsbekämpning. Därför menar att regeringen inom EU bör verka för att samstämmighetspolitiken inte inskränker på varje lands rätt till självbestämmande. EU:s bilaterala och regionala förbindelser deltar inom ramen för den nordliga dimensionen i ett samarbete (NDEP) som bland annat syftar till att konstruera vattenreningsverk i . har i flera sammanhang motsatt sig att den typen av stöd ges till , som är ett land som är mer än kapabelt att hantera den typen av investeringar på egen hand. Det är därför mening att det svenska deltagandet i NDEP i den del som rör ska avvecklas. vill framhålla att villkoren för att ingå partnerskap för rörlighet och ekonomisk integration med tillgång till den fria marknaden måste skärpas. Det räcker inte med ett samarbete efter ett genomfört avtal, utan vi vill se tydligare reformer och uppfyllda krav innan partnerskapsavtal ingås om bl.a. fungerande gränskontroller, säkerhet, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi menar särskilt att om det i förlängningen av denna process ska finnas ett framtida medlemskap i unionen för länderna i öst måste kraven för att ingå partnerskap skärpas, då det med tanke på hur situationen ser ut i dessa länder inte är möjligt eller lämpligt med ett medlemskap i unionen inom en överskådlig framtid. är för samarbete mellan suveräna stater, men när EU går mot att bli en alltmer överstatlig union menar vi att det blir svårt att förenas kring en gemensam politik med stater som skiljer sig mycket från varandra. Vi menar också att nya kandidatländers ekonomiska standard inte ska avvika negativt i alltför hög utsträckning från det befintliga EU-snittet, mätt som BNP per capita. Gällande viseringsliberaliseringar menar att även om det i sig kan vara positivt för t.ex studenter, forskare och affärsmän att få ökade möjligheter till rörlighet ställer partnerskap om ökad rörlighet och viseringsliberaliseringar höga krav på partnerländerna att förhindra olaglig migration, kontrollera gränserna effektivt, garantera dokumentsäkerhet och bekämpa organiserad brottslighet som människohandel och människosmuggling. Vi ser positivt på att lyfter fram vikten av samarbete i dessa frågor. Utan garanti på att ovanstående krav verkligen kan efterlevas kan vi dock inte ställa oss bakom fler partnerskap för rörlighet samt viseringsliberaliseringar, då det finns en påtaglig risk för att problemen med organiserad brottslighet och olaglig migration och det mänskliga lidande som de innebär kommer att öka ännu mer. Vidare måste det påpekas att stor försiktighet måste iakttas när det gäller beslut om nya stödpaket för särskilt det södra grannskapet, eftersom omfattningen av sådana paket riskerar att bli mycket kostnadsdrivande för unionen i ett läge när många medlemsländer redan befinner sig i ekonomisk kris. Det är därför av vikt att ytterligare sådana beslut inte är tvingande på EU-nivå utan överlåts till sådana medlemsstater som anser sig ha kapacitet för detta. Detta menar borde vara den svenska linje som regeringen ska verka för. Bistånd till palestinska myndigheten EU ger omfattande stöd till den palestinska myndigheten och är den största givaren till den palestinska myndigheten. har det kommit uppgifter om att den palestinska myndigheten betalar ut månatlig lön till palestinier och israeliska araber som sitter fängslade i dömda för terrorbrott mot civila i . Den palestinska myndigheten betalar dessa löner från den generella budgeten. Även om EU:s ekonomiska stöd naturligtvis är riktat till andra ändamål än finansiering av löneutbetalningar till terrorister så bidrar ändå EU indirekt till att resurser frigörs till andra ändamål, som i detta fall är att belöna terrorism. En av de terrorister som är berättigad lön enligt palestinska myndighetens regler dömdes till 67 livstidsstraff. Han fälldes för att vara hjärnan bakom en serie självmordsattacker med totalt 66 döda. En annan dömdes till 37 livstidsstraff för att bl.a. ha lett en terroristgrupp som utförde självmordsattacker mot en buss i samt en annan attack. Totalt dog 46 personer och 100 skadades (Palestinian Media Watch). Det är självfallet inte försvarbart att EU ska betala ut stora ekonomisk medel till den palestinska myndigheten utan att kräva att denna verksamhet upphör. Vi menar därför att regeringen inom EU bör verka för att det ställs krav på att löneutbetalningarna till fängslade terrorister i upphör. I palestinsk TV hyllar man också personer som begått terrordåd. En av dem som hyllas ledde en självmordsattack på en pizzeria i där 15 personer dog i attacken, 7 av dem var barn. Antisemitiska budskap om en bättre värld utan och judar får också spridas i palestinsk tv. Vi tycker det är fullständigt oacceptabelt att man i offentliga palestinska medier går ut och hyllar terrorister som dödat civila personer i och sprider antisemitiska budskap. Om EU ska stödja den palestinska myndigheten måste EU kräva att den palestinska myndigheten tar avstånd från alla former av terrorism och antisemitism, vilket vill att regeringen ska framhålla i EU. slöt Hamas och genom en egyptisk medling en försoningsöverenskommelse i där parterna kom överens om att tillsätta en teknokratregering samt hålla val . Detta uttryckte och EU sitt fulla stöd till. har en mer kritisk inställning till att den palestinska myndigheten ska bilda samlingsregering med Hamas som är stämplade som en terroristorganisation. Hamas utsätter fortfarande för våldshandlingar och vill inte erkänna landets rätt att existera. Vi anser därför att regeringen inom EU tydligare ska framhålla att de krav som måste ställas på Hamas rätt att existera, upphörande av våldsanvändning från Hamas sida och att Hamas verkligen upprätthåller ordningen i verkligen vidhålls och följs upp. Situationen för kristna i har förvärrats. En koptisk kyrkoledare har uttalat att det har varit det värsta året på länge och uttryckt besvikelse över att de inte får något stöd från väst. I svenska nyheter har det rapporterats om att minst tre kyrkor har bränts ner och över 100 kristna har dödats i våldsamma sammandrabbningar dels med säkerhetsstyrkorna, dels med beväpnade huliganer och extremistiska muslimer. I byn utanför tvingades åtta kristna familjer i exil efter att en ilsken mobb tänt eld på kristna butiker och hem. EU står inför att teckna frihandelsavtal med . Ett av kraven i dessa förhandlingar som anser att regeringen inom EU bör verka för är att kristna inte ska diskrimineras och kräva utökade insatser för att skydda den kristna minoriteten från våldsamma attacker från majoritetsbefolkningen. Medelhavsunionen kan kanske vara en möjlighet för länderna kring att mötas och träffa överenskommelser rörande det som de anser angår dem, men mervärdet för svenskt vidkommande är högst begränsat. Det kan vidare diskuteras vad som egentligen är, eller blir, målet med denna union. Tar denna union samma utveckling som , som senare utvecklades till EG och EU, skulle det exempelvis kunna tänkas att Medelhavsunionen kan leda till att de ingående länderna ges tillgång till den inre marknaden och i förlängningen fri rörlighet till . I ett sådant fall kommer Medelhavsunionen inte bara att leda till ett stort utökat behov av finansiering av EU, utan sannolikt även till en ökad migration inom unionens utsträckningsområde. menar därför att bör lämna Medelhavsunionen. är skeptiska till den fördragsändring som ligger till grund för att ESM (Europeiska stabilitetsmekanismen) ska ersätta EFSM (Europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen) samt EFSF (Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten) och därefter fungera som permanent stabilitetsmekanism för . Fördragsändringen berör huvudsakligen EMU-området men relevansen för del bör likväl framhållas. har i enlighet med nuvarande förordning och i enlighet med medlemskap i en formell och legal skyldighet att gå med i det tredje steget i EMU och införa euron som valuta.