mot · GZ02U25 · 2012-04-11 00:00:00 — med anledning av skr. 2011/12:114 Strategisk exportkontroll 2011 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden I regeringens skrivelse 2011/12:114 Strategisk exportkontroll 2011 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden framgår det att svensk vapenexport slagit ännu ett försäljningsrekord, , jämfört med 2010. Avslöjandet att sålt vapensystem till och planerat uppförandet av vapenfabriker och övervakningscentraler visar med all önskvärd tydlighet att det krävs en grundlig reformering av reglerna kring exportkontrollen av strategiska produkter. När länderna i och frigör sig från diktaturens ok och påbörjar en utveckling mot demokrati och öppenhet måste ställa sig på rätt sida. Vi ska självklart inte beväpna diktaturer; vi ska stödja demokratirörelser då tjänas också långsiktiga intressen. Vår viktigaste tillgång i alla internationella sammanhang också i handelssamarbeten är vårt rykte. Vi tror att det inte hade varit möjligt att driva en vapenexportpolitik som så tydligt saknar stöd i opinionen om inte systemet varit så stängt för insyn som det är . Vår mening är att vapenexporten därför i fortsättningen måste bygga på tre grundläggande principer: ett riktigt demokratikriterium där mänskliga rättigheter är ett krav, en öppenhet som möjliggör den granskning som behövs och ett ordentligt ansvarsutkrävande enligt demokratins principer. Dessutom bör läggas ned. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svensk vapenexport stärker diktaturer och bidrar till brott mot de mänskliga rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte sälja vapen till krigförande länder och länder i konflikt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att med sin krigsmaterielexport bidrar till en upprustningsspiral i en av världens mest explosiva regioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bidrar till spridning av små och lätta vapen genom licenstillverkning av svenska vapen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydligare redogöra för licenstillverkning av svenska vapen och de regler som omgärdar den. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om (). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svensk vapenexport bidrar till fattigdom och underutveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svenska tjänster och produkter med dubbla användningsområden riskerar att användas repressivt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att genomföra en grundlig reformering av reglerna kring exportkontrollen av strategiska produkter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om Europeiska försvarsbyrån (). Inledning vapenexportens förändrade förutsättningar Under det utvecklades den svenska försvarsindustrin till sin nuvarande storlek. Den svenska neutraliteten och alliansfriheten krävde en stark försvarsmakt som i sin tur krävde en stark nationell försvarsindustri. Det ansågs viktigt att i händelse av krig skulle vara självförsörjande på vapen och ammunition. Ur ett svenskt säkerhetspolitiskt perspektiv var det viktigt att bygga upp svensk kompetens inom en rad försvarstekniska områden. ser verkligheten annorlunda ut. Det är slut och den svenska alliansfriheten och neutraliteten är två lika frånvarande som ifrågasatta principer. Det handlar inte längre om att välja sida mellan öst och väst. Därför innebär inte en slopad neutralitet automatiskt ett medlemskap i . står utanför Nato, men med EU och våra nordiska grannländer. I FN tar vi aktivt och öppet ställning för freden. Och tvärtemot vad gängse retorik gör gällande är det svenska försvaret och den svenska säkerheten i allra högsta grad beroende av samarbeten, materiel och understöd från andra länder. Med dagens nya förutsättningar är ett oberoende, självständigt och självförsörjande försvar varken möjligt eller önskvärt. förstår detta, och i de övriga delarna av försvaret har man också agerat därefter. I skrivelsen står det: Den tidigare önskan att vara självförsörjande när det gäller materiel till det svenska försvaret har ersatts av det växande behovet av samarbete med likasinnade stater och grannar. Inte heller försvarsindustrin är längre densamma. har verksamheten genomgått mycket omfattande förändringar. Från att ha dominerats av statligt ägda företag öppnades försvarsindustrin för privatisering och utländska ägarintressen. är försvarsindustrin privatiserad och många av företagen återfinns på börsen. I takt med att det svenska försvaret beställer allt mindre volymer anser industrin att den måste få sälja av sina produkter på den internationella marknaden. Då staten ser export som en nödvändighet för svenskt försvar finns till skillnad från andra produkter inga regler mot statliga subventioner till tillverkning av vapen. Den svenska vapenindustrin får miljardstöd i form av exportkrediter, subventionerad reklam och statliga lån. Försvarskoncernen utgör , enligt skrivelsen, av försvarsföretagens (Soff) totala omsättning. Av den totala försäljningen är militär och civil. går på export. Utöver vapen, ammunition och komplexa försvarssystem tillhandahåller industrin även konsulttjänster, som inte omgärdas av någon speciell lagstiftning. Det finns regler för företag som sysslar med militär utbildning, men ingen motsvarande lagstiftning för tekniska konsulttjänster som de vi sett i Saudiaffären. Industriella och näringspolitiska intressen ges allt större hänsyn inom utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiken. Vår handlingsfrihet begränsas och politiska beslutsfattare pressas att bedriva en väldigt försvarsindustrivänlig politik. När exporten inte går att försvara utifrån rent utrikes-, försvars- och säkerhetspolitiska intressen handlar det i allt högre grad om sysselsättning och arbetsmarknads- eller industripolitik. Trots att () inte får ta hänsyn till sysselsättning eller näringspolitik försvarar statsministern vapenexporten med hänsyn till de svenska jobben. Precis som kravet att bara tillverka materiel för svenska behov släppts till förmån för exportstyrd produktion tycks nu kravet att enbart se till säkerhetsmässiga faktorer i praktiken ha slopats. Vad gäller Investors stridsflygplan JAS 39 har det projektet tillåtits gröpa ur försvarsbudgeten genom tre årtionden. Med argumentet att vi ska vara oberoende i händelse av krig har medfört att vi aldrig varit så beroende av som . JAS E/F innehåller ännu mer amerikansk teknik än den nuvarande JAS C/D-versionen. Svenska tekniker har gjort den amerikanska tekniken brukbar men äger inte tekniken vilket har visat sig försvåra exporten av planet, då alltid har sista ordet vid en eventuell export. Sanningen är att vi har ett militärindustriellt komplex i som till varje pris (i dubbel bemärkelse) vill fortsätta att tillverka och sälja svenska vapen. menar att dessa företag har ett alldeles för stort inflytande över svensk säkerhetspolitik, och det inflytandet måste begränsas. Svensk vapenexport stärker diktaturer och bidrar till brott mot de mänskliga rättigheterna exporterade 2011 krigsmateriel till icke-demokratier till ett värde av . Det innebär en ökning med i jämförelse med 2010. Över hälften av svensk krigsmaterielexport () gick till 20 länder som den amerikanska organisationen klassade som icke-demokratier, däribland , , och . Exporten till uppgick till hela , vilket motsvarar en femtedel av den totala exporten. En av de grundläggande förutsättningarna för vapenexport i är sedan 1971 års riksdagsbeslut att mottagarländerna ska respektera de mänskliga rättigheterna. Tillverkning och utförsel av krigsmateriel regleras genom lagen (1992:1300) om krigsmateriel och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Båda författningarna trädde i kraft . Krigsmaterielbegreppet breddades även till att även omfatta viss materiel med civil eller delvis civil användning. Trots detta tillåts export till en rad länder som bryter mot de mänskliga rättigheterna. I riktlinjerna för vapenexport anges att respekt för mänskliga rättigheter är ett centralt villkor för att vapenexport ska beviljas. Det spelar ingen roll om vapnen i sig kan komma att användas för att kränka mänskliga rättigheter eller inte; det räcker att kränkningarna förekommer i landet för att vapenexporten ska stoppas. Sedan inleddes i , en revolutionsvåg som sedan fortsatte och svepte över länderna i och , har det blivit alltmer uppenbart att reglerna för den svenska vapenexporten måste ses över. Det kan inte vara så att svenska vapen säljs till diktaturer som förtrycker sin befolkning och kväser oppositionens krav på demokrati och mänskliga rättigheter. Att sälja vapen till en diktatur för stabilitetens skull, på bekostnad av de mänskliga rättigheterna, är oacceptabelt. Att svensk utrikespolitik ska främja respekten för de mänskliga rättigheterna har av riksdag och regering betonats alltmer . Omsorgen om och försvaret av de mänskliga rättigheterna är en integrerad och central del av den svenska utrikespolitiken. I statsminister regeringsdeklaration sade han följande: En trygg framtid kan endast byggas i gemenskap och samverkan med andra länder. ska vara en stark röst för fred, frihet och försoning i och i världen. Demokratin, folkrätten och de mänskliga rättigheterna ska utgöra hörnstenar i vår utrikespolitik. Trots att demokrati är ett utmärkande drag i svensk utrikespolitik säljer vapen till en rad diktaturer. Genom bl.a. bistånd och politiska insatser har på olika sätt sökt understödja demokratiska krafter och en demokratisk utveckling i olika delar av världen. Demokrati är en hörnsten i politik för global utveckling. Politiken ska präglas av ett rättighetsperspektiv. I rättighetsperspektivet ingår demokrati och mänskliga rättigheter. har sålt vapen eller övervakningsutrustning till följande länder i och : , , , , och . Något är allvarligt fel när världens kanske restriktivaste lagstiftning kring vapenexport systematiskt åsidosätter riktlinjer. exporterar stora mängder krigsmateriel till flera icke-demokratiska länder där svåra brott mot mänskliga rättigheter begås, vilket legitimerar regeringarna politiskt såväl som stärker deras vapenmakt rent konkret. Detta gäller såväl den nuvarande borgerliga regeringen som den förra socialdemokratiska regeringen. Enligt EU:s uppförandekod ska man bl.a. bedöma mottagarlandets inställning till relevanta principer i internationella instrument som rör internationell humanitär rätt. I uppförandekoden hävdas att medlemsstaterna inte ska utfärda exportlicens om det föreligger uppenbar risk att den militära teknik eller den krigsmateriel som ska exporteras kan komma att användas vid allvarliga kränkningar av internationell humanitär rätt. har länge förespråkat att lagarna för vapenexport bör skärpas så att bara demokratier eller länder som är på väg att bli demokratier får köpa svensk krigsmateriel, inklusive materiel som inte används i strid. vill att ett s.k. demokratikriterium införs. tillbaka har det också blivit svårt för andra partier att inte få upp ögonen för problemet. Folkpartiledaren utspel om att skärpa vapenexportlagstiftningen med just ett sådant demokratikriterium välkomnades av samtliga av partier, och efter en blocköverskridande överenskommelse uppmanade regeringen att se över krigsmateriellagstiftningen i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Regeringen annonserade att man tänkte starta en utredning i frågan, men har ingenting hänt. På papperet finns en bred samsyn om att det inte ska vara tillåtet att exportera krigsmateriel till diktaturer eller djupt odemokratiska stater både i och bland befolkningen. Ändå tycks regeringen vilja dra ut med att få beslutet verkställt och få till en förändring. Det viktiga nu är att göra slag i saken och att skärpningen varken tillåts bli försenad eller försvagad. följer noggrant utvecklingen och menar att regeringen har en skyldighet att ge ärendet den prioritet det förtjänar. Detta vill vi ge till känna. Svenska vapen exporteras till krigförande länder har kanske världens tuffaste lagstiftning för export av krigsmateriel. Trots det ökar exporten år . Riktlinjerna är tydliga och förbjuder försäljning av krigsmateriel till krigförande länder. Trots det fortsätter () att ge tillstånd för sådan försäljning. Vi ser att undantaget har blivit regel och att ökad vapenexport uppmuntras aktivt av regeringen, trots att den alltid hänvisar till ISP så fort det avslöjas att vapen sålts till länder dit det borde vara omöjligt att sälja enligt svensk lag. Att regeringen uppmuntrar vapenförsäljning visas med all önskvärd tydlighet genom att den infört en särskild myndighet, , för att främja vapenexporten. Regeringen har alltid det yttersta ansvaret och undkommer inte detta ansvar genom att lägga över hanteringen på olika myndigheter. Dessutom exporterar krigsmateriel till länder där det förekommer grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Bland mottagarländerna för svensk krigsmateriel återfinns flera länder som är inblandade i väpnad konflikt. Dit hör , , , och inte minst . Det är inte acceptabelt. riktlinjer måste skärpas så att den stora vapenexporten av svensk krigsmateriel till krigförande länder, till länder som grovt kränker de mänskliga rättigheterna och till länder med stora fattigdomsproblem stoppas. Det är dags att de svenska partierna och deras företrädare i () upphör att systematiskt åsidosätta reglerna för vapenexport. menar att gällande lagstiftning ska efterlevas, vilket innebär att inte ska sälja krigsmateriel till krigförande länder. Detta vill vi ge till känna. bidrar till en upprustningsspiral i en av världens mest explosiva regioner På millennietoppmötet antogs följande deklaration: Vi ska göra vårt yttersta för att befria våra folk från krigets gissel som i konflikter inom och mellan länder har krävt mer än fem miljoner liv under det senaste årtiondet. Om och världens länder menar vad de säger måste det naturligtvis få konsekvenser. Delar av världen präglas av djupgående och komplicerade konflikter, som ofta leder till krig och grova kränkningar av mänskliga rättigheter. Den internationella vapenhandeln är en viktig drivkraft bakom den militära upprustningen och bidrar därmed till krig och väpnade konflikter. Därför bör verka för en radikal svensk och global nedrustning och för att resurser som förslösas på militär rustning omfördelas till insatser som kan förebygga krig och konflikter. Ett annat exempel är att , trots långvarigt krig mellan och , fortsätter att leverera krigsmateriel till båda parter för att inte undergräva nuvarande och framtida affärskontakter. Alltsedan stora vapenaffär med , som kantades av mutor och korruption, då sålde ett stort antal fälthaubitsar till har fått sälja kanoner men under benämningen följdleveranser. Att det inte bara handlar om underhåll, reservdelar och ammunition till de kanoner som redan sålts, utan även om helt nya kanoner, gör att tilltron till den svenska vapenexportlagstiftningen är kraftigt försvagad. som sålt kanoner och moderna fälthaubitsar har enskilt största vapenexportör sålt avancerad radarutrustning, Erieye, till grannlandet . För varje flygvapen är radarsystemet av central betydelse, i såväl defensivt som offensivt syfte. hoppas Saabs ägare Investor även att få sälja stridsflygplanet 39 E/F till . Att det ens är möjligt att sälja vapen till dessa båda länder, med tanke på ländernas långvariga konflikt om gränsområdet Kashmir, är något som ifrågasatt länge speciellt med tanke på att båda länderna är kärnvapenstater. Genom att vi beväpnar båda länderna bidrar aktivt till en upprustningsspiral i en av världens mest explosiva regioner. Den främsta anledningen till motstånd till Saabs inblandning i kontrakten om att få leverera 126 39 Gripen-plan till det indiska flygvapnet är problemet att flygplanet med största sannolikhet kommer att anpassas för att kunna bära landets kärnvapen. En affär som inbegriper att JAS 39 blir kärnvapenbärare borde inte vara möjligt enligt gällande vapenexportlagstiftning. Det kan inte heller vara ett svenskt utrikespolitiskt mål att göda en potentiell kärnvapenkonflikt. Regeringen borde därför ge tydliga signaler om att det är en affär som omöjligen kan stå bakom. Vidare anser att det är ett problem att svenska staten står som ekonomisk garant vid vapenaffärer. Om t.ex. länder som skulle ställa in sin betalning för radarsystemet Erieye finns det en risk att biståndsmedel kan komma att användas för att garantera svenska vapenaffärer. , som drabbats hårt av naturkatastrofer, skulle mycket väl kunna göra detta om landet återigen skulle drabbas av en naturkatastrof. Skulle detta ske garanterar biståndsmedel Saabs eventuella förluster. tar ingen risk. Risken tar svenska skattebetalare. Ett sådant system är inte hållbart. Detta vill vi ge till känna. bidrar till spridningen av små och lätta vapen Små och lätta vapen utgör ett av de största hoten mot mänsklig säkerhet. Drygt 1 300 människor per dag mister livet i världen på grund av dem. Antalet skadade är cirka så stort. Handeln med små och lätta vapen är ett allvarligt problem. Vapnen är förhållandevis billiga och enkla att transportera och smuggla. De allra flesta illegala vapen har en gång varit legala. Kontrollmekanismerna för den legala produktionen och handeln är undermåliga. Nationella regler och kontroller har visat sig inte fungera. Frågan om ett internationellt vapenhandelsavtal inom FN påbörjades . Förhandlingsprocessen mynnar förhoppningsvis ut i ett vapenhandelsavtal . Runt om i världen ser vi gång efter annan att svenska vapen dyker upp och används. Hur har det kunnat ske frågar vi oss? säljer oftast bara vapen till stabila länder som inte befinner sig i konflikt. Men i de fall vi faktiskt säljer till länder i konflikt händer det att vapen förloras och hamnar i orätta händer eller helt enkelt överlämnas till tredje part. har medierna uppmärksammat ett antal fall där det svenska pansarvärnsvapnet AT-4, licenstillverkat i , överlåtits till den irakiska armén och till privata säkerhetsföretag. efterlyser information om licenstillverkning i skrivelsen och eventuella intäkter som detta medför. Hade vapnen varit tillverkade i hade detta varit ett brott mot slutanvändaravtalen. Vi efterlyser tydligare skrivelser kring licenstillverkningen och de regler som omgärdar den. Detta vill vi ge till känna. exporterar små och lätta vapen till länder som , , , och för stora summor. , som historiskt sett håller en relativt hög profil för att kontrollera lätta vapen, har en stor export av dessa vapen. Och det visar sig att vapnen dyker upp i andra krigshärdar, på andra kontinenter än dit vapnen en gång såldes. anser att här spelar ett dubbelspel. Man agerar internationellt för en hård kontroll men är världsledande inom området bärbara pansarvärnsvapen. Det svenska företaget har sålt över en miljon vapensystem till över 50 länder i världen. Det mest spridda vapnet är granatgeväret som har använts i en mängd krig, exempelvis i , , och Kashmir. En stor köpare av är , och vapnet har använts i både och . Till granatgeväret finns den s.k. flechetteammunitionen, ADM 401, som är utvecklad för specifika amerikanska ändamål och särskilt anpassad för krigföring i stadsmiljö. Vid explosionen sprids över tusen små sylvassa pilar, s.k. flechetter, över ett område, och risken att oskyldiga civila skadas är stor. har protesterat mot tillverkningen av ADM 401 för att den är inhuman och strider mot . Försvarsindustrins aggressiva marknadsföring av svenska vapen uppmärksammades i tidningen . Med ord som See first Kill first och dödsratio visar upp sina vapensystem på försvarsmässan , i diktaturen . I påkostade reklamvideor och reklamblad kan intresserade köpare få veta att JAS 39 garanterar en hög dödsratio. marknadsför 2 med att den har ett Soft target mode, ett läge för mjuka mål exempelvis människor. Att svenska skattepengar betalar för exportsatsningar och marknadsföring av sådana produkter är skamligt. startade sitt arbete, med syfte att främja den svenska vapenexporten. har varit emot att denna myndighet inrättas. Vi anser att företagen själva borde bekosta alla exportäventyr som den svenska krigsindustrin ger sig in i. Då vapenindustrin inte är vilken näring som helst anser vi att det inte är rimligt att svenska skattebetalare ska betala för att främja exporten av svensk krigsmateriel. Det rimmar dessutom illa med politik för global utveckling (PGU) att det finns en särskild myndighet för att främja vapenexporten. Alla områden ska underställas PGU; vapenexporten är naturligtvis inget undantag. Moraliska dilemman blir i längden aldrig bekväma att hantera genom ett system av dubbelmoral. Därför menar att () bör läggas ned. Detta vill vi ge till känna. Svensk vapenexport bidrar till fattigdom och underutveckling sålde krigsmateriel till flera länder som dras med allvarliga fattigdomsproblem. liksom är och bland de främsta mottagarländerna för svenska vapen. av vapenexport går till fattiga länder. I skrivelsen har regeringen valt statistik från där länder som och beskrivs som övre medelinkomstländer, och som ett lägre medelinkomstland, men i sanning bör dessa länder beskrivas som utvecklingsländer. Alla tre länderna har en väldigt ojämn inkomstfördelning. Enligt lever av befolkning på per dag. lever på per dag. Enligt är utvecklingsindikatorer t.o.m. sämre än andra jämförbara länders. Detta blir särskilt tydligt när det gäller kvinnornas situation. har dessutom en högre barnadödlighet än andra sydasiatiska länder. Enligt UNDP-chefen har den snabba tillväxten i inte haft några positiva effekter på fattigdomsnivån. är ett av världens mest ojämlika länder när det handlar om inkomstfördelning. , dit och Investor hoppas få sälja stridsflygplanet 39 E/F, passerades 2009 av som ett av världens allra mest ojämlika länder. Det är ett problem att vi har en regering som inte för en konsekvent politik. Regeringen säger sig verka för fattigdomsbekämpning men gör stora exportsatsningar av krigsmateriel till fattiga länder, som och . Stora delar av nordvästra drabbades av kraftiga översvämningar. Enligt FN:s uppskattning drabbades uppemot 20 miljoner människor. Landet drabbades på nytt av allvarliga översvämningar 2011 och tillståndet är fortfarande allvarligt för miljontals människor. Behovet av humanitär hjälp är alltjämt stort. UNDP lyfter i sina rapporter fram problemet med att militära investeringar i fattiga länder hämmar livsviktiga satsningar på rent vatten och sanitet. dör ca 120 000 människor till följd av diarrésjukdomar på grund av brist på rent vatten och sanitet. Efter översvämningarna väntas dödstalen stiga. är ett av få länder i världen som lägger mer pengar på försvaret än på utbildning och hälsa tillsammans. Krigsmaterielexporten till är större än Sidas hela bistånd till humanitära insatser och konfliktrelaterad verksamhet för alla länder i söder om . Svenska vapen säljs till länder med stor fattigdom där vapenköpen kan direkt motverka arbetet mot fattigdom. Det är ett grundläggande problem att världen väljer att prioritera militära satsningar i stället för att lösa fattigdomsproblemet. Man brukar säga att för varje krona som läggs på bistånd i världen läggs ytterligare på militära utgifter. När beslutade om politiken för global utveckling (PGU) var huvudpunkten att politik måste vara samstämmig: Det säger och gör i ett sammanhang måste stämma med svenskt agerande i ett annat. Alla politikområden ska sträva mot samma mål. Målet är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Politiken ska präglas av ett rättighetsperspektiv och kännetecknas av de fattigas perspektiv på utveckling. Det innebär att de fattiga människornas behov, intressen och förutsättningar ska vara utgångspunkt i strävandena mot en rättvis och hållbar utveckling.