mot · H002Kr270 · 2012-09-28 00:00:00 — Skippa föreningstvånget inom sporten tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av regelverket för de statliga aktivitetsbidragen, så att organisationer och föreningar inom idrotten inte ska behöva tillhöra få del av de statliga aktivitetsbidragen och att även icke föreningsanslutna personer ska kunna få ta del av offentligt stöd. Det har länge varit känt hur viktigt det är att röra sig när det gäller både den fysiska och den psykiska hälsan. Barn och vuxna som regelbundet tränar eller idrottar aktivt har lättare att koncentrera sig, är piggare och presterar bättre på arbetet eller i skolan. Med anledning av debatten som just nu pågår gällande att fetman bland befolkning ökar drastiskt, blir det allt viktigare att både vuxna och barn rör sig. Många familjer får prioritera bort idrotten av olika anledningar, oftast beroende på att man inte har råd eller att träningslokalen ligger längre från bostaden. Dessutom fördelas inte heller medel till idrotten jämställt. har man med hjälp av en metod som kallas 3R-metoden gjort undersökningar på hur resurserna inom idrotten fördelas i t.ex. . Genom 3R-metoden kartläggs och analyseras verksamheter ur ett jämställdhetsperspektiv utifrån representation, resurser och . På så sätt kartläggs de normer som styr verksamheten, hur makten är fördelad mellan kvinnor och män och hur kön påverkar verksamhetens utformning och organisering. Mätningarna visar att av resurserna som fördelas inom idrotten går till vuxna män, därefter till pojkar och sist flickor och kvinnor. Det är främst hockeyn och fotbollen som får ta del av dessa pengar. Snedfördelningen finns också på statlig nivå. För mig är det i grunden en rättvise- och jämställdhetsfråga, där dagens system gynnar vissa idrotter framför andra, och därmed också gör tillgängligheten till exempelvis ridsport till en klassfråga. Det finns många flickor och även en del pojkar som vill rida men som inte har råd. När det gäller hur bidragen för olika sporter fördelas på både statlig och nivå så finns det en stor problematik och en orättvisa. Detta leder till att många sporter utesluts beroende på vilken organisationstillhörighet och utformning man har. ges det endast bidrag till de föreningar och organisationer som är med i . har länge varit en framstående nation inom idrotten, men har man kunnat se att tillväxten av framgångsrika utövare inte varit lika stor som . För att även fortsättningsvis ska kunna delta i internationella tävlingar parallellt med nationella mästerskap är det viktigt att man i satsar på att få fram duktiga elitidrottare. Elitsatsningarna kan därför inte bara tillfalla de idrottare som är föreningsanslutna, utan måste också gälla de som inte är föreningsanslutna, detta inte främst då det är viktigt att de allra bästa kommer till sin rätt. Men inte minst för att man skapar en transparens inom föreningar och på hur varje idrottare som får ekonomiskt stöd bedömts i förhållande till övriga utövare. Genom att fördela medel på det sätt man gör så stänger man ute utövare. Dessutom är man inte jämställda när det gäller inhemska och nationella tävlingar eftersom de ekonomiska ojämlikheterna blir för stora. Jag menar att detta är fel och att man ska kunna få tillgång till offentliga medel, dvs. aktivitetsbidrag för barn och ungdomar även om man inte tillhör . Man ska inte uteslutas från att få bidrag beroende på vilken organisationstillhörighet eller utformning man har. Därmed vill jag att en översyn görs av nuvarande regelverk och att organisationer och föreningar inom idrotten inte ska behöva tillhöra få del av de statliga aktivitetsbidragen samt att även icke föreningsanslutna personer ska kunna få ta del av offentligt stöd.