mot · H002MJ425 · 2012-10-03 00:00:00 — Också butiker plockar bort mat med kort datum istället för att sänka priset på dessa. Vi vill se över bästföremärkningen och hitta ett nytt sätt att benämna hållbarheten. För vi menar att systemet är för stelt och att det inte tar hänsyn till förhållanden som påverkar hållbarheten. En möjlighet skulle vara att gå över till en märkning minst hållbar till, men kanske ska märkningen kunna ge uttryck för den skillnad i hållbarhet som en vara har beroende på hur den förvaras och hanteras, t.ex. om varan förvaras i sluten eller öppen förpackning, om det är sommar eller vinter etc. Detta är en fråga som avgörs i EU och den bör agera för att ändra märkningen. På samma sätt som i butiken har kunder på en restaurang rätt att få veta vad det är de köper. saknas regleringar som ger konsumenterna den rätten. Vi menar att det både handlar om ursprung, innehåll och tillsatser. Man ska som restauranggäst få möjlighet att t.ex. få information om råvarornas ursprung. Det är möjligt att sådan information ska vara tryckt, finnas tillgänglig om gästen frågar eller aviseras på synlig plats. Detta måste utredas i nära samarbete med restaurangbranschen. Syftet är att stimulera näringen, inte att skapa nya regelverk som gör vardagen onödigt krånglig för företagaren. För att göra detta så enkelt som möjligt utesluter vi inte att det tas fram nationella definitioner och benämningar. Vi tycker det är felaktigt när pangasiusfiléer säljs som sjötunga eller när köttfärs kan bestå av kött med oklart ursprung och från flera djursorter. En restauranggäst ska kunna lita på att det som serveras är vad han eller hon uppfattar att det är. Då ska inte heller påhittade beteckningar kunna användas för t.ex. fiskarter eller köttprodukter som förvillar gästen. Vi menar att regeringen bör granska omfattningen av fusk med beteckningar och föreslå åtgärder som skyddar konsumenterna. Självklart ska också den som serveras mat på sjukhus, skolor eller äldreboenden ha rätt till rättvisande information om maten. Är maten förpackad bör samma regler för innehållsdeklarationen gälla som för färdigförpackade livsmedel i affärer. Den svenska primära produktionen av mat har påverkats kraftigt av internationell konkurrens, av inhemska och europeiska regleringar samt av förändrad efterfrågan. Marknaden är emellertid inte fri utan är beroende av den gemensamma jordbrukspolitiken i EU som påverkar förutsättningarna för konkurrensen. Utan gårdsstödet skulle mat producerad i och i andra EU-länders vara betydligt dyrare. Utan handelshinder för import skulle importerade varor från vara billigare. Dagens konkurrenssituation för det svenska lantbruket kan sägas handla om tre saker: vilken förmåga att effektivisera verksamheten som företaget har, vilken förmåga att producera produkter som motsvarar efterfrågan företaget har och vilka kostnader som företaget har i förhållande till konkurrenterna. Givetvis är det grovt generaliserande när man jämför företag i ett land med företag i ett annat. Det finns de som lyckas och de som misslyckas i alla länder. Men svenska jordbruksföretag har några saker gemensamt: klimat och transportkostnader, svenska regler och avgifter samt de svenska konsumenternas efterfrågebild i den mån den generellt skiljer sig från övriga EU-länders. Svensk matproduktion i internationell konkurrens Liksom i alla andra branscher pågår en effektivisering, en produktionsteknisk utveckling och en kvalitetsutveckling inom jordbruket. Denna process har gått snabbare i vår omvärld men visar flera studier14 att effektiviseringarna avstannat i de stora europeiska jordbruksländerna. Vi menar att vi i har mer att göra för att öka konkurrenskraften genom produktionsutveckling och ytterligare effektivisering. Det borde förbättra de svenska böndernas konkurrenssituation. Det behöver inte betyda fler storjordbruk, att färre människor arbetar i jordbruket eller att gårdarna får större och större djurbesättningar. Nej, istället kan det handla om investeringar i ny teknik, om att flera lantbruksföretag samarbetar och delar på investeringskostnader. Självklart ska en ökad effektivisering inte försämra djurskyddet. Det vore helt fel väg att gå. Det svenska mervärdet där djurskyddet ingår är en nödvändig konkurrensfördel. För djurproduktionen ser vi en långsam negativ trend för nötkreatur, både för kött- och mjölkproduktion, medan höns- och fåruppfödningen ökar. Uppfödningen av grisar minskar också tydligt i en långsiktig trend även om minskningen planade ut något mellan 2010 och 2011.15 Den gemensamma jordbrukspolitiken i EU (GJP) gör att jordbrukssektorn inte kan betraktas som vilken marknad som helst. Inom de ramar som EU:s jordbrukspolitik sätter så arbetar många länder aktivt med att förbättrar sin jordbrukssektors konkurrenskraft. Det politiska inflytandet och engagemanget är högt i många europeiska länder. Vi ser tre skäl till att sträva efter en matproduktion i som står sig väl i internationell konkurrens. För det första så handlar det om att säkra de arbetstillfällen som finns inom jordbrukssektorn. Framförallt är det viktigt eftersom jobben finns i glesbygd och i områden där andra arbetstillfällen är svåra att få fram. Vi vill att hela ska leva, minskade arbetstillfällen inom jordbruket skulle urlaka stora områden i med kraftigt försämrad service och välfärd. Många kommuner i har passerat den gräns där det finns rimliga stordriftsfördelar för att klara en bra kvalitet i vård, skola och omsorg. Vi måste slå vakt om jobben i den svenska glesbygden. För det andra handlar det om svenska konsumenters rätt till säker mat av hög kvalitet. I det moderna ökar efterfrågan på råvaror med hög kvalitet som är tillverkade med mindre påverkan på miljö och med större hänsyn till djurens välbefinnande. Det kan vi bara skapa förutsättningar för med politik. För det tredje handlar det om den biologiska mångfalden och naturvården i . Många lantbruksföretag gör en stor insats för att hålla kulturlandskapet i gång. Utan deras åtgärder kommer landet att växa igen med minskad biologisk mångfald och sämre grundförutsättningar för många arter som följd. Naturens motståndskraft mot de stora förändringar som hotar oss just , som klimatförändringarna och kemikaliespridning, är beroende av starka ekosystem. Och ekosystemen blir starka med biologisk mångfald. Vårt långsiktiga mål med EU:s jordbruksstöd är att subventioner och marknadsinterventioner avskaffas . Men tills vi nått dit behöver vi jobba pragmatiskt så att stöden omdirigeras till att ersätta lantbrukarna för de kollektiva nyttigheter de producerar i form av klimat- och miljöåtgärder. Det är också viktigt att se till att rationalisering, effektivisering och ökad konkurrenskraft stimuleras. måste bryta den nuvarande marginaliseringen som den borgerliga regeringen har gett i EU:s jordbrukspolitik och istället bli en drivande kraft i reformprocessen för ett grönare jordbruk i hela . Vi tror att jordbruket och livsmedelsindustrin måste slå in på en väg med ökad specialisering av sina produkter. Investeringar och utbildning är det som bygger stark. Också i jordbruket. Politiskt menar vi att vi måste använda de tillgängliga medel som vi har t.ex. EU:s landsbygdsprogram för att arbeta med stöd för ytterligare rationalisering och effektivisering i sektorn. Vi tror här att det svenska landsbygdsprogrammets delar för investeringsstöd behöver ses över för att säkerställa att det ständigt motsvarar den utveckling som sker och att det verkligen leder till mer konkurrenskraftiga företag. måste samhällets övriga investeringar korrelera för att stödja utvecklingen på landsbygden. Det handlar t.ex. om IT, vägar och energi. Att mer och mer möjliggöra för lantbruksföretag att producera sin egen el och sälja den el som blir över både stärker företagens konkurrenskraft och bidrar till hela energiförsörjning och ökade konkurrenskraft genom mindre beroende av importerade fossila bränslen. Detta menar vi är viktiga utgångspunkter för det framtida svenska landsbygdsprogrammet. En satsning på biogasutvinning i jordbruket är viktig av flera skäl. Det kan öka intäkterna för djurbönderna, det minskar jordbrukets övergödande påverkan och det minskar jordbrukets klimatpåverkan. Vi har i vår utgiftsområdesmotion föreslagit ett stöd för biogasutvinning baserat på den mängd metangas som utnyttjas till lantbrukare. Utbildning, metodutveckling och forskning är också väsentligt för att stärka det svenska jordbruket. Det handlar både om en stark grundutbildning, möjlighet till vidareutbildning för företagare som vill satsa för framtiden men också forskningen. Vi menar att forskningen på detta område och utbildningen är det viktigaste bidraget som samhället kan ge för att utveckla och säkra jordbrukssektorns konkurrenskraft. När regeringen avskaffade handelsgödselskatten så togs också återföringen av dessa medel till näringen bort. En viktig del av återföringen var stimulans av forskning. Det handlade om forskning som direkt var tillämpbar för att utveckla det svenska jordbruket. Vi behöver förstärka den svenska forskningen i de gröna näringarna. Vi ser det som väsentligt att satsa på forskning kring hur vi utvinner fosfor ur avloppsslam, vilket pga. höga halter av farliga kemikalier i mindre utsträckning kan användas för gödselmedel. Även en annan åtgärd är kopplad till minskad övergödning från jordbruket. Det handlar om ökad biogasproduktion men också om forskning kring hur man kan avvattna det rötade gödslet för att göra det till ett mer attraktivt gödselmedel. Det vi kallar det svenska mervärdet är en grundpelare i socialdemokratisk jordbruks- och livsmedelspolitik. Om svenska konsumenter med fog kan hävda att det finns generella positiva egenskaper hos svensk mat, så kommer de att efterfråga den mer. Därför ska vi fortsätta att arbeta med en hög kvalitet på djurvälfärden i . Därför ska vi arbeta med minskad kemikalieanvändning, minskad klimatpåverkan och minskad övergödning från jordbruket. Men det handlar också om att en aktiv generell miljöpolitik ger bättre mat. Hela det övriga samhället påverkar vår mat genom att t.ex. gifter, smittämnen och annat når åkrar på många sätt . Djurskydd och djurs välfärd är en viktig fråga för oss socialdemokrater och ett område där behöver intensifiera sitt arbete. Att behandla djuren väl är ett etiskt ansvar som vi har. har haft som ambition att vara världsledande på djurskydd, något som vi kommit längre bort ifrån. För att stärka det svenska djurskyddet måste ytterligare åtgärder vidtas och efterlevnaden av den svenska djurskyddslagen säkerställas. Ambitionen ska också vara att stärka skyddet för djur utanför gränser. Vi känner en stor oro när förtroendet för de svenska mervärdena bland konsumenterna sjunker. Detta kan till exempel ske när brott mot djurskyddsreglerna exponeras i media. Därför är den svenska djurskyddskontrollen väsentlig för att mervärdena ska skyddas. Det räcker inte med att ha ett bra regelverk för att försvara det svenska djurskyddet. Det behövs också en stark tillsyn som förhindrar att allmänhetens förtroende för mervärdet urholkas när enskilda undantag i fråga om brott mot de svenska reglerna lyfts fram och av allmänheten uppfattas som bilder av hur den svenska djuruppfödningen bedrivs generellt. Sådana exempel kan orsaka skador på varumärket svensk mat som får omfattade och långtgående konsekvenser för arbetstillfällen på landsbygden. När djurskyddskontrollen överfördes till länsstyrelserna var det en underfinansierad reform. På många ställen görs inga planerade kontroller och vissa länsstyrelser har inte ens resurser till de akuta kontrollerna. Länsstyrelserna bör få förstärkta resurser genom att en kontrollavgift införs för att finansiera en ökad tillsyn. Vi behöver bra distriktsveterinärer i hela landet. Den privatiseringsreform som genomförts riskerar att lämna vissa områden utan veterinärer. Vi menar att vi behöver göra distriktsveterinärerna och smittskyddet till en angelägenhet för det allmänna igen. Till skillnad från regeringens djursmittsutredning16 så anser vi att staten även i fortsättningen ska betala kostnader som uppkommer när större sjukdomsutbrott drabbar djurbesättningar. Om, som utredaren föreslår, stora delar av de kostnader som av staten flyttas över på djurägarna, kan detta leda till att företag med små marginaler tvingas vänta för länge med att slå larm om sjukdomar som misstänks ha uppkommit i besättningen. Vi tror att det system som råder är en bra investering för att skapa trovärdighet och mervärde för svenska livsmedel. Det är viktigt att arbeta för en minskad antibiotikaanvändning inom djuruppfödningen i men även på europeisk och internationell nivå. Antibiotikaanvändningen i djuruppfödningen bidrar till problemen med resistenta bakterier som också påverkar människors hälsa. Vi vill se bättre, jämförbar statistik över hur mycket antibiotika som används i djuruppfödning. Det är ett första steg för att sedan kunna slå fast minskningsmål för användningen av antibiotika inom EU. Vi är oroliga för att regeringen tycks ha gett upp kampen mot dvärgbandmasken sedan denna parasit konstaterades hos svenska vilda djur. Vi anser inte att det är dags att ge upp kravet att alla hundar som kommer till ska avmaskas bara för att ett fåtal fall konstateras. Istället borde regeringen presentera krafttag för att hejda smittspridningen. Även i frågan om spridningen av EHEC-bakterien saknas åtgärder från regeringen. Barn och föräldrar ska inte behöva vara oroliga för att smittas av maten man äter. Som matkonsument ska man kunna vara trygg. Det finns inga genvägar utan regeringen måste ta livsmedelssäkerheten och djursmitta på större allvar. Det är viktigt för vår folkhälsa. Den handlingsplan kring EHEC som lades fram av flera myndigheter 2008 har inte lett till något intresse från regeringens sida och inte heller har regeringen redovisat några alternativ till myndigheternas förslag på åtgärder. Regeringen bör effektuera denna plan samt stärka djursmittskyddet generellt. Detta bör ge regeringen till känna. Vi ser fördelar med ekologisk odling av två skäl. För det första miljö- och klimatskäl. Den ekologiska odlingen minskar jordbrukets miljöpåverkan. Det handlar om minskad användning av kemikalier, vilket både är bra för vår egen hälsa och för den biologiska mångfalden. Det handlar om jordbrukets klimatpåverkan som är betydligt mindre med den ekologiska odlingen främst på grund av att det där inte används handelsgödsel, vilken påverkar klimatet genom utsläpp av den mycket starka växthusgasen dikväveoxid (lustgas). Ökad ekologisk odling minskar alltså, i alla fall kortsiktigt, trycket på omställning i andra sektorer i samhället. Vi menar inte att de ekologiska odlingsmetoderna helt kan ta över men vi tror att de kan utgöra en större andel av produktionen än de gör . Vi vill sätta ett mål att den ekologiskt certifierade odlingen ska utgöra av den odlade arean 2020. För det andra tror vi att ekologiska produkter kan vara den typ av specialisering som kan göra svenskt jordbruk mer konkurrenskraftigt. Vi har en lång tradition och erfarenheter i . En stabil och ökande efterfrågan från offentlig sektor gör också att den ekologiska odlingen kan utvecklas. Vi menar att ekologisk odling är ett mervärde som den borgerliga regeringen tappat bort. Den svenska efterfrågan har ökat men har inte kunnat följas upp av svensk produktion. Vi tror att den ekologiska odlingen behöver fortsatt hjälp och stöd för att växa. Vi har därför i vår utgiftsområdesmotion föreslagit att anslagen via EU:s landsbygdsprogram för att främja produktion och konsumtion av och handel med ekologiska produkter ska öka. Köttuppfödningen i är mycket beroende av import av soja till foder. Vi vet att den ekologiska påverkan är stor vid odling av sojabönor. Det handlar både om att den biologiska mångfalden försämras när regnskog fälls för att ge plats åt sojaodling, att klimatpåverkan ökar pga. av odlingen men också att giftanvändningen är omfattande. har uppmärksamheten riktats mot att odla svenska proteingrödor, som åkerbönor. Det ger lantbruket en större lönsamhet och gör det svenska köttet mer hållbart producerat. Vi tror att det här behövs statliga insatser och investeringar för att öka kunskapen om grödorna, utveckla nya grödor och konkret använda landsbygdsprogrammet för att stimulera odling. Regeringen bör ge i uppdrag att arbeta för stimulans av ökad odling av proteingrödor i . Socialdemokraterna har alltid tillämpat försiktighetsprincipen i förhållande till GMO (genetiskt modifierade organismer). Vi är oroade över att användningen av GMO kan skapa obalans i ekosystemet och hur GMO-tekniken används där GMO-grödor är direkt kopplade till producenter av kemiska bekämpningsmedel. GMO-tekniken skulle kunna användas för att få fram nya sorters grödor som genom större avkastning minskar trycket på jordbruksmarken och på miljön. Tyvärr har GMO används till annat. kan en GMO-gröda tvinga odlaren att använda en viss typ av bekämpningsmedel från ett visst företag, samma företag som utvecklat och sålt GMO:n. Om odlare i större utsträckning använder ett fåtal typer av bekämpningsmedel så ökar risken för att ogräs och skadedjur utvecklar resistens. Det i sig tvingar fram en ökad användning av bekämpningsmedel. Än värre är GMO-sorter som tagits fram för att växten ska avsöndra insektsgifter. Det leder till problem med den biologiska mångfalden. Livsmedel som innehåller GMO som säljs i och ska märkas . EU:s medlemsländer bör ges större möjlighet att säga nej till odling av GMO-grödor på sitt territorium. Många av våra hav är utfiskade. Fiskbestånden är decimerade. Lösningen menar vi är strikta förvaltningsplaner som bygger på vetenskapliga underlag. Förvaltningsplanerna bör vara regionalt styrda. Det är också viktigt att skapa regelverk för blandfiske, dvs. där fisket bedrivs efter en art men andra arter kommer med i fångsten. Det innebär att vi måste begränsa sådant fiske där hotade arter kommer med som bifångster. Vi tror också att vi måste ställa krav på redskap som förhindrar bifångster. Det minskar också mängden fisk som slängs i havet. EU:s gemensamma fiskepolitik är just nu i omdaning då ett nytt regelverk ska sjösättas. Ett gemensamt förhållningssätt till regleringar av fisket inom unionen anser vi är nödvändigt. Att EU:s fiskeflotta anpassas till de fiskemöjligheter som finns inom EU:s fiskevatten är en självklarhet. Att fisket ska bedrivas på ett hållbart sätt oavsett var det sker är lika självklart. Vi menar att en regionalisering av förvaltningen skulle vara önskvärd, ett ökat lokalt ansvar för förvaltning och regler utifrån de planer som har fastlagts av rådet och parlamentet. Vi menar att vore ett bra område att inleda försök kring denna nya modell. Här finns en fastlagd förvaltningsplan där forskning och politik är eniga om fiskenivåerna och hållbara beståndsnivåer. Regeringen bör sträva efter att i EU skaffa mandat för regionala beslut i . Frågan om dumpingförbud bör noggrant analyseras och utredas. Frågan är komplex eftersom olika förutsättningar råder beroende på vilka arter som fisket bedrivs efter och om fisket är ett blandfiske eller inte. För pelagiskt fiske på t.ex. sill och makrill är det mycket lätt att genomföra ett dumpingförbud och detta kan göras utan några större problem. För andra arter behövs ett utökat regelverk som måste diskuteras fram. Runt våra kuster bedrivs småskaligt fiske som skapar råvaror till hög kvalitet till lokala restauranger och butiker, rökerier och fiskberedning. Vi menar att dessa företagare som ofta har fisket som bisyssla har hamnat utanför diskussionen om fiskets överlevnad. Här måste vi politiskt se till att dessa företag har rimliga villkor och förutsättningar. En verksamhet som blir viktigare är den så kallade fisketurismen. Vi tror att har bra förutsättningar att få fler företag som satsar på fisketurism. Regeringen bör ge en eller flera myndigheter i uppdrag att se på förutsättningarna för fisketurism och hur denna kan stimuleras med regelförändringar och annat. Fiske i tredje land EU:s gemensamma fiskeripolitik möjliggör utnyttjande av fattiga länders fiskebestånd genom avtal, s.k. partnerskapsavtal om fiske. Dessa tecknas nästan uteslutande med utvecklingsländer i tropiska och subtropiska vatten. I dessa avtal överför avtalsländerna fiskemöjligheter till EU mot ekonomisk ersättning. Avtalen innehåller oftast olika delar där viss ekonomisk ersättning ska gå till landet så att det kan stärka kontrollen samt utveckla den egna fiskeindustrin. Den andra delen är en riktad ersättning för respektive fiskemöjlighet. Det fiske som EU bedriver med dessa avtal som grund förstör inte sällan havsmiljön och livsvillkoren för lokalbefolkningen som blir bestulen på såväl livsmedel som arbetstillfällen. Vi anser att regeringens ståndpunkt ska vara att EU ska stödja dessa länders utveckling inom fiskesektorn så att de slipper utnyttjas men att EU måste avstå från att nyttja fiskerätter fram till den dag då dessa länder har en fiskekontroll och förvaltning som motsvarar de krav vi ställer på oss själva. Avtalen måste baseras på folkrättsliga principer och respekt för invånarna i avtalsländerna. EU:s framtida fiskeriavtal ska garantera att fisket i tredje länders vatten sker på verkliga överskottsresurser. Det är nödvändigt att få fram förvaltningsplaner för samtliga hotade arter och för alla arter som är kommersiellt fiskade. I sker det ett blandfiske där hotade arter, bl.a. torsk, fångas som bifångst. Här är det viktigt att det skapas ett regelverk som styr fisket i områden så att för stor bifångstandel av en hotad art begränsar möjligheten till fiske av målarten. Hälleflundran är starkt hotad och klassas som rödlistad av Artdatabanken. Det finns emellertid inga kvoter eller regleringar för arten inom den gemensamma fiskeripolitiken i EU. Fisket på arten har ökat och vi anser att det är väsentligt att agerar aktivt inom EU för att få till stånd en bevarandeplan för hälleflundran. Ålen är en art som är starkt hotad. har genomfört åtgärder i syfte att uppnå en halvering av fisket. Vi anser att ytterligare åtgärder behöver göras i EU för att minska ålfisket och att regeringen ska vara aktiv i dessa frågor om vi över huvudtaget ska ha kvar ett ålbestånd i för framtiden. Ålfisket i EU behöver stoppas tills beståndet är livskraftigt igen. När resurserna av vildfångad fisk hotas bör vi satsa mer på odling av fisk. I har den näringen inte tagit fart på samma sätt som i andra länder. Det är tråkigt speciellt med tanke på att vi behöver arbetstillfällen i de glesbygdsområden där det finns förutsättningar för sådant företagande. Det är också märkligt med tanke på de stora resurser för fiskodling som t.ex. finns i de svenska vattenmagasinen. Vattenmagasinen har uppstått när sjöar och älvar reglerats för att möjliggöra vattenkraftverk. Dessa är näringsfattiga eftersom de inte haft några naturliga ekosystem. Regeringens utredning om vattenbruk17 visar att fiskodlingar i dessa vatten kan vara ett sätt att skapa ekosystem eftersom fiskodlingarna tillför näring. När fiskodlingar har etablerats i sådana magasin så gynnas övriga fisk-, djur- och växtarter. Vi tror att det finns stora möjligheter att få fart på odling av regnbåge och i inte bara i vattenmagasinen. har regeringen i tal och utspel talat om vattenbrukets möjligheter men en enhetlig nationell strategi saknas. En sådan föreslogs av utredaren som också menade att en satsning på vattenbruk kan ge 1 100 årsarbeten på landsbygden. Vi tror att en nationell handlingsplan måste innefatta väsentliga regelförenklingar, samordning av frågorna som finns både på och , stöd och hjälp för marknadsföring både internationellt och nationellt, stöd och hjälp för en certifiering av fiskodlingens miljö- och klimatpåverkan och en satsning på utbildning. Ett problem med fiskodling är att det kräver ett fiske på vild fisk till foder. Ofta behövs av naturliga skäl mer vilt fångad fisk till fodret än den mängd fisk som kan odlas.