mot · H002N206 · 2012-09-26 00:00:00 — Internationell handelspolitik för rättvisa, jämställdhet 5Rättvis eller fri handel?6 5.1Ekologiskt perspektiv på handel8 5.3Fackliga rättigheter i handelspolitiken9 5.4Alkohol inte vilken vara som helst11 5.5Korruptionen inom den internationella handeln12 7.1Ekonomiska partnerskapsavtalet (EPA)16 7.3EU:s associeringsavtal med Israel18 7.4EUs associeringsavtal med Marocko18 7.5EU:s förhandlingar med ()19 8Sveriges handels- och främjandepolitik20 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det överordnande målet för svensk handelspolitik ska vara att handeln ska bidra till minskade klyftor inom och mellan länder, ökad jämställdhet och en hållbar utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i EU och WTO ska driva krav på att handelsavtal måste utformas och utvärderas utifrån millenniemålen om fattigdomsbekämpning, hälsa och mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör agera i EU och WTO för att klimat- och miljöperspektiv alltid inkluderas vid handelsavtal och att det skapas en mekanism för tvistlösning mellan handelsavtal och miljökonventioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att som enskild stat och inom ramen för EU och WTO ska verka för att alla förhandlingar om nya handelsavtal ska inkludera en analys av hur avtalet förhåller sig till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU och WTO ska verka för att förhandlingar om handelsavtal kopplas till tydliga krav på att länderna ratificerat åtta kärnkonventioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom ramen för utvecklingssamarbetet tydligare bör arbeta för att stärka organiseringen och de fackliga rättigheterna i exportfrizoner.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom såväl WTO som EU bör arbeta för en avveckling av ekonomiska frihandelszoner där de fackliga rättigheterna kränks eller inskränks. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka i EU och WTO för att man vid förhandlingar om handelsavtal ska respektera varje enskilt lands möjlighet att föra en restriktiv alkoholpolitik med folkhälsoperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Systembolaget bör ställa tydliga sociala, etiska och miljömässiga krav på underleverantörer och importörer och aktivt verka för att fackliga rättigheter respekteras vid produktionen av samtliga produkter som upphandlas.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att det i större utsträckning riktas uppmärksamhet och åtgärder mot korruptionens källa i fall av grov bestickning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att WTO demokratiseras och att de fattiga länderna får en reell möjlighet att påverka utformningen av handelspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska rapportera till om utvecklingen inom den internationella handeln och om ställningstaganden i frågor som rör internationell handel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att problemet kring begränsningen med s.k. tvångslicensiering får en lösning som innebär att även de fattigaste utvecklingsländerna kan säkerställa en god tillgång till läkemedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att åtgärder vidtas för att garantera att kan fortsätta att producera generiska läkemedel som . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att på EU-nivå bör verka för att EU ska sluta med sina påtryckningar för att förmå att ändra sina lagar kring dataexklusivitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att EU avskaffar kvarvarande tullmurar, importrestriktioner och övriga handelshinder mot utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att även bör verka för att EU avskaffar exportstöd för jordbruksprodukter och stöd till inhemska jordbrukare som leder till dumpning av överskott i utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU ska verka för utvecklingsvänliga för att i större utsträckning ska lyssna på de afrikanska staternas synpunkter i förhandlingar om samt för att avvisa förslag om höjda tullar mot en rad utvecklingsländer fr.o.m. januari 2014.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att de s.k. Singaporefrågorna exkluderas från alla handels- och associeringsavtal som EU ingår med länder och regioner i världen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska motsätta sig att EU fördjupar samarbetet med och kräva att det nuvarande associeringsavtalet fryses så länge landet inte avvecklar bosättningar och vägspärrar på ockuperat område, avbryter blockaden av samt upphör med byggandet av muren på Västbanken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att EU fryser sitt associeringsavtal med Marocko.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verkar för att inom EU ställa krav på att respekten för mänskliga rättigheter sätts främst i förhandlingarna kring nytt handelsavtal mellan EU och , . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av en översyn av export- och investeringsfrämjande för att se till att tydliga människorättskriterier vägleder verksamheten och att verksamheten bedrivs i enlighet med politiken för global utveckling (PGU). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att riktlinjerna för () och () behöver förtydligas så att verksamhetens alla delar ska vara samstämmiga med politiken för global utveckling (PGU) och åtaganden när det gäller mänskliga rättigheter. 1 Yrkandena 6, 18, 20 och 21 hänvisade till UU. 2 Yrkande 9 hänvisat till SoU. Handel spelar en central roll för både ekonomi och den ekonomiska världsordningen. Genom utbyte av varor och tjänster skapas både arbetstillfällen och enorma vinster. Handeln förs inte på rättvisa villkor och de vinster som handel skapar fördelas inte på ett rättvist sätt. Orättvisa handelsvillkor och ojämlika möjligheter att delta i världsekonomin är en av huvudförklaringarna till att vår värld är så ojämlik och att klyftorna mellan och inom länder i stora delar av världen fortsätter att växa. Handelspolitiken måste därför spela en central roll i den breda utvecklingspolitiken. För är arbetet för en solidarisk handelspolitik central. Vi vill bygga ett rättvist handelssystem som bidrar till att minska fattigdomen, vi vill ha ökad jämställdhet mellan män och kvinnor, hållbar utveckling och ökat inflytande för syd över sina naturtillgångar och resurser. För oss är handel inte ett mål utan ett medel. Handel och handelsregler påverkar emellertid inte bara människors vardag i syd. ekonomi är en liten handelsberoende ekonomi. Handelssystem som bygger på konkurrens med lägre löner, urholkad miljöhänsyn och nedrustat socialt ansvarstagande kommer därför att slå hårt även mot vårt land. När kapitalet agerar globalt måste även arbetet för de fackliga rättigheterna och en hållbar utveckling bedrivas globalt. Det kräver att och EU:s handelspolitik omformuleras samt att i grunden förändras. Handel är en viktig och självklar del av en modern ekonomi. Den internationella handeln styrs av gemensamma multilaterala handelsavtal och en rad regionala och bilaterala handelsavtal. Det är avgörande att det finns regler för den internationella handeln, men avtal kan utformas på olika sätt och därmed i olika grad fungera som verktyg för en rättvis och hållbar utveckling. Genom medlemskap i överfördes stora delar av vår handelspolitik till och där förs en gemensam handelspolitik där medlemsstaterna är bundna till unionens handelsavtal. Undantag är handel med krigsmateriel som fortfarande regleras på nationell nivå. bedriver också ett omfattande handels- och investeringsfrämjande arbete som också regleras på nationell nivå. () är det centrala internationella organet för handelsfrågor. är 155 länder medlemmar i organisationen. Doharundan är WTO:s pågående handelspolitiska förhandlingsrunda, startad vid WTO:s fjärde ministermöte i , . Handelsavregleringar rörande jordbruksprodukter och industrivaror pekades ut som centrala för rundan. Enligt planen skulle förhandlingsrundan från ha avslutats . Detta har emellertid inte skett och flera ministerkonferenser har slutat i fiasko. Meningsskiljaktigheterna har varit för betydande, i synnerhet mellan de rika industrialiserade länderna och en mångfald av allianser av fattiga länder som slutit sig samman för att försvara sina positioner. Under har svårigheter präglat samtliga förhandlingsfrågor, stora som små. Inom jordbruksområdet tog det för EU att ens acceptera ett sista slutdatum för avveckling av exportstöden. har en gradvis utfasning villkorats och använts som ett sätt att pressa fram ytterligare eftergifter bland fattiga länder. Eftersom arbetet i WTO i stora delar lamslagits har en rad länder och regionala samarbetsorganisationer i stället valt att gå vidare med olika former av handelsavtal med regioner och enskilda stater. EU förhandlar och har i flera fall slutit handelsavtal med enskilda länder, som , och regionala handelsavtal, t.ex. med . Denna utveckling är problematisk. Genom de regionala handelsavtalen splittras utvecklingsländerna och det sker en betydande maktförskjutning från syd till nord vid förhandlingarna. Många av dagens handelsavtal är omdiskuterade och kritiseras både av många folkrörelser och av länder i syd för att de inte gynnar fattigdomsbekämpning och utveckling. Trots att handelspolitik borde vara samstämmig med den av beslutade politik för global utveckling (PGU)*1, ser vi tyvärr att den ofta inte är det. Det gäller t.ex. för ställningstagande i EU:s förhandlingar om med och det gäller för associeringsavtal som förhandlas med och en rad andra regioner och länder. 5Rättvis eller fri handel? Frihandel leder till större rörlighet, öppenhet och gör det enklare för alla som vill investera. Det leder till fred och frihet. Det sade handelsminister när hon presenterade regeringens senaste handelspolitiska deklaration . Att den borgerliga regeringen gjort frihandeln till det överordnade målet i handelspolitiken råder det ingen tvekan om. Men regeringens fokus på frihandel bottnar snarare i nyliberala teorier än i den faktiska värld vi lever i. För är avregleringar av handeln i sig inte ett självändamål. För oss är målet att handeln ska bidra till minskade klyftor inom och mellan länder, ökad jämställdhet och en hållbar utveckling. För oss är målet att handeln ska bli rättvis. Vi lever inte i en rättvis världsordning. Resurser och makt är djupt ojämlikt fördelade mellan och inom länder. Möjligheterna att delta i det internationella ekonomiska utbytet och att handla ser därför väldigt olika ut. En småbonde från och ett subventionerat industrijordbruk i EU konkurrerar inte på lika villkor på en global marknad. Fri handel innebär därför alltför ofta en frihet för den som har resurser och makt att exploatera och utkonkurrera dem som har mindre makt och resurser. De orättvisa handelsreglerna får konsekvenser. En av förklaringarna till de enorma klyftorna mellan länder är att pengaflödena går från syd till nord och att alltför mycket av de vinster och inkomster som skapas i syd aldrig kommer befolkningen till del utan slutar i nord eller i skatteparadis. För varje krona syd får i bistånd går mer än tillbaka till nord genom olagliga och oredovisade kapitalflöden, s.k. kapitalflykt. försvinner mellan 1 260 och 1 440 miljarder US$ spårlöst från utvecklingsländerna genom kapitalflykt. Bara förlorade 130 miljarder US$ i kapitalflykt . Av kapitalflykten består av kommersiella transaktioner inom multinationella företag. Kapitalflykten är ett av de tydligaste exemplen på den fria handels baksidor. Tanken om frihandel bygger också på idéer om att länder bör specialisera sig på de delar av produktionen där man har komparativa fördelar. Länder i nord ska fokusera på förädling och högteknologisk produktion, länder i syd ska fokusera på råvaru- och lågteknologisk produktion. I takt med att handeln avreglerats har det också mycket riktigt skett en avindustrialisering i stora delar av . Försök att bygga upp en förädlingsindustri har helt enkelt slagits ut av multinationella företag från nord. Frihandeln riskerar därför att befästa en internationell ekonomisk arbetsdelning som grundlades under kolonialismen och som garanterar en fortsatt ekonomisk exploatering av syd. anser att om handel ska kunna ske på rättvisa villkor måste man tvärtom låta fattiga länder få fördelar och större handlingsutrymme att själva utforma sin handelspolitik och avgöra när och i vilken grad näringar och marknader ska öppnas upp mot de transnationella bolagen. Fattiga länder måste få möjlighet att utveckla en handelspolitik som stödjer landets egen utvecklingsstrategi. Exemplen är få på länder som lyckats bekämpa fattigdom och utvecklas ekonomiskt genom att avreglera sin handel. Historiskt har länder som värnat sitt politiska handlingsutrymme lyckats bäst ekonomiskt. Ett av de tydligaste exemplen på detta är de ostasiatiska tigerekonomierna: , , , samt som alla i ett inledande skede av sin ekonomiska utveckling skyddade centrala delar av sin ekonomi. Samma sak gäller för de industrialiserade länderna i norr, vilka alla genom historien har haft olika former av särskilda stöd för sin uppväxande industri tills den blivit konkurrenskraftig. För är det självklart att länder i , och ska ha samma möjligheter att göra sina ekonomiska vägval som vi haft i . Det överordnande målet för svensk handelspolitik bör vara att handeln ska bidra till minskade klyftor inom och mellan länder, ökad jämställdhet och hållbar utveckling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Handelspolitik får inte heller motverka uppfyllandet av millenniemålen. Därför är det viktigt att bevaka hur handelsavtal påverkar möjligheterna att nå FN:s mål om halverad fattigdom . ska i EU och WTO driva krav på att handelsavtal måste utformas och utvärderas utifrån millenniemålen om fattigdomsbekämpning, hälsa och mänskliga rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.1Ekologiskt perspektiv på handel Klimatförändringarna är vår tids största utmaning. Internationella handelsfrågor måste därför alltid genomsyras av ett ekologiskt perspektiv, som innebär att handeln medverkar till att globala överenskommelser om klimatmål nås, att transporter sätts i relation till ekologisk hållbarhet, att den biologiska mångfalden stärks och att en större andel av de produkter vi konsumerar är ekologiska. Även om internationella handelsavtal sällan explicit tar upp frågor som rör miljön kan de indirekt påverka möjligheterna att främja densamma. All form av positiv särbehandling strider mot WTO:s grundprincip om icke-diskriminering och leder oftast till konflikter. Det finns över 200 multilaterala miljökonventioner och avtal och av dessa innehåller ca 30 stycken föreskrifter om handelsåtgärder. Det är därför inte märkligt om det uppstår konflikter mellan och alla dessa miljöavtal. Vissa åtgärder som förespråkas i ett avtal kanske är förbjudna i ett annat avtal eller tvärtom. Det finns även en konflikt om vem som har makt att bestämma vilken tolkning som ska gälla. Som svar på kritiken ovan framförs ofta att de olika regelverken ska vara ömsesidigt stödjande. Problemet är att ingen vet vad det i praktiken betyder. Det behövs en helt annan strategi om man vill att miljökonventionernas mål ska genomföras. Det kan då handla om att reformera WTO utifrån ett miljöperspektiv eller att samordna de olika miljökonventionerna för att på så sätt göra dem mer slagkraftiga. Det finns förslag på åtgärder för att komma till rätta med tvistlösningar, som går ut på att lyfta tvister mellan WTO och miljökonventionerna till i . anser att regeringen i relevanta internationella forum bör initiera en diskussion om hur tvistlösning mellan WTO och miljökonventionerna ska hanteras och föreslå att det utreds om i kan vara ett lämpligt forum för att lösa tvister som rör motsättningar mellan WTO och miljökonventioner. bör agera i EU och WTO för att klimat- och miljöperspektiv alltid ska inkluderas vid handelsavtal och att det ska skapas en mekanism för tvistlösning mellan handelsavtal och miljökonventioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Internationell handel och dess olika avtal saknar i princip alltid en könsmaktsanalys, trots att man vet att män och kvinnor påverkas på olika sätt när handelsreglerna förändras. Det beror på att roller och ansvar i ekonomin generellt ser olika ut för män och kvinnor. Det finns flera exempel på att handelsliberaliseringar har betydligt mer negativa effekter för företag ägda av kvinnor än företag ägda av män, på grund av. att de kvinnliga företagarna ofta har sämre tillgång till kapital och krediter. Trots detta beskrivs ofta handelspolitik som om den vore könsneutral. borde vara ett föregångsland med målet att påverka förhandlingar och nya handelsavtal internationellt så att dessa inkluderar en analys av hur avtalen påverkar kvinnor och möjligheten att nå de av FN:s millenniemål som berör kvinnors situation. bör därför som enskild stat och inom ramen för EU och WTO verka för att alla förhandlingar om nya handelsavtal ska inkludera en analys av hur avtalet förhåller sig till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.3Fackliga rättigheter i handelspolitiken Att kunna organisera sig i oberoende och fria fackföreningar är en grundläggande mänsklig rättighet. Att löntagare har möjlighet att gå samman och organisera sig är en förutsättning för att garantera rimliga arbetsvillkor, löner man kan leva på och för att de vinster som skapas i den globala ekonomin ska komma fler till del. I många länder har fackföreningsrörelsen dessutom varit drivande i kampen för demokrati och mänskliga rättigheter. vill inte se en global ekonomi där länder tävlar om att pressa löner och försämra villkoren. Tvärtom ser vi det som centralt för arbetet med att bekämpa fattigdom och öka jämlikheten att handelspolitik och de fackliga frågorna kopplas samman. Vid handelsförhandlingar inom WTO och EU lyser de fackliga frågorna med sin frånvaro, trots att flera av WTO:s medlemsstater begår grova och omfattande brott mot fackligt aktiva samt kraftigt begränsar eller till och med förbjuder möjligheten att organisera sig fackligt. I flera av de länder som EU förhandlar med är kränkningarna av de fackliga rättigheterna omfattande och grova. avslutade EU förhandlingarna med om ett nytt associeringsavtal, trots att landet toppar statistiken gällande mord på fackligt aktiva. anser inte att det är rimligt att EU:s inre marknad öppnas för företag som skapat sig konkurrensfördelar genom att inskränka de fackliga rättigheterna. Vi menar att EU och WTO i stället bör använda dessa förhandlingar till att stärka de fackliga rättigheterna och understödja krav från ländernas fackföreningsrörelser. bör inom EU och WTO verka för att förhandlingar om handelsavtal kopplas till tydliga krav på att länderna ratificerat åtta kärnkonventioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Dagens globaliserade värld har bl.a. inneburit att exportsektorns betydelse har ökat. Den omstrukturering och liberalisering av handelsregler som skett har lett till en betydligt större utsatthet för löntagarna, i synnerhet i de allt fler exportfrizoner som uppstått i många fattiga länder i , och . Exportfrizoner är ekonomiska frizoner i avgränsade geografiska områden där särskilda arbetsmarknads- och skattelagar råder. Det övergripande syftet är att locka till sig utländska investeringar. Antalet frizoner i världen ökar snabbt, främst i . Enligt ökade antalet från 79 stycken till runt 5 200 stycken . finns exportfrizoner i över 100 länder och de har över 20 miljoner personer anställda. av dessa finns i . Sett ur ett fackligt perspektiv är det ökade antalet frizoner katastrofalt eftersom facklig verksamhet vanligtvis är förbjuden eller grovt inskränkt i zonerna. Genom att pressa anställdas fackliga rättigheter och arbetsvillkor vill länderna locka till sig utländskt kapital. Arbetet i exportfrizonerna består oftast av en monoton och slitsam produktion inom framför allt textilindustrin en sektor där kvinnor är starkt överrepresenterade. De arbetar till låga löner, på osäkra kontrakt och ofta under hälsofarliga förhållanden. Bortsett från att möjligheten att organisera sig ofta är obefintlig utsätts många därtill för systematiska övergrepp och sexuella trakasserier. menar att globaliseringen av ekonomin måste omfatta en global respekt för mänskliga rättigheter. måste självklart, på alla nivåer, vara drivande då det gäller företags skyldighet att följa arbetsrättsliga regler och de lagar som är godkända av . Om situationen ska kunna förbättras för dem som arbetar i exportfrizoner runtom i världen är deras egen möjlighet till organisering och facklig verksamhet central. anser därför att inom ramen för utvecklingssamarbetet tydligare bör arbeta för att stärka organisering och fackliga rättigheter i exportfrizoner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Mot bakgrund av hur utvecklingen av exportfrizonerna sett ut anser att det är dags för att tydligt arbeta för en avveckling av exportfrizonerna. Exportfrizonerna har visat sig vara en misslyckad väg för att länder i syd ska kunna utvecklas ekonomiskt och minska fattigdomen. I stället har de bidragit till att miljoner löntagare hänvisats till låga löner och usla arbetsvillkor. Exportfrizoner har också bidragit till att många länder utsätts för en allt hårdare press att sänka löner, urholka miljölagstiftning och sänka skatter. Vanligtvis är både företag, , , den m.fl. motståndare till statligt subventionerade verksamheter som anses hota den fria marknaden och andra företags verksamheter. Så varför gäller detta inte exportfrizonerna? Det enda rätta är att påbörja en avveckling av ekonomiska frizoner. Inom såväl WTO som EU bör därför tydligt arbeta för en avveckling av ekonomiska frihandelszoner där de fackliga rättigheterna kränks eller inskränks. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4Alkohol inte vilken vara som helst Alkohol är inte vilken vara som helst. Alkohol är en fråga om folkhälsa och bör behandlas som sådan när handelsavtal förhandlas fram och sluts länder emellan. Möjligheterna att föra en restriktiv alkoholpolitik har försämrats genom EU-medlemskapet, eftersom reglerna för EU:s inre marknad begränsar möjligheterna att ta hänsyn till folkhälsan och sociala aspekter. Exempel på denna utveckling är att införselkvoterna har höjts och att monopolen på import, export, produktion och partihandel av alkohol har försvunnit genom anpassningen till reglerna på den inre marknaden. Även om har bidragit till att diskutera alkohol i termer av folkhälsa på EU-nivå, återstår mycket att göra för att folkhälsoperspektivet ska utgöra norm när handel med alkohol skrivs in i internationella handelsavtal. EU:s syn på alkohol och folkhälsofrågor märks också av i handelspolitiken. ser vi hur EU i sina regionala handelsavtal driver på för att inkludera alkohol och tvinga motparterna av avreglera sin alkoholpolitik. Ett exempel bland flera är . I har alkoholkonsumtionen ökat lavinartat , främst på grund av trycket från den globala alkoholindustrin.