mot · H002Sf203 · 2012-09-20 00:00:00 — Krav på styrkt identitet som hinder mot familjeåterförening tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förändring i förordningen (1984:936) om bidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor till . begär att regeringen återkommer med förslag till förändringar i utlänningslagen i enlighet med vad som anförs i motionen. begär att regeringen genomför förändringar av utlänningsförordningen 2 kap. 12 § och 13 § andra stycket i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en bestämmelse om fri bevisprövning i utlänningslagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av lagen om god man för ensamkommande barn.1 1 Yrkande 5 hänvisat till CU. Migrationsöverdomstolen förändrade tillämpningen av utlänningslagen genom att i flera domar som meddelades 2009 fastslå att kravet på att utlänningar ska ha pass vid inresa och vistelse i ska vara absolut om inte uttryckligt undantag angivits i lagen. I en dom slog domstolen också fast att barn som ansöker om att återförenas med sina föräldrar måste styrka att föräldern eller föräldrarna är barnets vårdnadshavare genom skriftliga handlingar. I en dom som domstolen meddelade avslutade man med följande konklusion: Migrationsöverdomstolen är medveten om de problem att styrka sin identitet som finns för sökande bl.a. från . Det är emellertid inte möjligt för rättstillämparen att generellt eller för en viss grupp av sökande medge undantag från kraven på klarlagd identitet och pass. Sådana undantag åligger det lagstiftaren/regeringen att föranstalta om. Det är även en sak för lagstiftaren/regeringen att, om det anses att reglerna för utfärdande av främlingspass inte står i överensstämmelse med lagstiftarens intentioner, förändra dessa. 3Den migrationspolitiska överenskommelsen mellan regeringen och Med anledning av de praxisavgöranden som refererats som bakgrund i denna motion kom regeringen och överens om följande: Praxisavgöranden i anhöriginvandringsärenden har fått stora konsekvenser för vissa grupper. Med utgångspunkt i principen om barnets bästa och rätten till familjeåterförening ska en lösning hittas på problematiken med kravet på pass och styrkt identitet i familjeåterföreningsfall. Under de första dryga tio månaderna efter överenskommelsens träffande redovisade parterna inga som helst initiativ eller framsteg i frågan, som hamnade i ett delvis förändrat läge efter en dom . Migrationsöverdomstolen gjorde i en dom en sådan praxisändring som man förklarat vara omöjlig att göra för rättstillämparen. I denna dom godtar domstolen att dna-bevisning utgör en tung faktor vid fastställande av föräldraskap. När föräldraskapet är fastställt kan avgörande vikt fästas vid förälderns eller föräldrarnas uppgifter om barnets identitet om uppgifterna framstår som tillförlitliga. Denna dom löser en del av problematiken kring frågan om kravet på styrkt identitet som förutsättning för rätt till familjeåterförening, men är begränsad till de fall där familjemedlemmarna är förenade genom blodsband och dna-analys därför kan användas som bevismedel. Domen ger ingen möjlighet till familjeåterförening för barn som bara har en förälder, adopterade barn, maka, make etc. Barn som hunnit fylla nekas också rätt till familjeåterförening. Det är oklart hur den praktiska hanteringen av dna-analysen ska gå till. Det har också visat sig att migrationsdomstolarna gör olika tolkningar av domen. Vid Migrationsdomstolen i anser ca två tredjedelar av domarna att domstolen inte kan besluta om dna-utredning eftersom det inte är klarlagt vem som är barnets förälder och därmed på barnets vägnar kan medge att dna-utredning genomförs. Vid Migrationsdomstolen i däremot återförvisar majoriteten av domarna ärendena till för dna-utredning. Det är också fortsatt stora problem med att barn som från hemlandet ansöker om familjeåterförening med sina föräldrar i får sin talan avvisad på grund av att omyndiga inte anses behöriga att ansöka om återförening. Migrationsminister framförde i en interpellationsdebatt med (V) att han inte delade interpellantens uppfattning att familjeåterföreningsprocessen präglas av godtycklighet och rättsosäkerhet. Mot bakgrund av den aktuella situationen är det svårt att förstå vad migrationsministern lägger in i dessa begrepp. Ett annat kvarstående problem är att många av de familjer som fått rätt att återförenas inte kommer att ha möjlighet att utnyttja denna rättighet. Många av de berörda familjerna kan inte själva bekosta resan för sina anhöriga. En del familjer får hjälp av , och andra kan ansöka om hjälp med att finansiera resan hos frivilligorganisationer. Men står vi inför en exceptionell situation. Under det närmaste året kommer ett stort antal anhöriga, som ofta väntat på att få återförenas med sina familjer, att få sina ansökningar beviljade. Då kan vi inte förlita oss på att frivilligorganisationernas resurser ska räcka till. Därför behöver vara berett att hjälpa fler familjer att återförenas. Detta bör rymmas inom myndighetsanslaget för . Anhöriga till personer som beviljats skydd i som flyktingar kan beviljas bidrag för resa till enligt förordning (1984:936) om bidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor till . Den som fått skydd som alternativt eller övrig skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 § eller 2 a § omfattas inte av bestämmelsen. Det finns inga sakliga skäl för denna åtskillnad. EU:s förändrade skyddsgrundsdirektiv har upphävt de flesta skillnaderna i reglerna för konventionsflyktingar och alternativt skyddsbehövande. Regeringen bör genomföra en sådan förändring av den aktuella förordningen att alternativt och övriga skyddsbehövande likställs med konventionsflyktingar avseende rätt till bidrag för anhörigas resor till . Detta bör ge regeringen som sin mening till känna. 6Behovet av förändringar i utlänningslagen och utlänningsförordningen Utlänningslagen innehåller inget explicit krav på styrkt identitet som förutsättning för rätt till familjeåterförening, men Migrationsöverdomstolen har med stöd av förarbetsuttalanden slagit fast att ett sådant krav i princip gäller. Huruvida detta krav står i överensstämmelse med artikel 8, rätten till familjeliv, i om de mänskliga rättigheterna har Migrationsöverdomstolen inte övervägt. Migrationsdomstolens dom har inneburit att ett steg tagits för att lösa det oacceptabla rättsläget, men många svåra problem återstår att lösa. Detta kan inte ske genom ny rättspraxis utan faller tveklöst på lagstiftaren. Det är således nödvändigt att genomföra en ändring i utlänningslagen för att förändra rättsläget och i lagen stryka kravet på styrkt identitet som förutsättning för familjeåterförening. Detta bör begära hos regeringen. Det kan också vara nödvändigt att se över bestämmelserna i 2 kap. utlänningslagen om passkrav och undantag från passkravet. Regeringen bör även genomföra erforderliga förändringar i 2 kap. 12 och 13 §§ utlänningsförordningen för att undanröja bristande passinnehav som hinder mot familjeåterförening. Detta bör begära hos regeringen. Det är också nödvändigt att införa en regel i utlänningslagen som uttryckligen slår fast att fri bevisprövning gäller i utlänningsärenden. Regeringen bör återkomma till med förslag om en sådan reglering. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör ta initiativ till en översyn av lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn så att god man också kan förordnas för barn som på grund av att de inte själva får föra sin talan inte kan göra en ansökan om familjeåterförening med sina i bosatta föräldrar. Detta bör ge regeringen till känna.