mot · H002So269 · 2012-10-02 00:00:00 — Delaktighet för personer med funktionsnedsättning 3Delaktighet för människor med funktionsnedsättning3 4.1Investeringar i ökad tillgänglighet4 4.2Krav på tillgänglighet vid offentlig upphandling5 5Personlig assistans en rättighetsfråga6 5.2Akuta behov av lagändringar7 5.3Undanröj hinder för arbete och föräldraskap9 5.4Förslag om ökad säkerhet vid beslut om och utbetalning av assistansersättning10 5.4.2Studier och arbete utomlands11 5.4.3Närstående som personliga assistenter11 5.4.4Uppgiftsskyldighet för anordnare av personlig assistans12 6.1Förtydliga lagstiftningen om ledsagarservice enligt LSS13 6.2Ta fram nationella riktlinjer för ledsagning14 6.3Avgifter ska inte hindra någon att få ledsagning14 7Alla tjänar på förskrivning av hjälpmedel14 7.1Fritt val samhället skjuter ifrån sig ansvaret15 7.2Det ska spela mindre roll var man bor16 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tilläggsdirektiv till om utökade krav på tillgänglighet vid offentlig upphandling.1 begär att regeringen skyndsamt lägger fram förslag till en ändring i 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, så att ursprungsintentionerna i denna lag om möjligheten att leva ett liv som andra uppfylls. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör utreda om regelverken för personlig assistans är ändamålsenligt utformade för att möjliggöra arbete och ett aktivt föräldraskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda möjligheten att behålla assistansersättningen vid sjukhusvistelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en uppföljning av möjligheterna för personer med personlig assistans att arbeta och studera utomlands. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en utvärdering av nya regler för inspektion av assistans i bostaden. avslår regeringens förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken i de delar det avser 110 kap. 46 § gällande ansvar för assistansanordnare att anmäla ändrade förhållanden till . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förtydliga lagstiftningen om ledsagarservice enligt LSS. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förtydligande av LSS så att personer med grava synskador åter kan få rätt till ledsagning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för ledsagning enligt LSS och socialtjänstlagen (SoL). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda frågan om en mer enhetlig avgiftssättning för ledsagning enligt SoL. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för förskrivning av hjälpmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samordna förskrivningen av hjälpmedel under en huvudman. 1 Yrkande 1 hänvisat till FiU. 3Delaktighet för människor med funktionsnedsättning För är målet för handikappolitiken ett samhälle som gör det möjligt för människor med funktionsnedsättning att vara fullt delaktiga i samhällslivet på lika villkor som andra. Människors lika värde är en grundläggande utgångspunkt och alla människor har kunskaper, förmågor och erfarenheter som är viktiga för samhället. Detta slogs också fast i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare (prop. 1999/2000:79). Därför måste samhället formas på ett sådant sätt att alla kan medverka i utvecklingen och nå full delaktighet. Kvinnor och män som har funktionsnedsättning utgör givetvis inget undantag i detta avseende. Personer med funktionsnedsättning är medborgare med samma rättigheter och skyldigheter som personer utan funktionsnedsättningar. Men så ser det inte ut . Människor med funktionsnedsättning stängs ute från olika områden p.g.a. bristande tillgänglighet. Kvinnor med funktionsnedsättning är dubbelt utsatta och osynliggörs alltför ofta. Arbetslösheten är högre och ekonomin sämre för många människor med funktionsnedsättning. Flickor och pojkar med funktionsnedsättning får inte alltid det stöd de behöver för att klara skolan på ett bra sätt. Genom ökad kompetens och förbättrad lagstiftning kan det tillgängliga samhället minska kostnader och öka delaktigheten. Det slår FN fast i sin konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättningar: För att göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning att leva oberoende och att fullt ut delta på alla livets områden, ska konventionsstaterna vidta ändamålsenliga åtgärder för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning får tillgång på samma villkor som andra till den fysiska miljön, till transporter, till information och kommunikation, innefattande informations- och kommunikationsteknik. För att öka delaktigheten och självbestämmandet behövs det åtgärder inom en rad olika områden. I denna motion har vi valt att behandla frågor som handlar om att öka delaktigheten genom fysiska förändringar i samhället och vi lämnar förslag som rör tillgänglighet, personlig assistans, ledsagning och hjälpmedel. I motion V208 Skydd av våldsutsatta kvinnor tar vi också upp mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Vi föreslår dessutom en höjning av anslaget till handikapporganisationerna med i vår motion V200. Bidraget till handikapporganisationerna är en fast summa som inte räknas upp automatiskt. Senast den höjdes var 2008 efter att ha varit oförändrad . För att kunna ta det ansvar som krävs av dem behöver dessa organisationer mer resurser. När nya organisationer tillkommer ska de dessutom ha del av bidraget. I samma motion (2012/13:So267) ingår också en satsning på ökad kompetens inom handikappomsorgen. Kampen för tillgänglighet är central för att öka delaktigheten. Det är därför den samlade funktionshinderrörelsen har mobiliserat kring frågan om tillgänglighet och bl.a. arrangerat Marschen för tillgänglighet runt om i samt Torsdagsaktionen, utanför , . Tillgänglighet är en fråga om att ge alla medborgare samma demokratiska rättigheter och möjligheter i samhället. En satsning på att göra samhället tillgängligt är också en samhällsekonomiskt lönsam investering på både kort och lång sikt. Sysselsättningsgraden bland personer med funktionsnedsättning är betydligt lägre än för resten av befolkningen, , och antalet personer med funktionsnedsättning som är arbetslösa har fördubblats . Att göra arbetsplatser, bostäder, transporter och offentliga lokaler tillgängliga skulle öka möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att delta i utbildningar, i arbetslivet, och i samhällslivet som helhet. Det skulle innebära stora samhällsekonomiska vinster. En omfattande satsning på att bygga bort tillgänglighetshinder skulle dessutom på kort sikt skapa många arbetstillfällen. Den svenska funktionshinderrörelsen har tagit fram en skrift Tillgänglighet lönar sig. Här påvisas bl.a.: Var femte person som lever i har någon form av funktionsnedsättning. Vinsterna med ett samhälle som är tillgängligt och användbart för alla medborgare är många. Om delaktigheten ökar minskar utanförskapet. Om det blir lättare att ta sig till och in på en arbetsplats får staten ökade skatteintäkter. Exempel: Om en person går från att vara helt arbetslös till att arbeta blir det en samhällsekonomisk vinst på . Beräkning utgår från en av arbetsmarknadens lägsta löner, . Den samhällsekonomiska vinsten ökar med mellan om anhörigas kostnader räknas med. Efter ett förslag från bl.a. gjorde ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om förbud mot diskriminering p.g.a. bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Eftersom frågan redan är grundligt utredd förväntar vi oss att regeringen inte fortsätter att bromsa utan kommer med ett väl genomarbetat lagförslag redan under detta riksdagsår så att lagen kan träda i kraft . 4.1Investeringar i ökad tillgänglighet Den ändrade lagstiftningen kommer att ge upphov till ökade kostnader för investeringar i tillgänglighet i samhället för såväl offentlig som privat sektor även om det är omöjligt att göra några exakta beräkningar av dessa kostnader. För att ge ett incitament och se till att tillgänglighetsanpassningen inte drar ut föreslår att det införs ett tillfälligt ekonomiskt stöd, , som ger rätt till bidrag för åtgärder och ombyggnationer som syftar till att göra lokaler tillgängliga för alla. Stödet är på totalt 2 miljarder och ska kunna sökas för anpassning av offentliga lokaler och små affärslokaler, restauranger och caféer. Stödet ska vara ett incitament och därför inte vara längre än . Ansvaret är delat och därför ska inte staten stå för hela kostnaden, utan aktörer på alla nivåer, såväl privata som offentliga, ska vara skyldiga att på egen bekostnad genomföra de åtgärder som lagen kräver. Stödet ska användas som stimulansmedel inom det område som inte är lagstadgat , men som kommer att vara det när tillgänglighet införs som diskrimineringsgrund. Det ska inte vara möjligt att få stöd för åtgärder som det redan nu finns en skyldighet att åtgärda och som redan borde vara åtgärdade för att undvika att de som inte har följt gällande lagstiftning kompenseras ekonomiskt. Det gäller t.ex. plan- och bygglagens (PBL) 21 a § 17 kap. där det står att enkelt avhjälpta hinder mot tillgänglighet i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser ska undanröjas i enlighet med föreskrifter. Det innebär också att stöd endast kan bli aktuellt för anpassning av lokaler som är byggda innan plan- och bygglagens bestämmelser infördes (PBL 1 § 8 kap.), dvs. att byggnader ska vara tillgängliga och användbara för människor med funktionsnedsättning. Det bör också vara möjligt att få stöd för anpassning av lokaler där det råder förvanskningsförbud (PBL 13 § kap. 8). Ytterligare förutsättningar för att kunna få stödet är att det vid verksamheter av större omfattning har genomförts en tillgänglighetsinventering samt att det finns en plan i anslutning till inventeringen för hur bristande tillgänglighet ska åtgärdas. Det ska dessutom ingå en obligatorisk uppföljning för att kontrollera att stödet har använts i enlighet med ansökan. Vi föreslår också att ett hissbidrag inrättas samt att ska kunna anställa tillgänglighetskonsulter för att arbeta med informations- och inspektionsarbete samt ge handfasta råd till arbetsgivare för hur man når målen om skälig tillgänglighetsnivå på arbetsplatser. Dessa satsningar ingår i budgetmotion 2012/13:Fi250. 4.2Krav på tillgänglighet vid offentlig upphandling Ytterligare sätt att påskynda tillgänglighetsanpassningen i den privata sektorn är att se till att det ställs krav på tillgänglighet i all offentlig upphandling. går det att ställa krav på tillgänglighet i de tekniska specifikationerna vid upphandling av byggentreprenader och -koncessioner samt varor och tjänster. Vi anser därför, i likhet med funktionshinderrörelsen, att lagen om offentlig upphandling måste kompletteras med en bestämmelse så att det också blir möjligt att ställa krav på tillgänglighet vid upphandling av tjänster och system för information och kommunikation. Dessutom bör det också vara obligatoriskt att lämna information om den upphandlade varans eller tjänstens tillgänglighet. har fått i uppdrag att utvärdera upphandlingsregelverket ur ett ekonomiskt och samhällspolitiskt perspektiv. Denna utredning bör få ett tilläggsdirektiv (och förlängd tid) att utreda och lämna förslag på hur lagen om offentlig upphandling kan kompletteras med krav på tillgänglighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5Personlig assistans en rättighetsfråga En av grundtankarna med personlig assistans är att människor med funktionsnedsättning ska få leva det liv som de vill leva. Personlig assistans har förbättrat livskvaliteten enormt för många och är en av de viktigaste jämlikhetsreformerna i historia. I om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning fastslås rätt till självbestämmande och rätten att kunna delta i samhället. Personlig assistans är en av de serviceformer som beskriver som en rättighet. Målet med service som personlig assistans är inkludering och deltagande i samhället. Det handlar alltså om en rättighet som sträcker sig långt utöver rätten att få hjälp med dusch, påklädning och andra liknande ting. Det handlar om en rätt till personlig assistans som skapar full delaktighet med andra ord rätt till medborgarskap. rättighet till service hör till de s.k. ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. När det gäller dessa finns det inte en absolut rättighet till dem utan hur de garanteras är beroende av landets resurser. Men i konventionen anges att med avseende på ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter åtar sig varje konventionsstat att vidta åtgärder och till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser. har alltså ett ansvar att maximalt använda våra resurser för att se till att rättigheterna blir verklighet. I en rapport om assistansersättningens samhällsekonomiska effekter (, 2008-131-27) finner att personlig assistans också är en samhällsekonomiskt kostnadseffektiv insats som borde utökas till fler personer. har sett över lagstiftningen och lämnat förslag i sitt slutbetänkande Möjlighet att leva som andra (SOU 2008:77). som det finns vissa bra förslag i utredningen har alltför många av förslagen sin grund i att man vill spara pengar. Generellt sett ser inte stora möjligheter till det om man ska uppfylla åtaganden om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, vilket vi tveklöst måste göra. I både utredningen och den följande propositionen från regeringen (Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet, prop. 2009/10:176) problematiseras kostnadsutvecklingen när det gäller personlig assistans. Regeringen skriver att de ser dämpande av kostnader som en av fyra principiella utgångspunkter i politiken kring personlig assistans. I propositionen skriver regeringen att kostnadsutvecklingen ska uppmärksammas nu och även fortsättningsvis. De skriver vidare att möjligheter att dämpa kostnadsutvecklingen måste övervägas, vilket är en tydlig signal till ansvariga myndigheter. Vi anser att den personliga assistansen inte ska kosta mer än nödvändigt, men för är inte kostnadsdämpning en principiell utgångspunkt i sammanhanget utan rätten till en god personlig assistans ska stå i fokus. 5.2Akuta behov av lagändringar Det stora och akuta problemet när det gäller personlig assistans är den utveckling av bedömningar av begreppet grundläggande behov som påbörjats utan politiska beslut. Till de grundläggande behoven räknas: hjälp med personlig hygien, hjälp med måltider, hjälp med att klä av och på sig, hjälp med att kommunicera med andra och annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den som har funktionsnedsättningen. För att vara berättigad till assistansersättning måste dessa grundläggande behov av assistans bedömas kräva assistans minst . bedömningar har skärpts på ett orimligt sätt som inte står i överensstämmelse med lagstiftningens intentioner. Detta inleddes , men regeringens fokus på kostnadsfrågan har gjort att utvecklingen har eskalerat . Den nya linjen innebär att endast integritetskänsliga delar i de grundläggande behoven ska räknas när det ska avgöras om en persons grundläggande behov uppgår till minst . Ett exempel som ofta nämns och tillämpas i verkligheten är att inte längre anser att det föreligger ett för assistansersättning grundläggande behov vid måltider i de fall man själv kan föra mat till munnen, även om funktionsnedsättningen innebär att man inte själv kan skära, tillreda eller plocka fram maten. Ett annat exempel är att det inte räknas in i grundläggande behov att kunna tvätta sitt eget hår, utan räknar endast in assistansbehov vid toalettbesök och att kunna tvätta sig i övrigt vid bedömningen om huruvida man kan sköta sin hygien. nya bedömningslinje bekräftades 2009 av en dom i vad som då hette Regeringsrätten, nu . I domen nekas en strokedrabbad man som är förlamad och sitter i rullstol assistans. Ett motiv till detta var att han kunde äta själv och därför inte hade de grundläggande behov av hjälp som skulle berättiga till assistansersättning. Följden av domen har blivit en mycket snävare och mer mekanisk bedömning av vad som kan ge rätt till assistans. De skärpta bedömningarna har lett till att många helt blivit av med sin assistansersättning och utvecklingen går allt snabbare. hamnade 269 tidigare assistansberättigade under 20-timmarsgränsen vid omprövningar och 2011 var antalet 293. Detta innebär att allt fler nu förlorar sin assistans vid omprövningar och om det fortsätter i samma takt kommer det att handla om över 1 000 personer . har haft i uppdrag att rapportera till regeringen om sitt arbete när det gäller bedömningar av grundläggande behov. En sådan rapport kom också . Rapporten berör dock inte alls de problem som många beskrivit. I stället är inriktningen att gå vidare på den inslagna linjen när det gäller grundläggande behov samt att ta fram metoder för att på ett mer enhetligt sätt kunna bedöma övriga behov som kan berättiga till assistans. har haft i uppdrag att i samarbete med utarbeta en metod för att bedöma grundläggande behov av assistans, ett s.k. behovsbedömningsinstrument. Ett första försök till detta utsattes för omfattande kritik p.g.a. de frågor som handläggarna skulle ställa till dem som ansökte om assistans. Frågorna uppfattades som mycket integritetskränkande. Ett nytt försök att ta fram ett behovsbedömningsinstrument har gjorts och presenterats . Det finns fortfarande en oro för vad det innebär, men kritiken har mildrats. tog socialutskottet del av den oro som många då kände när det gäller risken för att bli av med assistanstimmar och att vid bedömningarna få sitt liv kartlagt i detalj genom integritetskänsliga frågor. Efter förslag från utskottet antog ett tillkännagivande som innebar att regeringen skulle följa frågan om bedömningar av grundläggande behov noggrant och återkomma till efter att och hade utfört de ovan nämnda uppdragen. Både och har redovisat sina uppdrag. Detta till trots valde utskottet att avvakta Inspektionen för socialförsäkringens (ISF) redovisning av uppdraget att analysera det årliga utfallet för beslut vid prövning av nya ansökningar och tvåårsomprövningar och utvecklingen av dem. ISF ska också analysera vilka assistansberättigade personer som mister respektive får utökad assistans och vilka andra stödinsatser som ges. I utskottets tillkännagivande begärs att frågan ska hanteras skyndsamt och att ISF skall delredovisa sina slutsatser . Regeringen ska därefter skyndsamt återkomma med sin bedömning av huruvida åtgärder behövs för att upprätthålla intentionerna i LSS. valde i det läget att som enda parti stå fast vid kravet på förtydligande av LSS. Även om kritiken mot förslaget till behovsbedömningsinstrument nu är mildare än efter det att det första förslaget kom förändrar det inte grunden för den oro som många känner för att helt eller delvis bli av med sin assistans. Antalet beviljade timmar per person stiger, men detta gäller dem med de mest omfattande funktionsnedsättningarna. Andra som tidigare haft en självklar rätt till assistans blir av med timmar eller känner oro inför sin omprövning. För de personer som blir av med sin assistansersättning innebär det ofta en personlig katastrof. Möjligheterna att leva ett liv som andras begränsas påtagligt, trots uppenbara behov av assistans som tidigare hade lagstöd. Många görs beroende av anhöriga. Denna nya praxis stämmer inte överens med de åtaganden har enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. För att vända utvecklingen krävs därför lagändringar. Därför bör regeringen skyndsamt lägga fram förslag till ändring av 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, så att man uppfyller ursprungsintentionerna i LSS om möjligheten att leva ett liv som andra. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.3Undanröj hinder för arbete och föräldraskap Assistansberättigades rätt att arbeta och vara föräldrar är inte tillräckligt tydliga i lagstiftningen , men det är ändå så att personlig assistans har möjliggjort arbete och aktivt föräldraskap för många. Om de som förlorar sin personliga assistans i stället görs beroende av hemtjänst innebär det att föräldrar som behöver hjälp till och från miljöer utomhus inte kan få det. Det finns väldigt små möjligheter att inom ramen för vara med sina barn i lekparker, gå i skog och mark, besöka nöjesfält m.m. Eller för den delen att följa med sina barn när de är i behov av sjukvård. I är det tydligt att barn inte får diskrimineras p.g.a. att föräldrarna har funktionsnedsättningar. När det gäller arbete är personlig assistans i många fall en förutsättning för att kunna arbeta och kan dessutom utgöra skillnaden mellan att kunna arbeta heltid eller att inte kunna arbeta alls, med ohälsa och usel självkänsla som följd. Den som blir av med sin assistansersättning kan därför få betala ett högt pris både ekonomiskt och socialt. Det finns exempel på människor som har fått erbjudande om arbete på annan ort än bostadsorten och därför skulle behöva pendla. Assistansersättningen täcker inte assistans i samband med resor eller assistentens uppehälle på arbetsorten. Valet blir att tacka nej till jobbet, flytta eller betala assistanskostnaderna ur egen ficka. I Högsta förvaltningsdomstolens prejudicerande dom om vad som räknas som grundläggande behov sågs det som en nackdel för mannen att han arbetade som forskare . Rätten menade att det talade mot att han skulle ha behov av kvalificerad hjälp. Denna typ av hinder i regelverken för assistans måste tas bort. När hindren innebär att man måste tacka nej till ett arbete är det tydligt att hindret kan vara negativt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Samhället bör göra allt för att alla ska ha lika stora möjligheter att arbeta och vara aktiva föräldrar. Tyvärr kvarstår många hinder för detta och en del av dem kan ha ganska enkla lösningar. Regeringen bör därför låta utreda om regelverken för personlig assistans är ändamålsenligt utformade för att möjliggöra arbete och aktivt föräldraskap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4Förslag om ökad säkerhet vid beslut om och utbetalning av assistansersättning Regeringen lämnar i budgetpropositionen förslag för att minska fusket med assistansersättningen. Den bygger på betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning (SOU 2012:6). En del av utredningens förslag har väckt starka reaktioner från dem som själva använder assistans, funktionshindersrörelsen och anordnare av personlig assistans. Handikappförbunden har i sitt remissvar framfört stark kritik mot att de inte varit aktivt involverade i utredningens arbete. anser att det är mycket viktigt att personer med funktionsnedsättning genom sina intresseorganisationer aktivt kan delta i utredningar som berör deras liv och vardag. Utredningens remisstid har varit kort och sällan har en proposition presenterats så snabbt. Remisstiden gick ut och regeringens förslag lades direkt i budgetpropositionen . Fusk med assistansersättningar ska självklart inte förekomma eftersom det urholkar reformens legitimitet. Skattepengar till assistans ska gå till det de är avsedda för. Den som misstänks ha begått en olaglighet ska följaktligen också polisanmälas. Men i utredningen saknas ett bra underlag om hur stora de felaktiga betalningarna inom assistansersättningen är. I utredningen uppskattas att av all utbetald ersättning bero på fusk och felaktiga utbetalningar utan att det finns ett ordentligt faktaunderlag. Men att siffrorna skulle vara så här höga har ifrågasatts av bl.a. .