ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H002Kr325 · 2012-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om digitalisering och spridning av svensk dagspress. Till pliktlevereras svensk dagspress. har enligt sin instruktion och lag om pliktleverans i uppdrag att bevara dessa tidningar för framtiden och likaså tillgängliggöra dessa. har därför som ett led i detta arbete fått i uppdrag att mikrofilma svensk dagspress och att distribuera kopior av dessa till Lunds, , och . Uppdraget är dock inte uttryckligen reglerat i författning. Mikrofilmning av hela verk får enligt upphovsrättslagen endast ske i särskilda i lagen angivna fall, t.ex. i bevarandesyfte. Rätt att sprida dessa kopior utan upphovsmannens samtycke är inte möjligt. Mikrofilmning är en gammal teknik och den sätter väsentliga begränsningar för dem som ska utnyttja den konverterade informationen. Allt talar därför för att den analoga tekniken bör ersättas med en modern digital teknik. Vad som efterfrågas är teknik som möjliggör spridning av digitaliserad svensk dagspress på nätverk. En digitalisering av pliktexemplar och spridning av dessa via nätverk till Lunds, , och är inte möjligt enligt upphovsrättslagen. En digitalisering och spridning kräver en sådan kollektiv avtalslicens som föreslås med den nya 42 d § i SOU 2012:24. Lunds, , och universitetsbiblioteks tillgängliggörande av elektroniskt material till allmänheten är inte möjligt enligt gällande rätt utan kräver också kollektiv avtalslicens enligt förslaget till 42 d § i SOU 2012:24. Den nya lagen om pliktexemplar som sprids på nätverk innebär att exemplar inte levereras till andra bibliotek än . Det fanns enligt utredningen inte något motiv för detta eftersom det digitala materialet på ett enkelt och kostnadseffektivt sätt kan spridas vidare förutsatt att eller den som vill tillgängliggöra materialet har tecknat en sådan avtalslicens som föreslås med den nya 42 a § 2 st och 42 d § i SOU 2012:24. finansieras genom statsanslag mikrofilmningen av svensk dagspress. Den digitala tekniken har så uppenbara fördelar att en fortsatt mikrofilmning inte är försvarbar. En spridning på nätverk förutsätter emellertid att statsanslag omfördelas från mikrofilmning till digitalisering samt att budgetmedel allokeras för erläggande av licenser. Eftersom de digitala tidningar som sprids på nätverk kommer att pliktlevereras endast till enligt ny lag måste medel avsättas för avtalslicenser. En översyn av hur universitet och högskolor ska kunna säkerställa sin forskning i den utsträckning de är beroende av dagspress bör initieras. Vid en sådan översyn bör dessutom en analys ske av hur det befintliga fjärrlånesystemet skulle kunna omformas och till och med utvecklas på sådant sätt att det möjliggör en spridning av digitaliserad dagspress och annat material som finns på och som efterfrågas vid landets universitet och högskolor.
mot · H002Kr327 · 2012-10-01 00:00:00 — Möjligheten för unga arbetslösa att välja folkhögskola för gymnasiebehörighet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör se över möjligheten för att studerande inom det kommunala uppföljningsansvaret ges rätt att söka folkhögskoleutbildning för att kunna fullfölja sina studier för grundskole- och gymnasiekompetens och ha tillgång till den finansiering som kommunen är skyldig att stå för både vad gäller studieplats och individens studiefinansiering. Alltför många ungdomar saknar arbete och en stor del av dessa arbetslösa ungdomar saknar avslutade studier med behörighet från grundskola eller gymnasieskola. Dessa behörigheter är naturligtvis viktiga för både den enskildes egen självkänsla och förmåga att själv kunna göra självständiga val genom livet såväl som möjligheten att som ung kunna söka och erhålla arbete och kunna konkurrera på den öppna arbetsmarknaden. är det också begränsningar för att, formellt eller reellt, ta del av annan utbildning och kompetens. Kommunerna har uppföljningsansvaret för dessa ungdomar upp till . Det innebär att t.o.m. denna ålder har kommunen att svara för såväl betalning av studieplatsen som individens studiefinansiering. Det är viktigt att förstå den enskildes behov: att man, när man kommit i en situation då man är motiverad att göra ett omtag för att nå gymnasiekompetens, också har behov av att kunna välja utbildningsanordnare utanför den skola där man känner sig ha misslyckats. Folkhögskolan är en egen skolform med andra möjligheter till pedagogiskt arbetssätt och andra pedagogiska former. Ett förhållande som bättre kan passa studerande som tidigare kan sägas ha misslyckats inom ordinarie gymnasieskolas system oavsett om den bedrivits inom den offentliga skolans organisation eller som fri skola med annan huvudman. Folkhögskolan har möjlighet att ge behörighet motsvarande gymnasieutbildning samt också möjlighet att ge behörighet för tillträde för studier vid högskola, universitet och andra utbildningar. Studeranden inom det kommunala uppföljningsansvaret borde kunna ges rätt att söka folkhögskoleutbildning för att kunna fullfölja sina studier för grundskole- och gymnasiekompetens med tillgång till den finansiering som ligger i kommunens skyldighet i finansiering av studieplats och individens studiefinansiering. Detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · H002Kr330 · 2012-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utse till ett svenskt kulturarvsår. utlystes av den socialdemokratiska regeringen med det primära syftet att uppmärksamma och hylla förekomsten av utländska kulturer och identiteter i . Ett stort antal myndigheter, institutioner, stiftelser och bolag inom kulturområdet samt vissa universitet och högskolor och svenska ambassader utomlands fick i uppdrag att medverka i mångkulturåret. Man bjöd även in samtliga kommuner, landsting, regioner, länsstyrelser, vissa myndigheter, övriga universitet och högskolor, scenkonstinstitutioner, regionala museer, bibliotek, arkivinstitutioner, festivaler och övriga aktörer att medverka. Vi anser att det kunde vara på sin plats att på ett liknande sätt rikta fokus mot kulturområdet och vitalisera den kulturpolitiska debatten genom att återigen samla det offentliga kring ett temaår med kulturpolitisk prägel och föreslår därför att tillkännager för regeringen som sin mening att 2016 skall utses till svenskt kulturarvsår med det primära syftet att stärka den gemensamma nationella identiteten och att uppmärksamma och hylla olika aspekter av den traditionella, folkliga svenska kulturen.
mot · H002Kr331 · 2012-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning i syfte att omarbeta och bygga ut språklagen (2009:600). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svenskan bör betecknas som officiellt huvudspråk i alla sammanhang. saknade vi i ett lagstadgat skydd och erkännande av det svenska språkets ställning i vårt land och samhälle. En märklig situation som förstärktes då vi 1999 antog skydd för de fem nationella minoritetsspråken och gav dem officiell status. Denna situation ändrades dock något i och med antagandet av språklagen (2009:600), där svenskan tydligt ges status som huvudspråket i vårt samhälle och det språk som i internationella sammanhang anses vara vårt officiella språk. Dessvärre har språklagen i dess nuvarande utformning visat sig ha flera brister. Syftet med den nya lagen var att befästa den språkpolitik som antagits 2005. För svenskans del innebar detta att det skulle tydliggöras att svenskan är huvudspråk i samt att svenskan ska vara komplett och samhällsbärande och i sin offentliga användning vara enkel och vårdad. Dessutom ska alla invånare ha rätt att lära sig, utveckla och använda det svenska språket. Detta syfte har också fullföljts. Däremot verkar varken den antagna politiken eller den nya lagen för att stärka svenskans position i samhället och ingendera ger medborgarna rätten att kräva information på svenska, utom i kontakter med den offentliga sektorns kärnverksamhet. Detta innebär att det inte finns några som helst krav på att alla kontakter med allmänheten ska ske, eller åtminstone finnas tillgängliga, på svenska vare sig det gäller ren informationsförmedling eller medborgardialog. Inte ens när det gäller varningstexter finns något krav på att svenska ska användas. Det har också förekommit exempel på när aktörer valt att endast informera om säkerhetsrisker på engelska, trots att det är svenskan som är vårt samhälles huvudspråk. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att det föreligger starka skäl för en omarbetning av språklagen. För detta ändamål bör en utredning tillsättas med uppgift att ta fram ett förslag på en mer utbyggd och omfattande lag där medborgarnas rätt att använda det svenska språket i all vardaglig kommunikation tydliggörs. Den som så önskar ska utan svårigheter kunna hitta all information utgiven av svenska aktörer på det svenska språket. Allt annat är orimligt. Dessutom anser vi det vara orimligt att de fem minoritetsspråken alltid har statusen officiella medan svenskan endast anses officiell i internationella kontakter. För oss är det självklart att svenskan i alla sammanhang bör ha statusen officiellt huvudspråk, något den har i och på , men inte i . Att ge svenskan status som officiellt språk är viktigt inte minst för att stärka dess position i ett samhälle där allt fler kommunicerar bristfälligt, eller inte alls, på vårt lands huvudspråk.
mot · H002Kr332 · 2012-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda möjligheten att införa ett svenskt fartygsvärn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda möjligheterna att stärka lagskyddet för kulturhistoriskt skyddsvärda fartyg. är ett land med en lång och rik sjöfartshistoria. En del av denna historia levandegörs av de privata entusiaster som lägger ned enorma mängder tid och pengar på att bevara och restaurera kulturhistoriskt värdefulla fartyg. Genom att dessa fartyg används och visas upp kommer arbetet också allmänheten och turistnäringen till del. Det finns flera sätt att se ett fartyg som kulturminne. Ur en byggnadshistorisk synvinkel är fartyget en konstruktion som är typisk för sin tid och plats. Fartyget kan också ses ur ett teknik- eller industrihistoriskt perspektiv. Ur en etnologisk synvinkel blir fartygen en historisk social miljö med speciella kulturella värderingar som arbetsplats och bostad för sjömännen. Fritidsbåtarna speglar det moderna välfärdssamhällets utveckling med den nya fritiden. Fartygen kan också ses som en del av en specifik maritim kulturmiljö, t ex en välbevarad hamnmiljö. Tyvärr är just de bevarade och restaurerade fartygen den del av det maritima kulturarvet som har sämst lagskydd. Detta gäller inte vrak, dessa klassas som fast fornminne efter förlisningen. Den märkliga konsekvensen av denna lagstiftning är att av två identiska fartyg byggda för är det endast det som förlist som skyddas av lagen, medan det fortfarande flytande fartyget saknar lagskydd. Vi menar att regeringen möjligt borde utreda möjligheten att stärka lagskyddet för kulturhistoriskt skyddsvärda fartyg. Tyvärr har man kunnat se en negativ utveckling där allt fler entusiaster ger upp och alltfler kulturellt betydelsefulla svenska fartyg förfaller eller försvinner till utlandet. Om utvecklingen skall kunna vändas krävs det ett ökat stöd från staten. har ett nästan 20 gånger större statsstöd till bevarandet av historiska båtar än vad har. Den norska motsvarigheten till har fått ansvar för de flytande byggnadsminnena. De har den lagliga möjligheten att freda kulturhistoriskt intressanta fartyg och därmed säkerställa deras fortlevnad och att fartyget stannar i landet. I gäller också generellt att fartyg behöver tillstånd från riksantikvarien för utförsel. Det praktiska fartygsbevarandet har man organiserat genom att skapa s k fartøyvernsenter där man har samlat resurser för renovering av traditionella fartyg. finns det tre fartøyvernsenter. Vår bedömning är att den svenska staten bör påta sig ett större ansvar för bevarandet av denna del av det kulturarvet och att regeringen, med inspiration från den norska modellen, möjligt bör utreda möjligheten att införa ett svenskt fartygsvärn. Per Ramhorn (SD)
mot · H002Kr333 · 2012-10-05 00:00:00 — Bevarande av de svenska minoriteternas språk och folkminnen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge och folkminnen ett uttalat uppdrag att bevara och levandegöra de finlandssvenska och estlandssvenska minoriteternas kulturarv. Av förordningen (2007:1181) med instruktion för och folkminnen framgår det att och folkminnen har till uppdrag att bedriva språkvård och på vetenskaplig grund öka, levandegöra och sprida kunskaper om språk, dialekter, folkminnen, namn och immateriella kulturarv i samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta samt sprida kunskap och material om det svenska språket, de nationella minoritetsspråken finska, jiddisch, meänkieli och chib, det svenska teckenspråket samt dialekter, folkminnen, folkmusik och namn i samla kunskap om och följa användningen av även andra språk i . Vi anser att det för en kulturarvsbevarande svensk myndighet borde vara mer prioriterat att bevara och levandegöra hela den svenska nationens kulturarv än att samla kunskap om användningen av invandrarspråk inom den svenska statens gränser. Vi anser också att det borde vara lika prioriterat att sprida kunskap om den svenska nationens samtliga språkvarianter som det är att sprida kunskap om de nationella minoriteternas språk. Till den svenska nationen räknar vi de finlandssvenska och estlandssvenska minoriteterna. Vi föreslår därför att förordning (2007:1181) ses över i syfte att ge och folkminnen ett uttalat uppdrag att bevara, levandegöra och samla kunskap om även finlandssvenskarnas och estlandssvenskarnas dialekter och kulturarv.
mot · H002Kr334 · 2012-10-05 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda möjligheten att inrätta ett nationellt lånekortssystem. Vårt grannland införde ett nationellt lånekortssystem. I då befolkningen blir alltmer rörlig och resande ser vi klara fördelar med ett sådant system och tror att det skulle vara ett positivt incitament för att öka utlåningen vid landets bibliotek och stimulera intresset för litteratur. Vi föreslår därför att tillkännager för regeringen som sin mening att möjligheten att införa ett nationellt lånekortssystem bör utredas. Per Ramhorn (SD)
mot · H002Kr336 · 2012-10-05 00:00:00 — Insatser för ökad fornminnesvård och förbättrad tillgänglighet till kulturarvet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen möjligt bör återkomma med förslag om hur omfattningen av den ideella fornminnesvården ska kunna öka. är ett land med en rik historia, vilket bland annat avspeglar sig i våra fornlämningar. har kartlagt och registrerat nästan en miljon fornlämningar. I de allra flesta fallen vilar ansvaret för fornminnesvården på markägaren. Den statligt finansierade fornminnesvården har varit kraftigt underfinansierad. Den nationella överblicken över tillståndet bland våra fornminnen lämnar också en hel del i övrigt att önska. har i skrivandes stund till exempel ingen uppfattning om hur det ser ut med tillgängligheten till landets fornminnen. Först räknar man med att ha fått fram ett system för uppföljning av tillgänglighetsarbetet och då även ha den överblick över arbetet i länen som saknas. För att komma närmare målet om en god fornminnesvård och ett kulturarv som är tillgängligt för alla medborgare är det uppenbart att det förutom ökade statliga resurser till fornminnesvården också krävs ökade insatser för att öka omfattningen av den ideella fornminnesvården. På flera håll i landet bedrivs lokala och regionala projekt där enskilda medborgare, skolklasser och föreningar erbjuds att adoptera ett fornminne eller bli fadder för ett fornminne. Som fornminnesfadder får man genomgå en kortare utbildning, ofta i länstyrelsens eller ett länsmuseums regi, kring vård och skötsel och åtar sig sedan att göra fornminnet tillgängligt genom att röja bort sly, kontrollera informationsskyltar samt genom att regelbundet kontrollera och rapportera eventuella skador på fornlämningen. För till exempel en skolklass kan uppdraget som fornminnesfadder innebära ökade möjligheter till meningsfull utomhusvistelse, bättre känsla för historien samt ökad närhet och förståelse för hembygden och dess landskap. Vår bedömning är att det fortfarande finns en relativt stor outnyttjad potential inom den ideella fornminnesvården och att staten med relativt små medel i form av förbättrad marknadsföring och ökad information skulle kunna uppnå stora vinster för fornminnesvården och tillgängligheten till kulturarvet. Med anledning av ovanstående förslår vi att bör tillkännage för regeringen att man möjligt bör återkomma med förslag kring hur omfattningen av den ideella fornminnesvården skall kunna öka. Per Ramhorn (SD)
mot · H002Kr337 · 2012-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över arkivlagen. Arkivlagen anger de grundläggande reglerna för hur handlingar från svenska myndigheter samt statliga och kommunala beslutande församlingar ska spara och sköta sina arkiv. skrivs färre och färre, för att säga näst intill inte ett enda, protokoll och handlingar i pappersbilaga. Den nuvarande datavärlden ställer andra krav på arkivering än tidigare och i det sammanhanget är arkivlagen hopplöst föråldrad. Det betyder att arkivering enligt nuvarande lag är överdriven. Med hänvisning till ovanstående föreslås: att arkivlagen ses över för att anpassas till dagens sätt att skriva handlingar.
mot · H002Kr338 · 2012-10-05 00:00:00 — Svenska ortnamn i fjällvärlden tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om hur tillämpningen av de lagreglerade bestämmelserna om god ortsnamnssed ska kunna skärpas. I lag: (1988:950) om kulturminnen m.m kan man bland annat läsa följande: 4 § Vid statlig och verksamhet skall god ortnamnssed iakttas. Detta innebär att hävdvunna ortnamn inte ändras utan starka skäl. () - Svenska, samiska och finska namn så långt möjligt används på kartor samt vid skyltning och övrig utmärkning i flerspråkiga områden. Trots ovanstående lagtext började Lantmäteriet att stryka många av de svenska ortnamnen på landets fjällkartor. Kvar blir då enbart de ursprungliga samiska namnen. Motivet till förändringen är att man på lantmäteriet upplevt att det varit rörigt att ha med både den svenska och den samiska stavningen. Vår uppfattning är att det är principiellt felaktigt att radera ut de svenska ortsnamnen i fjällvärlden. Detta eftersom det också bidrar till att radera ut minnet av de svensktalande människor som i åtminstone hundratals år har bott och verkat i området. Förfarandet är inte bara principiellt felaktigt utan har också orsakat praktiska problem. De samiska namnen är inte alltid allmänt kända, vilket har skapat förvirring och svårigheter. Turister har fått svårare att hitta platser som folk pratar om på kartan, SOS alarm har svårt att tyda den samiska stavningen och polis och fjällräddning i området har vittnat om att den nya ordningen skapat förvirring och tidsförlust i samband med larm- och nödsituationer. En förvirring som i en framtida extremsituation i värsta fall skulle kunna leda till att människoliv går förlorade. Det är uppenbart att det finns allvarliga brister i tillsynen och tillämpningen av de lagreglerade bestämmelserna kring god ortsnamnssed. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att lantmäteriets påbörjade reform bör rullas tillbaka och att tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör återkomma med förslag kring hur tillämpningen av de lagreglerade bestämmelserna om god ortsnamnssed skall kunna skärpas.
mot · H002Kr339 · 2012-10-05 00:00:00 — Förbättrat omhändertagande av fornfynd tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag kring hur omhändertagandet av fornfynd kan förbättras. Kulturarvsbrott är ett allvarligt och till synes växande problem vars effekter på samhället har beskrivit på följande sätt: Det är genom fornlämningarna som vi får kunskap om vår historia. Det samlade fornlämningsbeståndet kan liknas vid en gigantisk historiebok där varje enskild fornlämning utgör en sida. Försvinner en fornlämning eller ett fornfynd utan dokumentation förloras viktiga pusselbitar i kartläggningen av vår historia. Det är som att riva ut en sida ur en bok som det bara finns ett enda exemplar av. En liten, men ändå inte obetydlig, faktor i arbetet med att stävja kulturarvsbrott är att det finns ett fungerande system för att belöna den som upptäcker ett fornfynd och väljer att lämna in det till staten, snarare än att behålla det själv eller sälja det. Att detta system inte fungerar på ett tillfredsställande sätt är således ett allvarligt problem i sammanhanget. I ett remissvar skriver Statskontoret följande: Det är ett faktum att omhändertagandet av fornfynd länge har släpat efter vid . Så väl värdering av fyndigheterna som utbetalning av inlösen går långsamt. De stora balanserna är en källa till oro och riskerar att påverka allmänhetens förtroende för myndigheten negativt. Det är generellt viktigt att myndigheter fullgör sina uppdrag på ett effektivt sätt och det är därför rimligt att skärpa kraven på att handlägger sina ärendebalanser inom rimlig tid. I förlängningen av detta kan långa handläggningstider indikera att en myndighets verksamhet, organisation eller styrning behöver utvecklas eller ges en mera ändamålsenlig form. Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag att tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen möjligt bör återkomma med förslag kring hur omhändertagandet av fornfynd skall kunna förbättras.
mot · H002Kr340 · 2012-10-05 00:00:00 — Skärpta åtgärder för att förhindra skattefinansierat stöd till icke-demokratiska och våldsbejakande organisationer tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om hur regelverket och tillsynen ska kunna skärpas i syfte att förhindra att våldsbejakande och icke-demokratiska organisationer får skattefinansierat stöd. En viktig faktor för att det allmänna stödet för offentliga bidrag till det civila samhället skall kunna upprätthållas är att detta stöd fördelas på ett ansvarsfullt sätt. Mottagare av skattefinansierat stöd bör uppfylla vissa minimikrav på kvalitet och samhällsnyttigt innehåll. Allt annat är att visa bristande respekt för demokratin och skattebetalarnas pengar. Tyvärr har det visat sig gång på gång att våldsbejakande föreningar och organisationer, som uppmanar till lagbrott och som inte ställer sig bakom demokratiska grundprinciper, såsom stödet för yttrandefrihet och mötesfrihet, män och kvinnors lika värde etc., trots detta har kunnat erhålla skattefinansierat stöd, ofta vid upprepade tillfällen. Vi menar att det är uppenbart att såväl regelverket som tillsynen måste skärpas i detta avseende och föreslår därför att tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör återkomma med förslag kring hur regelverket och tillsynen skall kunna skärpas så att våldsbejakande och icke-demokratiska organisationer inte längre skall kunna erhålla skattefinansierat stöd. Per Ramhorn (SD)