mot · GZ02Fi18 · 2012-05-02 00:00:00 — Av de som 2010 helt saknade gymnasial utbildning befann sig i varaktigt utanförskap, att jämföra med en andel på . Tabell 2 Personer (1000-tal, ) som befunnit sig i bred arbetslöshet mer än ett år Ytterligare ett utryck för att det varaktiga utanförskapet brett ut sig är den kraftiga ökningen av antalet personer som är långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd (socialbidrag). uppbar 117 000 personer ekonomiskt bistånd , en ökning med 33 000 personer eller jämfört med 2006.9 Fortsatt stor skillnad i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män Arbetslivets villkor är betydelsefulla för att få ett mer jämställt samhälle. När män och kvinnor delar på både jobb och ansvar för familjen förbättras såväl den ekonomiska tillväxten som människors livskvalitet. Svensk familjepolitik har varit ett föredöme för många länder, inte minst för att den har inneburit en hög kvinnlig förvärvsfrekvens. Men ser vi att utvecklingen går åt fel håll. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män tycks ha bitit sig fast på nivåer kring . Så stora skillnader i sysselsättningsgrad mellan könen innebär att vi inte drar nytta av kvinnors engagemang och kompetens fullt ut. Det förlorar vi alla på. Utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv handlar ett jämställt arbetsliv om långt mycket mer än fler arbetade timmar. Bland kan man till exempel se ett tydligt positivt samband mellan kvinnligt arbetskraftsdeltagande och en av de mest grundläggande drivkrafterna bakom långsiktig ekonomisk tillväxt, nämligen barnafödandet.10 Att sträva efter jämställdhet handlar också om att utveckla det som är själva kärnan i en modern ekonomi: den samlade kunskapsmassan. I en ekonomi där det ställs allt högre krav på den kollektiva förmågan till problemlösning och kreativt tänkande har vi inte helt enkelt inte råd att systematiskt underutnyttja kvinnors kunskaper och erfarenheter. I stället för att utveckla den politik som varit så framgångsrik har omoderna reformer som lägre ersättning vid vård av sjukt barn, vårdnadsbidrag och barnomsorgspeng införts. Att öka kvinnornas deltagande i arbetslivet och ge fler kvinnor möjlighet att arbeta heltid är av avgörande betydelse för att skapa möjligheter för fler att forma fria och självständiga liv och skulle dessutom utgöra ett värdefullt tillskott av arbetskraft framöver. Försämrad matchning på arbetsmarknaden Ökningen av antalet långtidsarbetslösa och personer i varaktigt utanförskap tyder på att det har skett en försämring i matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Enligt () är andelen företag som rapporterar arbetskraftsbrist hög i relation till det rådande arbetsmarknadsläget. KI konstaterar också att jobbchansen, dvs. sannolikheten för arbetslösa att få jobb vid ett givet arbetsmarknadsläge, var sämre än under tidigare år.11 Detta mönster av försämrad matchning på arbetsmarknaden känns igen från tidigare perioder med kraftigt förhöjd arbetslöshet. Djupa lågkonjunkturer innebär i regel ett intensifierat strukturomvandlingstryck, vilket innebär en permanent utslagning av vissa typer av arbetstillfällen som återhämtningen primärt sker i andra branscher och yrkeskategorier än dem som drabbats hårdast under krisen. De som hamnar i långa arbetslöshetsperioder riskerar dessutom att få sin kompetens föråldrad, vilket gör dem mindre attraktiva på arbetsmarknaden när konjunkturen vänder uppåt. En aktiv utbildnings- och arbetsmarknadspolitik är därför oerhört central när man ska ta sig igenom faser av intensifierad omvandling i ekonomin. Utvecklingen av sysselsättningen i olika branscher antyder just att den försämrade matchningen hänger ihop med ett ökat omvandlingstryck i ekonomin som inte mötts med en tillräckligt kraftfull utbildnings- och arbetsmarknadspolitik. I den akuta krisfasen minskade sysselsättningen inom alla sektorer utom offentlig förvaltning och utbildning. Det avgjort största fallet skedde dock inom industrin samt inom vård- och omsorgssektorn. Dessa båda sektorer stod tillsammans för nära två tredjedelar av den totala sysselsättningsminskningen. Under återhämtningen har sedan de privata tjänstebranscherna med råge passerat den nivå på sysselsättningen som gällde innan finanskrisen. En liknande utveckling kan ses inom byggindustrin och vård- och omsorgssektorn. Trots en viss uppgång och inledningen av 2011 har däremot industrin mycket långt kvar innan man återtagit förlorad mark.12 Den växande bostadsbristen i storstäderna och på vissa universitets- och högskoleorter är också något som försvårar matchningen på arbetsmarknaden. Människor hindras att flytta dit jobben finns och såväl näringsliv som offentlig sektor får svårare att rekrytera medarbetare med rätt kompetens. har till exempel identifierat bostadsbristen som ett av de allvarligaste hindren för fortsatta utveckling.13 Att arbetsmarknadens funktionssätt har försämrats beror, som redan konstaterats, på att finanskrisen påskyndat strukturomvandlingen, men också på brister i den förda ekonomiska politiken. Mycket tyder på att både volymen och kvaliteten i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna varit otillräcklig. Sedan regeringsskiftet har centrala delar av den aktiva arbetsmarknadspolitiken i stora delar avvecklats. Inom den yrkesinriktade arbetsmarknadspolitiken har omkring hälften av platserna försvunnit.14 Den kommunala vuxenutbildningen minskade antalet platser med mellan 2006 och 2010.15 Möjligheterna att läsa in gymnasiet har därmed beskurits kraftigt. De arbetslösa är i stor utsträckning i stället hänvisade till regeringens s.k. garantier: jobb- och utvecklingsgarantin respektive jobbgarantin för unga. är en tredjedel av de arbetssökande placerade i någon av dessa garantier, vilka har en dokumenterat låg grad av aktivitet. Garantierna omfattar 140 000 deltagare och dominerar helt utbudet av Arbetsförmedlingens insatser. Jobb- och utvecklingsgarantin fortsätter att växa i antalet deltagare . Den tredje fasen har ökat med och omfattar nu över 30 000 individer.16 Regeringens garantier har varit föremål för utvärdering av (). Aktivitetsnivån är enligt institutet genomgående låg. I jobb- och utvecklingsgarantin uppges fyra av tio varken ha fått handledning eller coachning. En majoritet av deltagarna använde högst för att söka jobb eller delta i någon aktivitet, de flesta betydligt mindre. För jobbgarantin för unga kan ingen långsiktig effekt påvisas.17 Sämst ställt är det i jobb- och utvecklingsgarantins så kallade tredje fas, vilken kommit att framstå och skildras som en arbetsmarknadspolitisk slutstation. Arbetsförmedlingen har redovisat att utströmningen från programmet är mycket låg. Av en grupp på 36 900 personer som t.o.m. juni månad 2011 hade placerats i fas 3 hade endast 5 övergått till arbete eller studier.18 Övergången till reguljärt arbete bland de personer som tvingats lämna sjukförsäkringen har varit ännu lägre och endast uppgått till . Ungefär hälften av de som utförsäkrades och de två första kvartalen 2011 har kommit tillbaka till sjukförsäkringen efter de tre karensmånader som är en förutsättning.19 Ett annat exempel på en ineffektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd är den generella nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för unga . Nedsättningen har skett i två steg, 2007 och 2009, så att arbetsgivaravgiften nu är jämfört med den ordinarie nivån på . Totalt minskar nedsättningen statens nettointäkter med per år.20 Syftet med nedsättningen var att underlätta ungdomars inträde på arbetsmarknaden genom att göra det billigare för arbetsgivare att anställa ungdomar. Genom sänkta arbetsgivaravgifter skulle fler företag våga anställa unga och därmed hjälpa dem att få in en fot på arbetsmarknaden. Effekten har dock i allt väsentligt uteblivit. I en utvärdering av det första steget i nedsättningen av arbetsgivaravgiften för unga har konstaterat att det lett till små sysselsättningseffekter och stora dödviktseffekter.21 Även är tveksamt till reformens effektivitet22, en bedömning som även görs i en underlagsrapport till skattegrupp. 23 Inte ens regeringen verkar tro på några större effekter. I finansplanen i budgetpropositionen anges att den sammantagna effekten av nedsättningen av arbetsgivaravgifterna för unga långsiktigt ska öka sysselsättningen med 8 000 personer. Det återstår att se om detta verkligen blir fallet, men om regeringens bedömning är korrekt innebär det att varje jobb skulle kosta , vilket närmast är att betrakta som en vårdslös hantering av skattemedel. Strukturella utmaningar för arbetsmarknadspolitiken sker extra stora pensionsavgångar på arbetsmarknaden. växer arbetskraften av demografiska skäl endast i storstadslänen medan den minskar i stora delar av övriga landet. i modern tid kommer antalet nytillträdande ungdomar att vara lägre än åldersavgångarna på riksnivå. Vissa branscher och regioner kommer till följd av denna problematik sannolikt att drabbas av betydande rekryteringsproblem. Särskilt stora beräknas problemen bli inom den offentliga sektorn, som riskerar att få stora svårigheter att fylla åldersavgångarna. Detta gäller inte minst många kommuner i glesbygd. Men även inom industrin kommer man att märka av problemen kring generationsväxlingen. Trots att sysselsättningen där kommer att minska framöver till följd av rationaliseringar, och tillskottet av arbetskraft beräknas kunna balansera åldersavgångarna på nationell nivå, kan underskotten på utbildad arbetskraft i vissa fall bli betydande. Framförhållning vad gäller utbildning av arbetskraft och matchning mot sektorer som annars riskerar betydande svårigheter är därigenom centralt. Ungdomsarbetslösheten en av de högsta i Som framgår av figur 4 nedan följde den svenska ungdomsarbetslösheten den allmänna utvecklingen på arbetsmarknaden relativt väl fram till omkring , låt vara att magnituden i både upp- och nedgångar har varit större. Men har det skett en tydlig avvikelse från detta mönster. som den öppna arbetslösheten i gruppen har planat ut på en nivå kring har arbetslösheten bland unga fortsatt att stiga relativt kontinuerligt och har legat på väl . Figur 3 Öppen arbetslöshet i åldrarna samt 19832011 Av tabell 3 nedan kan man konstatera att antalet arbetslösa unga var nära 150 000, en ökning med över 20 000 personer . Här framgår också att en betydande del av de unga arbetslösa utgörs av heltidsstuderande som söker arbete. stod denna grupp för 67 av det totala antalet arbetslösa. Andelen unga arbetslösa som är heltidsstuderande har dock, bortsett från en tydlig nedgång , varit relativt stabil . Tabell 3 Antal arbetslösa , tusental efter arbetskraftstillhörighet Källa: SCB/. sticker ut internationellt när det gäller nivån på ungdomsarbetslösheten. hade den åttonde högsta ungdomsarbetslösheten bland de 34 . Länderna med högre arbetslöshet bland unga kännetecknas i de flesta fall av djup ekonomisk kris. Här finner vi länder som , , , och Italien.24 Samma mönster framträder om man studerar något färskare data för EU-15 från . Här placerar sig på en sjätte plats . Endast , , , och uppvisar en högre ungdomsarbetslöshet. Den höga ungdomsarbetslösheten i många länder, inte minst i södra , beror i hög grad på en allmänt mycket svag utveckling på arbetsmarknaden. var dock ett relativt genomsnittligt OECD-land vad avser arbetslösheten sett över hela arbetsmarknaden. För att få en uppfattning om hur presterar när det gäller just arbetslösheten bland unga har vi i figur 4 nedan relaterat arbetslöshetsnivån i gruppen till nivån i gruppen . Av figuren framgår att har den högsta kvoten av alla studerade länder, dvs. i förhållande till det allmänna läget på arbetsmarknaden var 2010 sämst i hela OECD-området på att få unga i arbete. Figur 4 Arbetslösheten i gruppen relativt arbetslösheten i gruppen 2554 år Källa: Bearbetning av data från . Som tabell 4 nedan visar finns det en mycket tydlig koppling mellan arbetslöshet och utbildningsnivå bland unga. I gruppen som saknar fullständig gymnasial utbildning är arbetslösheten ungefär dubbelt så hög som bland de övriga. Denna tydliga överrepresentation framgår också om man studerar data över de unga arbetslösa som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen. var i genomsnitt 25 300 personer i åldern med högst förgymnasial utbildning inskrivna vid Arbetsförmedlingen, vilket i genomsnitt motsvarade av alla inskrivna i åldersintervallet.25 Tabell 4 Arbetslöshet i gruppen beroende på utbildningsnivå. Gymnasial utbildning samt högskoleutbildning kortare än två år Minst treårig eftergymnasial utbildning Enligt regeringens vårproposition bedöms kommunsektorn nå ett samlat överskott på under innevarande år. Därmed uppfyller kommunsektorn som helhet balanskravet, men marginalen är så pass knapp att regeringen bedömer att resultatet understiger vad som är att betrakta som god ekonomisk hushållning. Även antas kommunsektorn göra så små överskott att man enligt regeringens bedömning underskrider nivån för god ekonomisk hushållning. bedöms resultatet vara i nivå med god ekonomisk hushållning. Enligt regeringen beräknas skatter och statsbidrag tillsammans växa med perioden 20132016. Ökningen kan nästan helt och hållet härledas till att skatteunderlaget ökar. Statsbidragen bedöms däremot i stort sett ligga still. Den måttfulla ökningen av kommunernas intäkter kompenserar i princip endast för de ökade lönekostnaderna. Det gör att antalet kommunalt finansierade arbetstimmar antas falla något . Vi ser med oro på utvecklingen i kommunsektorn, i synnerhet mot bakgrund av risken för en sämre utveckling på arbetsmarknaden med de direkta effekter det får på kommunernas skatteunderlag. Väl fungerande välfärdstjänster är helt centralt för fler jobb och växande företag. Rapporter om att framför allt kvinnor tvingas tacka nej till nytt jobb eller gå ned till deltidsarbete som en följd av brister i barn- och äldreomsorgen måste tas på största allvar. Detsamma gäller de sjunkande resultaten i grund- och gymnasieskolan, som kan bli en betydande hämsko på tillväxten i ekonomin. Ökande barnfattigdom i spåren av jobbmisslyckandet Den relativa barnfattigdomen har ökat , i takt med att inkomstskillnaderna har ökat i det svenska samhället. Den absoluta barnfattigdomen har däremot länge minskat, men denna trend verkar nu ha vänt. Under den första borgerliga mandatperioden åren 20072010 kan vi notera ett trendbrott. Det handlar inte längre bara om ökade inkomstskillnader, utan den fattigaste tiondelen förlorade inkomster och de fattiga barnen verkar ha blivit fler.26 I grunden är barnfattigdomen ett arbetsmarknads- och utbildningsproblem. Låg utbildning hos föräldrarna ökar markant risken för barnfattigdom därför att dagens arbetsmarknad ställer högre krav. C Ansvar för offentliga finanser Starka offentliga finanser är kärnan i vår ekonomiska politik. En solid offentligfinansiell ställning är en förutsättning för uthållig tillväxt och stabil välfärd. Friheten som starka statsfinanser ger ska användas till att stärka arbetslinjen och öka sysselsättningen. Det finanspolitiska ramverk som utvecklats av tidigare socialdemokratiska regeringar är en central förklaring till att de svenska statsfinanserna är starkare än i de flesta andra jämförbara länder. Systemet med årliga budgettak, en rambeslutsmodell som försvårar en kostnadsdrivande riksdagsbehandling samt överskottsmål har tjänat mycket väl och kommer vara en given utgångspunkt för vår ekonomiska politik. Att värna om de offentliga finanserna handlar om att stärka såväl konjunktur- som strukturpolitiken. Genom ett högt finansiellt sparande i goda tider kan vi stimulera ekonomin och värna välfärden i sämre tider. offentliga finanser handlar också om att rusta för de långsiktiga utmaningar som väntar, inte minst den besvärliga demografiska utvecklingen som kommer att sätta ett hårt tryck på de offentliga välfärdssystemen. Under de år som gått sedan det nuvarande finanspolitiska ramverket utformades har betydelsen av starka offentliga finanser knappast minskat. Tvärtom har det förmodligen aldrig varit viktigare än nu att upprätthålla ordning och reda i den offentliga ekonomin. De allt intensivare flödena av kapital, arbetskraft, varor, tjänster och know-how gör att ett lands ekonomiska utveckling i allt större utsträckning gjorts beroende av i vilken utsträckning man kan erbjuda en robust makroekonomisk miljö. Häri finns också en tydlig demokratisk aspekt. Om skenande budgetunderskott och växande offentlig skuldsättning rubbar det grundläggande förtroendet för ett lands ekonomi så snävas också politikens spelrum in. Olika typer av strukturreformer, hur ambitiösa och välgenomtänkta de än är, får helt enkelt svårt att påverka den ekonomiska utvecklingen om det finns ett latent misstroende mot den underliggande stabiliteten i finanspolitiken. På så vis innebär stora obalanser i den offentliga ekonomin att den politiska makten de facto flyttar bort från de valda församlingarna och in i börssalar och styrelserum. Det här skänker oss en helt central insikt: Tror man på att politiken kan göra skillnad, då måste man också per definition vara övertygad om vikten av sunda statsfinanser. Full sysselsättning det allt överskuggande målet Arbete är grunden för vårt välstånd. En nyckel för att hålla ihop och utveckla är att fler har ett jobb att gå till och därmed en egen försörjning. Arbete skapar delaktighet. Arbete ger den enskilde friheten att göra sina egna livsval, att förverkliga sina livsdrömmar. Vi kan aldrig acceptera arbetslösheten. Full sysselsättning är det övergripande målet för den socialdemokratiska ekonomiska politiken. Som land har vi inte råd med det slöseri som arbetslösheten innebär. När alla har ett arbete blir rikt, både ekonomiskt och mänskligt. Med fler människor i arbete klarar vi också att finansiera en hög ambitionsnivå inom utbildning, vård och omsorg för alla. står inför en betydande demografisk utmaning. kommer antalet personer i , det vill säga personer som generellt är i den mest vårdkrävande åldern, att öka med . förväntas befolkningen i arbetsför ålder () stagnera ().27 Fler i arbete och fler arbetade timmar är en viktig förutsättning för att kunna finansiera välfärdstjänster av hög kvalitet. Det indirekta sysselsättningsmålet bör göras explicit Ett vanligt syfte med ekonomisk-politiska mål är att påverka förväntningarna hos hushåll och företag och därigenom få dem att agera på ett önskvärt sätt. Det gäller på ett tydligt sätt de inflationsmål som har införts i de flesta industriländer, men även ett sysselsättningspolitiskt ramverk skulle kunna ha den funktionen. Den åldrande befolkningen kan givetvis så tvivel kring det offentligas möjlighet att finansiera sitt nuvarande åtagande. Därmed finns det en risk att människor överger sin tilltro till den skattefinansierade välfärden med följd att privata försäkringar vinner terräng. Om den typen av beteende får fotfäste i breda grupper sätts ett betydande politiskt nedåttryck på skatterna (få vill betala två gånger för samma sak), vilket ytterligare sänker förväntningarna på vad det offentliga kommer att kunna leverera. Ett viktigt syfte med det finanspolitiska ramverkets överskottsmål är att bygga upp en buffert för att bättre klara framtida kostnadsökningar inom välfärden. Men om man utgår från en oförändrad skattekvot så är det långtifrån givet att just ett överskott på en procent bygger upp en tillräckligt stor buffert inför morgondagen. Det beror på att den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna är extremt beroende av vilka antaganden som görs om den framtida sysselsättningsutvecklingen. Det innebär i sin tur att om man fastställer ett överskottsmål, antar en viss nivå på den framtida skattekvoten och gör utfästelser kring omfattningen på det framtida offentliga åtagandet så har man per definition också uttalat ett sysselsättningsmål, om än indirekt. Vi menar att det finns goda skäl att redovisa detta indirekta sysselsättningsmål explicit. Ytterst handlar det om att öka trovärdigheten i vårt grundläggande löfte om att välfärden även huvudsakligen ska vara solidariskt finansierad. Hur kan man definiera ett sysselsättningsmål? Det arbete som tidigare socialdemokratiska regeringar har gjort när det gäller mål för sysselsättningen visar att sådana kan skapa betydande tryck i policyprocessen mot att prioritera åtgärder som styr mot målet. Det finns alltså inga skäl att betvivla att ett sysselsättningsmål kan tydliggöra politikens övergripande inriktning och stärka incitamenten, inte minst på fackdepartementen, för att lyfta fram nya förslag som verkar i riktning mot måluppfyllelse. Men mer komplext blir det när det kommer till hur målet till syvende och sist ska formuleras. Ett första viktigt vägval är huruvida ett mål ska avse den kortsiktiga, konjunkturellt påverkade sysselsättningen eller den långsiktiga, strukturella sysselsättningen. Möjliga fördelar med att välja ett mål kopplat till den kortsiktiga sysselsättningen är att ett sådant skulle bli tydligt och mycket enkelt att följa upp. Problemet med ett mål som ska uppfyllas med täta intervall, t.ex. på årsbasis, är dock att man bygger upp en olycklig grumlighet i rollfördelningen mellan finans- och penningpolitiken. Ett kortsiktigt mål riskerar också att hamna i konflikt med överskottsmålet eftersom det då, särskilt under ett valår, kan uppstå starka drivkrafter för en regering att bedriva en alltför expansiv finanspolitik. En annan central avvägning rör hur många mål och indikatorer som ska ingå i det sysselsättningspolitiska ramverket. Här finns i grunden två motstående intressen som måste balanseras mot varandra. Å ena sidan vikten av att inte skapa målkonflikter, vilket självfallet bäst uppnås med bara ett mål. Å andra sidan behovet av att ha en bredd i målstrukturen, inte minst för att säkerställa att måluppfyllnad sker på önskvärt sätt. Här finns också tänkbara mellanvägar, t.ex. att komplettera ett ensamt huvudmål med delmål utan samma formella status. Slutligen måste man självfallet bestämma sig för vilket eller vilka mått som ska ingå i ramverket (ett urval av möjliga mått redovisas i punktform nedan). Det beslutet är i hög grad beroende av vad man i grunden vill uppnå. I det föregående har vi beskrivit välfärdens framtida finansiering som ett av våra huvudmotiv. Det skulle tala för arbetade timmar, eftersom det är ett robust mått på skatteunderlagets utveckling. Hade vår primära utgångspunkt varit en annan, t.ex. att minska det långvariga utanförskapet, så hade det sannolikt legat närmare till hands att använda långtidsarbetslöshet eller helårsekvivalenter som mått. Personer i arbete. Personer i arbete. Arbetade timmar (per capita). Väger man ihop alla de olika aspekter som finns på hur ett sysselsättningspolitiskt ramverk kan formuleras så framträder ett antal preliminära slutsatser. För att tydliggöra betydelsen av ökad delaktighet på arbetsmarknaden så framstår sysselsättningsgraden som ett lämpligt mått. Sysselsättningsgraden skulle eventuellt också kunna kompletteras med antalet arbetade timmar och/eller det relativa arbetslöshetstalet. Fördelen med måttet arbetade timmar är att det har mycket stark koppling till hur de totala inkomstskatterna och därmed välfärdens finansieringsbas utvecklas. En poäng med ett mål för antalet arbetade timmar är dessutom att det motverkar tendenser till ökat deltidsarbete, som skulle kunna bli en följd av att enbart ha ett mål för sysselsättningsgraden. Därtill kan det övervägas om huvudmålen ska kompletteras med någon form av delmål. Att bryta ned och kontinuerligt följa upp huvudmålen på undergrupper skulle vara av stor betydelse, inte minst för att öka precisionen i de insatta åtgärderna. Ytterligare en dimension som måste analyseras djupare är vilka åldersgrupper som ska avses, bland annat för att undvika en konflikt mellan sysselsättningsmålet och våra höga utbildningspolitiska ambitioner. Offentliga investeringar och det finanspolitiska ramverket Högt sparande i svensk ekonomi28 har präglats av ett högt finansiellt sparande i den svenska ekonomin, både i den offentliga och privata sektorn.