mot · H002So221 · 2012-08-21 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska säkerställa att de ekonomiska medel som anslås för hivprevention följer , tydligt riktas mot riskgrupper som exempelvis män som har sex med män, och därmed anpassas efter den epidemiologiska utvecklingen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen måste genomföra en översyn av smittskyddslagen med särskilt fokus på informationsplikten för hivpositiva. Hiv-prevention som följer FN:s deklaration Ny statistik från visar små förändringar gällande spridningen av hiv i . Antalet nyupptäckta fall ligger och fortfarande sker den inhemska smittan främst bland män som har sex med män. Liksom föregående år rapporterades drygt hälften av den inhemska smittan ha skett via sex mellan män, medan heterosexuell smitta stod för en tredjedel. beslutade , genom att anta en deklaration, att intensifiera arbetet mot spridning av hiv och aids och reducera antalet nyupptäckta fall . Detta är ett mål ännu ambitiösare än egen nationella strategi , där ett av delmålen är att halvera den inhemska överföringen av viruset . FN-deklarationen slår fast att många nationella hiv-förebyggande strategier inte fokuserar tillräckligt på grupper som genom epidemiologiska bevis löper högre risk för överföring av hiv-virus. Deklarationen pekar särskilt ut grupperna män som har sex med män, människor som injicerar narkotika och sexarbetare. Deklarationen är också tydlig med att länderna själva ska studera sin egen statistik över hur spridningen av viruset ser ut i det egna landet och rikta preventionsinsatserna mot de grupper som är särskilt utsatta. borde gå i fronten för det hiv-preventiva arbetet. Det ekonomiska bidraget till hiv-preventionen i har legat på samma summa i faktiska tal , vilket i realiteten naturligtvis innebär en sänkning, medan överföringen av viruset inte på något sätt har minskat. statistik visar mycket tydligt att gruppen män som har sex med män är den allra mest riskutsatta gruppen i . Därför borde hiv-preventionen i på ett tydligare sätt rikta sig mot denna grupp. Så är inte fallet . Tvärtom riskerar de insatser som riktas mot just gruppen män som har sex med män att minska. Detta beror på att endast en av och Kommuner och Landstings tre nu gällande överenskommelser om hiv-prevention fokuserar just på gruppen män som har sex med män. Vi i har i vår budgetmotion anslagit ytterligare jämfört med regeringen för insatser mot hiv och aids. anser att självklart bör följa FN:s deklarationer och föreslår därför att regeringen ska säkerställa att de ekonomiska medel som anslås för hiv-prevention följer , tydligt riktas mot riskgrupper som exempelvis män som har sex med män, och därmed anpassas efter den epidemiologiska utvecklingen i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Syftet med smittskyddslagen är att bidra till att reducera spridningen av allmänfarliga sjukdomar. Smittskyddslagen definierar olika förhållningsregler som den hiv-positiva måste förhålla sig till, bl.a. en plikt att informera potentiella partner om sin hiv-positiva status. Det är inte bevisat att informationsplikten har en preventiv effekt, genom att den i praktiken bidrar till att reducera spridningen av hiv-viruset. Ett flertal svenska organisationer som arbetat länge med hiv-prevention, RFSL (), () och , har tvärtom påpekat risker med lagstiftningen. Bland annat finns exempel på att människor har undvikit att testa sig för hiv i syfte att undvika att bli föremål för lagens restriktioner. En annan farhåga är att lagstiftningen riskerar att försätta människor i en falsk känsla av trygghet: Om ingen säger att den är hiv-positiv, så är ingen det. Verkligheten är tyvärr att viruset ibland överförs från en person som själv inte känner till sin hiv-positiva status. I ett sådant fall hade informationsplikten inte kunnat fylla någon funktion eftersom det inte fanns någon känd positiv status att informera om. Bland annat därför anser organisationerna att informationsplikten riskerar att splittra det hiv-preventiva budskapet, genom att fokusera mer på vad som sägs än vad som görs i ett sexuellt möte. Det enda som hindrar spridningen av hiv-viruset är att människor tar ansvar för att praktisera säkrare sex genom att t.ex. använda kondom. Detta måste alla sexuellt aktiva människor ta ansvar för. ca 5 000 hiv-positiva kan inte ta ansvar för samtligas hälsa. för frågor som rör hiv och aids, , uppmanar stater att bara lagstifta kring uppsåtlig smittöverföring, där personen som vet sin hiv-positiva status har handlat i syfte att överföra viruset och också lyckats med det. I döms hiv-positiva till fängelse även om sexet var frivilligt och ömsesidigt, även om hiv inte överförts, även om inget direkt uppsåt av att överföra hiv funnits, även om risken för överföring av hiv-viruset var minimal och även om säkrare sex praktiserats på så sätt att t.ex. kondom använts. I ett internationellt sammanhang ligger högt när det gäller antalet fällande domar mot hiv-positiva. Detta är möjligt genom att brott mot förhållningsreglerna i smittskyddslagen får straffrättsliga följder. Smittskyddslagens ansvarssyn präglar synen på ansvar och uppsåt och påföljd bestäms med hjälp av informationsplikten. Även om hiv-positiva får sitt straff med hänvisning till , inte smittskyddslagen, spelar det alltså en mycket stor roll i svenska domstolar att informationsplikten finns. anser att borde följa våra grannländers exempel och göra en översyn av smittskyddslagen i syfte att avskaffa informationsplikten. Därför bör regeringen genomföra en översyn av smittskyddslagen med särskilt fokus på informationsplikten för hiv-positiva. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (V)