mot · H002So557 · 2012-10-01 00:00:00 — Det gäller att säkra att även barn till föräldrar som står utanför arbetsmarknaden har en rimlig levnadsstandard. Den generella välfärdspolitiken med försäkringssystem är viktig, men fler behöver omfattas av dem och till rimliga ersättningsnivåer. Ekonomiskt utsatta barn behöver mer och bättre kompensation utanför hemmet i form av en bra förskola, skola och fritidsaktiviteter utan höga avgifter. Spel där man kan vinna pengar är en mycket omfattande verksamhet i de flesta länder. I omsatte den reglerade spelmarknaden 2011. Utöver den reglerade spelmarknaden förekommer ett omfattande spel på sajter som ägs av bolag som inte har tillstånd i . Deras marknadsandelar är (enligt ) av den totala kända spelmarknaden. För de flesta människor är spel ett roligt och hanterbart nöje men för en del människor har också spelet en baksida. Den består av skuld och lögn inför familj, vänner och närstående samt i slutändan ekonomiska problem. Man räknar med att av svenska folket har problem med spel och har så stora problem att de räknas som spelberoende. Tidigare undersökningar har visat att problemspelande är betydligt vanligare bland män men senaste undersökning visar att kvinnors problem med spel ökar och att skillnaden mellan män och kvinnor när det gäller spelproblem minskar. Hälften av de nya problemspelarna är kvinnor. Vid förra mätningen utgjorde de bara en fjärdedel. En orsak till ökningen kan vara att den riktade marknadsföringen till kvinnor har ökat. För många människor kan ett spelberoende leda till allvarliga konsekvenser. Spelberoende kan på många sätt likna alkoholism och narkotikaberoende. Den som är spelberoende tänker ständigt på spel, blir rastlös eller irriterad när han eller hon försöker begränsa sitt spelande. Ofta leder spelberoende till ett liv av stora lögner för att dölja vidden av sitt spelande. Spelproblem bidrar till försämrad psykisk hälsa och familjeproblem. Vi socialdemokrater är för en statligt reglerad spelmarknad. Oreglerade internetspel bör motverkas. Spelmarknaden förändras snabbt och stora belopp satsas av spelbolagen på spelutveckling och marknadsföring. Den kraftigt ökade tillgängligheten av spel gör att beroende kan utvecklas mycket snabbt. Eftersom spelproblem är ojämnt fördelat i befolkningen kan sårbara grupper som unga och ekonomiskt utsatta drabbas mycket hårt. Därför måste man följa utvecklingen av spelmarknaden och analysera dess konsekvenser för enskilda och för samhället. redovisar i en granskningsrapport att färre personer spelar för alltmer pengar. /2009 hade av befolkningen spelat , medan motsvarande siffra 1997/98 var . Det reglerade och oreglerade spelandet har ökat med i volym . Olika typer av spel har olika riskpotential, vilket innebär att det verkar finnas högre risk att utveckla spelproblem om man spelar på vissa typer av spel jämfört med andra. undersökning visar att spelande på spelautomater samt olika typer av internetspel medför hög risk. Spelproblemen i befolkningen har omfördelats . Andelen problemspelare har fördubblats bland män och bland kvinnor . har spelproblemen minskat bland pojkar , vilken var den grupp som hade mest problem med spelandet . Andelen problemspelare har även minskat bland män och kvinnor . Det är viktigt med rådgivning, hjälp och stöd till dem som drabbats av spelandets negativa effekter. Det är också rimligt att politiken på olika sätt försöker begränsa tillgängligheten till spel, inte minst för minderåriga. De internationella bolag som vill verka i bör anpassa sig till svenska krav och stå under svensk myndighetskontroll. Utländska bolag erbjuder internetspel i utan tillstånd och utan kontroll av svenska myndigheter. Spelmarknaden har genom detta blivit vilda västern där vissa aktörer följer svensk lag medan andra agerar helt utanför regelverket. Vi anser därför att ett antal internetspel bör öppnas för licenser och därmed omfattas av svensk tillsyn och krav på spelansvar (till exempel åldersregler, krav på avstängningsmöjligheter och gränssättning och insatser). Vi har i en motion till kulturutskottet föreslagit att den nya spelmyndigheten ska ansvara för forskning kring spelmissbruk. Spelmissbruk har likheter med andra missbruksproblem. I riktlinjer om missbruks- och beroendevård omfattas alkohol och narkotika. Ansvar för övriga beroenden som spel, sex och mat ligger hos . Att ansvaret är delat trots den snarlika problematiken kan bidra till att det kan vara svårt för den spelberoende som inte faller under socialtjänstlagen att få hjälp från kommunen till den vård som behövs för att bryta sitt spelmissbruk. Det finns klienter som nekats behandlingshjälp av kommunen mot spelmissbruk men som överklagat och fått rätt i domstol. Kommunerna behandlar dessa frågor ganska olika. Ett 40-tal kommuner har inga behandlingar alls och de som finns är mycket olika. har i en folkhälsorapport till regeringen påtalat problemet och att behandlingar är mycket ojämnt fördelade i landet. har fördelat drygt 41 statliga i utveckling, kartläggning och drift av öppenvårdsbehandlingar. Det finns en uppsjö olika inriktningar, såsom KBT, motiverande samtal och par- och familjebehandling, för unga och vuxna som blivit beroende av olika spel. En del terapier har visat sig inte ge några resultat. Metoder och terapier som inte fungerar måste utmönstras, både för vårdtagarens skull och av omsorg om skattebetalarnas pengar. Det finns totalt sett en begränsad kunskap om orsakerna till spelmissbruket och hur missbruket ska behandlas. Det behövs mer forskning samt stöd för rådgivning och behandling kring spelmissbruk och spelmissbrukare. Det är nödvändigt att fortsätta och vidareutveckla de satsningar som den förra regeringen gjorde på detta område. När regeringen tillsatte missbruksutredningen valde man att ta med alkohol, narkotika, dopning och läkemedel men inte spelberoende. Både , kommunerna och landstingen behöver skaffa sig bättre strategier för att stödja spelmissbrukare och deras anhöriga. Sammanfattningsvis anser vi att frågan om hjälp åt personer med spelmissbruk måste ges en högre politisk legitimitet. Vi vill att regeringen ser över om åtagande ska preciseras när det gäller spelmissbruk. Det skulle i så fall kräva en ändring av socialtjänstlagen. Vi ser positivt på att ska ta över ansvaret för spelmissbruk från och att de undersöker om spelmissbruk ska jämställas med andra former av missbruk. Det ökar möjligheterna att fler ska kunna erbjudas vård. Bland förslagen från folkhälsopolitiska rapport märks en omreglering av spelmarknaden och en nationell handlingsplan mot spelproblem. Vi delar bedömning. Det är viktigt att utveckla och samordna samhällets förebyggande insatser mot spelproblem. Mot denna bakgrund föreslår vi att det upprättas en nationell handlingsplan mot spelproblem. Sådana planer finns redan i en del andra länder, till exempel och . Hemlöshet är ett yttersta uttryck för social utsatthet. Att ha någonstans att bo är en grundläggande välfärdsfråga. Hemlöshet är ett problem i som ökar. senaste riksomfattande kartläggning av hemlöshetens omfattning är . Det finns förändringar i hur man redovisar som försvårar jämförelser med den föregående mätningen 2005, men det är enligt möjligt att se åt vilket håll utvecklingen har gått. Av kartläggningen 2011 framgår att hemlösheten har ökat i alla hemlöshetssituationer sedan mätningen 2005. Sammanlagt har cirka 34 000 personer undersökning inrapporterats som hemlösa eller utestängda från den ordinarie bostadsmarknaden under mätveckan. Kvinnornas andel ökar och är nu . Av de hemlösa personerna befann sig cirka 4 500 personer i akut hemlöshet, varav 280 sov ute eller i offentliga utrymmen. 4 000 personer vistades på institution/kategoriboende. 13 900 personer bodde i långsiktiga boendelösningar (försökslägenheter, träningslägenheter, sociala kontrakt med mera) och 6 800 personer i eget ordnat, kortsiktigt boende. Kartläggning av hemlöshetens omfattning är viktigt men måste följas av handling. Hemlöshet utgör en svår livssituation som ofta, men inte alltid, är kopplad till en psykosocial sjukdomsbild och en missbruksproblematik. Även om den generella välfärdspolitiken, med fler bra och billiga bostäder, förstärkt stöd till arbete och rehabilitering och en väl fungerande vård, är viktigast för att förebygga och förhindra hemlöshet så räcker inte det. Det behövs också specifika sociala och andra insatser. Hemlösa är ingen homogen grupp utan varje individ behöver sin specifika väg tillbaka. Regeringen har misslyckats med sin politik mot hemlöshet. Den nationella strategin som togs fram 2007 är alltför vag och har tyvärr inte visat sig vara något effektivt redskap för att samordna samhällets riktade insatser för att bekämpa hemlöshet. Regeringens försämringar av sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen har urholkat samhällets grundläggande ekonomiska skyddsnät. Regeringens passiva bostadspolitik har förvärrat situationen. Det finns uppseendeväckande många barnfamiljer bland dem som vräks från sin bostad. Vanligaste orsaken till vräkning är hyresskuld. Regeringens mål i hemlöshetsstrategin om noll vräkningar av barnfamiljer har inte på något sätt infriats. Förverkligandet av målet är fortfarande långt borta. ökade antalet vräkningar av barnfamiljer (till 663). Den arbetsgrupp själv tillsatte 2010 för att titta på frågan klagade offentligt /12 på att regeringen inte agerar i frågan. Det är ett oerhört stort ingrepp i en ung människas liv när familjen vräks från sin bostad. De kompisar och det nätverk man bygger upp som barn försvinner. Det är också förknippat med mycket skam och ibland rena tragedier. har tagit fram rekommendationer för hur kommunerna ska förhindra att barnfamiljer vräks. Rekommendationerna handlade bland annat om att snabbare hitta familjer som hotas av vräkning och direkt hjälpa dem med till exempel ekonomisk rådgivning. Inga barn ska behöva tvingas bort från sina hem. För att hindra att barnfamiljer vräks och hamnar utanför den ordinarie bostadsmarknaden är det viktigt att kommunerna arbetar förebyggande. Trots det saknar sex av tio kommuner en aktuell, skriftlig och på ledningsnivå beslutad rutin för hur ska förhindra att barnfamiljer vräks. Det framkommer av öppna jämförelser av hur kommunerna arbetade mot hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Barn ska alltid prioriteras. Det finns regler om att en hyresvärd skriftligt ska meddela när en barnfamilj hotas av vräkning. ska utse en handläggare som kontaktar hyresvärden och familjen som är uppsagd. Familjen ska ges den ekonomiska rådgivning eller sociala insatser som behövs. Men i verkligheten fungerar inte detta alltid. får fortfarande i allt för många fall för sen information eller ingen information alls om att en barnfamilj ska vräkas bland annat för att informationsskyldigheten inte täcker alla situationer. I en del fall leder också brister i kommunens hantering och rutiner till att åtgärderna uteblir. måste handla snabbt och aktivt, särskilt när det är barn inblandade. granskning av situationen i olika kommuner visade på stora skillnader. Några av dem har ett dokumenterat förebyggande arbete när det gäller vräkningar och antalet barn som vräks är lika med noll. I andra kommuner går utvecklingen åt fel håll. Enligt regeringens budgetproposition har av kommunerna rutiner för ett förebyggande arbete med målsättningen att förhindra vräkning av barnfamiljer. Det är en låg siffra. Att upprätta särskilda kommunala handlingsplaner för att förebygga och motverka vräkningar och hemlöshet har visat sig vara ett effektivt sätt att utveckla och samordna arbetet. En handlingsplan kan till exempel omfatta rutiner för ett aktivt och organiserat uppsökande arbete, reglera hur parterna ska samverka och hur interna rutiner ska se ut med ett särskilt ansvar för barn (även umgängesbarn) som riskerar vräkning. Det skall vara ett krav att fastighetsägaren/hyresvärden anmäler samtliga vräkningar till i kommunen innan vräkningen verkställs. Om det finns barn i hemmen är anmälan extra viktig. ska då ha mottagit anmälan, aktiverat ärendet och getts rimlig tid för agerande. Hemlöshet är inte värdigt ett modernt välfärdssamhälle. Samhällets insatser har inte varit tillräckliga. Ambitionen måste vara att ingen ska vara hemlös. Insatserna för att bekämpa hemlösheten måste intensifieras. Arbetet måste handla om två olika perspektiv, dels att se till att de som är hemlösa kan få ett värdigt boende, dels att förhindra att fler hamnar i hemlöshet. För hemlösa med en social problematik i bagaget behövs ofta en personlig kontaktperson som hjälper till i kontakten med sjukvård, myndigheter och hyresvärdar. Alla hemlösa som vill ha ett eget boende bör få den möjligheten ordentligt prövad och dessutom en vårdplan med avgiftning, boende och efterbehandling. Det bör även prövas om det i socialtjänstlagen behövs förtydliganden av kommunernas ansvar för att motverka hemlöshet samt skyldighet att ha en uppsökande verksamhet för att möta de hemlösas behov av insatser för vård, boende, avgiftning och efterbehandling. Samverkan mellan kommunernas och landstingens olika verksamhetsområden är viktiga inom både socialtjänst och sjukvård. Det behövs ett brett spektrum av lösningar och modeller i arbetet mot hemlöshet. Individer är olika och har olika problematik. Varje individ behöver sin specifika väg tillbaka. Insatserna ska utgå från individens behov. dominerar trappstegsmodellen där individer med omfattande problematik successivt kan ta mer ansvar och slussas ut i ordinarie boende. Ett försök att angripa problemen från en annan utgångspunkt är Bostad först-modellen som betonar att individen först behöver en fast bostad för att kunna tillgodogöra sig de andra insatser som kommunen erbjuder. Individen slipper i Bostad först-modellen flytta upprepade gånger för att kvalificera sig för ett bättre boende, vilket är fallet med trappstegsmodellen. Runt om i landet pågår ett antal försök med att introducera Bostad först och satsningarna ska utvärderas för att säkra kvaliteten och mäta effekten av försöken. Det är viktigt att det finns ett nationellt engagemang som underlättar kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte om olika modeller och resultat. Hemlöshet är inte enbart en social- och sjukvårdpolitisk fråga utan är också i högsta grad även en bostadspolitisk fråga. Varje kommun behöver någon form av organisation för att hjälpa den som söker bostad. Alla ska känna till hur och på vilka grunder de kan söka privata såväl som kommunala bostäder i en kommun.