mot · GZ02U25 · 2012-04-11 00:00:00 — är EU:s uppförandekod för vapenexport juridiskt bindande. Koden innehåller bl.a. långtgående skrivningar om att säljarlandet ska ta hänsyn till om exporten allvarligt riskerar att motverka en hållbar utveckling i mottagarlandet. Om ska leva upp till PGU och EU:s nya uppförandekod bör vapenexporten i varje enskilt fall föregås av en problematiserande granskning av om vapenexporten riskerar att motverka hållbar utveckling. I samband med vapenexport bör en försiktighetsprincip anammas med innebörden att fattigdomsbekämpning har företräde vid målkonflikter. har fått information som visar att svenska biståndsprojekt används i främjandet av JAS 39 i . Dokument visar att biståndspersonal vid ambassaden instrueras i att är högsta prioritet och strävar efter att bredda det industriella samarbetet med . Vi ifrågasätter regeringens motstridiga intressen i givet politik för global utveckling. Detta vill vi ge till känna. Svenska tjänster och produkter med dubbla användningsområden riskerar att användas repressivt Exporten för krigsmateriel är reglerad , men rutinerna för produkter med dubbla användningsområden (PDA) är bristfälliga och för export av kunskap och militära tjänster saknas regler helt. Det är inte acceptabelt. Den övervakningsutrustning som skulle säljas till hade inte behövt några tillstånd av ISP eftersom de klassats som enbart civil utrustning. Grundtanken för ett regelverk kring PDA är att civila produkter i händerna på repressiva diktaturer som t.ex. i regel inte används i civila syften. Att ingen instans reagerade på planer för export av övervakningsutrustning till tyder på att kontrollen inte fungerar. får företagen själva klassificera sina produkter eller fråga ISP huruvida dessa har dubbla användningsområden. Det är inte hållbart. Företag som vill undvika avslag på tillståndsansökan, exempelvis på grund av risken för felaktigt användande, har ett intresse av att klassificera sina produkter som rent civila och med dagens system har de själva möjligheten att göra det. Exporten av militära tjänster är i princip oreglerad. En strategichef på vapenindustrins intresseorganisation uppskattar att tjänsteexporten uppgår till mellan av totala vapenexport, vilket motsvarar 1,4 till . Genom ett EU-direktiv tvingas och ISP fr.o.m. kontrollera tjänsteexporten. Men detta gäller inte för affärsavtal som knutits . Med tanke på avtalens längd är detta oroande. Svenska militära tjänster och produkter med dubbla användningsområden borde liksom all krigsmaterielexport omfattas av ISP:s granskning och ett strikt tillståndsgivande. Detta vill vi ge till känna. Försäljningsrekord för svensk vapenexport var återigen ett rekordår för svensk vapenexport. Krigsmaterielexporten uppgick till , vilket är den högsta summan någonsin för svensk export av krigsmateriel. Enligt Svenska Freds har vapenexporten mer än fyrdubblats , från drygt tre miljarder till mer än 13 miljarder. Det motsvarar en ökning på . Enligt svarar för av världshandeln med vapen och är därmed världens tionde största vapenexportör. Omräknat till per capita är världens största vapenleverantör detta trots en i teorin restriktiv vapenexportpolitik. Antalet länder som exporterade krigsmateriel till uppgår till 63. Det är lika många länder som , som var ett rekordår. Detta kan jämföras med 52 länder och 33 länder . Utöver de som såldes på export 2011 tillkommer inkomster till försvarsindustrin för leasing av krigsmateriel. Enligt skrivelsen är dessa inkomster inte inkluderade i underlaget eftersom det inte utgör en försäljning. Men menar att för att få en tydlig översikt av försvarsindustrins intäkter och hur den svenska krigsmaterielexporten fungerar är det viktigt att även dessa leasingavtal redovisas tydligt. Av totala export gick till EU, och . Till , , , , , och gick . Över hälften av den svenska vapenexporten gick till ett tjugotal övriga länder som , , och . I strid med gällande riktlinjer fortsätter krigsmaterielexport till krigförande länder. Dessutom säljer vapen till förtryckarstater och militärdiktaturer. De fem största mottagarna av svensk försvarsmateriel 2011 var (3,), följt av (2,), (1,), (0,) och (0,). Fördelningen mellan övrig krigsmateriel (ÖK) och krigsmateriel för strid (KS) var . Sedan politik för global utveckling (PGU) infördes har vapenexport till utvecklingsländer skjutit i höjden. Nästan vart fjärde svenskt vapen säljs till fattiga utvecklingsländer. Detta är en olycklig trend. Trots den moderatstyrda regeringens propositioner och skrivelser och dess fagra tal om mänskliga rättigheter och demokrati gör den ingenting för att stoppa denna negativa utveckling. sålde krigsmateriel till flera länder som av flera demokratiinstitut klassas som icke-demokratier, däribland , och . Krigsmateriel och övervakningsutrustning har även sålts till flera av de länder i och som just nu befinner sig mitt i en turbulent tid där demokratiska krafter utmanat det totalitära styret, som exempelvis , och . Detta vill vi ge till känna. En översyn av myndigheterna krävs Vi har lagar för exporttillstånd som i grunden är bra, men Saudiaffären visar hur man ständigt hittar vägar att gå runt lagstiftningen. har därför begärt en skärpning av lagen. Det är viktigt att regeringen och ansvarig minister, handelsminister , skyndsamt återkommer till med en lagstiftning som garanterar att mänskliga rättigheter och demokrati är ett absolut krav för att tillstånd för export av krigsmateriel ska kunna ges. Saudiaffären visar att dagens system med stängda dörrar och tystnadsplikt inte fungerar. Folket och saknar i realiteten insyn. När skandaler avslöjas kan ansvariga politiker i skydd av sekretessen skylla ifrån sig på myndigheter och tjänstemän. Beslut om till vem exporterar krigsmaterial måste vara öppna. Så är fallet i flera andra länder med en exporterande försvarsindustri. Genom dagens system har ansvaret skjutits från politiker till myndigheter och råd. Detta gör att politikerna kan hålla kontroversiella affärer på armlängds avstånd. Det är inte ett demokratiskt stabilt system. Våra folkvalda måste kunna hållas ansvariga för sina beslut. Dagens ordning med () som beslutande myndighet måste ändras. Ett organ med direkt politiskt ansvar måste fatta besluten. Vi bör en gång för alla ta ställning för demokrati och öppenhet och sluta att beväpna diktaturer. är inte betjänt av fler avgångna försvarsministrar; det behöver är en ny och öppnare politik runt vapenexporten. Därför krävs en grundlig reformering av reglerna kring exportkontrollen av strategiska produkter. Enligt är det ett mål i sig att begränsa vapenproduktionen i världen. En grundförutsättning för att en näring ska kunna få exportstöd borde vara att det ställs krav på transparens och en tydlig redovisning av vart pengarna går. Detta för att inte svenska skattemedel ska gå till korruption. Regelverket för vapenexport borde självfallet underställas samma tuffa regler som inom biståndssektorn, med sina tydliga krav på redovisning. Dessutom borde de statliga exportorganen som försäkrar och lånar ut pengar till svenska företag i länder med stora risker underställas regler om mänskliga rättigheter. Både vapenexporten och den statligt finansierade exportpolitiken med () och () borde självklart underordnas regelverk för att säkerställa att inget stöd ges till affärer som riskerar att bidra till kränkningar av mänskliga rättigheter. Transparens borde vara en självklarhet. Detta vill ge till känna. Europeiska försvarsbyrån () bildades Europeiska försvarsbyrån (). Byråns primära uppgift är att söka förenkla och samordna flera länders materielupphandlingar. Dess syfte är också att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbetet om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. Produktion och utveckling av krigsmateriel är en mycket viktig del av EU:s säkerhetspolitik. Det gäller att exportera och sälja så mycket vapen som möjligt i världen. är oroligt för att starka krafter styr utvecklingen mot en gemensam politik och upphandlingsprocess för försvarsmateriel inom EU. EU:s nya uppförandekod för vapenexport är juridiskt bindande . Vi noterar att koden bl.a. innehåller långtgående skrivningar om att säljarlandet ska ta hänsyn till om exporten allvarligt riskerar att motverka en hållbar utveckling i mottagarlandet, vilket är positivt. Det är svårt att vara kritisk till en uppförandekod och till transparens, som båda i grunden är något bra. Men ser med oro på de intressen som ligger bakom. Vi ser försvarsbyråns arbete som en del i utvecklingen mot en upprustning i . Detta är något som vi är starkt kritiska till. Risken finns att verkar för en harmonisering av den relativt restriktiva svenska lagstiftningen för vapenexport till en mer liberal lagstiftning på EU-nivå. Handel med krigsmateriel måste självfallet omgärdas med stora restriktioner. Det är inte en vara vilken som helst som är en del av EU:s inre marknad. Det är viktigt att EU:s politik blir mer restriktiv och tillämpas strikt. finner det märkligt att EU å ena sidan säger sig vilja verka för nedrustning och exportkontroll, å andra sidan lägger alltmer resurser på egen krigsmateriel och på att ta fram nya vapensystem i den gemensamma försvarsbyrån. Detta vill ge till känna.