mot · H002So445 · 2012-10-04 00:00:00 — och hälso- och sjukvårdslagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla som föds i automatiskt bör registreras i donationsregistret. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att under förutsättning av bifall till yrkande 1 alla som invandrar till eller får arbetstillstånd i automatiskt bör upptas i donationsregistret i samband med att de får sitt samordnings- eller personnummer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en koordinationsenhet bör skapas med ansvar på nationell nivå för optimal hantering av donerade organ och donationsmottagare. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att hälso- och sjukvårdslagen bör ändras så att livsuppehållande vård får fortsätta i syfte att möjliggöra organdonation, även om nyttan för patienten är uppenbar. Enligt som bildades är väntelistan på organ- och vävnadsdonation längre . Bara har antalet svårt sjuka som behöver ett eller flera organ vuxit från 628 till 750 . Antalet personer som finns registrerade i donationsregistret uppgår till omkring 1,5 miljoner. Så har det varit alltsedan registret inrättades 1996. gallras de personer som avlidit bort ur registret men det tillkommer också nya anmälningar, vilket gör att det sammanlagda antalet alltid uppgått till omkring 1,5 miljon. Majoriteten som anmält sig, , är positiva till att donera organ och vävnader efter sin död. Resterande har anmält att de inte vill. Antalet avlidna organdonatorer har uppgått till omkring 140 (se tabell nedan). Detta ska sättas i relation till att det finns omkring 225 möjliga organdonatorer i , dvs. avlidna personer som uppfyller de medicinska kriterierna för att donera. av dessa donerar också sina organ. Att inte alla gör det beror på att vissa under sin levnad sagt nej till donation (dvs. inget samtycke finns). Denna del utgjordes av 29 personer, vilket motsvarar av antalet möjliga. Det vore rimligt både för den samlade populationens välbefinnande och för samhällsekonomin att så många som möjligt är med i donationsregistret. Det lättaste sättet att få med en stor andel av medborgarna i ett sådant vore att man helt enkelt föds in i registret och att om man av något skäl inte vill vara med aktivt måste ta steg för att gå ur registret. Avsaknaden av aktivt utträde innebär alltså att man lämnar sitt samtycke till organdonation. Möjligen kan man tänka sig att spädbarn upp till en viss ålder inte ska vara med eftersom det kanske kan vara rimligt att de lyckliga nyblivna föräldrarna inte ska behöva ta en aktiv position. Mot detta kan man då lägga argumentet att just spädbarnsorgan kan rädda livet på ett annat spädbarn då vuxna organ oftast är alltför stora. Föräldrarna avgör alltså för barnets skull, till myndig ålder. Man ska inte behöva ange något skäl, exempelvis på grund av religion eller annat. Till detta bör läggas att alla som invandrar till eller får arbetstillstånd i automatiskt upptas i donationsregistret i samband med att de får sitt samordnings- eller personnummer. Det krävs tydlig information till den nyanlände om innebörden i att stå med i registret och att man själv måste göra ett aktivt val för att utträda ur registret. Tyvärr räcker det inte med att det är en massa människor anmälda till registret. Det måste också till ett bättre utnyttjande av de organ som faktiskt finns tillgängliga. Det är även av central vikt att sjukhusen vid varje given tid har full information om organ redo för transplantation, följaktligen behövs perfekt koordination och information mellan sjukhusen och de berörda donationsinstanserna. Det bör också genomföras informationskampanjer som informerar om både de personliga och de samhällsekonomiska vinsterna av att ha ett väl fungerande donationssystem. Material och fakta för sådana kampanjer kan lämpligen handhas av . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I råder brist på donerade organ, vilket leder till stort lidande och för tidig död. I hälso- och sjukvårdslagen anges att all livsuppehållande vård måste avbrytas så fort den inte bedöms vara patienten till nytta. Detta leder till att livsuppehållande vård avslutas innan patienter kunnat diagnosticeras med hjärndöd och bli föremål för donation. arbetar landets intensivvårdskliniker i en gråzon där det är brist på klara riktlinjer. Bristen på stöd i lagen leder till osäkerhet och risk för att organ går till spillo. Hälso- och sjukvårdslagen bör ändras så att livsuppehållande behandling får fortsätta i syfte att möjliggöra organdonation, även om nyttan för patienten är uppenbar.