mot · H002Fi250 · 2012-10-04 00:00:00 — När efter drabbades av massarbetslöshet i samband med 1990-talskrisen utgjorde anslagen till aktiv arbetsmarknadspolitik av BNP, enligt . Efter 1990-talskrisen och fram till finanskrisen sänktes de offentliga utgifterna på detta område kraftigt, både under socialdemokratiska regeringar och under regeringen . Det anmärkningsvärda i sammanhanget är att de låga ambitionsnivåerna vad gäller arbetsmarknadspolitiken har fortsatt, trots finans- och eurokris. , då effekterna av finanskrisen var som värst, användes av BNP för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Förklaringen till de minskade utgifterna ligger främst i minskade satsningar på arbetsmarknadsutbildning och stöd till anställning och rehabilitering för personer med funktionsnedsättningar. Nedskärningarna när det gäller arbetsmarknadsutbildning har varit så kraftiga att 2008 låg väsentligt under medeltalet för 13 jämförbara europeiska länder. I stället för att rusta de arbetslösa för framtidens arbetsliv genom satsningar på kunskapshöjande och utvecklande insatser har regeringen satsat stort på mer eller mindre passiva massåtgärder. Detta sker inte minst inom ramen för de s.k. garantierna jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgaranti för ungdomar som regeringen infört inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. av dem som deltar i dessa massåtgärder får en aktiv insats och endast deltar i utbildning. 4.2.4Strukturproblem i den svenska ekonomin Bortsett från utvecklingen på arbetsmarknaden, som egentligen aldrig har återhämtat sig från effekterna av den ekonomiska krisen , har den svenska ekonomin generellt sett utvecklats tämligen starkt . Relativt hög tillväxt har kombinerats med en relativt god reallöneutveckling för breda inkomstgrupper. Drivande i denna utveckling har varit en konkurrenskraftig exportindustri och en stark produktivitetstillväxt i näringslivet. har man emellertid börjat skönja begynnande strukturproblem i den svenska ekonomin på en rad områden. Stagnerande produktivitet i näringslivet För det första har produktiviteten i näringslivet utvecklats mycket svagt . Till viss del kan detta förklaras av konjunkturmässiga faktorer, men () bedömer att även den underliggande, eller potentiella, produktivitetstillväxten varit mycket svag.16 KI:s bedömning är att den potentiella produktiviteten i näringslivet i genomsnitt endast steg , vilket kan jämföras med att den genomsnittliga potentiella produktivitetstillväxten för perioden 19812006 uppgick till per år.17 En bidragande faktor bakom denna utveckling torde vara regeringens ekonomiska politik som i princip endast går ut på att sätta press på de lägsta lönerna nedåt samt att subventionera vissa lågproduktiva branscher (se vidare avsnitt 4.2.4). För att stärka långsiktiga produktivitetspotential krävs betydande investeringar i utbildning och forskning, infrastruktur, miljöteknik, bostäder samt en strategisk näringspolitik som understödjer komparativa fördelar i den globala ekonomin. I denna motion presenterar vi en rad förslag på dessa områden. har en rad tunga instanser kritiserat regeringen för bristen på offentliga investeringar. De offentliga investeringarna har trendmässigt fallit som andel av BNP (se diagram 5). Framför allt är det de kommunala investeringarna som minskat och konstaterar att mycket talar för att dessa borde öka framöver.18 Även SNS Konjunkturråd har analyserat frågan om de svenska investeringarnas utveckling. De analyserar bl.a. hur olika typer av investeringar har utvecklats. Deras slutsats är att det är investeringarna i infrastruktur och fastigheter som är låga, vilket gäller såväl i ett historiskt som internationellt perspektiv (se diagram 6). De konstaterar vidare att det snarare är det låga bostadsbyggandet än hushållens skuldsättning som ligger bakom de senaste årens stigande huspriser.19 Diagram 5 Offentliga sektorns investeringar I Konjunkturläget studerade utvecklingen av de svenska investeringarna i infrastruktur. KI konstaterar att det skett en betydande utbyggnad av järnvägen i . Investeringarna i infrastruktur har som andel av BNP ökat . Parallellt med denna utveckling har emellertid volymerna av såväl gods- som persontrafiken ökat i ännu högre grad. Detta gäller särskilt persontrafiken, som har ökat med . Utbyggnaden av järnvägen står med andra ord inte i paritet med den ökade trafikmängden. De största bristerna återfinns framför allt i storstadsregionerna med betydande flaskhalsar. Dessa brister innebär emellertid också att kapaciteten på andra järnvägssträckor inte kan utnyttjas optimalt. Därutöver finns det även på andra håll problem med enkelspår och brist på mötesplatser. KI menar vidare att ett vanligt antagande är att investeringarna i infrastruktur ska växa i takt med BNP. Utifrån detta antagande jämför de sedan regeringens investeringsplan och noterar att om denna blir verklighet kommer järnvägsinvesteringarna som andel av BNP att falla dramatiskt . För att investeringarna i järnväg ska kunna växa i takt med BNP måste regeringen öka investeringarna med 9,1 respektive . För den senare delen av planeringsperioden är investeringsgapet än större. I budgetpropositionen lägger regeringen förslag på ökade investeringar i väg och järnväg. För perioden 20142025 föreslås ökade järnvägsinvesteringar på i genomsnitt ca per år.20 välkomnar regeringens satsning, men vi kan konstatera att satsningen inte räcker för att åtgärda järnvägens stora brister. I avsnitt 5.2.3 redogör vi för våra förslag på området. De låga investeringarna är ett stort samhällsproblem. Vad gäller bostäderna är situationen särskilt bekymmersam i storstadsregionerna och på en del universitetsorter. Utöver de individuella problem som bostadsbristen för med sig är det också ett samhällsekonomiskt problem. En väl fungerande arbetsmarknad förutsätter att människor har möjlighet att flytta och bosätta sig på de orter där jobben och utbildningarna finns. Samma sak gäller för infrastrukturen. Brister i infrastrukturen försvårar resandet till och från arbetet och försämrar därmed arbetsmarknadens funktionssätt. Förseningarna i godstrafiken drabbar också företagen och hämmar tillväxten. Detta ökar risken för att många företag väljer bort järnvägen till förmån för vägtransporter vilket ökar klimatbelastningen av godstrafiken. Svensk exportindustri tappar betydande marknadsandelar. har andel av världsexporten minskat med . Minskningen är en del av en trend som pågått . Till vissa delar är denna utveckling naturlig och oproblematisk. Globaliseringen har inneburit att stora tillväxtländer som , och erövrar allt större andelar av världsmarknaden. Detta medför att mogna ekonomier tenderar att tappa exportmarknadsandelar. Den ekonomiska utvecklingen i de nya tillväxtländerna skapar förvisso exportmöjligheter för andra länder, men dessa möjligheter är inte jämnt fördelade. Det geografiska avståndet påverkar handelsströmmarna på ett avgörande sätt; det är framför allt länder i tillväxtländernas närhet som drar nytta av de nya exportmöjligheterna. Vidare har det svenska bytesförhållandet försämrats långsiktigt . Priserna på den svenska exporten ökar med andra ord långsammare än priserna för andra länders export. Detta innebär att det blir svårare för att försvara sin exportmarknadsandel. För att ska kunna behålla sin marknadsandel måste den svenska exportvolymen öka snabbare jämfört med länder som möter en mer gynnsam prisutveckling. Det försämrade bytesförhållandet blir dock ett strukturellt problem främst om produktivitetstillväxten och innovationskraften i den svenska exportindustrin inte är tillräckligt hög för att kompensera för prisfallet. Det är mot denna bakgrund som den stagnerande produktivitetsutvecklingen i det svenska näringslivet blir extra bekymmersam. har det förts en livlig diskussion om den kraftiga ökningen av de svenska bostadspriserna samt de svenska hushållens ökade skuldsättning.21 Diskussionen är begriplig mot bakgrund av att en sådan utveckling ofta föregår finansiella kriser. I diagram 7 och 8 nedan visas länderjämförelser avseende prisutvecklingen på bostäder och hushållens skuldsättning i förhållande till deras disponibla inkomster. Diagram 7 Reala bostadspriser index, 1996 = 100 Källa: SNS, . Diagram 8 Hushållens skulder % av disponibel inkomst Källa: , Dnr 2012:325 Som framgår av diagrammen ovan har såväl de svenska bostadspriserna som hushållens skuldsättning ökat relativt mycket i förhållande till en rad andra länder.22 ägde en viss avmattning rum på bostadsmarknaden. Därefter har bostadspriserna vänt uppåt igen. Historiskt har prisfall på bostäder och minskad skuldsättning hos hushållen ofta kunnat utlösa finansiella kriser. Kombinationen av högt belånade hushåll och ett stort fall i bostadspriserna utgör således en stor risk för den makroekonomiska stabiliteten. Effekterna av en sådan händelse beror dock i hög utsträckning på vad som utlöser prisfallet på bostäderna. Om prisfallet utlöses av en betydande konjunkturavmattning med kraftigt stigande arbetslöshet kan effekterna bli betydande. För många bostadsinnehavare sker då dels ett inkomstbortfall i form av arbetslöshet, dels ett förmögenhetsbortfall till följd av att värdet på bostaden faller. Detta kan leda till att många blir tvungna att sälja bostaden med förlust vilket innebär att de kanske inte klarar av att betala tillbaka lånet till banken och hamnar på obestånd, vilket i sin tur resulterar i kreditförluster för bankerna. Om detta sker parallellt med en finanssektor som dessutom är högt belånad och präglad av dålig transparens hotar en systemrisk för hela den finansiella sektorn, vilket ofta snabbt sprider sig till den reala ekonomin. Det finns emellertid en rad faktorer som sammantaget minskar risken för en utveckling mot en ny svensk finanskris. För det första är de svenska hushållens finansiella ställning förhållandevis god. Detta gäller oavsett om man mäter hushållens finansiella sparande eller hushållens finansiella nettoförmögenhet. Därtill är de svenska bankerna numera relativt väl kapitaliserade (i alla fall i jämförelse med vad som var fallet för många banker före finanskrisen). Icke desto mindre utgör bostadsprisernas utveckling och hushållens skuldsättning ett potentiellt hot mot den finansiella stabiliteten. menar därför att det är angeläget att minska hushållens skuldsättning. Det bör därför införas ett amorteringskrav på alla nya bostadslån med en belåningsgrad som överstiger . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I de föregående avsnitten har vi kunnat konstatera att regeringens ekonomiska politik för fler jobb inte har minskat arbetslösheten eller ökat sysselsättningsgraden. Däremot har den förda politiken resulterat i en kraftig ökning av den ekonomiska ojämlikheten. som den rikaste tiondelen av befolkning har ökat sin årliga disponibla inkomst med ca har den fattigaste tiondelen fått se sina inkomster minska (se diagram 9). I regeringens fördelningspolitiska redogörelse ekonomiska vårproposition framgår att den ökade ojämlikheten också avspeglas i en ökning av andelen personer som lever under låg ekonomisk standard.23 har andelen personer under denna gräns ökat . Extra allvarlig är utvecklingen av långvarig låg ekonomisk standard.24 har andelen personer med långvarig låg ekonomisk standard ökat med . Ökningen är störst bland ensamstående och bland ensamstående kvinnor med barn.25 Diagram 9 Ökade inkomstskillnader Förändring av årlig disponibel inkomst i tkr 20062010 per decil. Källa: SCB (HEK) Diagram 10 Långvarig låg ekonomisk standard, andel av befolkningen. Den direkta effekten av regeringens nedmontering av försäkringssystemen samt besparingarna och privatiseringarna av välfärden är att många individer drabbas mycket hårt, såväl ekonomiskt som socialt. Men politiken har även andra, mer långsiktiga effekter, som är till men för den samhällsekonomiska utvecklingen. har i ett antal studier visat på ett positivt samband mellan social rörlighet och ekonomisk jämlikhet.27 Social rörlighet leder i sin tur till en mer dynamisk och bättre fungerande arbetsmarknad. är i internationell jämförelse fortfarande ett land med relativt hög jämlikhet. innebär regeringens politik att klyftorna nu snabbt växer. Om denna trend fortsätter är risken påtaglig att den sociala rörligheten kommer att minska, vilket i sin tur riskerar att leda till en sämre fungerande arbetsmarknad. Den ökande ojämlikheten tenderar också att minska samhörigheten och tilliten bland medborgarna vilket leder till ökade sociala problem och till att förtroendet för samhälleliga institutioner undergrävs. leder de ökade klyftorna till nya sociala, idémässiga och ekonomiska strukturer som undergräver medborgarnas vilja och förmåga att agera solidariskt. 4.2.7Ökade inkomstklyftor mellan män och kvinnor I jämställdhetsbilagan till budgetpropositionen 2013 konstaterar regeringen, precis , att kvinnor förvärvsarbetar i mindre utsträckning än män och har lägre lön än män, att kvinnor tar ansvar för den största delen obetalt hemarbete och att ensamstående kvinnor med barn har de lägsta inkomsterna. Trots en verklighetsbeskrivning, som i stort delar, gör regeringen inget för att angripa orsakerna till denna ojämlikhet. Regeringen hänvisar till teoretiska långtidseffekter av jobbskatteavdraget, RUT-bidraget och jämställdhetsbonusen som vägar till ökad ekonomisk jämställdhet. Regeringen menar dessutom att försämringarna i sjukförsäkringen och begränsningen av deltidsersättningen från a-kassan leder till ökad jämställdhet, eftersom de stärker incitamenten att arbeta. I själva verket har det mesta av jobbskatteavdraget gått till män, RUT-bidraget används i huvudsak av de mest högavlönade på bekostnad av exempelvis barnomsorg och hemtjänst, och jämställdhetsbonusen har inte haft någon mätbar effekt på mäns föräldraledighet. Det är ett faktum att majoriteten av de som utförsäkrats ur sjukförsäkringen och som förlorat på skärpta villkor för deltidsarbetande i a-kassan är kvinnor. Det är ganska svårsmält att regeringen anser det vara en jämställdhetsvinst. Därtill har regeringen låtit redan ekonomiskt utsatta grupper som ensamstående föräldrar och garantipensionärer, av vilka en majoritet är kvinnor, halka efter ekonomiskt. Den förda politiken har resulterat i en dramatisk ökning av de ekonomiska skillnaderna mellan män och kvinnor. Skillnaden i årlig nettoinkomst har ökat och uppgår numera till ca 62 000 kr28. har andelen kvinnor under den relativa fattigdomsgränsen ökat med mellan 2006 och 201129. Diagram 11 Andel kvinnor under den relativa fattigdomsgränsen30 Källa: , Dnr 2012:264 Diagram 12 Inkomstgap, män och kvinnor skillnad i årlig nettoinkomst31 Källa: , Dnr 2012:323 4.2.8Besparingar och privatiseringar i välfärden Enligt beräkningar minskade den kommunfinansierade sysselsättningen med 27 000 personer. Denna utveckling är inte helt enkel att förklara, i synnerhet som den kommunala konsumtionen utvecklades tämligen starkt under dessa år, se diagram 13 nedan. Diagram 13 Kommunfinansierad sysselsättning och konsumtion32 Anm: Konsumtion (vänster skala), Syss. Källa: SKL och BP13 En förklaring till den svaga sysselsättningsutvecklingen torde vara den ökande andelen privata utförare inom vård, skola och omsorg, dvs. att en allt större andel av skattepengarna går till privata vinster och diverse s.k. overhead-kostnader. () publikation Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2010 innehåller uppgifter om avkastning m.m. inom välfärdssektorn. Sifferunderlaget till rapporten visar att privata utförare inom branscherna hälso- och sjukvård, utbildning och omsorg hade ett sammanlagt rörelseresultat efter avskrivningar på . Det rörelseresultat som genererats av skattemedel uppgick uppskattningsvis till 8,7 miljarder kronor.34 Detta motsvarar lön och sociala avgifter för t.ex. 22 000 undersköterskor.35 I sammanhanget är det också värt att notera att avkastningen på totalt insatt kapital dessutom är mycket högre inom den privata välfärdssektorn än näringslivet i övrigt. Avkastningen för privata företag inom vård, skola och omsorg ligger på , vilket kan jämföras för samtliga privata företag (exklusive finansiella företag). Regeringen bedömer att den kommunala konsumtionen kommer att utvecklas mycket svagt . För perioden 20122016 beräknas den kommunala konsumtionen växa med endast 0,30,, vilket kan jämföras med det historiska genomsnittet som ligger på (för perioden 19802005). Mot denna bakgrund är det uppseendeväckande att regeringen inte höjer det generella anslaget till kommunsektorn. Den fortsatta urholkningen av den offentliga välfärden leder till att allt mer omsorgsarbete måste utföras oavlönat i hemmet. Detta hotar kvinnors arbetskraftsdeltagande. Privatiseringarna av vård, skola och omsorg försvagar välfärden och innebär att friska och lönsamma patienter prioriteras framför sjuka och olönsamma. motsätter sig denna utveckling. Vi anser att alla skattemedel till vård, skola och omsorg ska användas till personal och verksamhet, och att dessa välfärdstjänster därför inte ska få drivas av vinstdrivande företag. I vår motion En välfärd fri från kommersiella intressen, 2012/13:Fi212, redogör vi närmare för hur detta kan åstadkommas. 5Vänsterpartiets förslag för investeringar i fler jobb och stärkt välfärd 5.1Riktlinjer för den ekonomiska politiken Full sysselsättning är det överordnade målet för ekonomiska politik. Arbetet utgör basen för välfärd och ekonomiskt välstånd och ger möjlighet till delaktighet i samhällslivet. Egen försörjning är därtill grunden för personlig frihet och självständighet. Hög arbetslöshet innebär ökad makt för kapitalet på de arbetandes bekostnad. Under hot om uppsägningar kan reallönerna pressas ned, arbetsförhållandena försämras och anställningstryggheten luckras upp. För ett litet exportberoende land som är starka offentliga finanser en förutsättning för en stabil makroekonomisk utveckling. De offentliga finanserna ska vara i balans över en konjunkturcykel. Penningpolitiken bör kompletteras med ett sysselsättningsmål för att främja stabiliseringspolitiken och understödja den ekonomiska politiken för full sysselsättning. Den accelererande globaliseringen har inneburit ökat konkurrenstryck och att strukturomvandlingen i den svenska ekonomin går allt snabbare. Men för att vi ska kunna bejaka strukturomvandlingen krävs både en bra arbetslöshetsförsäkring som alla har råd med och där de allra flesta får av sin tidigare inkomst och möjligheter till omskolning och vidareutbildning. Därtill krävs en strategisk näringspolitik som identifierar och understödjer komparativa fördelar i den globala ekonomin samt betydande satsningar på forskning och utveckling. Vi ska inte konkurrera genom lägre löner utan höja arbetskraftens kunskapsnivå i bred bemärkelse. Det behövs därför ett brett kunskapslyft. Först och främst måste förbättras. vill därför genomföra en storsatsning på att öka lärartätheten i och därtill en särskild satsning till de skolor som har de största behoven. Dagens situation med en tredjedel av eleverna som går ut gymnasiet med ofullständiga betyg är oacceptabel. Dessa personer löper en mycket stor risk att hamna i permanent utanförskap och är ett stort slöseri med mänskliga resurser. Bland annat mot denna bakgrund är det av central betydelse att kvaliteten i de gymnasiala yrkesutbildningarna stärks. För att uppmuntra till studier vill vi också införa ett särskilt studiestöd för unga arbetslösa som innebär att hela studiemedlet är bidrag. Även arbetslösa som är fyllda kommer att erbjudas gymnasiestudier inom vuxenutbildningen med en förmånlig finansiering i form av aktivitetsstöd eller studiemedel med högre bidragsdel. Vidare måste den högre utbildningen stärkas och göras mer tillgänglig för alla samhällsklasser. Fler måste ges möjlighet att utbilda sig på universitet, högskolor, yrkeshögskolor och folkhögskolor. Möjligheten till vidareutbildning och omskolning under hela yrkeslivet måste stärkas. För att motverka den ekonomiska avmattningen och minska de svårigheter som följer av de nuvarande och kommande stora pensionsavgångarna, inte minst inom den offentliga sektorn, vill vi genomföra ett treårigt generationsväxlingsprogram. Den svenska ekonomin präglas av hög arbetslöshet som stora investeringar måste till. Det saknas inte arbetsuppgifter. Vi behöver investera i infrastruktur, energieffektivisering och ny teknik för att ställa om ekonomin i en mer klimatvänlig riktning. Bostadsbristen i storstäderna måste byggas bort och inom välfärden finns stora eftersatta behov. Dessa investeringar håller uppe efterfrågan i den nuvarande konjunkturavmattningen som de stärker långsiktiga tillväxtförutsättningar. Offentliga investeringar är avgörande för såväl näringslivets utveckling som den offentliga välfärden. Genom offentliga investeringar i infrastruktur förbättras näringslivets transporter som dessas miljöpåverkan kan minska. Genom investeringar i utbildning och forskning får företagen tillgång till kvalificerad arbetskraft med rätt utbildning och kan vidareutveckla nya produkter och tjänster. Investeringar i nya bostäder bidrar till att folk kan flytta dit jobben finns och ökar företagens möjligheter att rekrytera den kompetens som efterfrågas. Den ekonomiska politiken ska bidra till minskade ekonomiska och sociala skillnader. Ett jämlikt samhälle ökar människors reella frihet och valmöjligheter, vilket ökar den sociala rörligheten och bidrar till en mer dynamisk ekonomi. Gemensamt finansierade tjänster som utbildning och sjukvård som är lika för alla är helt avgörande för ett jämlikt samhälle och för att personer från olika ekonomiska och sociala bakgrunder ska kunna konkurrera på arbetsmarknaden på någorlunda jämlika villkor. Kvinnors ställning och lika möjligheter på arbetsmarknaden är utöver en demokrati- och maktfråga också av stor vikt för samhällsekonomin. Fasta jobb på heltid och en gemensam och väl fungerande barn- och äldreomsorg ökar kvinnors arbetsutbud och möjligheter att delta på arbetsmarknaden på lika villkor. 5.2Klimatinvesteringar i jobb och grön omställning ser ett ökat behov av att kraftigt höja ambitionsnivån i klimat- och miljöpolitiken. Vi är övertygade om att det går att ställa om och skyndsamt bryta utvecklingen av ökande utsläpp och vara både en industrination och ett välfärdsland i framkant. Vi tror också att detta att vara det goda exemplet är det bästa sättet att påverka andra länder. Vi vill skärpa det svenska utsläppsmålet till till 2020. Allt ska göras på hemmaplan, i . Vid sidan av detta vill vi inrätta ett helt nytt klimatbistånd för att på så sätt också ta ansvar för hur våra utsläpp påverkar utvecklingsländerna. Ska på allvar ta sig an klimatomställningen är det här framtidens arbetsmarknad. I bransch efter bransch kommer det att behövas investeringar i allt från forskning till nybyggnationer. För att dessa arbetstillfällen ska bli verklighet krävs det en systematisk och långsiktig förändring, så att det som är ekologiskt ohållbart också blir ekonomiskt ohållbart. Genom breda samhällsnyttiga investeringar i grön infrastruktur, energieffektiviseringar och nyproduktion av miljövänliga bostäder, vindkraft och solenergi bidrar vi till att nå miljö- och klimatmål. Men därutöver är det också nödvändigt att vi investerar i långsiktigt hållbara system för att ska fungera. Genom att fokusera på stimulans av förnybara energislag, inklusive forskning och utveckling, lägger vi också grunden till ett innovationsklimat som kommer att tjäna konkurrenskraft väl. Mer gröna investeringar skapar nya jobb i hela landet. Med en grön omställning för en hållbar miljö och radikalt minskade utsläpp av växthusgaser kan bli ett bättre samhälle med fler jobb. Ökade offentliga investeringar och nya klimatmål är en nödvändig del i en sådan omställning. Genom kraftiga statliga investeringar i järnväg och kollektivtrafik kan andelen resenärer och godskapacitet öka och vägtransportvolymerna minska.