mot · H002T2 · 2012-10-12 00:00:00 — med anledning av skr. 2012/13:3 om infrastrukturplanering på väg mot klimatmålen? tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett klimatpolitiskt ramverk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör sätta ett mål för hur mycket transportsektorn ska minska sina koldioxidutsläpp till 2020. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att revidera den nationella planen för perioden 20102021 så att den aktivt bidrar till att nå klimatmålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att beräkningar av klimatpåverkan från den nationella planen för perioden 20102021 bör uppdateras utifrån slutsatserna i granskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör ge i uppdrag att vidta åtgärder för att minska vägtrafikens klimatpåverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör få i uppdrag att stärka kollektivtrafikens konkurrenskraft på bilens och flygets bekostnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör redovisa fördelningen mellan väg- och järnvägsinvesteringar för den nationella planen för perioden 20102021 för . Klimatfrågan vår tids ödesfråga Den pågående klimatförändringen gör att planetens framtid står på spel. Den påverkar enskilda människors liv, den globala ekonomin och till och med överlevnaden för vissa nationer. Bristen på verkningsfull klimatpolitik gör att utsläppen av växthusgaser fortsätter att öka. Det råder ett enormt gap mellan naturvetarnas rapporter om de faktiska förändringar av klimatet som sker och kommer att ske och de åtgärder politiker beslutar om. Politiska ledningar för länder ursäktar sin egen inaktivitet med andras brist på ansvar. Att begränsa den globala klimatförändringen är en av de grönas viktigaste politiska uppgifter. har tidigare spelat en avgörande roll i den internationella klimatpolitiken, både genom att gå före som det goda exemplet och att bedriva ett ansvarsfullt förhandlingsarbete inom FN och i andra sammanhang. kan spela den rollen igen och det behövs mer . I det här sammanhanget är granskning mycket värdefull. Den visar hur bristen på målstyrning i klimatpolitiken leder till att transporterna fortsätter att öka och att klimatförstörande vägar betraktas som lönsamma trots att de leder till ökad klimatpåverkan. granskning belyser på ett mycket tydligt sätt hur dagens in-frastrukturplanering är inkonsekvent och bygger på motstridiga antaganden och målsättningar. lyfter t.ex. det faktum att lönsamheten för många objekt bygger på antaganden om trafikvolymer och trafikökningar som är svåra att förena med klimatmålen. menar att om infrastrukturplaneringen skulle genomföras med utgångspunkten att klimatmålen ska nås så skulle det påverka vilka investeringar som blir lönsamma. Granskningen visar att regeringen hade låst fördelningen mellan järnvägar och vägar redan innan åtgärdsplaneringen satte i gång, vilket gav begränsade möjligheter för trafikverken att påverka fördelningen. Detta är en av de frågor som vi i har lyft ett flertal gånger, som ett exempel på regeringens bristande klimatpolitik. Granskningen visar att regeringens styrning mot klimatmålen har minskat1. Regeringens styrning mot begränsad klimatpåverkan i transportsektorn har minskat i regleringsbreven och lämnar stort tolkningsutrymme för myndigheter med planeringsansvar. Det är otydligt vad regeringen menar med stegvis ökad energieffektivitet och regeringen har inte redovisat någon ungefärlig bana för hur utsläppen förväntas minska. Granskningen visar att förändringen i målstrukturen ledde till mindre preciserade formuleringar av mål och uppdrag till trafikverken om transportsektorns klimatpåverkan. Detta visar sig t.ex. i styrningen av kollektivtrafiken, ett av de områden som regeringen lyft fram som viktiga för att åstadkomma en långsiktigt hållbar utveckling. I samband med att bildades togs de detaljerade målen för transportsektorns minskning av koldioxidutsläppen bort från regleringsbreven. Även det tidigare sektorsmålet, som angav att utsläppen av koldioxid från vägtransporter i bör ha stabiliserats nivå, togs bort. fick i samtliga regleringsbrev i uppdrag att genomföra åtgärder i syfte att minska koldioxidutsläppen från vägtransportsektorn med en viss kvantitet. I 2007 och regleringsbrev efterfrågades nyckeltal och statistikuppgifter, exempelvis om andelen förnybara bränslen inom vägtransportsektorn och vägtrafikens utsläpp av koldioxid. Regeringen upphörde att efterfråga denna typ av nyckeltal/statistik-uppgifter , utan att ange varför2. I regleringsbrevet för angavs tidigare att andelen gående, cyklister och bussresenärer av det totala kortväga resandet skulle öka. Även i regleringsbrev fastställdes att andelen kollektivtrafik på järnväg skulle öka i förhållande till det totala persontransportarbetet. I respektive myndighetsinstruktion fastslogs att myndigheterna skulle verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft stärktes. Motsvarande formuleringar i regleringsbrev och instruktion för den nya myndigheten är mindre preciserade. Regeringen har inte förtydligat det transportpolitiska hänsynsmålet i regleringsbrevet för . Den enda tidsangivelse som regeringen anger är att 2030 bör ha en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen. Berörda myndigheter har dock inte fått något förtydligade av vad en fossiloberoende fordonsflotta innebär3. har regeringen dock tillsatt en utredning som ska definiera vad en fossilobereoende fordonsflotta innebär, som ska presenteras . Det är efter att den långsiktiga prioriteringen om en fossiloberoende fordonsflotta beslutades . Infrastrukturens roll för att minska klimatpåverkan Regeringen hävdar att infrastrukturplanering inte är så betydelsefullt för att nå klimatmålen och att det finns andra faktorer som är viktigare5. Vi är oroade över att regeringen på detta sätt förringar den strategiska betydelsen av infrastrukturinvesteringar. De järnvägar och vägar vi bestämmer oss för att bygga, eller inte bygga, blir strukturerande för bebyggelse och transporter , ja till och med århundraden framöver. Därför är infrastrukturen en avgörande pusselbit i klimatfrågan, särskilt på . redogör exempelvis för hur ökad vägkapacitet leder till ökat bilresande och ökat bilinnehav6. Detta visar också de genomgångar som trafikverket gjort i klimatscenariot i . Där anges att en av de största potentialerna för att minska klimatpåverkan från transportsektorn är en transportsnål samhällsplanering. Till 2030 ser att det finns en potential att minska trafiktillväxten för personbilar med en tiondel genom en aktiv stadsplanering7. Endast en faktor anses ha högre potential, nämligen att höja priset på fossila drivmedel . Vi kan konstatera att regeringen inte har redovisat någon höjning av koldioxidskatten i den presenterade budgeten. För de två redskap som pekar ut som mest effektiva för att minska biltrafiken, på båda dessa områden väljer regeringen att sitta still i båten. Vi anser att vi i måste skruva på många skruvar för att nå klimatmålen. Där är vi överens med regeringen. Den stora skillnaden är att vi skruvar på flera ställen , medan regeringen sitter still med skruvmejseln i handen. Vi anser att slutsatserna om att regeringen har minskat klimatstyrningen vid makten är mycket allvarliga. Särskilt som att klimatforskningen visar att läget är ännu mer akut än vi trott. För klimatarbetet i är det avgörande att regeringen tar till sig av denna kritik och genast åtgärdar problemen. Nedan presenteras några av de förslag vi har för att skärpa klimatpolitiken, med utgångspunkt från slutsatserna i granskning. Som en övergripande åtgärd för att få långsiktighet, målstyrning och transparens i den svenska klimatpolitiken föreslår de gröna ett klimatpolitiskt ramverk enligt samma modell som det finanspolitiska ramverket med strikt budgetkontroll, långsiktiga mål, utsläppstak, budgetperioder och budgeteringsmarginal för de svenska utsläppen av växthusgaser. Det klimatpolitiska ramverket bör ange tydliga regler för exempelvis hur uppföljning och redovisning ska ske. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. måste ramverket medge utrymme för politiska prioriteringar och val av styrmedel samt vara flexibelt för oväntade händelser i omvärlden. Ett sådant regelverk finns i , och i finns liknande planer. söker ett brett politiskt samarbete kring ett sådant ramverk för . Detta ramverk skulle få stora konsekvenser för transportsektorn, vars klimatpåverkande utsläpp är orimligt stora. För att nå klimatmålen krävs en omprioritering av resurser från väg till järnväg och andra klimatsmarta transporter. I Kapacitetsutredning finns en möjlighet att göra ett vägval till förmån för klimatet. Där finns konkreta åtgärder som gör det möjligt att minska fossilberoendet inom vägtransportsektorn till 2030. För att nå dit krävs exempelvis investeringar i järnväg. Men det räcker inte. Det behövs också ekonomiska styrmedel som gör att flyg och vägtrafik med stor klimatpåverkan får betala för sig. På så sätt ökar också incitamenten att göra en verklig klimatomställning av transportsektorn. Ett klimatpolitiskt ramverk skulle även bli ett svar på efterlysning av en ungefärlig utsläppsbana8, som visar hur klimatpåverkan ska minska för att nå klimatmål på både lång och kort sikt. En ungefärlig utsläppsbana är också något som efterfrågats av miljö- och jordbruksutskott. Regeringen behöver därför sätta ett mål för hur mycket transportsektorns koldioxidutsläpp ska minska till 2020. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. Utsläpp av växthusgaser i från transportsektorn 19902020 (miljoner ton) Källa: femte nationalrapport om klimatförändringar, , Ds 2009:63 Revidera den nationella planen utifrån klimatmål granskning visar att den nuvarande nationella planen inte leder till att nå klimatmålen. I stället finns det mycket som talar för att den nuvarande planen leder till ökad klimatpåverkan, eftersom beräkningarna av dess klimatpåverkan är underskattade9. Vi anser att det är helt orimligt att lägga på en plan som inte leder oss närmare en lösning på klimatfrågan. visar bl.a. hur väginvesteringarnas lönsamhet bygger på trafikökningar och koldioxidutsläpp som är svåra att förena med klimatmålen. konstaterar att om infrastrukturplaneringen skulle ha gjorts utifrån klimatmålen så skulle det ha gett en helt annan prioritering mellan väg och järnväg och mellan biltrafik och kollektivtrafik10. Transportsystemet bidrar till en stor del av klimatproblemet. Så skulle det inte behöva vara. Med en offensiv politik där de klimatsmarta transportslagen prioriteras, på bekostnad av bilen, flyget och lastbilen, kan transporternas utsläpp minska. Men det händer inte av sig självt. Det krävs politiska beslut som leder i rätt riktning. Ett viktigt första steg är att göra ett omtag kring den nationella planen. Vi anser att den nuvarande planen 20102021 bör revideras så att den aktivt bidrar till att nå klimatmålen. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. De beräkningar av koldioxidutsläpp som ligger till grund för den nationella planen är underskattade11. Bland annat utgår planen från den s.k. EET-strategin som bl.a. förutsätter beslut om kilometerskatt/lastbilsskatt och höjning av koldioxidskatten. Men regeringen har inte tagit dessa beslut. Därför bygger planen på missvisande underlag. Utan dessa beslut blir lastbilstrafiken och biltrafiken större, och därmed även klimatpåverkan. Mycket riktigt minskar kollektivtrafikandelen med planen eftersom EET-strategin inte är aktuell att genomföra12. Men om styrmedlen i EET-strategin däremot införs så ökar andelen resande med kollektivtrafik. Beräkningarna tar inte hänsyn till effekterna av s.k. inducerad trafik, dvs. på vilket sätt ökad vägkapacitet skapar ny trafik13. På kort sikt handlar det om att man reser längre med bil och att färre väljer att åka kollektivt när det blir mer attraktivt att åka bil. På genereras nya bilresor och allt fler skaffar bil. Effekterna är störst på . När restiderna minskar ökar trafikarbetet på kort sikt . På kan effekten bli så stor som . visar att planeringen även har utgått från optimistiska antaganden om minskad klimatpåverkan från elbilar och biodrivmedel som behöver justeras. Vi anser att beräkningarna av klimatpåverkan från den nationella planen 20102021 bör uppdateras utifrån slutsatserna i granskning. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. Det är helt uppenbart att det behövs en tydligare styrning mot klimatmålen. Det innebär också att uppdrag i att bidra till en minskad klimatpåverkan behöver preciseras. som regeringen suttit vid makten har utvecklingen gått åt andra hållet styrningen har blivit allt svagare. drar slutsatsen att en konsekvens av att regeringen inte tydligt uttrycker hur infrastrukturplaneringen ska nå klimatmålen är att fortsätter att planera för koldioxidintensiva transportslag14. Det går stick i stäv med klimatmålen. Vi vill se en tydligare klimatstyrning av . För det första behöver regeringen ge i uppdrag att genomföra åtgärder för att minska vägtrafikens klimatpåverkan. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. För det andra behöver få ett tydligt uppdrag att stärka kollektivtrafikens konkurrenskraft gentemot koldioxidintensiva transportslag, såsom flyg och bil. Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. Redovisa fördelning mellan väg och järnväg Vi är positiva till ett transportslagsövergripande perspektiv i planeringen, eftersom det möjliggör en omprioritering av transportslag utifrån de transportpolitiska målen. Problemet är att det i praktiken inte slagit igenom och att regeringen i stället låste investeringsramen inför åtgärdsplaneringen så att skulle gå till vägar, i ett regeringsbeslut . Regeringen har inte heller redovisat den slutliga fördelningen av planeringsramen för . Vi anser att det är en grundläggande information om planen som regeringen bör meddela . Detta bör ge regeringen till känna som sin mening. , Infrastrukturplanering på väg mot klimatmålen?, RiR 2012:7, s. 45. Ibid, s. 47. Ibid, s. 49. Ibid, s. 50. Regeringens skrivelse 2012/13:3, s. 1. , Infrastrukturplanering på väg mot klimatmålen?, RIR 2012:7, s. 85. , Målbild för ett transportsystem som uppfyller klimatmål och vägen dit, 2012:105, s. 28. , Infrastrukturplanering på väg mot klimatmålen?, RiR 2012:7, s. 18. , Infrastrukturplanering på väg mot klimatmålen?, s. 13. Ibid, s. 57. Ibid. s. 13. Ibid. s. 83. Ibid. s. 85.