mot · H002A304 · 2012-08-14 00:00:00 — Men 75-dagarsregeln innebär att den som jobbar kan deltidsstämpla , medan den som jobbar har slut på sina deltidsdagar . Det går knappast att leva på lönen för en dags arbete . Den som jobbar på det viset tvingas därför efter att säga upp sitt deltidsarbete och bli helt arbetslös: 75-dagarsregeln slår hårdast mot dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden igen. De som har haft ett deltidsföretag vid sidan av en deltidsanställning och blivit av med sin anställning drabbas särskilt hårt av 75-dagarsregeln. påverkades inte ersättningen av deltidsföretaget utan man kunde få , men tvingas den arbetslöse lägga ner sitt företag . Det är märkligt att en regering som säger sig vilja ha fler småföretag inför en sådan försämring. Deltidsbegränsningen utgör också en begränsning i vår demokrati som bygger på att medborgarna engagerar sig i samhällsfrågor och tar på sig fackliga och politiska förtroendeuppdrag. I de fall där den förtroendevalde blir arbetslös och uppdraget i arbetslöshetsförsäkringens mening jämställs med arbete, innebär det att personen kan tvingas avsäga sig sitt uppdrag för att kunna behålla sin ersättning. gav regeringen i uppdrag att se över arbetslöshetsförsäkringens regelverk i fråga om deltidsbegränsningen och återkomma med förslag som inte diskriminerar deltidsarbetslösa. Det har regeringen ännu inte gjort. Vi menar att deltidsarbetslöshet är ett strukturellt problem. Inom kvinnodominerade branscher med låg lön är det vanligt att arbetsgivare organiserar arbetet utifrån deltidstjänster och tillfälliga anställningar i form av timvikariat. Under sådana förhållanden är det rimligt att den som kan och vill jobba heltid men bara erbjuds jobb på deltid ska ha rätt att kvarstå som arbetssökande och få ersättning från sin a-kassa upp till heltid. Regeringens begränsning av rätten att deltidsstämpla till sammanlagt innebär en orimlig bestraffning av den enskilde, där a-kassan tidigare stått för mellanskillnaden mellan arbetsutbud och arbetad tid. Det är dock inte en idealisk lösning att a-kassan på detta sätt subventionerar arbetsgivares ovilja att inrätta fasta heltidstjänster. föreslår därför en lagstadgad rätt till heltid för att minimera risken för deltidsarbetslöshet, men så länge den rätten inte finns bör deltidsarbetslösa ha samma rätt som heltidsarbetslösa att få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen för den tid de kan, men inte får arbeta. Vi har avsatt medel för detta i vår budgetmotion för åren 20132015. Regeringen bör återkomma med förslag om borttagande av 75-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet. Detta bör begära. Självrisken i arbetslöshetsförsäkringen är hög. Ingen ersättning betalas ut , vilket medför en stor inkomstförlust i ett redan utsatt läge. Antalet karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen bör därför minskas för att tas bort helt. I vår budgetmotion för åren 20132015 har vi avsatt medel för att påbörja detta. Karensdagarna i arbetslöshetsförsäkringen ska minskas med två . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.6Stärkt allmän arbetslöshetsförsäkring färre i bidrag Vi har en allmän arbetslöshetsförsäkring i men efter regeringens försämringar av kvalifikationsvillkoren för rätt till ersättning kommer, om ingenting görs, bara var fjärde arbetslös kunna få ersättning . Andelen av de arbetslösa som är inskrivna vid Arbetsförmedlingen som har rätt till ersättning vid arbetslöshet har halverats sedan regeringsskiftet. , före regeringens försämringar av kvalifikationsreglerna, fick av de arbetslösa som var inskrivna vid Arbetsförmedlingen ersättning från a-kassorna. hade andelen sjunkit till och kommer som redan nämnts bara omkring var fjärde arbetslös kunna få ersättning från en a-kassa. Det är oacceptabelt. En viktig orsak till att allt färre får någon ersättning är att den borgerliga regeringen har avskaffat studerandevillkoret. var det möjligt för den som efter avslutade studier varit inskriven hos Arbetsförmedlingen utan att kunna få ett jobb att få ersättning med grundbeloppet från den allmänna arbetslöshetsförsäkringen. Genom att avskaffa studerandevillkoret har regeringen ställt dem som blir arbetslösa efter avslutade studier helt utan ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Minst lika viktigt är att regeringen också har höjt ribban i arbetsvillkoret så att det är svårt för dem som arbetar eller har en kortvarig anställning att kvalificera sig för ersättning överhuvudtaget. Det innebär att t.ex. utlandsfödda som inte har etablerat sig på arbetsmarknaden och deltidsarbetande, oftast kvinnor, ställs helt utanför. En stor del av dessa arbetslösa blir i stället hänvisade till kommunerna för försörjningsstöd eller försörjs av anhöriga. Vi har tidigare krävt att studerandevillkoret ska återinföras men det finns ingen anledning att begränsa sig till just gruppen som har avslutat sina studier. Vi har därför anslagit medel för en förstärkning av grundförsäkringen i vår budgetmotion för åren 20132015. Alla som uppfyller grundvillkoret i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring och har varit inskrivna vid Arbetsförmedlingen utan att kunna få arbete ska få rätt till ersättning med grundbeloppet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Grundvillkoren i 9 § innebär att den sökande ska vara arbetsför och oförhindrad att ta ett arbete, beredd att ta lämpligt arbete, anmäld vid Arbetsförmedlingen, medverka till handlingsplan och aktivt söka men inte kunna få ett arbete. Med en bättre grundförsäkring blir det fler som får ersättning och färre i bidrag. 5Se över arbetslöshetsförsäkringen i sin helhet Efter att ha genomfört de i det föregående nämnda försämringarna skriver regeringen i sin budgetproposition (prop. 2011/12:1) att den vill införa en allmän obligatorisk inkomstförsäkring vid arbetslöshet. Regeringen tillsatte en parlamentarisk socialförsäkringsutredning som även har fått i uppdrag att se över när och hur en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kan införas. Det är olyckligt att på detta sätt sammanblanda arbetslöshetsförsäkringen med socialförsäkringarna. Det är fråga om olika system som fyller olika funktioner. Kopplingen till den svenska arbetsmarknadsmodellen med kollektivavtalade löner ger arbetslöshetsförsäkringen en särställning. Vi vill stärka och utveckla vår arbetsmarknadsmodell där systemet med frivilligt medlemskap i arbetslöshetskassor med facklig anknytning har en viktig funktion att fylla. Sanningen är också att det inte är fler som kommer att kunna få inkomstrelaterad ersättning i en arbetslöshetsförsäkring som alla tvångsansluts till om inte kvalifikationsreglerna och ersättningsnivåerna ändras. Förbättrade kvalifikationsregler och ersättningsnivåer hör dock inte till det som regeringen gett den parlamentariska socialförsäkringsutredningen i uppdrag att utreda. Om utredningen ska ha en möjlighet att presentera ett förslag till en hållbar och väl fungerande arbetslöshetsförsäkring måste uppdraget utvidgas till att se över dessa centrala delar av försäkringen. Regeringen bör därför återkomma med tilläggsdirektiv till utredningen i enlighet med vad som anförs i motionen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.1Obligatorisk a-kassa är inte en lösning på dagens problem Det finns tre stora övergripande problem med dagens arbetslöshetsförsäkring. För det första är snart bara en fjärdedel av de arbetslösa berättigade till någon ersättning överhuvudtaget. Det kan jämföras . För det andra är taket för ersättning så lågt att bara en av tio som får ersättning får av tidigare lön. fick en majoritet av tidigare lön i ersättning. För det tredje är avgifterna så höga att närmare en halv miljon medlemmar har lämnat a-kassorna. Anslutningsgraden har sjunkit från 85 till . Lösningen ligger inte i att göra inkomstförsäkringen obligatorisk. Det är ersättningsvillkoren som måste förbättras och medlemsavgifterna som måste sänkas om vi ska komma åt de väsentliga problemen i försäkringen. 5.1.1Dagens a-kassor är effektiva En obligatorisk a-kassa löser inte de nämnda problemen. Däremot skapar ett obligatorium nya problem. En obligatorisk a-kassa kan genomföras antingen genom att tvinga in människor i nu befintliga a-kassor eller genom att förstatliga a-kassan. Det första alternativet skulle innebära allvarliga ingrepp i föreningsfriheten och med ett förstatligande riskerar vi att riva ner en väl fungerande organisation. Systemet med statliga finansieringsbidrag till a-kassor med facklig anknytning infördes eftersom det ansågs vara det billigaste, administrativt enklaste och effektivaste sättet att organisera arbetslöshetsförsäkringen. Det förhållandet gäller också . Genom att a-kassorna är branschanknutna blir de specialiserade på sina medlemmars förhållanden och handläggningen effektiv. Kopplingen till facket underlättar kontakterna med arbetsgivarna och gör det också lättare att få in rätt ifyllda och relevanta intyg. Alfa-kassan, som handlägger dem som inte är medlemmar i någon a-kassa, har alltid haft svårare än andra kassor eftersom den har hela arbetsmarknaden som arbetsområde. De som har erfarenhet av arbetslöshet och arbetslöshetsförsäkringen är som regel mycket nöjda med a-kassornas service och vill behålla de fristående a-kassorna. Enligt Arbetslöshetskassornas samorganisations enkätundersökning vill att de nuvarande a-kassorna ska administrera arbetslöshetsförsäkringen. A-kassorna är även effektiva på så sätt att andelen felaktiga utbetalningar är betydligt lägre än för . är kopplingen mellan fack och a-kassa väsentligt svagare . Med ett förstatligande bryts den helt. Det vore olyckligt. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens tidigare generaldirektör, , förordar att regelverket ändras så att a-kassorna åter i större utsträckning kan samarbeta med facken. Det skulle öka a-kassornas effektivitet och möjlighet att ge en bra service till en låg kostnad. Det vore klokt att göra så i stället för att experimentera med nya organisationsformer. Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor är, av flera skäl, att föredra framför en allmän obligatorisk inkomstförsäkring. A-kassorna ska fortsätta att vara självständiga medlemsorganisationer och deras självständighet behöver förstärkas. Oavsett utformning av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kommer svåra gränsdragningsproblem att uppstå: Vilka villkor ska exempelvis vara uppfyllda för att en person ska kunna tvingas till medlemskap i försäkringen och hur ska dessa villkor i sin tur relatera till villkoren för rätt till inkomstrelaterad ersättning? En obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kräver också uppbyggnad av nya kontrollsystem. I det delbetänkande som regeringens utredare presenterade skulle en helt ny myndighet skapas för att administrera och kontrollera den obligatoriska försäkringen. LO, som i sitt remissyttrande avvisade förslaget om obligatorium i sin helhet, påtalade särskilt det administrativa krångel och den integritetsrisk som kan uppstå i och med uppbyggnaden av en sådan myndighet. instämmer i den kritiken staten ska undvika onödig byråkrati och det finns all anledning att vara restriktiv med att bygga upp stora offentliga register med känsliga uppgifter om människors levnadsförhållanden. Trots att regeringen valde att inte genomföra Ömans modell kvarstår ovan nämnda problem om någon form av obligatorium ska införas. Ett annat tungt vägande skäl för att bygga vidare på systemet med frivilliga a-kassor med facklig anknytning är att anknytningen är naturlig mot bakgrund av hur kollektivavtalen och arbetslöshetsförsäkringen fyller kompletterande funktioner för att skydda löntagarna mot social dumpning i den svenska arbetsmarknadsmodellen. För den enskilde framstår det som naturligt att vara medlem i både fackförbund och a-kassa om dessa är kopplade till varandra. En risk om en obligatorisk försäkring införs är att färre då skulle söka medlemskap i ett fackförbund, vilket allvarligt skulle urholka löntagarnas ställning i förhållande till arbetsgivarna och underminera legitimiteten i hela kollektivavtalsmodellen. Utgångspunkten för en översyn av arbetslöshetsförsäkringen ska vara att det även i fortsättningen ska vara frivilligt att vara medlem i en a-kassa och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara solidariskt finansierad. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den inkomstrelaterade arbetslöshetsförsäkringen är en omställningsförsäkring som man kvalificerar sig till genom arbete. Ersättning ges enligt inkomstbortfallsprincipen. Ett växande problem är att alltfler har en så lös anknytning till arbetsmarknaden att de också har svårt att uppfylla villkoren i försäkringen. För att så många som möjligt ska omfattas av inkomsttryggheten bör därför regelverket förbättras på en rad områden. Kravet på arbetsmarknadsförankring för att få del av inkomstrelaterad ersättning avgörs genom utformningen av medlems- och arbetsvillkoren. Det är en rimlig grundprincip men villkoren måste utformas i relation till hur arbetsmarknaden faktiskt ser ut och så att det inte diskriminerar grupper av löntagare. krävs 80 timmars arbete för att vara berättigad till ersättning från a-kassan. Det alternativa arbetsvillkoret kräver arbete av och minst 50 timmars arbete . Det innebär att det är mycket svårt för deltids- och visstidsanställda att kvalificera sig till ersättning. För en person med en 50-procentig tjänst räcker det med att vara frånvarande från arbetet för att gå miste om rätten till ersättning. I sektorer där man har lägre normalarbetstid än , vilket exempelvis är vanligt inom vård och omsorg, är det omöjligt att uppfylla arbetsvillkoret om man har en tjänst på . Eftersom kvinnor är överrepresenterade bland både deltidsarbetande och visstidsanställda är detta snäva arbetsvillkor strukturellt diskriminerande mot kvinnor. Men också andra grupper drabbas oproportionerligt hårt av det skärpta arbetsvillkoret. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) konstaterade i rapporten av förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen (2007:8) att de som har påverkats mest av höjningen av antal timmar är enligt arbetslöshetskassorna yngre sökande som är nytillträdda på arbetsmarknaden, deltidsarbetande (framför allt kvinnor), så kallade timanställda vikarier samt de som beviljats halv sjukersättning från . Ytterligare en liten, men särskilt utsatt, grupp i sammanhanget är kulturarbetarna vars möjligheter till trygga fasta anställningar är mycket små. Utgångspunkten vid en översyn av arbetsvillkoret bör vara att utformningen ska vara så generös att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda och att strukturell diskriminering av kvinnor undviks. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utformningen av medlemsvillkoret bör noggrant avvägas med hänsyn till rådande villkor för olika grupper på arbetsmarknaden. Medlemsvillkoret måste utformas med hänsyn både till faktiska uppsägningstider och till de allt vanligare visstidsanställningarna. En översyn av medlemsvillkoret bör utgå ifrån att det inte får vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum, men att det inte heller ska utestänga unga, som sällan erbjuds mer än korta visstidsanställningar, från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Människor som en gång kvalificerat sig till arbetslöshetsersättning kan av olika anledningar stå utanför arbetskraften , för att sedan komma tillbaka som arbetssökande. Det gäller exempelvis studerande, personer som drabbats av långvarig sjukdom eller allvarliga skador och de som vårdat en nära anhörig. Enligt nu gällande arbetslöshetsförsäkring måste en sökande ha anknytning till arbetsmarknaden för att kunna få arbetslöshetsersättning ett arbetsvillkor måste uppfyllas. Detta ska ligga inom en ramtid av före ansökan om ersättning men ramtiden kan förlängas när den innehåller s.k. överhoppningsbar tid. Före fanns ingen begränsning av hur lång den överhoppningsbara tiden fick vara. gäller fyra olika regler beroende på orsaken till att den sökande varit förhindrad att arbeta. Det är svårt att finna övertygande skäl till varför en person som varit föräldraledig eller heltidsstuderande ska anses ha mindre arbetsmarknadsanknytning än en person som har varit sjuk eller följt med maka/make/sambo under dennes utlandstjänstgöring. Lika regler bör gälla för alla former av överhoppningsbar tid. Mest rättvist och enklast vore det om begränsningen av den överhoppningsbara tiden togs bort permanent. Om inte detta är möjligt är det rimligt att begränsningen blir lika lång för alla typer av överhoppningsbar tid. Den överhoppningsbara tiden i arbetslöshetsförsäkringen bör då vara så lång att den inte diskriminerar och straffar ut grupper av människor. Begränsningen av den överhoppningsbara tiden bör tas bort alternativt göras lika lång för alla typer av överhoppningsbar tid. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Heltidsstudier kan, som tidigare nämnts, utgöra s.k. överhoppningsbar tid. Förutsättningar är bl.a. att studierna bedrivits på heltid och att inga nya studier planeras. Vi anser att studier i ökad utsträckning bör utgöra överhoppningsbar tid. Det är bra att arbetslösa uppmanas att studera för att få bättre utsikter på arbetsmarknaden. Vad som inte är bra är att de som följer det rådet kan tappa rätten till arbetslöshetsersättning. Studier på minst halvtid borde vara överhoppningsbar tid precis som när det gäller sjukdom där sjukskrivning på halvtid är överhoppningsbar tid. Det kan t.ex. röra sig om föräldrar till barn med funktionsnedsättning som därför inte kan läsa på heltid, eller den som läst på komvux jämsides med arbete (på mindre än halvtid så arbetet inte är tillgodoräkningsbart), eller den som läst enstaka ämnen för att bli behörig för vidare studier. Reglerna i lagen om arbetslöshetsförsäkring () bygger på att studier är något som bedrivs i ungdomen, innan inträdet på arbetsmarknaden. I dagens är studier något återkommande under en stor del av livet. Den som funderar på att studera kan med dagens regler förvägras arbetslöshetsersättning, även om planerna ligger en bra bit in . A-kassorna bryr sig oftast inte om planerade studier längre bort än någon termin eller , men tolkningarna är oklara med dagens regler. Villkoren för att få räkna studier som överhoppningsbar tid bör utformas för att premiera, inte som försvåra, livslångt lärande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.2.3Beräkning av normalinkomst och normalarbetstid Med dagens regler beräknas normalarbetstiden på den genomsnittliga arbetstiden under en ramtid av . Det innebär att en person som har en visstidsanställning på heltid som varar får en ersättning som beräknas på en halvtidstjänst. Det är en orimlig ordning i en situation då olika visstidsanställningar blivit allt vanligare. Bland ungdomar är olika former av visstidsanställningar den vanligaste anställningsformen och ofta det enda som står till buds. Den ökande andelen visstidsanställningar på arbetsmarknaden är ett problem och har ett antal förslag på hur fler ska kunna erbjudas trygga, fasta anställningar men självklart måste det finnas möjligheter att ta in vikarier och anställa personer under begränsade tidsperioder om det finns skäl för det. Då är det också rimligt att de som utför dessa tidsbegränsade jobb ges en möjlighet att kvalificera sig till en skälig ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Normalarbetstiden bör beräknas så att den inte diskriminerar deltids- och visstidsanställda. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Reglerna för beräkning av normalarbetstid/normalinkomst har också blivit alltmer komplicerade, vilket gör det svårare för den sökande att bedöma om beräkningen är korrekt, och bidrar till långa handläggningstider. Det har blivit många uppgifter att lämna för arbetsgivare och Försäkringskassa, vilket leder till mer arbete både för dessa och för arbetslöshetskassorna. Vid korttidsfrånvaro p.g.a. sjukdom, föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning bör beräkningen göras utifrån ordinarie lön, likaså vid frånvaro p.g.a. politiska och fackliga förtroendeuppdrag. Reglerna för beräkning av normalarbetstid och normalinkomst måste förenklas. I normalfallet bör beräkningen göras utifrån den anställdes avtalade arbetstid och lön. Dagens regler för beräkning av normalarbetstid och normalinkomst är mycket komplicerade. De bör förenklas av rättssäkerhets- och effektivitetsskäl. Medlemmen bör ha någon möjlighet att bedöma vilken ersättning hon kommer att få. Det är inte rimligt att a-kassorna tvingas begära kompletteringar och sitta och räkna på detaljer som i liten utsträckning påverkar utfallet och det bör bli enklare för arbetsgivarna att fylla i arbetsgivarintygen rätt. En utgångspunkt bör vara att för de allra flesta, åtminstone , ska beräkningen göras utifrån medlemmens avtalade arbetstid och lön. Normal frånvaro kortare sjukperioder/vård av sjukt barn, enstaka obetalda semesterdagar för en nyanställd (kanske med semesterersättning från tidigare jobb), enstaka dagar med tjänstledighet (t.ex. för begravning eller flytt) ska inte behöva utredas av a-kassan. Det svåra är hur man gör gränsdragningen för vad som är normalt. En möjlighet kunde vara att frånvaro för den som varit heltidsanställd inte behöver redovisas av arbetsgivaren. Sedan bör, för månader där arbetsvillkoret är uppfyllt, inget avdrag göras för dagar med sjukdom, föräldrapenning eller politiska och fackliga uppdrag. Beräkningen av normalinkomst och normalarbetstid bör ses över med en förenkling som syfte med utgångspunkt i vad som anförts. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Rätten att kombinera ersättning från a-kassan med inkomster från en bisyssla är viktig för människors möjligheter att ha en fot kvar i arbetslivet, även om de förlorar det jobb de har sin huvudsakliga försörjning ifrån. En bisyssla kan också vara vägen in i ett nytt yrke för en person som drabbas av arbetslöshet. Inte minst för yrkesutövare i kultursektorn kan möjligheten att behålla en bisyssla vara helt avgörande för att kunna ta jobb inom sitt egentliga yrke. I en bransch där fasta jobb är mycket ovanliga kan en bisyssla vara en nödvändig ankarpunkt för att knyta kontakter som kan leda till mer varaktiga jobb inom det egna yrket. Att tvingas välja mellan en sådan bisyssla och ersättning från a-kassan är kontraproduktivt om målet är att gynna försörjning genom eget arbete. Regelverket för godkända bisysslor bör därför vara generöst. Dagens regelverk kräver att en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med ersättning från a-kassan. Det är ett för högt ställt krav mot bakgrund av hur arbetsmarknaden ser ut för framför allt kulturarbetare. Kravet att en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med arbetslöshetsersättning bör sänkas . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.2.5Förtroendevaldas rätt till ersättning Att människor har möjlighet att utan negativa konsekvenser för sin ekonomi ta på sig politiska och fackliga förtroendeuppdrag är en bärande del av demokratin i samhället och i arbetslivet. Med nuvarande regler för hur normalarbetstid och normalinkomst beräknas i arbetslöshetsförsäkringen missgynnas de som har sådana uppdrag på deltid. Det förhållandet riskerar att leda till att människor avstår från att ta på sig fackliga eller politiska uppdrag, för att inte utsätta sig för risken att gå miste om sin arbetslöshetsersättning. Reglerna måste därför åtgärdas. För det stora flertalet fackligt och politiskt förtroendevalda som uppfyller ett arbetsvillkor i sin anställning men får en låg normalinkomst och normalarbetstid p.g.a. tjänstledighet menar vi att normalinkomst och normalarbetstid ska beräknas utifrån anställningen, avdrag ska inte göras för frånvaro p.g.a. det fackliga eller politiska uppdraget. Uppdraget kommer i sådana fall inte att påverka ersättningsrätten.