mot · H002U301 · 2012-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om den svenske journalisten och medborgaren som sitter fängslad i men inte är anklagad, än mindre dömd, för något angivet brott. var en sorgens dag. Den dagen hade den svenske journalisten och medborgaren , född och bosatt i tillsammans med hustru och barn, suttit fängslad , gripen i huvudstad , icke anklagad, icke dömd. öde är framför allt en personlig katastrof och en tragedi för : En familjefar har av politiska skäl skilts från sin familj, inte minst sina barn, . Detta brott mot mänskliga rättigheter, mot anständighet och känsla för livets värde, kommer för alltid att prägla bilden av den och de som grep honom. För bilden av och för folk, som är värt ett så mycket bättre öde, är situationen för de mänskliga rättigheterna en tragedi utan synligt slut. Makthavarna i må ha sina personliga skäl, ha sin egen advokatyr, försöker gömma sig bakom sin egen historia, gör sina egna medborgare till sina inbillade fiender. Men rent mänskligt visar de framför allt hur svag regimen är. Man förnekar sina medborgare att tänka själva, att uttrycka sina åsikter, vågar inte möta den som tycker annorlunda med argument, bara med våldets trubbiga vapen. Den som gör så har ett hjärta av sten och kommer att dömas av historien. Det har gått över (exakt 4 026) fängslades. sitter fängslad utan rättegång. I skuggan av terrorattackerna i passade president på att sätta stopp för all kritik av det befriade landets ledning. Den oberoende pressen stängdes, politiker, statstjänstemän och minst elva journalister fängslades utan rättegång, bland dem den eritreanske och svenske medborgaren . Många av dem som fängslats på samma sätt finns . var delägare av tidningen där han också arbetade. Arresteringsvågen började och fängslades . är den ende svensk som av har utsetts till samvetsfånge. Han är också den ende EU-medborgare som sitter fängslad blott för sina åsikters skull. Skam för den regim som är så rädd för sanningen att den inte tål öppen debatt, ingen insyn, ingen medmänsklighet. Brotten mot de mänskliga rättigheterna har accelererat i . I en rapport från , You to , , kritiseras de omfattande brotten mot mänskliga rättigheter i landet. Rättssystemet är med vanliga krav på rättssäkerhet lika godtyckligt som obefintligt, fängelseförhållandena är fruktansvärda. Enligt ett reportage i lever som fånge nr 36 i ett ödsligt beläget fängelse, kedjad under jord. Cellerna uppges vara fuktiga, överfulla och hälsovådliga. Fångarna har dålig tillgång till vatten och svälter. Det viktigaste i den sällsynta rapporten i , låt vara en extremt klen tröst, kan ändå sägas vara att från trovärdiga källor bekräftades att vid den punkten ännu var vid liv. Än har en framstående företrädare för eritreanska regimen gjort gällande att inte någonsin kan påräkna rättegång eftersom han av regimen tillsammans med andra fångar påstås utgöra ett hot mot nationen existens. Än senare har företrädare för och internationella pressorganisationer rapporterat utan att detta har kunnat bekräftas, än mindre dementerats från att fler samvetsfångar, politiker, journalister, tjänstemän avlidit till följd av umbäranden och behandlingen i de eritreanska fängelserna. Någon tillstymmelse till bevis har aldrig framlagts av för att styrka denna muntliga anklagelse. I skrivande stund finns inte ens full vetskap om lever eller ej. för mänskliga rättigheter i har i åtskilliga fall fällt för brott mot mänskliga rättigheter. beslutade Afrikanska kommissionen för mänskliga rättigheter att den eritreanska staten bryter mot flera artiklar i den afrikanska stadgan om mänskliga rättigheter. Den krävde därför att journalisterna skulle friges, dessutom att de skulle kompenseras ekonomiskt. Massarresteringar av journalister har ägt rum inte bara , utan även och . Enligt Reportrar utan gränser sitter 30 journalister i fängelse. befinner sig därmed i nivå från botten betraktat med och . I ett världsindex över pressfriheten rankas som det värsta landet i världen för reportrar att verka i. Den svenske medborgaren avled i eritreanskt fängelse väntan på rättegång. Också fyra av de 2001 gripna journalisterna har enligt Reportrar utan gränser avlidit. kom uppgifter av trovärdigt slag om att hela nio av de elva politiker som fängslades är i livet. Dödsorsaken tycks i flertalet fall vara brist på läkarvård, vanvård eller tortyr. Företrädare för har inte vid något enda tillfälle tillåtits besöka . Att alla demokrater och humanister är synnerligen oroade för välbefinnande ligger i öppen dager. Att inte någon officiell företrädare för och inte heller någon i hans familj har tillåtits kontakta, än mindre besöka, , är plågsamt intill outhärdlighet. Den enda kontakt som över huvud taget förekommit är något telefonsamtal vid den oväntade tillfälliga tvådagarsfrigivningen för nu . Det enda humana och rättvisa som kan göras är att beslutar att släppa fri och låta honom, om han så vill, återförenas med sin familj, hustru och äldre barn. Även eritreanska barn, om det nu är som så att gör gällande att endast är eritreansk medborgare, har oavvislig rätt till sina föräldrar. Ingen regim äger rätten att skilja barnen från all kontakt med föräldrarna. Det gäller även barn. menade många att tysta diplomati var resultatlös. Även har mer av samma politik utåt visat sig verkningslös. Man tvingas nu konstatera att den tysta diplomatin är resultatlös. Vi noterar att statsminister och utrikesminister vid 2011 försökte få till ett möte med president , något denne inte bara avböjde utan också värjde sig emot. Så gör endast den som saknar argument i sak. Det är dock ganska logiskt. Allt tyder på att president är rädd för att möta företrädare för demokratier och med annan syn på mänskliga rättigheter än han själv företräder. I detta avseende är det mest synd om president : Han skadar inte bara de människor han håller fängslade utan rättegång utan också hela sitt land som han väljer att chikanera inför en hel värld och försvårar för dess medborgare att röna respekt utomlands. Vad göra i detta läge? Det är uppenbart dags att komplettera diplomatiska kontakter som måste förekomma med vad som bör benämnas smart diplomacy. I första hand måste nu arbeta genom Europeiska unionen i kontakter med Afrikanska motsvarigheten, Afrikanska unionen, för att dels öka kontakterna med , dels öka påtryckningarna på landet. I EU:s årsrapport om mänskliga rättigheter och demokrati i världen (EU Annual Report on Human Rights and Democracy in the World 2010) uppmanades att villkorslöst frige alla politiska fångar. En EU-deklaration med denna innebörd utfärdades också. gjorde EU:s höga representant på unionens vägnar i anslutning till överläggningar i mellan EU och värdlandet ett uttalande om de tio journalister, däribland , och elva äldre regeringstjänstemän som godtyckligt fängslats och frånkänts sina rättigheter för att ha kritiserat president . Landets regering uppmanades att offentliggöra all information om var dessa tjänstemän befinner sig och ge dem möjlighet att träffa sina familjer och advokater. uppmärksammade EU brotten mot företrädare för icke statligt godkända religiösa grupper i . Också Interparlamentariska unionens styrelse () gjorde kort därefter, , ett motsvarande enigt uttalande om de elva fängslade eritreanska regeringstjänstemännen och krävde deras frigivning. bör se till att EU regelbundet upprepar liknande uttalanden. Att ständigt få sådana påminnelser gör ont, även diplomatiskt. måste också gripa tillfället att samarbeta med som öppnat en ambassad i . Ambassadör uppges ha goda och regelbundna kontakter med och myndigheter trots att även minskat sitt bistånd till från som mest till cirka 60, det svenska har minskat från maximalt 75 till . Frågan om en permanent beskickning från svensk sida i måste ständigt utvärderas. Vikten av diplomatisk närvaro, har vi bland annat kunnat konstatera i , kan vara av största vikt. Frågan är om påtryckningar också skall ske genom indraget bistånd eller villkorat sådant att ha en bestämd uppfattning kan vara vanskligt när kontakterna gäller en regim med så svårförutsägbart reaktionsmönster som den eritreanska. För EU:s del är det dock dags att överväga att helt stoppa biståndet till staten . Att som skett för perioden 20082013 öka biståndet, , utan klara motprestationer på de mänskliga rättigheternas område är att sända fel signal. är det för nya överläggningar mellan och . Det är ett givet tillfälle att ställa krav till ledarskap. måste inom EU ständigt påtala att bistånd inte är villkorslöst utan måste mötas med respekt för mänskliga rättigheter. Att skurit ned sitt bistånd till finns i riksdag stor uppslutning kring mot bakgrund av den skändliga behandlingen av en svensk medborgare i . Också andra kontaktmetoder eller signaler måste användas, i alla forum där eller EU möter . Sanktioner i form av reseförbud som riktas mot eritreanska regerings- och myndighetsföreträdare behöver nyttjas, liksom strategiska hinder mot handel som gynnar regimen i Asmera. Det finns däremot ingen anledning att motsätta sig humanitärt bistånd som går direkt till fattiga individer, låt vara att det ligger i farans riktning att den politiskt isolerade regimen i första hand söker gynna sig själv vad gäller allt bistånd utifrån. Men om inte Europeiska unionen och byter strategi kommer att dra fallet och andra i långbänk. bör därför vara noggranna med att i alla forum där finns med EU, WTO, , i FN och dess organ konfronterar företrädare med och andra fångars fall. Inreseförbud för regeringsrepresentanter och nej som svar på visumansökningar för att resa till är smärtsamma åtgärder för varje land som vill vara med i det internationella samarbetet. Att låsa utländska tillgångar, till exempel bankkonton, som tillhör eritreanska makthavare och myndigheter är andra effektiva påtryckningsmetoder. Eftersom det därtill är bekant att eritreanska medborgare i exil medborgarskap i kan inte i motsats till svenska avsägas, alla med minst en eritreansk förälder är därför medborgare på livstid, födelseort är betydelselös tvingas betala av sin nettoinkomst till hemlandet, bör denna sak utvärderas av . Hur få stopp på denna form av exilbeskattning? Bäst vore om alla EU:s 27 medlemsländer kunde enas om att ingen bank skall äga rätt att utan den nationella eller ECB:s tillåtelse överföra pengar till eritreansk bank. Påtryckningen från eritreanskt håll, om man inte betalar, är att det finns risk att anhöriga i råkar illa ut. Det borde vara en stark signal till alla exileritreaner att motsätta sig denna beskattning. Sådana hot är att likna vid statsterrorism. Och det som kan synas vara en liten summa pengar för oss, är en betydelsefull inkomstkälla för regeringen i . När två britter fastnade i klargjorde att den avsåg att dels förhindra all rörelsefrihet för företrädare i , dels förhindra överföring av varje form av penningar till banksystem. Och så sent som har accepterat att stoppa 2-procentsbeskattningen av eritreaner i sedan regeringen i beslutat stänga landets konsulat i och sända hem landets enda verksamme diplomat i om inte verksamheten upphörde. Jag tror inte att inser vilken skurkregim man har att göra med, kommenterade (, , . 2012), chefredaktör för en kritisk tidning i som också stängdes , en chefredaktör som i motsats till och hans olycksdrabbade journalistkollegor lyckades lämna . Diktaturer hatar strålkastare men älskar mörkläggning för att där utföra sina illdåd. skall inte få begå omfattande övergrepp på eritreaners mänskliga rättigheter i tysthet.