mot · H002C400 · 2012-10-05 00:00:00 — Det finns en rad olika metoder att mäta och definiera hemlöshet, men oavsett vilken vi väljer är det ovärdigt ett civiliserat samhälle att låta någon människa stå utan rätten till eget boende. Stora grupper lever på gränsen till fattigdom och hemlöshet. För att förhindra att de hamnar där krävs verktyg för kommuner och stat för att dels förebygga hemlöshet, dels bekämpa den som redan är ett faktum. Det avgörande för att lösa problemet är att bygga bostäder som människor har råd att bo i. Dessutom måste bostadsbidragen fungera på ett sådant sätt att de grupper som av ekonomiska skäl inte kan söka eller behålla bostäder får en rimlig möjlighet att göra det. Därutöver krävs regleringar så att bostadsförsörjningen fungerar och bostäder kan fördelas under ordnade och icke-diskriminerande former. Allas rätt till en egen bostad borde vara självklar i . Ingen i detta välmående land ska behöva vara utan en egen bostad. Problemet är nationellt och regeringen bör därför ta ett nationellt ansvar. Regeringen bör därför få i uppdrag att ta fram en nationell handlingsplan med en nollvision för hemlösheten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.1Regelbunden kartläggning av hemlösheten nationella kartläggningar av hemlöshetens omfattning har alla genomförts utifrån givna regeringsuppdrag. menar att det vore rimligare att som framhöll i sitt slutbetänkande (SOU 2001:95) regelbundna kartläggningar och uppföljningar ingår som en självklar del av löpande verksamhet. På så sätt skulle statistiken bli mer användbar som hjälpmedel för ansvariga myndigheters strategiska arbete på central, regional och nivå i syfte motverka och minska hemlösheten. genomför enkäter till kommunerna om bostadsmarknadsläget. Häri ingår bl.a. frågor om huruvida det råder brist eller överskott på lägenheter, om förekomsten av bostadsförmedling, förturer och kösystem inom allmännyttan, om samarbete mellan socialtjänst och privata och allmännyttiga hyresvärdar samt om de ökande svårigheterna att ordna bostäder åt hemlösa, ungdomar och äldre. kartlades också kommunens sekundära bostadsmarknad, antal härbärgesplatser etc. För att avsevärt förbättra informationen om bostadslöshetens utveckling och förändringar i de bostadslösas situation bör och kartläggningar samordnas. och bör regelbundet kartlägga hemlöshet och boende för hemlösa, minst . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. till mitten av ökade antalet verkställda vräkningar mycket kraftigt. Det huvudsakliga skälet var kraftiga hyreshöjningar i kombination med att kommunala och privata bostadsföretag började tillämpa en hårdare linje mot hushåll med hyresskulder. Den absoluta majoriteten av verkställda vräkningar sker p.g.a. hyresskuld. För en andel av de vräkta är vräkningsgrunden upprepade försenade hyresinbetalningar, trots att ingen hyresskuld kvarstår. Sådana förseningar kan bero på slarv, bristande kunskap om hyreslagens regler och tillämpningar, eller oregelbundna utbetalningar av löner och inkomster från socialförsäkringarna. Ungdomar är en grupp som ofta finns i den här kategorin. I andra sammanhang är en vanlig konsekvens av försenade betalningar att man får en betalningspåminnelse och därefter någon form av straffavgift. Detta borde vara en rimlig ordning också när det gäller försenad hyresinbetalning. En grupp av hyresgäster som behöver ett starkare besittningsskydd för att undvika vräkningar är kvinnor som misshandlas i hemmet av sin make/sambo. I kombination med misshandeln sker ofta skadegörelse i lägenheten. Skadegörelse är normalt grund för uppsägning men då tas inte hänsyn till kvinnans och eventuella barns behov av bostaden och deras situation i egenskap av brottsoffer. Se även motion Mäns våld mot kvinnor. Besittningsskyddet för brottsoffer behöver stärkas genom att deras rätt att fortsätta nyttja lägenheten bör skrivas in i hyreslagen. Med beaktande av de konsekvenser som en vräkning får, är det nödvändigt att regeringen gör en översyn av 42 och 46 § hyreslagen för att stärka hyresgästernas besittningsskydd enligt motionens intentioner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns barnfamiljer som saknar bostad och t.o.m. tvingas att vara med om vräkningar. Trots att regeringen har en nollvision för barnvräkningar visar siffror från Kronofogden7 att 663 barn blev avhysta . Det är en ökning jämfört med året innan. Dessutom hotades ca 2 700 barn av vräkning. Även det är en ökning innan. Konsekvenserna för barnen är mycket negativa. Deras boendesituation försämras dramatiskt, de förlorar sitt sociala sammanhang, tvingas byta skola och mår dåligt av den kris deras föräldrar hamnat i (Rapport 2010). Det är oacceptabelt att barn är hemlösa. Det ska inte vara möjligt att vräka barnfamiljer innan dessa har ett gott boende att flytta till. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.3Bostad som en rättighet för alla Alla människor har rätt till en bostad ett hem menar . Som socialtjänstlagen tolkas garanteras inte hemlösa rätten till eget boende utan endast tak över huvudet. Vi menar att bostadspolitiken måste styras av ett rättighetsperspektiv i enlighet med regeringsformen. Rätten till bostad skulle kunna inarbetas i socialtjänstlagen så att den kompletteras med en bestämmelse om att rätt till bistånd också ska omfatta rätten till en egen bostad. Avsaknaden av en bostad är naturligtvis ett reellt problem även för dem som inte är klienter hos . I dessa fall är det inte rimligt att den enskilde ska behöva vända sig till för att kunna tillförsäkras en adekvat bostad, och är inte heller dimensionerad för att klara av en sådan uppgift. Rätt till bostad i fall där socialtjänstlagen inte är tillämplig skulle i stället kunna inarbetas i nu gällande lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar och med den av oss föreslagna kommunala bostadsförmedlingen som ansvarig för att tillgodose detta behov. Vad som ovan anförs om rätt till bostad bör som sin mening ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (V) /Novus Opinion 2012. /Novus Opinion 2012.