mot · H002MJ455 · 2012-10-03 00:00:00 — pågår också ett arbete i SAICM10, en politiskt bindande global överenskommelse i FN:s regi att minska riskerna med farliga ämnen. Men detta arbete går trögt och en överenskommelse verkar ligga långt borta. togs ett viktigt steg i och på konferensen + 40 tog initiativ för att driva på arbetet. Vi menar att behöver fortsätta att agera aktivt för att EU ska bli mer kraftfullt i dessa förhandlingar. Kunskapen om farliga kemikalier ökar . Men det är en ojämn kamp för forskare och myndigheter eftersom fler och fler kemikalier tas fram till de produkter som vi omger oss med. Inom EU används mellan 30 000 och 40 000 olika kemikalier.11 Vissa av dem har farliga egenskaper för miljö och hälsa. Det är dessa som är i fokus för miljömålet. Vi menar att tre områden bör prioriteras i arbetet med miljömålet Giftfri miljö: de hormonstörande kemikalierna, de nya nanomaterialen om vilka vi vet för lite och det faktum att ny forskning visat oroande resultat om kemikaliernas kombinationseffekter. Självklart ska vi också fortsätta de senaste årens arbete med perfluorerade ämnen, tungmetaller och kvicksilver. De hormonstörande ämnena har uppmärksammats sedan de hormonrelaterade störningarna hos människor ökat kraftigt . Hormonstörande kemikalier finns i t.ex. bekämpningsmedel, plaster, textilier och läkemedel. De har den egenskapen gemensamt att de liknar det kvinnliga könshormonet östrogen. Exempel är nonylfenol, bisfenol A och ftalater. De kan alla orsaka störningar på människans fortplantning: förskjuten pubertet, försämrad spermieproduktion m.m. Särskilt fosterutvecklingen är känslig för dessa ämnen. Bisfenol A har förbjudits i nappflaskor och planerar regeringen ett förbud i samtliga barnmatsförpackningar. vet vi att bisfenol A finns i flera andra livsmedelsförpackningar. Vi välkomnar regeringens initiativ kring bisfenol A: att utreda ett förbud mot användning i kvitton och biljetter och kartlägga användningen i dricksvattenrör. är vi oroade över de forskningsresultat som visar att bisfenol A även i små doser kan ge effekter på hälsan. Gränsvärdet på daglig dos som Efsa slagit fast har ifrågasatts.12 Utifrån vår politiska utgångspunkt försiktighetsprincipen måste slutsatsen bli ett tydligare agerande. Vi menar därför att det regeringsuppdrag som ligger på Kemikalieinspektionen och ska utökas till att gälla ett förbud för bisfenol A i alla förpackningar som kommer i kontakt med livsmedel. Detta bör ge regeringen tillkänna. Men ett förbud av bisfenol A leder inte till att förpackningar blir fria från hormonstörande ämnen. En studie i visade att även i förpackningar som tillverkaren marknadsför som fria från bisfenol A förekommer andra hormonstörande ämnen. I nästan alla livsmedelsförpackningar som forskarna undersökte fanns hormonstörande kemikalier.13 Kunskapen om dessa ämnen och deras förekomst måste alltså öka. Kombinationseffekter för dessa ämnen är vetenskapligt konstaterade. Alltså små var för sig ofarliga doser av flera ämnen ger i djurförsök tillsammans hormonstörande effekter. De nya nanomaterialen kan innebära stora medicinska, ekonomiska och tekniska möjligheter. Enligt EU:s definition är nanomaterial ämnen som består av partiklar med storlek mellan 1 och 100 nm men de kan vara av varierat material. Nanomaterial kan innebära ett hållbarare utnyttjande av jordens resurser. Men finns det oroande misstankar om ämnenas toxiska egenskaper och att de kan innebära hälsorisker och negativa miljökonsekvenser. Vi välkomnar därför regeringens initiativ till att uppdra till en särskild utredare14 att ta fram en handlingsplan och åtgärder för att identifiera hälso- och miljörisker. Vi anser att regeringen bör fästa särskild uppmärksamhet på de hormonstörande ämnenas effekter genom att stödja forskning kring ämnet och genom att inom EU arbeta för att fler konstaterat hormonstörande ämnen kommer upp på Reachs kandidatlista SVHC (A Substance of ). är kriterierna att ett ämne ska vara cancerogent, reproduktionstoxiskt, mutagent eller persistent (långlivat) och bioackumulerande. Vi menar att även definitionen hormonstörande och kraftigt allergiframkallande ämne borde föras upp på denna lista. Det skulle göra det enklare att se till att fler hormonstörande ämnen hamnar där. Vi menar också att de nya rönen om kombinationseffekter för hormonstörande ämnen innebär att dessa ämnen bör klassas med större försiktighet än tidigare och få tuffare gränsvärden. Överhuvudtaget behöver fler ämnen med farliga egenskaper föras in i Reachprocesser. Och Reach behöver stärkas på många plan. Bland annat bör substitutionsprincipen och försiktighetsprincipen skärpas och lågvolymämnen inkluderas. Vi anser att regeringen ska arbeta för att EU:s arbete med att föra in farliga ämnen på kandidatlistan intensifieras. Fler ämnen ska innefattas av tillståndskrav, och kontrollen av efterlevnaden av Reach måste utvecklas. Även nanopartiklar bör granskas för att se om de uppfyller kraven för att införas på kandidatlistan. Vi vill satsa på ökad information till konsumenter och producenter samt verka för att EU-länder ska tillåtas att gå längre i sin egen kemikalielagstiftning. Vi ser också en stor potential i att låta den offentliga sektorn genom sin upphandling verka för ett miljövänligare samhälle med minskade kemikalier i offentliga verksamheter. Barn och farliga ämnen Barn är extra känsliga för farliga kemikalier. I Kemikalieinspektionens handlingsplan för en giftfri vardag15 står: Barn äter, dricker och andas mer än vuxna i förhållande till sin storlek. Vissa kemikalier binds till damm. De mindre barnen utforskar världen krypande, de suger och tuggar på saker för att uppleva dem. Många leksaker och andra varor kan då avge små mängder av kemikalier. Allt detta gör att barn i förhållande till sin vikt riskerar att få i sig högre halter av många kemikalier än vad vuxna får. Miljömålsberedningen föreslår också ett nytt etappmål16 om att minska barns exponering. Beredningen föreslår att regeringen ska uppdra åt Kemikalieinspektionen att ta fram en plan för hur särskilda miljö- och hälsofaror med farliga ämnen ska minska. Beredningen föreslår också att Kemikalieinspektionen och ska få ett uppdrag att ta fram en plan för att minska riskerna med farliga ämnen i barns offentliga miljöer. Vi menar att det är viktigt att regeringen så snabbt som möjligt beslutar om de etappmål som Miljömålsberedningen föreslagit och de uppdrag kring barn och kemikalier som beredningen föreslagit. Kadmium och andra tungmetaller I skrivelsen Miljö-, klimat- och energiinsatser inom jordbruket 17 konstaterar regeringen att delar av den svenska befolkningen nu påverkas av kadmium över gränsvärdena. Källan är vår mat och ursprunget marken och handelsgödsel. Den tidigare skatten på handelsgödsel var utformad som en skatt på mängden kadmium och mängden kväve. Det gjorde att tillverkarna eftersträvade att minska halten av kadmium. Det gjorde också att den mängd handelsgödsel som det var lönsamt för lantbrukare att använda minskade och således också exponeringen av kadmium. Regeringen har anmält till om ett sänkt nationellt gränsvärde för kadmiumhalt i handelsgödsel. Kemikalieinspektionen har redan kunnat konstatera att detta inte är tillräckligt för att minska kadmiumexponeringen. Gränsvärdet behöver sänkas ytterligare. Vi är kritiska till regeringens brist på handlingskraft i frågan. Givetvis skulle regeringen ha introducerat nya gränsvärden i samband med borttagandet av handelsgödselskatten. Att ta bort ett styrmedel och först därefter börja diskutera vilket annat styrmedel som behövs är inte ett ansvarigt sätt att leda landet. Regeringen har fått förslag från myndigheterna om att ytterligare skärpa gränsvärden för kadmiumhalten i handelsgödsel. Regeringen bör då skyndsamt notifiera nya strängare förbud hos . Vi bedömer dock att risken är stor att EU avvisar de svenska reglerna med hänvisning till att detta kan uppfattas som ett handelshinder. Förutom kadmium finns också andra miljöfarliga tungmetaller. Mängden tungmetaller måste minska i naturen och för det krävs att färre tungmetaller används i industriproduktionen. Särskilt föremål som riskerar att hamna i naturen bör vara rena från tungmetaller. Vi menar att regeringen på detta område behöver ta initiativ i EU för att skärpa den gemensamma lagstiftningen för att fasa ut tungmetaller. Många industrier i har lämnat efter sig gifter i mark och vatten. Det är framförallt kemisk industri, träimpregnering, massa- och pappersindustri och glasbruk. Det finns omkring 80 000 potentiellt förorenade områden i . De vanligaste föroreningarna är arsenik, metaller, dioxin, polycykliska aromatiska kolväten och klorerade kolväten. Enligt är det förorenaren som ska betala saneringen. Men i det läge där det inte finns kvar någon förorenare, kan ansvaret falla på fastighetsägaren. Först om det inte finns någon ansvarig som kan betala, går staten in och finansierar. Om en verksamhetsutövare eller fastighetsägare upptäcker föroreningar på sin fastighet är denne skyldig att underrätta tillsynsmyndigheten om detta. Kommunen är tillsynsmyndighet. Ofta handlar det om exploateringar, t.ex. när industriområden görs om till bostadsområden. Det här är områden som är ett reellt miljöhot mot människor och natur. Områden ska undersökas, riskbedömas och sedan ska man bestämma lämplig åtgärd. Vi menar därför att det behövs en ny modell för att klara de ökade kostnaderna för sanering av förorenade områden. Det är inte rimligt att staten och kommuner ska stå för kostnader som förorenare orsakat. Vi anser heller inte att den försäkringslösning som finns fungerar tillfredställande. Istället bör det utredas om en avgift kan tas ut på miljöfarlig verksamhet och intäkten från avgiften sedan placeras i en fond som kan betala kostnader i de fall där förorenaren inte kunnat ställas som ansvarig. Det hanteras enorma mängder smörjmedel och kemikalier i industrin och på andra ställen i samhället som är nödvändiga för verksamheten. Men dessa ämnen kan utgöra ett hot mot miljön om de inte hanteras rätt, och i finns bestämmelser som ställer krav på den dagliga driften av miljöfarliga verksamheter. Företag ska ha ett tillstånd och bedriva egenkontroll. Vi står bakom grundidén med systemet men det kan kompletteras för att göra det enklare för företagen att veta att de gör rätt och följer de åtaganden som deras miljötillstånd innefattar. Detta kan göras t.ex. genom ordentliga, nationella riktlinjer för spillskydd och hantering av farliga ämnen. För spillskydd finns inte ens en statligt sanktionerad märkning. En nationell standard skulle undanröja risken för skillnader i tolkning av regelverk och tillstånd hos tillsynsmyndigheterna och industrin. Vi menar att för att göra det enklare för alla att göra rätt bör regeringen ta fram nationella riktlinjer för spillskydd. De kan också skapa statistiskt underlag och för att bättre bekämpa spill vid daglig drift. Detta bör ge regeringen till känna. Skyddande ozonskikt (nr 5) Miljömålet Skyddande ozonskikt är ett av två mål som i sin fördjupade utvärdering bedömer kan nås med nuvarande styrmedel. Viktigt här är dock att det positiva arbete som bedrivit fortsätter. Förhandlingarna inom Montrealprotokollet bör fortsätta. Och bör även fortsättningsvis ha en aktiv roll. Även om utvecklingen är positiv finns det några oroande tecken. Utsläppen av lustgas, N2O, som också är kraftigt klimatpåverkande ökar. Så kallade HCFC-gaser (klorfluorkolväten) produceras fortfarande i utvecklingsländerna. Utsläppen av HCFC-gaser har ökat mer än förväntat, och 2007 beslutades inom ramen för Montrealprotokollet att fasa ut dessa i industriländerna till 2015 och i utvecklingsländerna till 2020.18 Förstörande av HCFC-gaser har också varit föremål för CDM-krediter i Kyotosystemet. Kritiken mot detta har varit omfattande från forskare och från oberoende organisationer. EU har beslutat att inte godkänna CER:s för europeiska industrier i EU:s utsläppshandelssystem som härör från projekt med HCFC-gaser. Den har innehav av industrigaskrediter i olika fonder men i budgetpropositionen klarläggs att regeringen i fortsättningen inte ska inneha industrigaskrediter. Kritikerna menar att det finns metoder som minskar produktionen av gasen (som är en restprodukt vid annan tillverkning) men att det på grund av CDM-systemet varit mer lönsamt att använda metoder som ökar mängden HCFC-22, eller t.o.m. att industrier i utvecklingsländer startats bara för att får tillgång till krediterna eftersom vinsten av dessa varit större än själva tillverkningen. Även vid nylonproduktion, som ger som restprodukt, har tillgången på krediter lett till att industrier flyttat produktionen från industriländer till utvecklingsländer för att få tillgång till krediter. Vi har i vår motion Klimatpolitik för jobb och välfärd redogjort för vårt förslag att minska utsläppen av HCFC-gaser, som ju också är starkt klimatpåverkande. En skatt på fluorerade växthusgaser bör införas i enlighet med regeringens utredning SOU 2009:62. Säker strålmiljö (nr 6) Miljömålet är enligt fördjupade studie nära att nås. Strålskyddet inom kärnteknisk verksamhet bedöms vara god. Halterna av radioaktiva ämnen i miljön fortsätter att vara låga. Antalet hudcancerfall orsakade av ultraviolett strålning fortsätter dock att öka. För att nå målet används mest administrativa och informativa styrmedel. De nordiska strålsäkerhetsmyndigheterna har föreslagit en åldersgräns för att använda solarier. I , och på har detta redan införts liksom i . En svensk utredning har tagit fram ett förslag om förbud19 men den har uttalat att den inte vill införa ett förbud. Vi menar att ett förbud mot solarieanvändning för barn skulle kunna rädda tusentals människor från att utveckla hudcancer. Enligt , cancerforskare och chef för på , hävdar många forskare att barn som bränns av UV-strålning löper högre risk att utveckla hudcancer. En undersökning som gjort visar att av ungdomarna under solar i solarium.20 Ingen övergödning (nr 7) Näringsämnen från jordbruk, trafik och avlopp övergöder haven, vilket leder till att mängden organiskt material (såsom alger och växtplankton) ökar. Resultatet blir syrebrist och slutligen döda bottnar. Övergödningen leder även till igenvuxna vikar och krympande vattenytor. I förlängningen drabbas vår förmåga att producera mat, vår möjlighet till rekreation och besöksnäringens inkomster. drabbas fisket t.ex. i av övergödningen. Även våra insjöar drabbas. Mellan av sjöarna i är övergödda och mellan av sjöarna i norra har ett åtagande i Helsingforskonventionen (Helcom) om minskningar av utsläpp av kväve och fosfor i . ska minska sina utsläpp av kväve med och utsläppen av fosfor med till 2021. Regeringen har i en skrivelse22 redovisat vilka åtgärder som regeringen vidtagit. Åtgärderna ska enligt överenskommelsen vara i bruk . bedömer att miljömålet Ingen övergödning inte går att nå med nuvarande styrmedel..23 De svenska utsläppen visar dock en svagt minskande trend. Ungefär kväve transporteras via vattendrag från avloppsreningsverk, industrier och jordbruksmark till havet. Vi är oroade för att de åtgärder regeringen genomför inte ger tillräckliga effekter. En tydligare måluppföljning av Helcomåtagandena borde ge bättre signaler om vilka åtgärder som behövs. Fler av de insatser som regeringen utför inom ramen för landsbygdsprogrammet i syfte att klara Helcomåtagandet når dessutom inte sina mål. Det har utförts färre åtgärder för att minska växtnäringsläckaget . Insatser för fånggrödor låg 2010 på av målet. Ersättning för användningen av restaurering och anläggning av våtmarker låg på katastrofalt dåliga 30 procent.24 En ambitionshöjning av de åtgärder regeringen redan aviserat är med andra ord nödvändig. Regeringen har minskat anslaget för att förbättra havsmiljön med en tredjedel. Mycket tyder på att det är de lokala satsningar, kallade LOVA, som kommer att försvinna. Dessa har varit framgångsrika åtgärder som hjälpt kommuner och lokala initiativ att finansiera åtgärder för att minska utsläpp av övergödande ämnen. Vi vill, till skillnad från regeringen, bygga vidare på dessa idéer. Vi har i vår utgiftsområdesmotion för UO 20 föreslagit lokala investeringar för havsmiljön, LIV. Dessa ska bygga vidare på LOVA-projekten och på samma sätt som klimatinvesteringarna stimulera nya idéer för att möjliggöra för försöksanläggningar och innovationer att förverkligas. Vi menar att det nu krävs en sammanhållen och mer ambitiös politik för att klara de stora miljöproblemen i våra hav. Vi efterlyser större handlingskraft och fler initiativ från regeringens sida, inklusive användning av relevanta EU-bidrag för att det av beslutade miljökvalitetsmålet Ingen övergödning ska kunna uppfyllas. Men troligen behövs ytterligare åtgärder. Vi menar att regeringen ska återkomma till med uppgifter om måluppfyllelsen för Helcomåtagandet och en plan med nya åtgärder för att nå målet. Detta menar vi att ska ge regeringen tillkänna. Det viktigaste styrmedlet som vi i hade för att minska övergödningen var skatten på handelsgödsel. Med tanke på det omfattande åtagande som innebär är det märkligt att en majoritet av ledamöter avvisat förslaget och gjort så utan att redovisa alternativ. Om man tar bort ett styrmedel måste man också redovisa hur målen som styrmedlen var avsedda att nå ska nås på annat sätt. I utredningen 2003:925 har det tydligt visats att skatten på handelsgödsel har minskat kväveurlakningen från . har bedömt att borttagandet av skatten ökar kvävebelastningen på havet med per år.26 Vi föreslår en ny aktiv plan för att minska övergödningen. En viktig del i den planen är att en skatt på handelsgödsel införs. Skatten var konstruerad både efter halten av kväve och efter halten av kadmium. Kadmiumskatten bidrog till att tillförseln av kadmium till minskade eftersom tillverkarna ansträngde sig för att minska kadmiumhalten. De bidrog således till minskade risker för negativa hälsoeffekter. Handelsgödsel bidrar också till klimatförändringarna eftersom det orsakar utsläpp av dikväveoxid (lustgas) som är en starkare växthusgas än koldioxid. En skatt på handelsgödsel minskar således på kort sikt trycket på andra styrmedel, t.ex. inom trafiksektorn, för att uppnå de svenska klimatmålen. Vi menar också att intäkterna från skatten i stor utsträckning ska användas till sådant som har samma miljöeffekt som skatten. Då kan våra åtgärder få dubbel effekt. Förutom de satsningar som måste göras för att stoppa utsläppen vid källan, bör satsningar göras på andra reningsmetoder. Odling av blåmusslor har visat sig vara mycket effektiv både ur ekologisk och ur ekonomisk synvinkel. Musslorna binder nämligen näringsämnen effektivt. Försöksverksamhet har genomförts i stor skala. Vi vill föreslå ett system där musselodlare ersätts för sin miljöinsats på samma sätt som odling av fångstgrödor på land. Även odling av andra organismer i syfte att binda näringsämnen ska få ersättning. testas odling med sjöpungar. Förslaget finns med i förslag till nationell åtgärdsplan plan för att klara Helcom uppgörelsen.27 menar att vid en skörd av ett ton blåmusslor kan kväve och 0,60,fosfor kan avlägsnas. Ersättningen skulle baseras på mängden producerade musslor. I rapporten föreslogs /kilo. En ersättning skulle kunna ha potential att öka odlingen avsevärt. Detta skulle också gynna odlingen av musslor för foderändamål och därmed minska fisket av foderfisk vilket gynnar den biologiska mångfalden i havet. Denna typ av åtgärder för att minska övergödningen är troligen mest effektiv i västerhavet. Försök i har inte varit lika framgångsrika. Stödet ska vara tidsbegränsat och avsikten är att utgöra en initial stimulans till något som vi anser bör vara lönsamt . bör få i uppdrag att utreda formerna för ett system där musselodlare och andra ersätts för sina insatser att binda näringsämnen. Naturgödsel blir en mer och mer eftertraktad produkt. Behovet av biogas är stort och vi saknar en sammanhållen biogaspolitik från regeringen. Vi ställer oss bakom flera av de åtgärder regeringen beslutat om , t.ex. den förändring av reglerna i landsbygdsprogrammet som förhoppningsvis ska öka ansökningar och projekten. Men vi saknar statliga mål för produktion och användning av biogas. Det behövs också mer stabila och långsiktiga incitament som underlättar investeringar. När naturgödsel rötas bildas en flytande gödselprodukt som har samma gödslande effekt som naturgödsel men som läcker väsentligt mindre kväve och fosfor till omgivande vattendrag. Att stimulera till biogasproduktion är med andra ord också en åtgärd för minskad övergödning och mycket viktigt i kustområdena. Vi behöver bygga ut biogasproduktionen kraftigt. Till det behövs en övergripande plan för hur staten, regioner och kommuner ska kunna samarbeta och hur företag ska kunna utvecklas och testa innovationer och pilotprojekt. har presenterat en biogasstrategi28 med flera kraftfulla förslag vilka regeringen valt att inte använda. Ett av förslagen i plan är en metagasreduceringsersättning som innebär att en lantbrukare som producerar biogas och återvinner energin alt. producerar fordonsgas från företagets naturgödselproduktion får en ersättning för den metangasavgång som förhindrats. Vi menar att förslaget skulle vara en kraftfull åtgärd för att öka biogasproduktionen i , minska jordbrukets klimatpåverkan och stärka mervärdet av svensk livsmedelsproduktion. Ersättningen skulle kunna finansieras med intäkten från handelsgödselskatten. Detta har vi föreslagit i vår utgiftsområdesmotion för UO 23. har både , och program med stöd för att öka biogasproduktionen och för att göra biogas till en viktig del av framtidens energimix. I avvaktar regeringen med att ta ansvar för biogasproduktion, trots förslag från egna myndigheter. Problemet är att biogasen nu riskerar att tappa mark som fordonsbränsle på grund av att produktionen inte kan öka. Det rimmar illa med mål om en fossiloberoende fordonsflotta 2030. Många fordonstillverkare, taxibolag, bussbolag och privatbilister väntar på ökad tillgång på biogas. Då måste förutsättningar skapas för att få till stånd en snabbt ökad produktion. Också lantbrukets investeringsvilja hämmas. Med tydligare signaler om framtiden skulle landsbygdsföretags intresse för investeringarna öka, vilket ger både ökad lönsamhet för lantbruket och ökad produktion av förnybar energi. klimatmål närmare sig snabbt. Därför är det bråttom. Vi menar att regeringen ska presentera en tvärsektoriell biogasstrategi för senast i början av nästa riksdagsår. Kväveutsläpp från bilar och båtar Den största delen av det kväve som genom nedfall från luften övergöder sjöar och skogar i kommer från utlandet samt från internationell sjöfart. Det finns en oroande ökning av utsläppen från sjöfart och från trafiken. Den ökande användningen av dieselbilar, som till skillnad från andra fordonsbränslen släpper ut kväveföreningar, oroar. Utsläppen från sjöfarten regleras av internationella överenskommelser och av EU-beslut. I har skillnaden i beskattning indirekt lett till ett stöd för diesel. Regeringen har beslutat att stegvis börja fasa ut skillnaden. Det är viktigt att det arbetet fortsätter, inte bara för att nå klimatmålen utan också för att minska utsläppen av kväve. Levande sjöar och vattendrag (nr 8) Rent vatten är en av våra viktigaste ekosystemtjänster. av vårt dricksvatten tas från ytvatten. Men fortfarande saknar många ytvattentäkter skydd i form av vattenskyddsområde. Arbetet pågår med att skydda dricksvattentäkter men mycket återstår. Ett problem är att många kommuner saknar vattenförsörjningsplaner. EU:s vattendirektiv är i implementerat genom vattenförvaltningsförordningen. Den statusklassning som gjorts enligt förordningen visar att av sjöarna och av vattendragen behöver åtgärdas för att uppnå god ekologisk status. Om vattenförsörjningen försämras kan det leda till stora kostnader för samhället. De flesta kommunala vattentäkterna bör få ett skydd.