mot · H002Fö228 · 2012-10-03 00:00:00 — Rekryteringen måste därför ske på ett sätt som säkerställer att industrin inte får inflytande på sammansättningen. bör därför besluta att regeringen återkommer med förslag på hur man kan säkerställa fakta kring ohälsa och el. Bygglovsplikt för basstationer och antenner Med dagens regler omfattar bygglovsplikten enbart byggandet av . Basstationer och antenner kan sättas upp på befintliga byggnader och utan att detta prövas. Det är till och med så illa att en mast kan beviljas bygglov med villkoret att den enbart avses användas som länkmast och inte för rundstrålande antenner. När masten väl står där finns dock inget hinder för en operatör att sedan sätta upp vilka antenner som helst i masten. Vi menar att även basstationer och antenner måste omfattas av bygglovsplikt. Det är normalt i andra länder inom EU att antenner och basstationer omfattas av bygglovsplikt. Ett argument som anförs är att samhället då har kunskap och möjlighet att anpassa ny bebyggelse så att inte en ny bostad hamnar i ett ogynnsamt läge i förhållande till strålningsnivåerna. Utan den kunskapen är det även omöjligt att upprätta strålningskartor. bör därför tillkännage för regeringen som sin mening att bygglovsplikt för basstationer och antenner för digital kommunikation bör införas i . Lågstrålande områden och PBL Att kommuner inte har laglig rätt att freda så kallade lågstrålande områden eller strålningsfria områden rimmar illa med den skyldighet kommunerna har att värna sina medborgares hälsa. Exploatering tycks tyvärr alltid gå före skyddet av människans hälsa, vilket är orimligt. De förslag till åtgärder som fanns på detta område i den översyn av som genomfördes togs tyvärr inte till vara av regeringen. är i sin ovan nämnda rekommendation mycket tydlig i fråga om strålningsfria zoner, och sådana ska upprättas för att skydda de som drabbas av elektromagnetiska fält. Utskottets tidigare hänvisning till tredje kapitel och PBL som motiv för avslag innebär att man från utskottets sida väljer att strunta i lagarnas tillämpning. Ett flertal kommuner har försökt att tillämpa alla de möjligheter som lagen ger för att skapa områden med låg eller ingen strålning från modern elektronik men utan framgång. Kommunernas översiktsplaner överklagas av personer som eventuellt stöttats av elektronikindustrin att göra det, och i högre instans förlorar kommunerna. Utskottet har därför fel i sak när de konstaterar att kommunerna redan har dessa möjligheter. bör därför ge regeringen till känna att regelverket inte ger kommunerna tillräckliga möjligheter att freda områden från icke-joniserande strålning samt att lagstiftningen måste förändras och bli tydlig när det gäller att ge kommunerna den möjligheten. bör alltså kräva att rekommendation beträffande strålningsfria zoner genomförs i . EU:s försiktighetsprincip är inarbetad i , och dess användning styrs av detta. Vissa lagstiftningsområden, exempelvis strålskyddslagen, anses av många inte omfattas av försiktighetsprincipen. Det är viktigt att lagstiftningen är enkel och tydlig, men även att den uppfattas som relevant av medborgarna. förslag i följdmotionen med anledning av regeringens förslag till ny och reviderad plan- och bygglag om att tydligare koppla hänsynsregeln i till PBL avslogs tyvärr. Där missade man en möjlighet att göra det tydligare för dem som är satta att tillämpa lagen att tolka lagstiftaren. Utfallet i alla de mål som bedrivs av grupper runtom i landet som kämpar för sina anhörigas liv gynnar inte laglydnad. Man uppfattar lagen som godtycklig och orimlig. Hur många internflyktingar måste vi ha i landet innan de som tillämpar lagen uppfattar ett hot mot människors hälsa? har dessutom ställt sig bakom kravet att försiktighetsprincipen ska gälla vid elrelaterad ohälsa. Det betyder att minoritetssynpunkter i forskarsamhället skall redovisas, det vill säga att den vetenskapliga osäkerheten skall kunna bedömas exempelvis i en domstol. Regeringen borde inte ignorera att myndigheter struntar i så självklara rättssäkerhetsfrågor. Även har i sin resolution (2011) konstaterat att försiktighetsprincipen inte tillämpas så som avsetts när det gäller frågor kring hälsoeffekter kopplade till elektromagnetiska fält. Regeringen bör mot bakgrund av detta återkomma till med lämpliga förslag som gör det otvetydigt att försiktighetsprincipen i gäller samt att det även innebär att myndigheter inte kan välja bort att redovisa den vetenskapliga osäkerheten i det material de grundar sina bedömningar på. Myndighetsutövning måste bygga på säker information Osäkerheten beträffande kunskapsläget kring ohälsa på grund av el går inte att säkert utläsa i den information som SSM sprider. Ansvarsfördelningen mellan och vad gäller strålningens effekter på hälsan är oklar. Förhoppningsvis kan detta problem åtgärdas när det första yrkandet i denna motion har bifallits. Tyvärr vill samhällets olika organ gärna framstå som större garanter för säkerhet än de har grund att göra. Att det finns kunskap lugnar de otrygga, och därför är det lätt att överdriva sitt kunskapsläge i välmenande syfte. När samhällets olika organ har en uppfattning och den fria forskningen en annan är det extra lätt hänt att offentliga organ backar upp varandra mer än de har vetenskapligt underlag att göra. Det är därför av mycket stor vikt att offentliga organ är självkritiska och ifrågasättande samt att man alltid öppet redovisar de osäkerhetsfaktorer som finns i det underlag man grundar sina slutsatser på. Detta är bland annat nödvändigt för att andra av samhällets organ självständigt ska kunna bedöma tyngden i de slutsatser som offentliga organ drar. Ett exempel är när domstolar tar ställning i mål om mobilmaster och lutar sig mot utsagor från SSM som helt saknar analys av den vetenskapliga osäkerheten. Domstolar har högre krav på säkerhet än de flesta myndigheter. SSM verkar ha mycket låga krav på säkerhet eftersom man över huvud taget inte kan redovisa några osäkerhetsanalyser för det beslutsunderlag man använder. Det är viktigt att klargör för regeringen att alla osäkerheter i det beslutsunderlag som används i offentlig maktutövning redovisas öppet och tydligt. bör mot bakgrund av detta ge regeringen till känna vad som här anförts om redovisning av osäkerheter av kunskapsunderlag. instämmer i den bedömning forskarna numera gör (förutom SSM), nämligen att de gränsvärden som EU rekommenderat är relevanta för den teknik och den kunskap om hälsokonsekvenser som vi har . har därför uppmanat rådet att ändra dessa rekommendationer. Flera länder har redan gått före och sänkt sina gränsvärden mycket kraftigt. Särskilt med hänvisning till sårbara grupper som gravida kvinnor, nyfödda och barn riktas dessa uppmaningar till rådet. Även har i sin resolution (2011) rekommenderat att de gränsvärden som används bör omprövas. I har gruppen internflyktingar som söker sig till otillgängliga trakter ökat, och de som drabbas av ohälsa kopplad till elsmogen som många väljer att benämna den tilltagande nedsmutsningen från olika elektriska utrustningar blir bara fler och fler. Områden med låga strålningsnivåer blir allt svårare att hitta. borde inte vänta på att EU beslutar om nya gränsvärden. Även borde vara ett land som lyssnar på vad befolkningen har att säga om ohälsa och vad oberoende forskare signalerar. riksdag borde därför ta ställning till ett lagförslag från regeringen som innebär att ska bli en ledande nation inom EU när det gäller låga gränsvärden för icke-joniserande strålning. Man måste komma ihåg att referensvärdet för elektromagnetiska fält anger när säkerställda hälsoeffekter uppkommer, medan försiktighetsprincipen är tillämplig för skydd mot sådana möjliga risker som ännu inte är säkerställda. Hur oklokt är det inte att sätta gränsvärdet just där vi med säkerhet vet att det är farligt, särskilt när vi inte med säkerhet vet om det är ofarligt vid lägre nivåer. bör därför ge regeringen till känna som sin mening vad som ovan anförts om gränsvärdena för strålning i intervallet 0,1 MHz300 GHz, så kallad icke-joniserande strålning.