ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H002C269 · 2012-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om särkullbarn. I 3 kap. finns särskilda regler som reglerar makars arvsrätt. De gällande reglerna innebär att när en make går bort har de gemensamma barnen inte rätt till arv förrän båda föräldrarna har avlidit. Syftet har varit att skydda den efterlevande som tidigare kunde bli tvungen att gå från hus och hem när barnen krävde sin del av arvet, inte minst när en fastighet funnits i den gemensamma egendomen. Men för makar som har barn som inte är deras gemensamma, så kallade särkullbarn, är dock den efterlevande fortfarande oskyddad. Barnen till den avlidne har rätt att få ut sin del av arvet, vilket gör att den fastighet som den efterlevande bor i kanske måste säljas. Det innebär att i en familj där det finns både ett gemensamt barn och ett särkullbarn kan särkullbarnet kräva sin andel av arvet medan det andra barnet måste vänta tills båda makarna har avlidit. är det mycket vanligt med nya förhållanden, vilket gör att särkullbarn blir allt vanligare. Att det går att ärva ur ett hem där en efterlevande bor är helt orimligt och en gammal kvarleva som bör ses över och moderniseras enligt dagens sätt att leva. Dagens regelverk innebär orimliga konsekvenser för den efterlevande. Det är av vikt att den efterlevandes rätt stärks i förhållande till särkullbarn. Den efterlevande ska därför behandlas på ett likartat sätt, oavsett om den efterlevande har egna barn eller särkullbarn. Den efterlevandes rätt ska stärkas i förhållande till särkullbarnen, och de ska inte kunna kräva ut sin arvsrätt då bara ena föräldern avlidit. Lagen bör särskilt ses över när det gäller den gemensamma bostaden. Man ska kunna sitta i orubbat bo tills båda föräldrarna avlidit.
mot · H002C270 · 2012-10-03 00:00:00 — Auktorisation av konkursförvaltare och rekonstruktörer tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av auktorisation av konkursförvaltare. Konkursförvaltare utses av domstol och denna kan också entlediga förvaltaren. Konkurslagen anger vilka krav som ställs på den som skall väljas till förvaltare. Dessa krav är omfattande och kvalificerade. Lagen anger också att den som utses till förvaltare skall ha tillsynsmyndighetens förtroende. Att ha en myndighets förtroende är i grunden en skönsmässig bedömning. I praktiken har denna lagreglering lett till att domstolarna upprättar listor på de personer som anses lämpliga som förvaltare och som har tillsynsmyndighetens förtroende. Om man sålunda väljer som yrkesinriktning att arbeta som förvaltare, måste man bli upptagen på den så kallade konkursförvaltarlistan. I praxis gäller att om man arbetat på en advokatbyrå, med inriktning på konkursförvaltning, blir man efter diskretionär prövning av tillsynsmyndigheten upptagen på listan. De så kallade konkursbyråerna är de byråer som historiskt verkade inom konkursområdet . kan när som helst förklara att man inte har förtroende för en förvaltare och då blir man struken från listan. Beslutet att ta upp en person på listan och att stryka någon från densamma går ej att överklaga. Teoretiskt skulle vederbörande kunna initiera att någon borgenär eller gäldenär föreslår personen i fråga som förvaltare, varefter tingsrätten kan pröva tillsynsmyndighetens argument för att man saknat förtroende för den aktuella personen. Detta är en omständlig procedur och den torde för sökanden i bästa fall leda till ett positivt resultat i det enskilda fallet, men frågan är inte löst . Till saken hör att reglerna är utformade på ett sådant sätt att det i systemet är inbyggt att motstridiga intressen uppstår mellan tillsynen och förvaltarna. Ett bättre system vore att införa en särskild nämnd som kunde auktorisera de personer som vill praktisera som konkursförvaltare genom ett offentligt förfarande varefter domstolen fritt kan förordna legitimerade förvaltare efter förslag från borgenärer eller gäldenär eller ex officio. Intressenterna bör sitta i nämndens styrelse samt finansiera dess verksamhet. Auktorisation av insolvenspraktiker genom särskilda nämnder förekommer i anglosaxiska rättsordningar och i många öststater, dessutom i stater som i modern tid inför nya konkurslagar. Tillsynen kopplas bort från frågan om utseendet av förvaltare, varefter situationen blir tydlig och förvaltarna får ett rättsligt regelverk att ty sig till. Effekterna av en nämndauktorisation blir att listorna tas bort och domstolarna har att förordna insolvenspraktiker som avlagt examen, antingen ex officio eller efter ansökan av gäldenär eller borgenär. Den som missköter sig kan fråntas auktorisationen genom samma nämnd som medgivit densamma, med rätt för den berörde att överklaga till allmän domstol. Skånberg (KD)
mot · H002C271 · 2012-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa kvotering till börsnoterade bolagsstyrelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa kvotering till kommunala och landstingskommunala bolag. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Under det övergripande målet finns fyra delmål, varav det första är: En jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. För att uppnå en jämn fördelning av makt och inflytande behövs en tydlig politisk inriktning. När det politiska trycket, i form av hot om lagstiftning när det gäller kvotering till bolagsstyrelser, försvann så avstannade jämställdhetsutvecklingen mer eller mindre i de stora bolagen. I EU har , , och infört regler om kvotering. I vårt grannland lagstiftade man om krav på en andel med max män i styrelser för bolag noterade på börsen. Det är något som också har åstadkommit resultat. har valt att följa det norska exemplet och från har det uttalats att man vill införa en lag om kvotering. Att som varit ledande i jämställdhetsutvecklingen numera via regeringen blockerar förslag som skulle öka kvinnors makt och inflytande känns väldigt omodernt. När det gäller makt och inflytande kan man konstatera att de statliga bolagen lyckats betydligt bättre när det gäller en jämn fördelning i styrelserna jämfört med privata bolag. I de statliga bolagens styrelse är av ledamöterna män, i de privata bolagens styrelser är män. Trots att kvinnor utgör halva befolkningen, att kvinnor utbildar sig i högre grad än män, missar de privata bolagen att tillvarata den uppenbara kompetens som finns runt om i vårt land. Det är tydligt att man inte kan förlita sig på bolagens goda vilja. Mäns kvotering av andra män har pågått så länge, nu behöver det göras plats för alla kompetenta kvinnor som hålls utanför styrelserummen. För att komma vidare för att uppnå och regeringens mål om jämställdhet behövs en lag om kvotering till börsnoterade bolagsstyrelser i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I de kommunala och landstingskommunala bolagen har utvecklingen när det gäller jämn könsfördelning inte kommit så mycket längre än de stora börsbolagen. Trots att många partier tillämpar varvade listor, vilket innebär en relativt jämn könsfördelning bland fullmäktigeledamöter, avspeglar det sig inte när partierna sedan ska nominera till bolagsuppdrag. En viss förändring har dock skett efter att allt fler kommunstyrelser leds av kvinnliga kommunalråd. Men förändringen går sakta så även här behövs uppenbarligen lagstiftning för att åstadkomma en jämställd fördelning av makt.
mot · H002C272 · 2012-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fullmaktsäktenskap inte ska erkännas i och inte heller vara uppehållstillståndsgrundande. I 2009:5 Gift mot sin vilja framkommer uppgifter om att omkring 70 000 unga mellan lever i i en situation där de har begränsningar i förhållande till äktenskap och/eller att familjen ställer upp villkor för val av partner. Inom den totala ungdomspopulationen utgör dessa 70 000 unga av den totala populationen unga kvinnor och av den totala populationen unga män. Vidare konstateras att det är betydligt vanligare att unga som inte själva får välja framtida partner utsätts för hot, våld och kränkningar av närstående. Problematiken är enligt vanligast ibland ungdomar med bakgrund i Mellanösternområdet, Syd- och samt . kommer i sin rapport med en rekommendation till förslag, rörande fullmaktsäktenskap, för att motverka olika former av vad som i folkmun kallas tvångsäktenskap. Förslaget lyder ordagrant: Fullmaktsäktenskap bör inte erkännas i och inte vara uppehållstillståndsgrundande. Ett fullmaktsäktenskap är ett äktenskap som ingåtts genom ombud och där båda parter inte behövt närvara vid vigseln. Erkännandet av sådana äktenskap i innebär bl.a. att en ung kvinna eller man kan giftas bort av släktingar genom ombud med en make eller maka i ett annat land som denne varken har träffat, gett samtycke till eller ens har vetskap om. Erkännandet innebär vidare att den bortgiftes maka eller make sedan kan resa till , erhålla uppehållstillstånd och utkräva sin rätt till liv i äktenskap med den som gifts bort av andra. Dessa typer av äktenskap borde vi erkänna lika lite som vi erkänner fullmaktsäktenskap i d.v.s. inte alls. Jag stödjer arbete mot denna form av förtryck som många unga i lever under i . Jag vill därför att regeringen återkommer med ett förslag om att fullmaktsäktenskap inte ska erkännas i och ej heller vara uppehållstillståndsgrundande.
mot · H002C274 · 2012-10-02 00:00:00 — Snabbare betalning till små och medelstora företag tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om snabbare betalning av små och medelstora företags leverantörsfakturor. Det är en angelägen uppgift att göra regelförenklingar som minskar den administrativa bördan för företag, särskilt för de små och medelstora företagen. En annan åtgärd som skulle vara till stor hjälp för små och medelstora företag är att finna lösningar som leder till snabbare betalningar av utställda fakturor. När en privatperson köper en vara mot faktura så ska fakturan vara betald . När små och medelstora företag skickar leverantörsfakturor till stora bolag så är det mycket vanligt att betalning först genomförs efter nittio till hundra dagar. Det här är något som bekymrar många små och medelstora företag. De får helt enkelt ligga ute med stora belopp under en orimligt . Enligt uppgift har bland annat lagstiftat om en snabbare betalning av underleverantörers fakturor. Frågan är även föremål för diskussion inom EU. Jag anser att betalningen av leverantörsfakturor som skickas från små och medelstora företag till stora bolag borde jämställas med betalningsrutiner som gäller för privatpersoner. Dessa leverantörsfakturor ska betalas . Regeringen bör överväga en lagstiftning för att komma till rätta med detta problem.
mot · H002C277 · 2012-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om hur man kan hantera problemen med s.k. bluffakturor. Ett återkommande problem för många småföretagare är oseriösa telefonförsäljare, där samtalet resulterar i en bluffaktura. Metoden går ut på att skapa vissa oklarheter kring det som säljs. Om företagaren ändå tackar ja till köpet och sedan ångrar sig, är köparen bunden till ett avtal som bedragaren har skapat. En vanlig kund får handla på öppet köp, men det gäller inte en företagare. Enligt är problemet mycket större än man trott. Det drabbar inte bara de utsatta företagarna, utan också de seriösa telefonförsäljarna som har telefonförsäljning som sin affärsidé. Efter samtal med har det framkommit en lösning på problemet med bluffakturor. Fakturan bör vara utformad som ett erbjudande och det bör klart och tydligt, framgå att betalningen är bindande. För att bli av med detta problem bör också alla varor som säljs över telefon bekräftas via fax, mejl eller brev. Det skulle tydliggöra köpet. Man kommer också ifrån att oseriösa telefonförsäljare ringer till någon anställd i firman som i sin tur eventuellt tackar ja till ett köp. Det här förslaget skyddar företagaren mot ofrivilliga köp.
mot · H002C280 · 2012-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om särskilda ungdomsbostäder. Brist på bostad är ett generellt problem för många ungdomar och studenter i . tvingas många unga fortsätta att bo hemma med sina föräldrar då det inte finns någon ekonomisk möjlighet att flytta eller några lägenheter att tillgå. Skulle alla ungdomar som vill ha en egen bostad kunna få det krävs det närmare 170 000 nya bostäder. För att fler bostäder ska kunna produceras behövs ett långsiktigt och hållbart regelverk för byggande med fokus på bland annat ökad konkurrens och enklare plan- och bygglag. har regeringen bland annat infört statliga kreditgarantier till vissa förstagångsköpare av bostäder, såsom ungdomar, och även möjliggjort för kommunerna att ställa hyresgarantier för dem som har inkomst men saknar fast anställning och därför har svårt att på annat sätt få ett hyreskontrakt. Med syfte att möjliggöra för fler ungdomar att få en egen bostad behövs det i fortsättningen enklare regler för byggande som i sin tur kan pressa kostnaderna nedåt. Färre och anspråkslösare byggkrav kan därför leda till att särskilda ungdomsbostäder i form av billigare lägenheter med rimliga hyror och avgifter kan produceras som riktas till unga mellan exempelvis 20 och . är det framförallt rigida byggregler och krånglig byråkrati som hindrar att mindre och kostnadseffektiva lägenheter för unga och studenter kan påbörjas. I ett första steg ska regeringen därför ge i uppdrag att se över regelverket med syfte att underlätta produktionen av bostäder för ungdomar och studenter. En satsning på särskilda ungdomsbostäder via bland annat en översyn och förnyelse av ger fler människor en bättre möjlighet att ta steget in i vuxenlivet. Arbetet för att skapa hållbara förutsättningar till nyproduktion av bostäder för unga måste därför vara en fortsatt högprioriterad fråga. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H002C285 · 2012-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att låta utreda möjligheterna för och polisen att omhänderta och sälja fordon som är belastade med skulder för felparkeringsavgifter, trängselskatter, fordonsskatter och trafikförsäkringspremier. I finns enligt uppgift hundratals personer, s.k. bilmålvakter, som gjort till sin affärsidé att mot viss betalning överta betalningsansvaret för felparkeringsavgifter, trängselskatter, fordonsskatter och trafikförsäkringspremier för någon annans räkning. Det går helt enkelt till så att ett fordon registreras på denna bilmålvakt men även fortsättningsvis brukas av den faktiske ägaren. Dessa oseriösa personer, som på detta sätt struntar i att betalningar inte görs, måste stoppas. Det är uppenbart att detta tillvägagångssätt inte hindras genom att åtgärder vidtas mot bilmålvakterna, som regelmässigt saknar utmätningsbara tillgångar. Det är också av förklarliga skäl svårt att komma åt de personer som faktiskt brukar dessa fordon. För att stoppa detta kringgående av lag och betalningsskyldighet återstår bara att vidta åtgärder gentemot de fordon som används. Visst kan man tänka sig ett förbud för personer att bli registrerade för ytterligare fordon så länge som skulder för ett eller flera fordon är registrerade hos , men detta skulle sannolikt bara leda till att antalet bilmålvakter ökade. Den effektivaste och snabbaste åtgärden måste bli att lagstiftningen ger och polisen rätt att omhänderta fordon, som är belastade med skulder på t.ex. och däröver, och låta sälja dessa exekutivt såvida inte ägaren eller brukaren är beredd att lösa skulderna. I den mån fordonet saknar värde bör rätt ges att låta skrota det. Regeringen bör låta utreda de närmare förutsättningarna för att lagstifta om omhändertagande och försäljning av fordon alternativt skrotning av fordon på det sätt som angivits ovan. Det är, inte minst av rättviseskäl, nödvändigt att staten ser till att alla medborgare fullgör sina skyldigheter att betala felparkeringsavgifter, trängselskatter, fordonsskatter och trafikförsäkringspremier och därför stoppar pågående missbruk.
mot · H002C286 · 2012-10-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kortbetalning måste ske under kortinnehavarens uppsikt. har kontant betalning i allt större grad ersatts med betalkort för privata transaktioner. Det innebär lägre transaktionskostnader och mindre risk för rån. är det ett faktum att nya sorters bedrägerier följt i bakvattnet av allt mer elektroniska överföringar. Genom att komma över ett betalkorts information kan kriminella använda andra människors konton och kort för att handla eller ta ut kontanter. För att motverka så kallad skimning, otillåten kopiering av ett korts information, har flera stora kortleverantörer infört som krav att kortterminaler med så kallade EMV-system, chip med kod, ska tillhandahållas av den som vill ta emot betalning med kort. Detta innebär en avsevärd säkerhetshöjning som minskar möjligheterna till bedrägerier. Det finns dock fortfarande situationer, såväl på internet som i butik och restaurang, där betalning sker utan att chip och pinkod används. Till exempel förekommer det ofta i att restaurangpersonal tar med sig kortet från bordet för att genomföra transaktionen vid en kassa i ett annat utrymme. Särskilt vid internetköp används siffrorna på kortets baksida. Det innebär att om någon helt enkelt skrivit av siffrorna kan det bli möjligt att obehörigt använda kortet för internetköp. När utskottet i betänkande CU15 avstyrkte liknande motionsyrkande hänvisades särskilt till utvecklingen av chip och EMV-system. Men så länge internetköp kan utföras utan sådana system innebär dessa inte en garanti mot otillåten användning. Ett relativt enkelt sätt att minska risken för bedrägerier vid användning av betalkort är att göra det otillåtet att ta betalt med kortet när kunden inte är närvarande. Sådan lagstiftning finns i olika europeiska länder. Det skulle innebära att personalen inte får ta med sig kortet till en plats där ägaren till kortet inte kan se vad som sker. På så vis minskar risken för att någon skriver av siffrorna på kortets baksida eller gör olaglig kopiering.
mot · H002C287 · 2012-10-02 00:00:00 — Skärpta krav för sms-lån tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om möjligheten att undersöka möjligheten för ett krav på bevis på genomförd kreditprövning för att ska behöva hantera skulder från sms-lån. har så många ärenden med sms-lån landat hos . Antalet ärenden har ökat på bara . Detta är ett allvarligt problem för de personer som dras ned i svåra skuldfällor. I förlängningen blir det ett samhällsproblem när allt fler personer drar på sig betalningsanmärkningar genom sms-lån och får svårt att få tillgång till finansiella tjänster som kreditkort eller hyreskontrakt. Från skärptes lagstiftningen så att kraven på kreditprövning för sms-lån blev densamma som för andra lån. Först kunde man se en nedgång av antalet ärenden med sms-lån hos kronofogden, men är antalet ärenden tillbaka på högre nivåer . har granskat och funnit att de beslutade reglerna, som alltså gällt , i många fall inte följts eller införts. I det läget är det relevant att ställa sig frågan hur man ska få kreditföretag att följa regelverket. Det som är mest provocerande är att långivare som inte följer lagstiftningen och inte gör ordentliga kreditprövningar ändå kan ge lån till ockerräntor och använda kronofogden för att driva in sina skulder. Senast ett domslut föll mot ränteocker var 1995. Mot den bakgrunden skulle lagstiftningen behöva ses över. En sådan översyn lär dock ta tid. Ett första steg i att hantera problemen med sms-lån är därför att se till att dagens lagstiftning verkligen tillämpas. En väg att åstadkomma bättre efterlevnad av regelverket är att vända på bevisbördan. Långivare som inte kan visa att man gjort den kreditprövning som lagen kräver ska helt enkelt inte kunna få sina skulder indrivna av . Detta skulle bli ett självsanerande system, eftersom det då skulle ligga i långivarnas eget intresse att göra ordentliga kreditprövningar och antagligen också ge krediter till mer anständiga villkor.
mot · H002C289 · 2012-10-03 00:00:00 — Bryggrätt nyttjanderätt och ersättning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om regelverket för bryggrätter. I vissa kommuner använder man sig av begreppet och instrumentet bryggrätter när det gäller enskilda fastighetsägares rätt att ha tillgång till en brygga. Några kommuner har sett en möjlighet att tjäna pengar på dessa bryggrätter. I något fall rör det sig upp emot som fastighetsägare har fått betala för att få fortsätta att använda en brygga som har varit disponibel för dem under deras ägotid. När det gäller svartbygge finns det en preskriptionstid . Begreppet urminnes hävd anses användbart när det har gått . Här finns alltså en tydlig skillnad i bedömningen. Vi finner det utomordentligt märkligt att en kommun har rätt att ta ut stora belopp från en fastighetsägare för en rätt denne har haft . I fråga om sådana rättigheter som har utövats , t.ex. , utan att det har varit till förfång för markägaren menar jag att det inte ska vara möjligt för markägaren att kräva antingen att bryggan tas bort eller att nyttjaren ska betala ett större belopp för rättigheten. Att det finns någon typ av service- eller underhållskostnad är väl acceptabelt, men det bör inte överstiga kommunens kostnader. Om det har funnits en brygga som har använts , bör det inte vara något problem med den fortsatta användningen. Likaså finns det skäl att överväga om inte den kommunala självkostnadsprincipen bör väga tyngre för att få bort de avarter av villkor som vissa kommuner sätter upp. Eftersom det finns ett antal bryggrätter runt om i och problematiken är tämligen ny, är det viktigt att frågan följs med uppmärksamhet. Regeringen bör av detta skäl uppmärksammas på och låta se över om det finns skäl att förändra lagstiftningen vad gäller både preskriptionstiden och regelverket för ersättningar.
mot · H002C291 · 2012-10-02 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av bättre skydd för alla typer av konsumenter. Både enskilda, kommuner och företag utsätts för bedrägerier genom oärliga försäljningsmetoder. Man får falska fakturor för tjänster som man inte har beställt eller fakturor som ser ut som erbjudanden. En del oseriösa företag ringer upp kunden, spelar in samtalet och manipulerar sedan bandet så att det låter som om den uppringda har beställt en vara eller tjänst, trots att så inte är fallet. I kommunerna sköts utbetalningarna ofta av personer som inte har befogenheter att kontrollera om uppgifterna är riktiga. Dessutom saknar kommuner och företag den typ av konsumentskydd som enskilda personer har. Denna typ av bedrägerier har vuxit lavinartat och ställer till stora problem för konsumenterna, både enskilda personer, kommuner och företag. gjordes ca 17 000 polisanmälningar, men mörkertalet är stort, eftersom många väljer att betala fakturan för att slippa betalningsanmärkningar. Saken förvärras av att det finns hos Datainspektionen registrerade inkassobolag som samarbetar med dessa bedragare och ibland också ägs av dessa. Bedragarna överlåter kravet till inkassobolag, som hävdar att man har köpt fordran utan kännedom om bakgrunden. På så sätt kan man bolla ansvaret mellan företagen utan att konsumenten får rätt. Dessa bedrägerier omsätter betydande summor , varför det är angeläget att sätta stopp för denna ekonomiska brottslighet. Företagarnas organisationer har på olika sätt uppmärksammat frågan, men det krävs skärpning av olika lagar för att förhindra fortsatt verksamhet. Skyddet för konsumenter måste starkas och även kommuner och företag omfattas av den.