kam-sf · H0C120121025sf · 2012-10-25 14:00:00 — På åhörarläktaren har vi många företrädare för nästa generation, bland anat två tolvåriga flickor som liksom många barn i den åldern funderar mycket över sin framtid, och då i synnerhet miljön.De funderar och bekymrar sig väldigt mycket över bland annat utsläpp från trafiken, tillståndet i , som de bor och verkar vid, och om hur vi ska jobba tillsammans med andra länder för att kunna förbättra miljön i hela världen. Det är sådant som rör sig i tolvåringars vardag.Jag vill ta tillfället i akt att bli talesman för dem och å deras vägnar ställa frågan till statsministern om hur jobbar för att förbättra deras framtida miljö. De undrar hur utsläppen ska minskas och hur övergödningen i ska bekämpas. är ett hav som vi delar med en del andra länder. Problemet är att fungerar lite som ett badkar. Det som kommer ned i tenderar att stanna kvar där.Sverige bidrar också. Övergödning i lantbruket och användning av fosfater, som vi nu vill förbjuda, har bidragit till detta. Men vi gör en hel del för att minska detta. Det handlar också om avfallshantering.Jag har själv varit med , som utgår från på , för att titta på mycket av den sjöfartstrafik som går på och som har vuxit enormt i omfattning. Där finns det många fartyg som tyvärr dumpar både spillolja och annat rakt ned i . Att bättre bevaka dem och att ge dem möjligheter att till exempel inte dumpa olja i havet utan i stället se till att de kan ta bort det i hamn, i trygg miljö, är sådant som medverkar till.Men det är inte bara vi ensamma som kan åstadkomma resultat. Det kräver också insatser från vart och ett av alla de länder som finns runt . För någon vecka sedan fick jag en reklambroschyr i brevlådan där det marknadsfördes en bröstcancerförsäkring. Men det var inte själva bröstcancervården som jag skulle försäkras för, utan det gällde sjukskrivningen i samband med vård och behandling av bröstcancer.Det är klart att de spelar på oron för att man inte ska få pengar från . Och det finns tyvärr cancersjuka som inte får det eller som utförsäkras. Men vi har kunnat se en explosion av privata försäkringar. Det gäller arbetslöshetsförsäkringar, sjukförsäkringar och rena sjukvårdsförsäkringar där man ska få gå före i kön och träffa specialist.Det jag frågar mig är: Är detta verkligen en bra utveckling? Risken är ju att de som till exempel har en släkting som har fått bröstcancer inte får en sådan här försäkring. De svaga riskerar att bli förlorare. Är det inte bättre att vi har gemensamma försäkringar? Det finns stöd från flera allianspartier för det också. Jo, det är bättre att vi har gemensamma försäkringar. Notabelt är väl att det är borgerligheten som brukar tala för en allmän obligatorisk försäkring också när det gäller arbetslöshet, vilket Socialdemokraterna i det fallet är emot.Det är bättre att ha generella försäkringar. Och jag delar uppfattningen att det ofta är människors oro som man rider på när man försöker få människor att teckna den här typen av tilläggsförsäkringar.Det finns en typ av försäkring som jag tycker är mer försvarlig. Det handlar om att vi i kollektivavtalen har sett att allt fler har inkomstförsäkringar som förstärker det skydd som a-kassan ger. Det täcker en växande del av dem som är fackliga medlemmar på arbetsmarknaden.Men i övrigt tycker jag, när det gäller det exempel som ges, att om man genomgår en bröstcanceroperation ska man naturligtvis ha tillgång till sjukförsäkringssystemet som alla andra och inte känna oro inför att en sjukskrivning skulle innebära att man inte kan få någon ersättning. Trygghet i sjukvård och äldreomsorg är något grundläggande för ett gott samhälle.Vinster i vården har i omgångar funnits i den politiska debatten och i den allmänna debatten, så också . Men tog vår socialminister ett initiativ. Han hade då på SvD:s Brännpunkt en debattartikel som de flesta har läst om att vården behöver en etisk plattform. Där påpekade socialministern att patient och personal skulle känna en ökad trygghet om det fanns en etisk plattform som lyfte fram kvalitetsfrågorna och en öppen redovisning när det gällde ekonomi och personalens arbetsförhållanden.Jag tror att det är viktigt att ständigt i den politiska debatten lyfta fram kvalitetsfrågor när vi talar om enskilda människors behov och deras möjligheter att leva ett gott liv. Det är därför som jag välkomnar socialministerns initiativ. Personligen har jag förhoppningen att de fackliga organisationerna och de olika branschorganisationerna för vårdföretagen tillsammans med Kommuner och Landsting ska kunna hitta en etisk plattform som genomsyrar vård och omsorg.Min fråga till statsministern är: Hur ser statsministern på den aktuella debatten kring vinster i vården, och vilken prioritet vill man ge en plattform för de etiska frågorna? Socialministerns inlägg är en del av regeringens arbete, och vi står naturligtvis alla bakom det.Jag tycker att vi ska hörsamma att människor i känner ett starkt stöd för att vi ska ha en bred skattefinansierad välfärd tillgänglig för alla. Det som mer har kommit att diskuteras är att vi ska säkerställa att den utförs med kvalitet och med värdighet och på ett sätt som ger människor möjligheter att påverka sin egen situation.Det tror jag är väsentligt viktigare och mer närliggande för många människor än att försöka förstå de här senaste dagarnas diskussioner om olika former av begränsningar eller styrning av olika resultat.Jag och regeringen tycker att det är viktigare att försöka lägga en grund för hur kvaliteten ska se ut och vilka mått det ska vara. Och det handlar, som sagt, om hur vi ska kunna säkerställa att både de som är beroende av välfärden och de som arbetar inom välfärdsverksamheterna ska kunna påverka. Detta tror vi är det som efterfrågas allra mest. Uppföljningen av hur det har gått för de människor som har utförsäkrats har diskuterats under de senaste dagarna.Siffror om de utförsäkrade pekar på att en av fyra står helt utan ersättning och att har fått ett arbete. Det kan dröja innan en handläggare utses på och ännu längre innan rehabilitering sätts in.Resultatet blir att människor som skulle kunna behålla ett arbete med hjälp av rehabilitering slängs ut i onödan för att de har uppnått deadline.Anser inte statsministern att uppföljningen behöver bli bättre och att alla människor ska ges en garanterad rätt till rehabilitering innan utförsäkring kan ske? Vår uppfattning är att sjukförsäkringsreformen har inneburit ett brott på en utveckling som var på väg i fel riktning. Före sjukförsäkringsreformen hade vi ständigt ökande tal för hur många förtidspensionärer vi hade i . Det var på något sätt vår tids sätt att lösa många av de arbetsmarknadsrelaterade problemen. Vi gav upp. Vi slutade anstränga oss. Vi osynliggjorde stora grupper av människor. Bakom den politiken stod Socialdemokraterna, bröt med den utvecklingen genom att säga: Så här kan vi inte lösa det. Vi kan inte vara det rikaste och friskaste folket på jorden men till synes för sjuka för att arbeta. Våra ansträngningar måste öka.Reformen är inte lätt. Den har inte varit perfekt i alla delar. Men den har lett till kraftigt minskade tal när det gäller antalet förtidspensionärer. Det är minskade ohälsotal. Det är för mig det viktigaste. Vi har varit öppna för att diskutera enskildheter och detaljer i detta. Min uppfattning är att vi nu gör större ansträngningar och får fler i arbete än vad som var fallet med den tidigare förda politiken. Statsministern har i sina svar gett en lite glättig syn på svensk arbetsmarknad. Om man däremot tar del av SCB:s senaste arbetskraftsundersökning ser man att den moderatledda regeringens misslyckande beskrivs både hårt och tydligt.Arbetslösheten ökar från en hög nivå. Fler och fler kommer längre bort från arbetsmarknaden.Det de arbetslösa efterfrågar är två saker. Det är dels en aktiv arbetsmarknadspolitik som gör deras tid i arbetslöshet så kort som möjligt, dels en möjlighet att försörja sig och sina familjer under tiden.Regeringen, som statsministern leder, är ansvarig för den hopplösa situation som allt fler nu lider under. har statsministern hänvisat dem som drabbats av arbetslöshet till föräldrar, eventuella partner eller kommunens försörjningsstöd. Är detta fortfarande statsministerns svar till den ökande grupp som ställs utanför arbetsmarknaden? Eller skulle statsministern här kunna ge besked om att det är dags att höja ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen och därmed underlätta för den som befinner sig mellan två anställningar? Varsel behöver inte betyda arbetslöshet. Den svenska modellen kan användas för att människor ska komma vidare i arbete. Det har vi gjort förut. Det ska vi också göra nu.Vi har omfattande satsningar i årets budget. parti har varit kritiskt mot att vi gör för mycket. Vi satsar för mycket. Vi vill för mycket. Det ska i stället följas av en sparpolitik, om socialdemokratin får bestämma.Det blir i ljuset av det lite svårt att följa med i resonemangen. Jag tycker visst att det är dags att göra stora insatser, bland annat när det gäller arbetsmarknadspolitik och stöd för att unga ska kunna komma i arbete.Vi säkerställer också att Arbetsförmedlingen har resurser och att man jobbar flexibelt och söker upp de arbetsplatser där problemen uppstår för att tidigt kunna finnas som stöd för att människor ska kunna komma vidare. fick vi en ny gymnasieskola som vi alla hoppas mycket på. Men det är fortfarande så att 15 000-20 000 lämnar gymnasieskolan utan godkända betyg . Samhällsekonomiska beräkningar har gjorts som visar att dessa ungdomar kostar samhället i olika sammanhang mellan 15 och 25 miljoner under en livscykel.Sett i detta perspektiv och utifrån det rent personliga misslyckandet undrar jag om statsministern anser att det kan göras mer för att bättre hjälpa dessa ungdomar. Detta tycker jag är ett av största samhällsproblem. I inrättades något som kallades för det individuella programmet. Det var tänkt att vara ett undantag, men det blev det största och mest omfångsrika av alla program i den gymnasieskola som vi nu växlar bort ifrån. Problemet är att vi alltså har fått en mycket stor andel av varje årskurs som inte når godkända betyg eller som inte fullföljer sina studier. Det är inte rätt start i livet. Det är inte rätt sätt att möta svensk arbetsmarknad.Vi håller kvar vid system som innebär att det finns rika möjligheter att ta igen det senare till exempel via komvux och folkhögskolor. Men jag tycker att det viktigaste är den reformering vi gör av svensk skola som innebär att vi inrättar speciallärare, har tidigare test och uppföljningar av att ungdomar kommer till sin rätt och att de når de kunskapsnivåer de ska nå. Vi kollar inte heller bara när de fyller , utan vi börjar redan när de är 7, 8, 9 och och följer dem hela vägen upp.På det sättet får vi en tidigare varningssignal och kan sätta in bättre resurser.Detta kommer att förändra resultaten. Problemet är att det tar så väldigt och att vi fortsätter att ha problem med ungdomar som inte når de fullständiga resultat de behöver. Statsministern sade i ett tidigare inlägg att han ville påminna om att vi hade varsel även 2008 och 2009 och att allt inte utföll i arbetslöshet då. Då skulle jag vilja påminna statsministern om att det vi såg 2008-2009 var en akut finanskris, det vill säga stopp i orderböckerna och att man lämnade återbud till redan ingångna order.Det vi ser nu är en strukturomvandling med minskade order på mycket , vilket också visar att vi med stor sannolikhet är på väg in i en lågkonjunktur.Mot bakgrund av detta har vi i vårt budgetalternativ gjort ett extra anslag vad gäller exportfrämjande åtgärder. Statsministern har också sagt att exporten är ett av problemen. Avser statsministern därför att vidta några särskilda åtgärder för att vi ska få fler företag att komma ut på exportmarknaden? Låt mig vara rak: Jag tror inte att Socialdemokraterna med några få tiotals miljoner kompenserar det faktum att man lägger 30 miljarder högre skatter i kostnadsökningar i sina förslag jämfört med vad regeringen lägger på bland annat svensk exportindustri. Man kan så att säga inte trolla sig förbi att det blir dyrare och svårare att agera med de förutsättningarna.Sedan tror jag i och för sig att vi ska vara med och stödja svensk exportindustri. Jag försöker ta min del av ansvaret genom att under resor runt om i världen när vi kommer till viktiga marknader för också ha med representanter för svenska företag för att kunna öppna dörrar och på det sättet hjälpa till. Hos UD-anställda och ambassader runt om i världen finns också exportfrämjande verksamhet till stöd. Det är klart att vi ska ha det och att de ska ha sina resurser.I grunden avgörs dock möjligheten att sälja svenska lastbilar, bussar och allt vad det är av att det är konkurrenskraftiga priser och hög kvalitet. Vi vet väl alla att både , och stora delar av världen befinner sig i en svår ekonomisk kris och möjligtvis en längre lågkonjunktur. Arbetslösheten biter sig fast, varslen ökar och missmodet växer. Vi har , även så , hört att statsministern på det hela taget verkar nöjd med de vägval som regeringen har gjort och uppehåller sig mycket vid diskussioner kring sysselsättningen.Statsministern väljer dock att inte se hur arbetslösheten faktiskt har stigit under den borgerliga regeringen och att långtidsarbetslösheten nu biter sig fast. Den administrativa bördan på Arbetsförmedlingen är väldigt stor, och det inverkar på deras möjligheter att verkligen kunna göra det som står på skylten.Min fråga till statsministern är därför: Avser statsministern att se verkligheten som den är och därmed lägga fokus på en aktiv arbetsmarknadspolitik med individen i centrum som gör det möjligt för Arbetsförmedlingen att göra det som står på skylten? Förutsättningarna är beroende av att vi har en konkurrenskraftig ekonomi. Då kan man inte som Socialdemokraterna tro att man kan föra på 30 miljarder i ökat skatteuttag och skjuta på kostnader på verksamheter och tro att det inte får någon effekt. Det finns ingen arbetsförmedling i världen som kan kompensera de negativ effekterna av en sådan skattepolitik.Vi har förändrat Arbetsförmedlingen på det sättet att de har fler verktyg i sin verktygslåda och tillåts jobba mer flexibelt . Jag påpekade att jag visst följer detta mycket noga och att vi är beredda att bygga ut resurser, men vi har också i varje års budget tillfört stora resurser till Arbetsförmedlingen.Låt oss nu se att dessa resurser kommer i arbete. Låt oss också använda den svenska modell som har resurser för detta, bland annat omställningsstöd i kollektivavtalen. Det har fungerat förut. Vi ska vara en del i att se till att det nu också kommer fram den typen av resurser och att de används för att hjälpa människor också genom den här prövningen.När det gäller om detta är en långvarig lågkonjunktur eller inte tycker jag att vi alla ska vara ödmjuka och säga att det vet vi i ärlighetens namn inte. Jag hoppas att det inte visar sig vara det.