kam-pd · H0C120121017pd · 2012-10-17 09:00:00 — Jo, en enda sak, att ni är emot alliansregeringen. Men vad vill ni med ?Det finns bara, fru talman, ett enda regeringsdugligt alternativ i denna kammare, och det är alliansregeringen. När man hör vice statsministern låter han ännu mer nöjd än statsministern och konstaterar att resultaten i skolan antagligen kommer att fortsätta falla. Ofta brukar han säga att det kommer att ta att vända skolresultaten i , när vi vet av internationella undersökningar att det tar kanske fem att vända ett skolsystem om man gör rätt saker. Men nog om detta, du har egna perspektiv på detta.Arbetslösheten är trots allt den överskuggande frågan för som vi har diskuterat mycket här , och du tog också upp den i ditt anförande. När alliansregeringen vann valet sade man att det var den viktigaste uppgiften att bekämpa arbetslösheten och utanförskapet i Sverige.I dag är det 400 000 människor som är arbetslösa. 70 000 har gått långtidsarbetslösa . Och vi har rekordmånga unga människor som sitter hemma vid köksbordet när föräldrarna går till jobbet eller när syskonen går till skolan. Det är verkligheten i dag.Vid sidan av detta har vi någonting som jag talade om i mitt anförande, fas 3 där regeringen har gömt undan 30 000 arbetslösa människor. Det specifika med fas 3 är att de inte får riktiga löner och inte ens får ha riktiga arbetsuppgifter, och de förbjuds att ta utbildningar som kan leda till jobb längre fram. Vi har säkert alla läst om exemplen på fas 3:are, som de ibland kallas, som får måla om stolar som redan är nymålade därför att det inte ska vara riktiga arbetsuppgifter.Min fråga till vice statsministern är: Är det inte bättre att dessa 30 000 människor faktiskt erbjuds jobb med riktiga arbetsuppgifter i stället för att gömmas undan och tilldelas konstgjorda arbetsuppgifter? Är det inte dags att avskaffa fas 3? Jag tror att vi ska närma oss de här frågorna med en mycket stor ödmjukhet. Vi ska komma ihåg var vi stod 2006. Er lösning på fas 3 var att förtidspensionera människor. Det var ju det som var er fas 3, en livslång fas.Vi gör nu försök att stegvis föra dessa människor som har stått mycket långt utanför arbetsmarknaden tillbaka till arbetsmarknaden. Det är oerhört lätt, tror jag, både för oppositionen och för medierna att hitta misslyckanden i detta. Jag hittar dem själv , därför att uppgiften är jättesvår. Och låt oss erkänna att alla regeringar har kämpat med detta.Hos människor som är sjukskrivna ett tag och kommer tillbaka och hos människor som är sjukskrivna väldigt länge infinner sig till slut en lång rad mekanismer som bara förstärker utanförskapet. Man tappar självförtroendet och har svårt att ta sig tillbaka.När det gäller de insatser och reformer vi har gjort: Jag är ödmjuk, och det är regeringen också. Vi kommer alltid att behöva skruva, titta, hitta och fundera på vad som funkar och vad som inte funkar och hur vi ska förbättra det.Visst kan ni tala om att avskaffa fas 3, men det stora förslaget ni har i ert budgetförslag är att avskaffa den bortre parentesen i sjukförsäkringen. Följden av det blir att fas 3 återgår till att bli livslång förtidspensionering. Det är precis det som blir följden av era förslag när man lägger ihop dem, . Det är därför vi inte vill välja er väg.Vi är alltid beredda att pröva nya vägar, för det är en svår uppgift att lotsa många av dessa personer tillbaka. Problembilden är ofta komplex, men lösningen är inte att åter öppna dammluckorna till förtidspensionering. Så fort man diskuterar denna fråga kommer regeringen tillbaka till . Men det är inte som har hittat på fas 3. Det är ni som har skapat detta system. Det är ni som har sagt att de människor som hamnar i fas 3 inte får gå en utbildning, inte får gå en bristyrkesutbildning, inte får gå en yrkesutbildning och inte får ta del av arbetsmarknadsåtgärder som Arbetsförmedlingen skulle kunna sätta in för att de ska kunna få ett jobb. De får inte ens göra riktiga arbetsuppgifter. Vi har läst om exempel där de har fått måla om nymålade stolar en gång till för att det inte får vara riktiga arbetsuppgifter.Jag berättade förut om i som hade fått ett riktigt jobb och som tack vare det jobbet har fått tillbaka självförtroendet. Han har också fått yrkeserfarenhet som gör att han och hans arbetsgivare är säkra på att han kommer att kunna få ett nytt jobb. Är det inte smartare, , att införa riktiga arbetsuppgifter och riktiga utbildningar för de människor som är i stort behov av att komma närmare arbetsmarknaden? Det går att invända kraftigt mot beskrivning av riktiga jobb. Det är klart att det inte är det; det är jobb som ni konstruerar. Dessutom finns det stor risk för undanträngningseffekter ifall företagen tar in dessa personer och sparkar ut andra. Detta är balansgången i arbetsmarknadspolitiken.Jag säger inte att vi har hittat den perfekta lösningen. Vi har gjort många förändringar sedan vi tillträdde i de första reformerna för att skruva till det, och vi har nog inte gjort de sista förändringarna . Det kommer att behövas ytterligare förändringar.Jag tycker att ni ska vara ödmjuka och säga att ni inte heller har hela sanningen, för många av problembilderna kring dessa personer är komplexa och omfattande.Jag vet bara en sak. Tar vi bort den bortre parentesen är vi snart tillbaka. Jag talar inte om . Ni föreslår ju samma regelverk som fanns då, och det är det vi diskuterar. Ni vill ha tillbaka politik efter 2014 om ni vinner valet. Ni vill åter öppna dammluckorna till omfattande förtidspensioneringar, till en livslång fas 3, och det vore det allra mest olyckliga. Det är roligt med som står i talarstolen och talar om att borde vara med i euron. Det är ju inte så många som talar högt om det - inte heller vår finansminister som hellre ser att det finns en möjlighet för länder att lämna euron. Det hade kanske varit lämpligt att man hade tänkt på det från början när man startade det projektet.Det var dock inte detta jag tänkte ta upp med utan hur han kombinerar hattarna som forskningsminister och utbildningsminister. Det finns nämligen stråk i utbildningspolitiken, fru talman, som gör att jag har svårt att få alliansregeringens politik att hänga ihop. Å ena sidan har vi i en forskningsminister som i många sammanhang talar om sin vision att inte bara ska dela ut utan också få . Det är viktigt med forskning och kunskapsutveckling, och högskolekompetensen blir allt viktigare för att ska stärka sin konkurrenskraft. Det håller jag helt med om, och det är bra att vi har en forskningsminister med höga ambitioner.Jag får dock inte ihop det med när samme som utbildningsminister säger att de ungdomar som inte har rätt behörighet från ska få en yrkesintroduktion som är en utbildning fri från teoretiska kunskaper och ettårig. anklagar han oppositionen för att kritisera förslaget, men det är inte oppositionen som har varit de främsta kritikerna av detta förslag, fru talman, utan i stort sett alla andra aktörer. Näringslivet vill inte ha denna utbildning. Lärarorganisationerna vill inte ha den. Kommunerna vill inte ha den. Arbetsgivarna vill inte ha den. är nog därför skyldig att som forskningsminister se om man inte borde motarbeta det förslag som utbildningsminister lägger fram om att satsa på en arbetsmarknad för unga där man inte har möjlighet att senare i livet gå vidare till andra studier och andra krav. I grund och botten handlar det om vilken kompetens vi ger unga från början, och då kan man inte skära ned i utbildningssystemet som ni har gjort genom att ta bort platser i gymnasieskolan. Man måste satsa på varje individ och ge dem möjlighet att också få teoretiska kunskaper så att de kan vidareutveckla sig . Jag förstod inte riktigt hela inlägget, men det är bra att stöder oss i att många duktiga människor ska bli forskare. Det betyder dock inte att vi ska kräva att varenda kotte ska bli forskare. Ungdomar är olika. Ni måste förstå och ta in att ungdomar precis som vuxna är olika. En del vill bli forskare, inte alla. Jag säger grattis till som disputerade, men det är inte en väg för alla. Många vill läsa på universitet, men alla vill inte.Jag tycker att det är bra om så många som möjligt läser in en gymnasieutbildning där man blir högskolebehörig, men vi har lärt oss experiment att alla inte grejar det. Vi har enorma avhopp, 7 000 bara i årskurs 1 på gymnasiet. Lägger man ihop alla dem som aldrig når målet högskolebehörighet talar vi om tiotusentals varje år.Det enda ni säger är att alla ska bli högskolebehöriga. Men har detta misslyckats . Ni har offrat tiotusentals ungdomar i varje årskull. Det ser ni inte; ni struntar i dem, för alla ska bli högskolebehöriga.Jag är medveten om att företagarnas organisationer säger nej till detta. Varje gång jag möter representanter för en branschorganisation säger de: Vi vill ha de högpresterande i vår bransch. Vår bransch är så viktig att vi måste ha de högpresterande.Så säger alla. Men betyder det att vi bara kan lyssna på det? Branschorganisationerna har ju inget ansvar för de andra människorna, men det har vi. Kan vi säga att vi ska ha ett samhälle och utbildningsväsen bara för de högpresterande?Ni skapar ett utanförskap om ni blundar för detta. Alla jobb i kräver inte högskolebehörighet, även om säger att man bara vill satsa på de högpresterande. Det är faktiskt inte så. Vi måste ha ett samhälle där det också finns plats för dem som inte klarar av att få universitetskompetens, . Skillnaden mellan mig och är att vi i ser att människor förändras. Man står till arbetsmarknadens förfogande , nästan hela livet, och den moderna arbetsmarknaden kräver en kontinuerlig kompetensutveckling.Jag gick en gymnasielinje som inte gav högskolebehörighet och läste därför in de sista ämnena på komvux. Jag gick parallellt med oerhört motiverade äldre studenter som hade jobbat under och ville läsa vidare på högskola. De behövde komplettera i ett par ämnen, och det kunde de göra för att komvux var väl utbyggt . Dit behöver vi komma igen.Vi kan inte som kategoriskt hävda att vissa individer under sitt liv aldrig kommer att vilja kompetensutveckla sig, till exempel med en högskoleexamen eller med en annan kurs. Vi kan inte lämna dem i sticket redan från början, utan vi måste ge dem vissa saker att ta med sig till en föränderlig arbetsmarknad som inte står stilla, . Det kommer att ställas högre och högre utbildningskrav, och ska vi inte lämna dem i sticket genom att dra ned på satsningarna i skolan och ge dem en utväg utan teoretiska kunskaper. Staten satsar mer på vuxenutbildning än vad staten gjorde 2006. Låt mig bara slå fast det. Vi satsar mer, inte mindre. Vi har inte skurit ned. Vi satsar mer på vuxenutbildning än vad som gjordes när parti satt vid maktens köttgrytor. Jag delar uppfattningen att man ska ha nya chanser. Man ska kunna läsa upp. Det är hela idén. Grejar man det inte och måste hoppa av ska man ha en chans att komma igen.Åsa Romson beskriver lyriskt elever som återfick motivationen och läste in kurserna. Men är det nödvändigt att de ska behöva känna sig misslyckade i 17-, 18-, 19-årsåldern? Är det ett nödvändigt pris på vägen? Kan man tänka sig att de går ut en utbildning som de grejar och sedan har rätt att komplettera? Är det inte ett mycket mänskligare system? Jag är för att man ska kunna komplettera och kunna läsa upp till högskolebehörighet senare i livet.Men till dem som hoppar av gymnasiet redan i årskurs 1 är enda svar: Sorry, det är kört. Ni blir underkända och går rakt ut i en hög ungdomsarbetslöshet.Det blir svar för att hon har en bild av att det är jämlikt att alla ska bli högskolebehöriga redan i 19-årsåldern.Vi har olika syn på detta. Ni lämnar väldigt många ungdomar utanför, och det är sorgligt att se. Det är alltid lika uppfriskande att ta del av försök att pussla ihop sina resonemang om det hopplösa . lyckas han, ibland lyckas han inte. Han pratar om att det är 27 länder, att det är långsamt och trögt och att man måste ha tålamod. Han talar sig varm för att vi måste samarbeta, och sedan talar han om hur svårt det är att samarbeta men att det ändå är bra. Och så pratar han om att EU måste reformeras. Vi kanske inte ska fördjupa oss i det.Den ekonomiska utvecklingen, det som vi oftast benämner krisen, innebär den kanske största prövningen för det hopplösa - det överstatliga EU. Jag vågar påstå, och det bekräftas också av det som säger, att den enda möjligheten att långsiktigt hålla ihop projektet är att löpa linan ut mot en fullskalig politisk union. Det är inte främmande för. Det vet vi . Det innebär också att man slår den sista spiken i kistan för de fria självständiga staternas Europa.Alternativet är att ta några steg tillbaka och återgå till ett mellanstatligt samarbete ungefär som det var förut. Det är den utveckling som jag hellre ser. Tyvärr, och föga förvånande, hörde vi för inte så länge sedan ordförande deklarera just detta, att EU måste utvecklas till ett federalt statsbygge där de europeiska länderna i praktiken reduceras till federala stater. När partikamrat och tillika EU-minister kommenterade detta i SVT:s Agenda sade hon att hon egentligen inte har något principiellt eller ideologiskt emot en sådan utveckling men att det inte är rätt tid just nu.Då är min fråga till : När tycker att det är rätt tid för det federala monsterbygget? När är tidpunkten den rätta för att ska reduceras till en federal delstat i ett Monstereuropa? Jag tror inte på den beskrivningen av en federal utveckling av som ger. Jag tror däremot på att steg för steg jobba mer nära varandra. Det finns många skäl. Jag angav de historiska skälen. Jag tycker att vi måste påminna oss dem. och som representerar de två ytterkantspartierna i anser gemensamt att borde lämna detta samarbete, och de säger det ganska ofta. Det är två partier som inte har sin bakgrund i demokratiska svenska rörelser. EU-samarbetet handlar ytterst om att demokratiska liberala stater som tror på frihet, öppenhet och tolerans har bestämt sig för att samarbeta eftersom man historiskt har misslyckats så . Det är grunden.Det är inte bara historiska skäl. Att 40 stater i var och en drar åt varsitt håll, när man sköter sig själv och struntar i andra, är något som kommer att förlora på. Vi möter en allt tuffare konkurrens från , och . Vi har mött det från . Om man sätter åtta hundar framför en släde och de drar åt var sitt håll kommer man ingenstans. Om man gemensamt bestämmer sig för en färdriktning kommer det att gå mycket bättre. Så är det med det europeiska samarbetet också. Vi är fria och självständiga stater. Man bestämmer själv om man vill gå in i detta. Om vill gå ur eurosamarbetet räcker det med att de skickar ett papper till om det så kommer de att få gå ur . Men de vill vara kvar; sedan får vi se om de klarar det.Jag tror på det europeiska samarbetet. Att inte gör det är väl känt. Vi har helt olika uppfattning om detta. Det europeiska samarbetet är ju ingen garanti för att det inte uppstår problem. Det europeiska samarbetet är en metod att lösa de problem som uppstår längs vägen. Det är en sådan fas vi är inne i just . Det skulle inte gå bättre för om vi slog sönder samarbetet och var och en drog åt sitt håll. Jag ställde en konkret fråga med anledning av vad ett folkpartistiskt statsråd har sagt. Jag kan upprepa frågan: När är tidpunkten den rätta för att reduceras till en delstat i en federal europeisk monsterunion? Den frågan skulle jag gärna vilja ha svar på från . Om det inte är uppfattning att man ska gå i den riktningen är det bra om kan klargöra det. Eftersom han inte svarade på frågan tolkar jag det som att det är tvärtom, tyvärr.EU fick ju fredspriset . Det hyllar säkert . Jag tycker att det är ett skämt - en Norgehistoria. Jag delar inte analys. Att 27 länder med olika kultur, olika politisk kultur och olika beslutskultur ska enas bygger in konflikter långsiktigt; det löser inte konflikter. Tycker att det fungerar bra? Tycker att det överstatliga EU vi ser är till gagn för konflikthantering och att det löser konflikter? I så fall undrar jag vilken verklighet lever i. Jag tycker att ska titta på hur det såg ut i före det europeiska samarbetet. Det är den jämförelsen som måste göras. Det var 50 miljoner människor som dog i , 6 miljoner i Förintelsen. Det var därför man byggde upp detta samarbete. Det var inte i första hand för att man tänkte sig att skapa en bankinspektion. Det är inte det som är målet med det europeiska samarbetet. Men när vi nu har ett samarbete är det en bra åtgärd för att förhindra att länder missköter sig som några har gjort. Vi är beroende av varandra i dag.Jimmie frågar mig om europeiskt samarbete har betytt mycket för freden i . Ja, allt annat är historielöst. Européer har ägnat sig åt att slå ihjäl varandra i generation efter generation. har vi undvikit detta. Det beror på att vi har integrerats.Först bildade ett mindre samarbete, sedan anslöt sig diktaturerna i när de blev demokratier. har hela gått in och hela , som slogs sönder av inbördeskrig , är nu på väg in. Det skapar fred, frihet och demokrati. Jag vet inte vilka av dessa mål som är emot, möjligen är det öppenhet och tolerans för det är också viktiga värderingar i det europeiska samarbetet. Vi möttes i en annan debatt i SVT:s Agenda. Där lyfte fram kaffefirman som en god ungdomsarbetsgivare. före debatten hade de fyra allianspartierna haft en gemensam presskonferens på den kaffefirman; logotypen var väl synlig. Marknadsdirektören på var så glad att han tackade i tidningen för den reklam som allianspartierna hade gett hans kaffefirma.Vad är det då för typ av företag som väljer att lyfta fram som gott exempel?Några dagar senare började det droppa in vittnesmål från de anställda om hur det var att jobba på . Unga tjejer och killar berättade att de pressades väldigt hårt och att de inte kunde ta rast. En tjej skrev i tidningen om hur hon jobbade i sträck utan att få gå på badrummet. Andra vittnade om hur de ifrågasatte detta och bestraffades med sämre arbetsuppgifter eller rent av med sparken, som en tjej skrev om. Det var den sortens arbetsgivare som Alliansen valde att lyfta fram.Det är bara ett exempel på hur otryggheten breder ut sig på svensk arbetsmarknad. Majoriteten av de unga kvinnor som har ett arbete i har ett otryggt jobb. De har en visstidsanställning, en timanställning eller något annat. Då är det svårt att våga säga ifrån till chefen, att säga att det ska vara på ett annat sätt.Min fråga till är: Är det rimligt att det är på det här viset? Är det rimligt att majoriteten av de unga kvinnor som arbetar i har en otrygg anställning, att visstidsanställningarna breder ut sig, att bemanningsföretagen får ersätta fast anställd personal som sägs upp? Är det inte dags att göra något åt otryggheten på jobbet? Det är ingen trygghet att vara arbetslös. De flesta önskar sig naturligtvis en fast, trygg och livslång anställning i stället för en visstidsanställning. Om alternativet är att inte ha något jobb alls är visstidsanställning bättre.Arbetsmarknadspolitik och utformning av arbetsmarknadsregler är en avvägning mellan att skapa trygghet och att skapa dynamik och jobb. Jag har också sett kritiken mot . Det tänker inte jag kommentera; det får företaget ta ansvar för. har 1 300 ungdomar anställda av totalt 1 500. De skulle få sparka 130 personer bara på grund av de höjda ungdomsarbetsgivaravgifter som föreslår. 130 personer på ett enda företag skulle få gå om allt annat är lika om man genomför dessa skattehöjningar. Den enda punkt som ni tre är överens om i hela budgeten är att ni kraftigt ska klämma åt ungdomsjobben genom höjda skatter. 130 ungdomar skulle få gå. Då säger jag att det är bättre med en visstidsanställning än att vara arbetslös. Om otrygghet hade gett arbete skulle arbetslösheten ha varit utraderad i dagens . De som arbetar är otrygga, de sjuka är otrygga, och de arbetslösa har knappt någon a-kassa kvar. Ni har gjort livet otryggt för en hel generation, men bland dessa människor råder massarbetslöshet. Er politik har misslyckats gruvligt. , du talade förut om att fackföreningar och företag ska sköta denna typ av saker. Vad har du gjort för de anställda som jobbar i restaurangbranschen? Du har gjort det mycket dyrt att organisera sig fackligt och vara med i a-kassan. Om de skulle få samma avdragsrätt för sin avgift som ni har kvar för arbetsgivarna, och om de skulle ha en rimlig a-kasseavgift skulle de tjäna . Men många har inte ens råd att gå med i fackföreningen på grund av er politik. Ni skapar en stor otrygghet, och ni främjar en utveckling som gör att unga människor utnyttjas på arbetsmarknaden och inte kan få till exempel ett hyreskontrakt för att de inte får en fast anställning. är 200 000 fler människor sysselsatta i riktiga jobb, inte i konstruerade jobb som ni kallar för riktiga jobb, än 2006. finns 200 000 färre människor i utanförskap än 2006, trots att vi har gått igenom den djupaste finanskrisen . Det beror naturligtvis på den politik som regeringen för och som nu fullständigt dömer ut. Det finns ett antal länder i som har prövat recept att släppa alla utgiftsbegränsningar och bara brassa på och köra på med alla utgifter och strunta i om det går ihop. De länder som har gjort det finns i , och deras arbetslöshetstal är mycket högre än . Där kan du tala om otrygghet, . Där har människor inga jobb att gå till över huvud taget eftersom dessa länder har prövat ditt recept. Tack och lov har vi inte gjort det. Hon var arbetslös, och hon sade att hon var villig att ta vilket jobb som helst. Tillsammans med en kompis dekorerade hon ett helt parkeringshus med en jättelik kontaktannons. ställde sig på med ett stort plakat med en jobbsökarannons. Han ville ha jobb, en lön, arbetskompisar och entrébiljett in till vuxenvärlden. har jag sett många fantasirika jobbsökarannonser. Köp Googleannonser med din drömchef som sökord! Skriv ut ditt cv på färggrant papper! Tipsen och initiativen visar att det finns en framtidstro och att det finns en vilja att få jobb. Men , och många andra arbetslösa får fler tips på hur man söker jobb än tips på jobb att söka. Då är det någonting som är lite fel. har intervjuat ungefär 2 000 ungdomar om deras syn på jobb och framtidstro. Det visar sig bland annat att var femte arbetssökande studerar just för att de inte hittar ett jobb. Varannan ansökan från unga arbetssökande besvaras inte ens - inte ens ett nej tack. Därför kanske det inte är så konstigt, som denna undersökning visar, att var tredje känner någon som helt har gett upp hoppet om att hitta ett jobb fastän de skulle vilja ha ett. och regeringen har uträttat mycket som vi är genuint stolta över: minskat utanförskap trots global finanskris, bättre villkor för svenska företag, snabb utbyggnad av den gröna energin, sänkta kostnader, en reformerad skola för ungas framtidstro och en riktigt hållbar investeringsbudget. Det behövs eftersom det finns problem som är stora och svåra. Ungdomsarbetslösheten är ett av dem. har arbetslösheten bland unga varit mycket hög i . För många ungdomar är tröskeln så hög att den är svår att ta sig över för att hitta just ett jobb. Det är lätt att hamna i en ond cirkel: inget jobb, ingen lön att betala sin etta med. Framför allt: inget första jobb, ingen trygghet. Tyvärr börjar en del vänja sig vid en hög ungdomsarbetslöshet. Till och med oppositionen har vant sig. Man ser inte problemen utan lägger fram förslag om skattechocker och andra förslag som försvårar för unga att få jobb. För varje skattekrona som Socialdemokraterna lägger på ungas jobb tar de tillbaka fyra. De ger en men tar tillbaka fyra. Det skapar inte hållbara och långsiktigt sjysta villkor för unga. Jag och vägrar vänja oss vid att så många unga är arbetslösa. Av de arbetslösa ungdomar som vi har intervjuat tycker varannan att politiker genom tiden har gjort alldeles för lite. Handen på hjärtat: Det är svårt att hävda att de har fel. Men det finns hållbara lösningar. Ungdomsarbetslösheten beror inte på att unga inte behövs eller att unga inte duger.