kam-bd · GZC120120426bd · 2012-04-26 16:15:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Läget för det svenska utbildningsväsendet är allvarligt. Vi dras år med allt sämre resultat. Allt fler elever lämnar utan behörighet till ett nationellt program. var det ca 13 500 unga tjejer och killar - företrädesvis killar - som inte nådde upp till kunskapsmålet och därmed inte kunde göra egna val på gymnasieskolan. Vi ser att avhoppen från gymnasieskolan fortsätter. Trots heroiska insatser från lärare och skolledare på många skolor går det åt fel håll.Vi har en utbildningsminister som har suttit . Jag tror att det är det längsta en skolminister har suttit . Han har använt tiden åt att genomföra ett stort antal reformer som har haft som riktlinje att titta bakåt. Man har blickat lite nostalgiskt bakåt och låtit det bestämma hur det ska se ut i framtiden.Efter går ett antal reformer nu att utvärdera. Fiasko läggs till fiasko. Det första fiaskot är lärlingsutbildningen som startade på försök 2008. När man utvärderade den visade det sig att det var 50 procents avhopp i den första årskullen - hälften fullföljde inte utbildningen. Det andra fiaskot är den gymnasiereform som utbildningsministern så hett har efterlängtat. Inriktningen har varit att en del av gymnasieutbildningarna ska avlövas på kunskap och kompetens - kunskapskraven har sänkts. På en del andra utbildningar har det varit tvärtom. ser vi resultatet. Det har aldrig i modern tid varit så få som har valt de yrkesförberedande programmen i gymnasieskolan. Den reform som skulle leda till att man skulle höja statusen och attraktionskraften hos gymnasieskolans yrkesutbildningar har lett till motsatsen.Det tredje fiaskot är det som vi ska debattera, nämligen lärarlegitimationen. Bakgrunden är att den dåvarande tillsatte en utredning för att ta fram ett förslag till lärarlegitimation eftersom vi såg att det kunde vara en värdefull reform för att utveckla läraryrket och ge läraryrket en skjuts när det gällde status och se till att vi i förlängningen fick bättre kvalitet på undervisningen genom att professionalisera läraryrket ytterligare.Det är mot den bakgrunden som vi i grund och botten värnar den här reformen. Vi tror på den. Vi vill ha den. Det är ett tydligt besked till den som funderar på hur reformen kommer att fortlöpa vid ett eventuellt regeringsskifte. Som den har hanterats har det i stället för den kvalitetshöjning och statushöjning som vi såg fram mot utbrett sig en osäkerhet. Det riskerar att i sin tur leda till en statussänkning i stället för en statushöjning.Herr talman! tillsattes som sagt den här utredningen. Med den proposition som lämnas till kommer den här reformen inte att börja gälla förrän . Vanligtvis säger man att den som väntar på något gott ., men i det här fallet tror jag att väntetiden inte har varit så god.Risken med den klantighet som jag tycker att regeringen har skött den här reformen med är ju att det sprider en osäkerhet vad gäller den svenska skolan. Det handlar naturligtvis inte bara om att inneha en legitimation. Det handlar om en massa centrala delar av det svenska skolsystemet, inte minst det grundläggande skolsystemet. Det handlar om betygssättningen. Det handlar om vem som får anställas och inte anställas i svensk skola. Det är alltså en väldigt central reform, och den har hanterats på ett sätt som visar på en oduglighet som jag inte trodde var möjlig.Nu försenas den. Jag tycker att det är bra att det nu ges ett besked. Den försenas med drygt ett och ett halvt år.Risken är helt uppenbar, herr talman, att mycket av det tempo som drevs upp när man fick klart för sig att det här skulle börja gälla går förlorat. Därför är det värdefullt att statsrådet här i talarstolen lämnar ett besked om hur han har tänkt sig tempot efter 2012, inte bara i det som handlar om legitimationsutfärdandet utan också i det som handlar om kompetensutveckling, fortbildning och komplettering ute i verksamheten. Risken är stor nu när det blir ännu större tidsutdräkt att huvudmännen och staten skyller ifrån sig, och däremellan hamnar den enskilde läraren som får ta ett eget ansvar för fortbildning och ett eget ansvar för komplettering för att inte hamna i kläm när det handlar om utfärdande av lärarlegitimationen.Herr talman! Vi har alltså en väldigt central reform som har skötts på ett, tycker jag, klandervärt sätt. Vems är ansvaret då? Ja, vi har vid ett flertal tillfällen hört statsrådet skylla på . Men det är inte så att jobbar på eget uppdrag. i är regeringens myndighet och lyder under . Man har jobbat utifrån en reform som har varit med och konstruerat och som regeringen har ställt sig bakom och föreslagit . Det är alltså inte konstruktion. Man kan väl nu i efterhand konstatera att det är själva konstruktionen som har gjort att det har blivit oerhört mycket strul.Det som förvånade mig stort när beskedet kom var att regeringen, som det såg ut, skulle skjuta upp reformen . Det var mot den bakgrunden som vi för att kunna ställa oss bakom propositionen krävde att man lämnade ett tydligt besked om när den börjar gälla. Finns det någonting som är oerhört skadligt i en stor verksamhet, och i en liten verksamhet, är det när det är osäkerhet, när besked inte lämnas, när så stora frågor hamnar i luften och helt enkelt inte bollas ned. Det var mot den bakgrunden som vi krävde ett besked för att kunna ställa oss bakom reformen.Då har jag några frågor till . För att vi ska kunna ställa oss bakom propositionen vill vi veta: Är det detta som gäller? Kommer det ytterligare strul, och om det gör det, hur ser alternativplanen ut? Det får inte hända igen att vi några månader före själva genomförandet av reformen hamnar i det läget att det skjuts upp eller i ett läge där ytterligare osäkerhet uppstår. Det är en värdefull reform, som redan har skadats av det sätt som regeringen och dess myndigheter har hanterat den på. Därför är vi väldigt måna om att statsrådet här i talarstolen beskriver vad han gör för bedömning och beskriver varför han tror att just detta kommer att hålla.Slutligen, herr talman! Det svenska skolsystemet har varit föremål för ett gigantiskt borgerligt experiment. Ett stort antal reformer har sjösatts, och en del bra saker. Men mycket har handlat om tyckanden från utbildningsministerns sida. Det är en linje som har drivits och som ofta har haft något nostalgiskt tillbakablickande över sig. Resultaten, när de nu börjar trilla in, visar att saker kan gå åt fel håll. Jag har beskrivit de fiaskon som jag tycker att vi ser som resultat av regeringens politik.Därför ska jag avsluta med att säga att jag hoppas innerligt, , att det här inte blir ett långvarigt fiasko utan att vi med dagens proposition kan lägga dessa klantigheter bakom oss så att den här reformen får den avsedda effekten, nämligen att utveckla läraryrket i för att i förlängningen se till att barn och ungdomar möter en undervisning av hög kvalitet. Jag tror att det är den absolut viktigaste nyckeln till att kunna vända de vikande resultaten i svensk skola.Mot den bakgrunden, herr talman, ser jag fram emot att svarar på en del av de här frågorna, och så återkommer vi i replikskiftet. Det är ju tråkigt när man längtar efter utbildningsministern att få i talarstolen, men vi följer talarlistan. Så är det, och så blir det.Redan 2005 kunde man på läsa en debattartikel av , , och där de skrev om vikten av att auktorisera lärare. Det var det vi trodde att vi ville då - det kan ju vara lite flytande skillnad mellan auktorisation och legitimation - men med mer kunskap ändrade vi oss . Artikeln rubricerades "Vi satsar över en miljard på att höja lärarnas kompetens". Det var , med en annan minister vid rodret. Vi pratade i artikeln om vikten av forskning, vi pratade om vikten av karriärvägar för lärare och vi pratade, som sagt, om att vi ville ha en auktorisation.Huvudbudskapet var lika tydligt då som det är nu: Välutbildade behöriga lärare är en förutsättning för en bra skola. När vi vann valet och tog över ansvaret för en skola med fallande resultat, med bristande ordning i klassrummet och med en lärarkår som hade förlorat mycket av sin tidigare status såg vi behovet av omfattande reformer, som vi har gjort för att komma till rätta med problemen. Men störst fokus har legat på lärarna.Jag som inte tillhör de yngre i har varit med om en helt annan tid, med en helt annan status för lärarkåren, när välutbildade människor tyckte att det var ett mycket bra yrke att bli lärare. När jag sökte till läraryrket och utbildningen var jag inte välutbildad, men jag hade väldigt bra betyg - en sådan där duktig flicka, som jag var . Det var hög och stor konkurrens om platserna. Det var bara de bästa studenterna som kom in på lärarutbildningen . har det tyvärr varit en fallande status på lärarna.Nu har regeringen genomfört de största satsningarna i modern tid för att stärka lärarnas roll både i klassrummen och ute på arbetsmarknaden. Vi har genomfört Lärarlyftet I, och vi är nu på Lärarlyftet II. Vi har en valsatsning. Vi har forskarskolor för att stärka forskningsanknytningen till läraryrket. Vi har en karriärutvecklingsreform som kommer att följas av mer. Vi har en ny lärarutbildning som glädjande nog har mött fler ansökningar denna vår . Det är nu möjligt att återigen bli lektor.Men den kanske viktigaste reformen för att höja läraryrkets status är just lärarlegitimationen som ska träda i kraft . Med den förskjutningen av ikraftträdandet får möjlighet att utfärda lärarlegitimationerna på ett rättssäkert och tryggt sätt.När kom med en hemställan till om att senarelägga tidpunkten för ikraftträdandet valde regeringen att agera ansvarsfullt och drog i bromsen. Allting annat hade varit oansvarigt. Och anledningen har vi hört flera gånger.Det var svårare än beräknat att fastställa behörigheten hos dem som ansökt. Det fanns ingen människa i som hade en överblick över dessa olika examina som de olika lärarutbildningsanstalterna har utfärdat under årens lopp.Sedan var tvunget att köpa ett helt nytt it-system, för det fanns inget it-system som passade denna typ av ärenden. Det fungerade inte som det var tänkt. Jag förstår att det naturligtvis var utbildningsministerns fel. Han borde ha haft kompetensen att göra något åt it-systemet. Man skulle kunna tro det när man hör debatten.Regeringen har lyssnat till genom hela processen och gett myndigheten det stöd och den tid den behöver. Och vi måste komma ihåg att de skärpta behörighetskraven gäller fortfarande. Det innebär att lärarna ska ha utbildning för det ämne, de skolor och den årskurs som hon eller han undervisar i. Och det viktigaste är att införandet av lärarlegitimationen sker på ett korrekt och rättssäkert sätt. Därför är det faktiskt positivt att regeringen har uppskjutit ikraftträdandet, precis som rekommenderade regeringen att göra. Denna reform är alldeles för viktig för att stressas igenom.Vi hörde tala om fiasko. Ja, är kanske inte den rätte att ta ordet fiasko i sin mun, för fanns det flera stora saker som jag också kan benämna som fiasko. Vi minns en skollag som gång på gång blev uppskjuten för att den inte fick majoritet i kammaren, både under tid och . Det har varit ett antal ministrar. Vi minns nationella prov som inte kunde sättas på plats.Att det har varit en experimentlusta hos regeringen med dessa skolreformer - nej, verkligen inte. Stora och viktiga reformer har beslutats och genomförs nu.Man må säga att vår utbildningsminister blickar tillbaka, men i så fall är han inte ensam om detta i denna kammare just . Det finns någon mer som blickar tillbaka hela tiden.Herr talman! Jag yrkar naturligtvis bifall till propositionen. När man lyssnar på skolpolitiska talesperson får man intrycket att det här har varit höjden av hantering. Då är min första fråga till : Är du nöjd med hur denna, som du själv benämner den, oerhört centrala reform för läraryrkets utveckling har hanterats? Jag är inte nöjd på något sätt, men jag inser att det är förhållanden som ingen människa kan råda över.Som jag sade tidigare finns det ingen, eller fanns åtminstone ingen, som hade någon överblick över dessa examina som har funnits av år på landets alla lärarutbildningar. Det fanns inte heller någon som hade byggt ett sådant it-system som behövdes. När landets 180 000 lärare skulle skicka in sina ansökningar fanns det ingen möjlighet att förutse att de skulle komma ofullständiga och att de skulle komma i ett kuvert i stället för via mejlen.Nej, jag är inte nöjd, men jag förstår att ingen kunde förutse hur det skulle bli. I har det aldrig genomförts en sådan reform. Det är klart att det här är en stor reform, men utformningen av den ansvarar regeringen för. Att man har valt den här reformen och dess innehåll på just detta vis har naturligtvis bidragit till många av de bekymmer och, som jag benämnde, klantigheter som vi kan se.Herr talman! säger att det här får man inte stressa fram. Det är den statliga utredningen tillsattes - ! Det är svårt att se att reformen har stressats fram, utan det är helt uppenbart att det har hattats fram och tillbaka, och jag hoppas innerligt att det inte hattas mer.Nu har jag bara ytterligare en fråga till . Som största regeringsparti har ni naturligtvis väldigt mycket att säga till om, men just skol- och utbildningspolitiken har ju lagts ut på . Och vi har som sagt redan sett resultaten av ett antal av de reformer som genomförts. Gymnasiereformen är ett exempel. Utbildningsministern själv har tillstått att det här kanske inte riktigt blev tillräckligt bra och har i stället lagt fram förslag på att ytterligare dra ned kunskapskraven och korta utbildningarna. Är det en uppfattning som Moderata samlingspartiet står bakom? Är det så att när man nu ska åtgärda ett fiasko som jag kallar det, ett misslyckande, att det ska ske genom att ytterligare korta ned utbildningarna och ytterligare dra ned kunskapskraven? Är det en uppfattning och en politik som Moderata samlingspartiet ställer sig bakom? Det är inget tvivel om vem som är ansvarig för lärarlegitimationsreformen. Det är regeringen i sin helhet. Och det är klart att vi önskar att vi hade gjort på ett annat sätt. Det är ju alltid lätt att säga när man har svaret och lösningen.Ja, vi borde kanske ha haft någon annan leverantör av it-system. Jag vet inte. Jag kan inte den frågan. Vi borde kanske, vi borde kanske, men visste vi inte. Vi hade ingen erfarenhet att luta oss emot. Därför gjorde som gjorde. Men ansvaret ligger hos regeringen; det är ingen tvekan om det.Att sedan utredningen tillsattes är länge sedan, men den levererades ju inte . Vi fick också ändra lite på direktiven. Det var ju ett annat statsråd som hade tillsatt utredningen, och den var inte riktigt som vi ville ha den.Sedan tycker jag att det är magstarkt, herr talman, när talar om gymnasiereformen som ett fiasko. Gymnasiereformen har varit i gång . Det är inte . Det är ännu ingen som ens en gång har gått ut en årskurs i den nya gymnasieskolan. Hur kan någon kalla det ett fiasko? Vi får väl göra en utvärdering och låta det gå innan vi över huvud taget kan bedöma gymnasiereformen.Det vi såg under de socialdemokratiska regeringarna var hur alldeles för många elever lämnade gymnasieskolan utan något färdigt, utan fullständiga betyg och utan framtidsutsikter. Vårt stora mål var då, och är , att alla skulle klara sin gymnasieexamen. Därför var vi tvungna att sjösätta en helt ny gymnasieskola, och jag tror fortfarande att den är bra. Herr talman, utbildningsministern! Jag tror att det börjar bli dags att reda ut ett missförstånd. I skoldebatten, inte minst här i huset, talar man då och då om . Men det finns ingen , och det har aldrig funnits någon . Det finns bara den skola som skapas av kompetenta lärare i mötet med elever.Som politiker skapar man inte skolan. Men gör vi vårt jobb rätt ger vi de bästa förutsättningarna för landets alla kompetenta och kunniga lärare som brinner för sitt jobb att möta varje elev och ge dem de bästa möjligheterna att nå kunskapsmålen och förverkliga sina drömmar.I den här typen av debatter finns det alltid en stor risk att verkligheten målas i svart och vitt. Men den är sällan så enkel. Jag tror inte på att svartmåla svensk skola, och jag tror inte på att svartmåla gärning. En del av de reformer som regeringen har föreslagit har stött. En av dem är lärarlegitimationen. Alla elever har rätt att bli mötta av behöriga lärare.Det är dock denna reform som regeringen nu ber oss om att få skjuta upp. Utbildningsministern har misslyckats med att få den att bli verklighet. Jag är tyvärr inte förvånad. Det här är fjärde gången som kommer till och ber om att få ändra i den skollag som vi antog för bara . Ända sedan lärarlegitimationsreformen presenterades har lärarfacken, skolans huvudmän och rektorer över hela landet frågat sig: Hur ska vi kunna göra verklighet av detta när vi får mindre resurser och dessutom ska hantera ett regn av nya snabba utspel från utbildningsministern?Efter beskedet att legitimationen måste skjutas upp radade ordförande och jag i en debattartikel upp fem av de stora reformer som regeringen förväntar sig att landets lärare och rektorer ska göra verklighet av utan en sammanhållen plan och utan finansiering. Det handlar om flera grundläggande stora saker i svensk skola som ska förändras.För det första: kunskapsuppföljningen. lade utbildningsministern fram ett förslag om införande av nationella prov i årskurs 3 och betygsliknande omdömen från första klass. Lärarfacken påpekade att detta bara kunde landa väl om man fick förutsättningar för kompetensutveckling. Inget pappersarbete i världen är viktigare än lärarens möte med eleven, och reformer som genomförs utan att lärarna får rätt verktyg för att hantera dem riskerar att öka den administrativa arbetsbördan för lärarna.För det andra: betygen. lanserade regeringen en ny betygsskala. Regeringen lovade att reformen skulle kompletteras med omfattande kompetensutveckling, inte minst eftersom det för många av landets lärare skulle vara första gången de satte betyg. Men än finns otillräckliga resurser för en sådan kompetensutveckling, och likvärdigheten i betygssystemet hotas. Ändå är utbildningsministern inte nöjd. Jag har förstått att han i 50-årspresent önskade sig betyg i ännu lägre åldrar.För det tredje: gymnasiereformen. presenterades regeringens förslag till ny gymnasieskola, Gy 2011. Det har lett till att färre än på mycket länge, kanske färre än , söker sig till de yrkesförberedande programmen.Enligt Kommuner och Landsting, SKL, är reformen grovt underfinansierad. Bara förväntas kommunerna spara nästan 700 miljoner. Vi får redan rapporter från gymnasieskolor runt om i landet där man tvingas till varsel och uppsägningar av lärare.Den så kallade lärlingsutbildningen som infördes för att minska avhoppen drevs igenom i en sådan hast att kvaliteten är så låg att hälften av dem som har påbörjat den verkar hoppa av. Ändå har redan, mindre än efter att den nya gymnasieskolan blivit verklighet, börjat tala om att införa ytterligare en ny gymnasieskola, den här gången med ett- till tvååriga utbildningar helt utan teoretiska ämnen. och LO har frågat sig vilken arbetsmarknad som kan vänta dem som genomgår en sådan utbildning. Är det inte att ge upp om elever om man tar bort de svåra ämnena i stället för att ge dem det stöd de behöver för att nå kunskapsmålen i de ämnen som krävs för att kunna komma vidare och få ett jobb?För det fjärde: lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen och lärarlegitimationen hänger såklart ihop. Men det är lite som att utbildningsministern har glömt den ena reformen när han har presenterat den andra. Efter avslutad lärarutbildning måste varje nyutexaminerad lärare gå ett introduktionsår för att få sin legitimation och möjlighet till tillsvidareanställning. Men staten har inte tagit ansvar för att det finns platser på introduktionsåret. står tusentals nyutexaminerade lärare utan en plats på ett introduktionsår.Jag vet inte om förstår allvaret i detta. Vi har runt om i landet tomma platser på lärarutbildningarna och ändå klarar inte staten att ge en möjlighet för dem som genomgått utbildningen att ta det sista avgörande steget mot legitimationen och en start på sitt yrkesliv.För det femte: kompetensutvecklingen. presenterade utbildningsministern som regeringens stora satsning på kompetensutveckling för lärare. lärarlyft har varit mycket bra. Den största investeringen i det gröna budgetförslag som presenterades , jämte jobb- och klimatsatsningarna, är möjligheten för landets alla lärare till en god kompetens- och löneutveckling. Men förutsättningarna i Lärarlyftet II har försämrats kraftigt jämfört med tidigare lärarlyft. Regeringen ger ett så lågt bidrag till skolhuvudmännen att det för en lärare som till exempel läser en termin historia inte blir mer än . Det är inte tillräckligt för att ha en vikarie ens , än mindre en hel termin.Antingen kommer huvudmännen att behöva ta resurser från undervisningen för att genomföra Lärarlyftet II eller så tvingas lärarna betala själva för sin nödvändiga fortbildning.Sammantaget beskrev från och jag skolpolitik som något som riskerar att bli ett lapptäcke utan sömmar.Det är elever och lärare som får betala priset när är mer intresserad av att ett snyggt utspel syns bra i tidningen än att de som ska genomföra reformen, lärare och rektorer i landet, får de verktyg som krävs.Herr talman! tvingas vi skjuta upp lärarlegitimationsreformen. Först ville regeringen göra det . gjorde klart att vi inte kan gå med på det. Det är inte ansvarsfullt att förmå lärare att fortbilda sig, ofta för egna pengar, för att få möjlighet till legitimation och sedan ändra förutsättningarna helt och skjuta upp reformen så att vi inte ens vet om den kommer att bli verklighet.Nu säger man att reformen ska bli verklighet . Ska vi och landets lärare kunna lita på att det blir sanning måste vi se en tydlig plan för legitimationen och de andra reformer som hör ihop ska bindas samman och finansieras för alla skolor.För regeringen kan det inte finnas ett bättre tillfälle än nu när man tvingas komma till och erkänna sitt misslyckande att ge upp prestigen och erkänna att nya reformer kräver nya resurser.Utan pengar och förankrade planer stjäl också de bästa reformer tid från lärarens möte med eleven och resurser från undervisningen. Den administrativa bördan för lärarna ökas, och vi får ännu större klasser och lärarlöner som fortsätter halka efter.I morgon presenterar vi i vår följdmotion med förslag på hur vi tar ansvar för skolan och legitimationsreformen. Det förslag som vi kommer att försöka samla en riksdagsmajoritet bakom utgår från tre grundläggande principer: Alla elever förtjänar behöriga lärare, alla skolor förtjänar resurser att ge varje elev en ärlig chans och alla lärare förtjänar tid med varje elev.I detta anförande instämde , och (alla MP). Det är obegripligt att i lag indirekt tillåtit att våra elever i skolan har undervisats av lärare som är obehöriga i den meningen att de saknar en lärarexamen, inte har ämnesbehörighet eller inte är utbildade att undervisa för ett visst stadium. Från sida har vi länge fokuserat på lärarens roll och hur vi kan förbättra yrkets status och attraktivitet. Våra förslag om en ny lärarutbildning och en lärarlegitimation är viktiga delar i detta arbete. Jag vill påminna, herr talman, om regeringsbeslutet . Det var mycket tydligare och skarpare än dåvarande statsrådet beslut i direktiv 2006:31. Utredaren skulle analysera och bedöma om det finns behov av att införa ett system med auktorisation för lärare. Utredaren skulle också utreda om det skulle vara statligt samordnat eller om det skulle organiseras på ett helt annat sätt.Herr talman! Det är hög tid att lärarna får sin yrkeslegitimation, och det är angeläget att reformens planerade genomförande fullt ut till ligger fast med kraven att lärarlegitimation ska innehas för att få fast anställning, undervisa i ämnet och kunna sätta betyg. Legitimation ska också kunna dras in.Kartläggningen av lärarnas kompetens är viktig för den kommande reformen med lärarlegitimationen.