kam-fs · GZC120120223fs · 2012-02-23 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Jag vill ställa en fråga till utbildningsminister onsdags var jag tillsammans med några ledamotskolleger från i och träffade näringslivschefer i , , och , det vi kallar . Vi pratade mycket om den höga arbetslöshet som finns i regionen, särskilt bland ungdomar, och behov av utbildningsplatser. Många ungdomar har bristfällig kompetens eller utbildning i regionen. Det behövs platser. Man berättade att man har sökt men inte fått några till regionen.Utbildningsministern kan se den höga arbetslösheten i landet, speciellt i den här regionen. Varför ska antalet högskoleplatser minska i ? Varför är det få yrkeshögskoleplatser i ? Varför har ni dragit ned på det totala antalet platser för arbetsmarknadsutbildning? Vilken forskning stöder sig ministern på som säger att det här leder till fler jobb och att ungdomar får en chans att få jobb? Ungdomsarbetslösheten är ett stort problem för oss i . Vi har högre ungdomsarbetslöshet än flera jämförbara länder. Det har vi haft . Oavsett regering och oavsett konjunktur har vi haft högre ungdomsarbetslöshet än andra länder.En av orsakerna är utbildningsväsendets organisation. Det är inte fråga om volym, som tar upp. Vi har byggt ut vuxenutbildning och yrkeshögskola kraftigt vi har suttit i regeringen, i synnerhet under finanskrisens år 2008-2011.Antalet platser inom utbildningsformerna måste alltid vägas av mot konjunkturen. De är utbyggda . Den fanns inte tidigare.Däremot finns många avhoppare från gymnasieskolan. De går ofta ut i arbetslöshet. Det är inte på de efterfrågar utan det är korta yrkeskurser. Där har vi ytterligare en läxa att göra i gymnasiepolitiken i . Utbildningsministern svarade inte på min fråga.Det är hög arbetslöshet. Många ungdomar går utan arbete. Då minskas antalet högskoleplatser. Det är för få yrkeshögskoleplatser i landet, och arbetsmarknadsutbildningen har dragits ned totalt i . Det är ett problem att ni för en bakåtvänd politik. Utbildningsministern har fått ett brev från fyra regioner i : , , och . De tar upp samma frågor. Personer av olika politisk kulör står bakom brevet. Platser tas bort från högskolor, vilket drabbar regioner. Det behövs fler människor med kompetens och kunskap.Varför bedriver ni en bakåtvänd politik, minskar antalet platser i högskolan, minskar antalet yrkeshögskoleplatser och har för få platser för arbetsmarknadsutbildning när arbetslösheten är så hög i ? Jag svarade på frågan i första inlägget, och jag gör det gärna en gång till. Vi har byggt ut antalet platser. Det är fler studenter som studerar i svensk högskola än vad det någonsin har varit förut. Det här anpassas efter konjunkturerna och efter ungdomsgruppernas storlek.Nu är ungdomsgrupperna kraftigt på väg nedåt i volym . Då är det möjligt att dra ned något på volymen och i stället satsa på kvalitet.Vi följer naturligtvis konjunkturen. Om det blir en markant ökning av arbetslösheten kommer vi naturligtvis att dra slutsatser av det för volymen. Volymen och antalet platser i vuxenutbildning har alltid ett samband med konjunkturen och hur många ungdomar som finns och hur stor arbetslösheten är. Så har det alltid varit, under tidigare regeringar och under den här regeringen.Vi har byggt ut under krisen. Om det skulle vara så att arbetslösheten nu går kraftigt uppåt måste vi naturligtvis vara beredda att dra slutsatser av det också och återkomma till med förslag.Antalet platser är avpassat efter den konjunktur vi nu befinner oss i. Alliansregeringen har infört flera åtgärder för att minska utsläppen från trafiken, bland annat ökat anslaget till fordons- och bränsleforskningen, miljöbilspremier med mera. Vi är också övertygade om att vi behöver alla fyra transportslagen. Det finns behov av dem, och de kompletterar varandra.ETT-projektet, En Trave Till, är ett försök som har pågått , där man inom skogsindustrin har använt och tyngre lastbilar. Detta har gett ett positivt resultat. Med dessa lastbilar har utsläppen minskat genom att dieselförbrukningen har sänkts . Längre och tyngre fordon minskar också antalet fordon, vilket ökar trafiksäkerheten, förbättrar miljön och framför allt sänker företagens transportkostnader. Det är viktigt för ett land som , som har behov av många och långa transporter.Min fråga blir då till infrastrukturministern: Hur ställer sig statsrådet till en fortsatt utveckling av längre fordon i ? Tack för frågan, !Det är alldeles riktigt som säger, nämligen att alla fyra trafikslag måste fungera så bra som möjligt. De ska vara så smarta, så effektiva och så miljömässigt bra som möjligt. Jag tror att när vi använder alla fyra trafikslagen kommer vi att nå ännu större framgångar.Jag tror att vi kommer att behöva lastbilar även . Därför behövs just försöken på lastbilssidan för att se hur de kan göras mer smarta och effektiva. I stället för tre lastbilar kan man köra två lastbilar.Vi driver vidare projektet för längre lastbilar. Både och har kommit oerhört långt med tekniken. Det finns också ett stort internationellt intresse för att se hur det går att vara mer logistiskt smart, köra mer effektivt med de fordon som måste användas för transporter och där det inte finns ett alternativ. Framtidens välstånd kommer att bygga på en utveckling av utsläppssnåla transportlösningar. har två av de främsta lastbilstillverkarna i världen. Det ger nya utvecklingsmöjligheter och nya jobb i . Dessutom är lastbilarna både miljövänliga och trafiksäkra.Tror infrastrukturministern som jag, nämligen att detta kommer att skapa nya jobb i ? Har vi ett ökat samarbete om EU i frågan? Jag tror säkert att det här kan skapa nya jobb, inte minst med tanke på ny intelligent teknik. Det finns naturligtvis en oro, och det ska vi beakta, i synnerhet i de länder som känner oro över att lastbilstrafiken hotar att man inte använder tåget i stället, eftersom man pratar om många och långa lastbilar. Men det är inte vad alternativet med den längre lastbilen är till för. finns egentligen ett förbud att åka över en landgräns. När lastbilen åker mellan och får lastbilen monteras isär för att kunna fortsätta. Vi driver på tillsammans med och att de länder som godkänner bland annat långa lastbilar ska få köra även över landgränsen. Det är bra. Detta ska ske med god framkomlighet och säkerhet på våra vägar för övriga trafikanter. Där har vi studier som pekar på att det går att kombinera miljö och trafik. Även min fråga riktar sig till infrastrukturministern.I fredags presenterade sin så kallade kapacitetsutredning. När det gäller järnvägen visar utredningen att det är viktigt att ta hand om de spår som finns och bygga nya. Ett bra och nödvändigt förslag är att börja bygga nya spår för snabbare tåg där det är stor kapacitetsbrist och ständiga förseningar.På sträckan mellan och är vartannat tåg försenat. Många väljer nu att flyga eller ta bilen i stället. Tågresandet minskade förra året.Trafikverket föreslår att de två första etapperna av Ostlänken mellan och byggs för att få mer plats på spåren på den här sträckan. vill sätta spaden i jorden så fort som möjligt, det vill säga redan under nästa mandatperiod.Min fråga till ministern är: När vill ministern börja bygga? Tack för frågan, ! Det här är verkligen angeläget, inte minst att vårda den järnväg som vi har och framför allt se till att den återfår den kapacitet som den var byggd för. Det klarar vi inte alla tider och på alla sträckor på en del håll i landet. Särskilt på den del som nämns, Ostlänken, är det på sina håll - till exempel från ned till och - riktigt tufft att kombinera den regionala trafiken med den långväga trafiken.Just därför gav jag uppdraget till att se vad som behöver göras men även peka ut vad som behöver göras utifrån flaskhalsar och kapacitetsbrist. Utredningen har precis lämnats och kommer att vara ute på remiss, och jag får den . Men det är klart att jag har en tanke med en kapacitetsutredning - den ska ju också användas. Jag vill tacka för svaret.En annan viktig del i utredningen slår fast att även med de förslag som läggs fram i utredningen kommer vi inte att uppnå klimatmålen. Det krävs en kombination av tekniska åtgärder och ett transportsnålt samhälle. skriver: För att nå de svenska klimatmålen måste personbilstrafiken minska med 20 procent.Vi i vill ha en snar och bred uppgörelse utifrån förslag men med en mer offensiv tidsplan och en trovärdig klimatambition.Ministern har sagt att hon tänker bjuda in till samtal om framtidens infrastruktur. Min följdfråga blir då: När kommer inbjudan? Jag kommer nog inte att glädja med att tala om exakt datum och tid.Det finns däremot en viktig poäng med infrastruktursatsningar som ska räcka över , och det är att vi kan ha en bred överenskommelse både om värderingen av vad som behöver göras på samtliga fyra trafikslag och när det gäller miljö och klimat, där vi också behöver hitta en långsiktig lösning.Jag tror att kommer att vara en beståndsdel, eftersom den kommer att vara med som en del när regeringen framåt hösten har för avsikt att komplettera det nuvarande infrastrukturbeslutet. Sedan kan vi säkert också göra mycket tillsammans för att påverka människors attityder till när man behöver använda bilen och när man vill använda bilen. Inte minst jobbar vi nu i våra större städer för att få mer och bättre kollektivtrafik, som dessutom kan vara tillräckligt attraktiv för att man ska byta bil mot någonting annat. Jag önskar ställa en fråga till statsrådet om sparande.Över 2 miljoner svenskar har inget sparande, och var femte vuxen svensk har inga pengar kvar på lönekontot när det är dags för nästa löneutbetalning. Det är siffror som gör mig lite orolig beträffande just sparande.Vi hade skattesparande och allemanssparande, som enligt min uppfattning var stora succéer och som också var inkörsportar för många människor att börja spara.Jag är övertygad om att regeringen tycker att vi inte bara ska spara på samhällets utgifter utan också ska spara i det privata. Då är min fråga till statsrådet: regeringen några planer på att vidta några stimulansåtgärder för att enskilda medborgare ska spara mer än vad man gör ? De siffror som frågeställaren beskriver är förstås besvärande. Däremot är det så att det totala sparandet i är tämligen högt. Skulle man göra breda stimulanser för ett totalt ökat sparande skulle det gå ut över konsumtionen och därmed tillväxten. Vi har ett högt sparande i ett europeiskt perspektiv. Däremot visar detta exempel på att stora grupper behöver en egen buffert, och här är förstås arbetsmarknadspolitik och annat viktigt.Vad regeringen har gjort för att göra sparandet enklare och i någon mening stimulera sparandet är att införa investeringssparkontot . Det är ett mycket enkelt sparande för breda grupper som inte är experter på finansiella instrument, och det gör det mycket enklare att deklarera än vad det var tidigare när man var tvungen att ha ett stort antal K-blanketter till sin deklaration. Jag delar statsrådets uppfattning att investeringssparkontot är en framgång. Det kan vi se , och det gynnar säkert stora grupper. Men det finns alltså andra grupper i samhället som jag tror också behöver stimulanser.Det som gör mig orolig är den andra sidan av det bristande sparandet, nämligen den skuldsättning som sker för konsumtionskrediter. Jag tänker på inköp av elektronik, semesterresor och så vidare. Det här är ganska stora och mycket dyra krediter för medborgarna som i regel löper på räntor mellan 20-25 procent.Min följdfråga till statsrådet blir då: Är regeringen orolig för den ökade konsumtionskreditstocken, och avser man i så fall att göra någonting för att begränsa den? Jag ska säga två saker. Det finns skäl att i viss mån vara orolig för konsumtionskrediter, framför allt sms-lånen och snabblåneföretag som ibland redovisar räntor på flera tusen procent, vilket förstås är helt stötande.Vad regeringen har gjort är att införa en större ångerrätt på sms-lån vilket har lett till att anmälningarna till har gått ned ganska ordentligt om just sms-lån. Vad vi också vill är att sms-låneföretagen ska stå under tillsyn. Bland annat har vi nu tillsatt en utredning om detta som ska syfta till att de kommer under tillsyn och därmed kan bli föremål för sanktioner från Finansinspektionen.Detta tror vi är det rätta sättet att komma till rätta med snabblåneföretagen och sms-lånen. Jag vill ställa min fråga till statsrådet , som svarar på allmänpolitiska frågor.Återigen kan man ta del av uppgifter i medier om att allt fler föräldrar vänder sig till hjälporganisationer för att ha råd med glasögon till sina barn. Trots att glasögon kostar bidrar landstingen bara med några få hundralappar. Ögonläkare klassar synfel som medicinska problem så länge synen utvecklas. anser samhället att det är självklart att barn med hörselnedsättning ska få tillgång till hörapparat. Detta gäller inte barn med synfel trots att glasögon är nödvändigt för att barn ska kunna utvecklas och hänga med i skolan.Min fråga är följande: Kommer regeringen att verka för att glasögon ska likställas med exempelvis hörapparat och ges till alla barn med synfel? Det handlar ytterst om reglerna för försörjningsstöd och reglerna i socialtjänstlagen. Den typ av diskussioner som frågeställaren pekar på förs när man ska se över socialtjänstlagen, och den frågan är väl inte slutligt avdömd.Det finns inga förslag på att ytterligare utvidga rätten till socialbidrag eller försörjningsstöd för att finansiera den typ av kostnader som föreslås. De allra flesta föräldrar har råd att köpa detta för egna medel, och för den grupp som har väldigt ont om pengar har vi försörjningsstöd som är till för att täcka kostnader av den typen.De exakta reglerna för vad som ingår och inte ingår i försörjningsstöd är sådant som ständigt är föremål för översyn, och det går att föra sådana diskussioner . Men tanken att vi mer generellt skulle gå in och subventionera också alla välbärgade föräldrars glasögon tror jag inte föresvävar regeringen. Det här handlar om kostnader för föräldrar som är mindre bemedlade, och där har vi olika typer av ersättningar och försörjningsstöd som ska fungera i den typen av situationer. Tack för svaret! Jag känner mig kanske inte riktigt lugn eller nöjd med det svaret. Vi sverigedemokrater anser ändå att alla barn som har behov av glasögon ska garanteras det oberoende av var i landet man bor och oberoende av vilken ekonomisk situation föräldrarna har.Vi kommer att verka här i för att alla barn med synfel i ska ha fria glasögon, precis som när det gäller hörapparater. Vi har också väckt en motion i frågan som kommer att hanteras här , och jag hoppas och tror att vi får oppositionen med oss i denna viktiga fråga. Jag tror att hela är enig om att alla barn som har behov av glasögon ska ha glasögon. Vad frågan nu handlar om, om jag förstår frågeställaren rätt, är om skattebetalarna ska betala alla glasögon för alla barn, oavsett om föräldrarna har råd eller inte. Där kanske det råder olika uppfattningar.Vår uppfattning i varje fall har varit att om man har råd betalar man själv som förälder glasögon för sina barn. För den grupp som har ont om resurser, är resurssvag och behöver hjälp på olika sätt finns det däremot hjälpsystem från samhället som är avsedda att täcka den typen av kostnader i den typen av situationer. Min fråga går till infrastrukturminister och rör slutsatser och hur de föreslagna satsningarna ska finansieras.Som har nämnts tidigare pekar utredningen än en gång på den grad av eftersatt underhåll och uppgradering av kapacitet i vår infrastruktur som finns. Det är en process som har pågått och som först den förra regeringen, med som infrastrukturminister, började angripa.Om jag har förstått saken rätt kan vi förvänta oss förslag från ministern om kompletteringar i budgetpropositionen med som grund och dessutom en ny infrastrukturproposition till hösten.En enkel slutsats av detta är att det kräver mer pengar in i systemet. Min fråga är då: Vilken syn har ministern på hur olika slags medfinansieringslösningar skulle kunna medverka i det kommande infrastrukturbeslutet? Jag tror att det är oerhört viktigt att vi har en bred samsyn i vad som behöver göras, när det kan göras, vad det kostar och hur det ska finansieras. Det är en grundläggande frågeställning, även om staten har ett stort och viktigt ansvar när det gäller infrastruktur.Den proposition som aviseras är en komplettering till det nuvarande beslutet, som regeringen fattade när vi tillförde nästan 500 miljarder, som och framåt har kompletterats ytterligare just utifrån robusthet, effektivitet samt bättre och mer kapacitet.Frågan om medfinansiering dyker upp . Det är en fråga som vi lär få återkomma till, eftersom frågan om hur finansieringen ska ske kommer som det sista steget. Jag är väl medveten om att mer detaljerade diskussioner i frågan måste anstå.Under förra mandatperioden, när hade ansvar för dessa frågor i regeringen, gjordes ett tydligt försök att bredda processen för planering av infrastruktur och aktivera den regionala nivån i resonemanget och inflytandet och när det gäller ekonomi.Resultatet blev ett betydande antal extra miljarder i investeringar infrastrukturproposition, och det blev också en större känsla av medansvar och delaktighet i processen på regional nivå än tidigare.Jag kan i och för sig se att allt inte blev perfekt i detta första försök att få med den regionala politiken. Men jag hoppas att det ses som en utmaning för att göra processen än effektivare i detta avseende och inte ta ett steg tillbaka till en mer central process, där reell delaktighet från landets regionala nivå i stort sett har saknats, som det har varit tidigare. Jag tror att det kanske är angeläget att veta för dem som följer debatten att den regering som finns består av samma partier som lade fram de 500 miljarderna och att grunden och värderingarna kvarstår.Man ska vara medveten om att av de 500 miljarderna var - vilket är inne på - nästan 65 miljarder medfinansiering. En stor del är trängselskatterna i och de som kommer att bli i men också sådant som kommuner och regioner lägger in, förutom i och , där vi har rena vägavgifter, som vi har möjlighet att ta ut på just broar och tunnlar.Därvidlag kommer det nog inte att bli något steg tillbaka. Däremot har haft lite funderingar över medfinansieringen, hur just makt och befogenhet fördelas. Jag tror att det finns en styrka, när flera är med, att man också har ett gemensamt ansvar för att verkligen vilja komma fram.Jag har ingen annan uppfattning om det än att det i grunden är gott. Jag ställer min fråga till infrastrukturministern.Enligt uppgift ska ministern besöka . Jag vill skicka med en fråga som det skulle vara av stort värde att statsrådet kom med ett positivt besked om. Det är att flygplatsen i ska hållas öppen dygnet runt.Flygplatsen är en av tio flygplatser i landet som har klassats som ett riksintresse. Det innebar att flygplatsen inte var tillgänglig för ambulansflyg nattetid.Kort därefter tvingades man ändå öppna den , ena gången till och med med polishjälp. Det var för personer med akut hjärtinfarkt, som måste flygas med flygambulans till alternativt Umeå.Landstinget i bestämde sig då för att finansiera öppethållandet fram till i första hand sommaren. Situationen är unik, då inget annat landsting behöver betala för att en statlig flygplats med riksintresse har jouröppet nattetid.Kommer infrastrukturministern att agera för att ska hållas öppen även för ambulansflyg på samma sätt som ? Den fråga som tar upp är angelägen av flera skäl. Vi har haft ett antal flygplatser, inte minst norrut i landet, som under har haft beredskap på frivillig väg. Vi har alltså inte haft något åtagande om att hålla öppet, utan det har skett på frivillig väg.Problematiken inträffar när olyckan är framme och SOS Alarm egentligen har på sig för att bestämma till vilken flygplats man ska gå ned, så att ambulansen kan gå åt rätt håll och så att ingen - som det lilla barn som vi hade problem med - ska komma i en felaktig situation.Nu har vi faktiskt möjliggjort öppethållande på tio flygplatser. Där ingår dock inte , utan det är som har pekat ut. Där har vi ekonomi och möjlighet att hålla öppet som beredskap även nattetid.Nu har vi helt plötsligt tio flygplatser som inte alls hade den möjligheten förut, så vi har kommit mycket längre. Det olyckliga är att förut har haft öppet även men att det försvann. Det har funnits ett ägardirektiv där man har beskrivit att har det riksintresset. , när hade hand om detta, fungerade det. Men när det gick över till Swedavia har det inte fungerat.Jag vill i alla fall avsluta med att säga att jag är mycket glad över att det finns många ministrar som besöker . Här händer det ju väldigt mycket positivt.Den här lilla fadäsen borde man kunna klara av. Jag hälsar statsrådet välkommen, och jag hör också att är på väg till oss. Alla andra ministrar som har vägarna dit, till exempel , är varmt välkomna. Och så hoppas jag att ni gör något positivt för oss, för det behöver vi. Egentligen kanske jag inte behöver förlänga mitt svar.I grunden är det riktigt, i fråga om flygplatser som har sådan belägenhet att det är ett avstånd till att exempelvis komma till sjukvården, att det är viktigt att veta var man kan gå ned och landa när olyckan är framme, även om det är nattetid.Från regeringens sida har vi nu gjort det möjligt och sett till att har fått extra pengar för att ta fram de flygplatserna, så att man ska få en bredare täckning. I det här fallet handlar det om . Vi har inte med i den delen.Sedan finns det möjligheter utifrån de pengar som finns, beroende på hur vill förhandla med flygplatserna. Annars är det frivilligdelen som kvarstår, där sjukresorna ändå betalas via landstingen oavsett. Jag har en fråga till utbildningsministern.Det handlar om ett bekymmersamt fall när det gäller tolkning av den nya skollagen, som trädde i kraft . Det handlar om en kooperativ förskola i en uppländsk kommun. Kommunen har dragit förskolan inför rätta med anledning av att de har kooperativ verksamhet - det är ett föräldrakooperativ. Man säger att det strider mot skollagen.Efter att själv tidigare ha varit företagsrådgivare åt kooperativa företag tycker jag att det är oerhört bekymmersamt, inte minst för de förskolebarn som det gäller. Det är ungefär 22 000 barn som går i kooperativa förskolor i dag.Om det här fallet skulle gå igenom och kommunen skulle vinna processen skulle det vara ett prejudicerande beslut som skulle slå undan fötterna för samtliga kooperativa förskolor i . Det har jag svårt att tro att lagstiftaren hade i åtanke när man gjorde skollagen. Från kommunens sida hänvisar man till att det inte är förenligt med föräldrarnas förvärvsarbete och studier och maxtaxan att ha en kooperativ förskola. Jag får erkänna att jag inte förstod det fall som frågan handlade om. Det finns mängder av föräldrakooperativa förskolor i , och det är min absoluta uppfattning att det ska vara tillåtet och att vi till och med ska uppmuntra det.Det måste finnas några ytterligare detaljer som jag inte förstår här som gör att de här besluten har fattats.Jag lovar att om vi får frågan till ska vi reda ut detta. Skollagen lägger inga hinder i vägen för kooperativ. Tvärtom är olika alternativa driftsformer vid sidan av de kommunala förskolorna något vi vill uppmuntra så långt det går.Frågeställaren får gärna komplettera frågan antingen nu direkt eller efteråt, så ska vi försöka reda ut det här. Det handlar om att man i ett föräldrakooperativ har ett joursystem. Föräldrarna går in i förskolan och hjälper till med enklare sysslor när personalen är sjukskriven, är på fortbildning eller något annat. Från kommunens sida hänvisar man till skollagen och säger att detta inte är förenligt med maxtaxans regler. Om en förälder förlorar arbetsinkomst på grund av jouren får familjen en ytterligare avgift.Nu är man i arbetsgivarorganisationen som hjälper förskolan oerhört bekymrad för detta, liksom jag själv och säkerligen ministern.