kam-fs · GZC120120119fs · 2012-01-19 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. De senaste månadernas statistik visar på en kraftigt vikande bostadsmarknad. Detta är djupt oroväckande. Av erfarenheter och den nuvarande utvecklingen i länder som , och har vi lärt oss att kraftiga boprisfall kan få betydande negativa effekter både på sysselsättning och på tillväxt.Möjligheten att stabilisera utvecklingen på bostadsmarknaden via penningpolitiken verkar dess värre vara begränsad. Sambandet mellan reporänta och bolåneräntorna har tydligt försvagats . Bankernas förklaring är nya kapitaltäckningskrav och ökade upplåningskostnader. Men sanningen är att den bristande konkurrenssituationen är en väl så viktig förklaring till att bankerna har ökat sina marginaler på bolånen.Min fråga till statsrådet är: Avser regeringen att använda sig av sitt ägarinflytande i för att skapa en bättre konkurrenssituation på bolånemarknaden? Jag tackar för frågan. Den är relevant och väl värd att diskutera.Om vi först och främst diskuterar prissättningen på bostadsmarknaden är det precis som frågeställaren säger: Om man får kraftiga boprisfall drabbar det inte bara dem som har ägande i bostäder - det kan också drabba samhällsekonomin med förskräckande resultat som följd, vilket vi såg till exempel i och och i andra exempel.Riksbanken och har gjort två stycken oberoende undersökningar där de har kommit fram till att det är svårt att fastställa att det finns en bobubbla på den svenska marknaden vare sig i eller någon annanstans. Av det skälet tycker jag att det finns anledning att se hyfsat ljust på den frågan.Nu rasar tiden i väg, så jag får återkomma till i min nästa minut. Det var lite synd att det blev ett sådant svar från statsrådet. Jag hade hoppats på att han kunde utveckla funderingarna på hur regeringen tänker använda sig av det främsta verktyg som finns när det gäller att minska räntegapet mellan reporänta och bolåneränta via SBAB.Hur ser statsrådet funderingar ut? Vad finns det för tankar för framtiden när det gäller ? Finns det möjlighet för regeringen att agera via för att sätta press på bolånemarknaden att på något vis utmana andra aktörer att följa efter? Den möjligheten borde finnas via ägarinflytandet. Men valde att inte utveckla det. Jag hoppas att statsrådet gör det nu i sitt sista inlägg. Som jag sade den första minuten skulle jag utveckla detta under min andra minut, så det gör jag nu.Jag tycker att vi har två möjligheter att försöka komma till rätta med problemet med en för hög bomarginal. Det ena är att arbeta för att förstärka kundens, konsumentens, ställning på marknaderna. Det är utan tvekan så att kunden är i ett stort underläge jämfört med säljare och producenter av finansiella tjänster.Det andra är att finansmarknadsministern eller någon annan sätter räntan i - en prisreglering. Jag tycker att det är fel väg att gå. agerade aggressivt genom att ta bort bolånetak och topplån, vilket ledde till en kraftig skulduppbyggnad hos de svenska hushållen. Vi ska inte ha tillbaka denna utveckling.Jag tror på en bred ansats att få konsumentens ställning starkare på finansmarknaden och även på bolånemarknaden. Jag tror på att man ska få konsumenten att byta bank och att göra det lättare att byta bank och sänka trösklarna. Det är regeringens åtgärder för att komma till rätta med bolånemarginalerna. Också jag har en fråga till statsrådet . Jag vill instämma i det som sades: Det är viktigt att nu värna villkoren för låntagaren, för småspararen och för konsumenten på finansmarknaden.Jag vet att det här är ett område som finansmarknadsministern har ett stort engagemang i. Därför skulle jag vilja be honom vidare redogöra för och utveckla vilka initiativ vi har att vänta från regeringen som ger ytterligare genomslag för konsumenträtten och för konsumentmakten på finansmarknadens område. Jag tackar för frågan. Som frågeställaren säger är det en fråga som ligger mig varmt om hjärtat.Grundproblemet är att vi har en obalans i sektorn i den mening att säljaren ofta har bättre kunskaper och bättre information än vad köparen har. En köpare kan dessutom vara i ett trängt läge när man ska fatta ett finansiellt beslut.Här har regeringen bestämt att till exempel privatekonomi ska vara en obligatorisk del av samhällskunskapen på högstadiet. Vi har gett dramatiskt ökade resurser både för folkbildning och för allmän tillsyn.Vi arbetar nu till exempel också med att förmå fondföretagen att bli mycket tydligare med vad avgiften egentligen betyder i kronor och ören. När man köper en aktiefond eller räntefond får man ett besked om vad det kostar i procent. Men det är svårt för kunden att överblicka det i kronor och ören. Detta kommer vi att återkomma till. Jag tackar för svaret. Jag tycker att detta är viktigt. Det är viktigt att konsumenträtten och konsumentmakten inte bara finns i praktiken utan också får ett tydligt genomslag. Det är också viktigt med bäring på den diskussion som har att göra med konkurrensen på bomarknaden och på bolånen och med konsumentens möjlighet att sätta press på bankerna för att få lägre räntekostnader.Frågan berördes delvis tidigare, men jag skulle vilja be statsrådet att ytterligare utveckla vilka möjligheter han ser för bankernas kunder att få ett genomslag på sin ränta när sänker reporäntan. Jag tackar för frågan. Det som frågeställaren och även tidigare frågeställare säger är korrekt: Räntemarginalen mellan reporänta och bolåneräntan har ökat över tiden. Det är dock ganska komplicerat att på punkten när räkna ut hur stor marginalen är. finansierar sig inte bankerna i på samma sätt som . Bankernas upplåningskostnad är alltså svårare att räkna ut . Dock verkar det rimligt att tro att marginalerna har ökat över tiden. Detta är ett problem i och med att vi ska hålla allmänintresset, det vill säga kunderna, om ryggen.Vi försöker, förutom det jag sade tidigare, att sänka trösklarna för att byta bank. Ett förslag som jag åtminstone har dryftat är att man ska försöka behålla sina kontonummer om man byter bank. Det är ett exempel. Man skulle alltså kunna ta med sig kontonumren så att exempelvis autogiro inte blir så komplicerat. Det handlar återigen om att sänka trösklarna att byta bank. Konsumenttrycket är till syvende och sist det bästa sättet att få bankerna att uppträda mer konkurrenskraftigt. Man skulle kunna hoppas att hade lagt sin mörka historia av tvångssteriliseringar bakom sig vid det här laget, men faktum är att enligt en lag tvingas transpersoner fortfarande att sterilisera sig för att kunna korrigera sitt kroppsliga och juridiska kön så att det stämmer med den egna könsidentiteten. Vi är många, inklusive kommissionär för mänskliga rättigheter, som protesterat mot den absurda lagen. Det kan inte vara statens sak att tvinga människor till omfattande kirurgiska ingrepp som ett villkor för att få vård. Transsexuella ska inte behöva ge upp möjligheten att bli biologiska föräldrar för att kunna få den vård de behöver.Trots den här massiva kritiken och trots två utredningar med omfattande remissomgångar förhalar socialministern frågan. kom det ett något förvirrande besked om att man eventuellt, kanske var överens om någonting, oklart vad. Vad är det egentligen man är överens om? Vad är det som är kvar att utreda innan vi kan sluta att kränka transpersoners mänskliga rättigheter? Det är en gammal lagstiftning som har gällt . Precis som säger har det gjorts två olika utredningar. Den första utredningen landade dock på en helt annan slutsats än den . Det visar komplexiteten i sammanhanget. Den första utredningen dög helt enkelt inte som grund för lagstiftningen. Den sköts ned av alla intressenter i sammanhanget.Nu har vi tillgång till en utredning från . Den innehåller ett stort antal olika förslag som berör bemötandet inom vården och hur vi kan koncentrera resurser för att få bästa möjliga behandling för de personer som ska ha behandling. Det handlar om fyra olika lagstiftningsdelar. Regeringen har inte en samlad position i de här frågorna, utan ärendet bereds inom . Jag har hört att socialministerns linje är att det här behöver utredas vidare. Frågan kvarstår: Vad är det som finns kvar att utreda? Den första utredningen fick mycket riktigt massiv kritik, men den nya utredningen fick å andra sidan ett massivt stöd. Den föreslog att man skulle ta bort det här steriliseringskravet efter noggranna överväganden. Det är väldigt mycket som redan är tydligt och klart.Jag förstår inte varför vi ska tvinga människor till sterilisering som villkor för vård. Det skulle bli helt absurt om jag tvingades att gå med på sterilisering för att operera bort blindtarmen och om man sade att det var frivilligt. Vad är det som är kvar att utreda innan vi kan ta bort den här resten ? Det finns fyra olika delar i det förslag som har lämnat. En handlar om det nuvarande kravet på att man måste vara ogift för att byta kön. Den andra delen handlar om att man måste vara svensk medborgare. Där föreslår man också en förändring. Den tredje handlar om 18-årsgränsen, som kan diskuteras. Den fjärde delen handlar just om steriliseringsfrågan. När det gäller de två första delarna ser jag inte några stora bekymmer. Enligt planerna kommer regeringen att lämna en proposition om detta till att ta ställning till.Om man går på lagstiftningsförslaget om sterilisering i utredningen kommer det att leda till en lång rad följdändringar av lagstiftning som bland annat rör föräldrarätten. Det måste rimligen regleras i lagstiftningen om vi ska ha en heltäckande lagstiftning. Flera remissinstanser har påtalat att det här inte riktigt duger som ett underlag för lagstiftning. Regeringen håller just nu på att analysera situationen, och vi kommer med ett besked om var vi landar. Det har uppmärksammats att vi har ett stort problem med att vissa svenska medborgare säljer sina pass. Ett exempel är att gränspolisen i har sett hur irakier som har blivit svenska medborgare säljer sina pass till före detta landsmän som sedan kan resa till med sina illegalt inköpta pass.Det här är ingenting nytt. fick den dåvarande justitieministern en fråga i det här ärendet. Hans svar var då att det hade införts nya rutiner som skulle komma till rätta med de här problemen. Men det löstes inte. uttalande sig den nuvarande migrationsministern och sade att problemen kvarstod och att regeringen skulle ta upp frågan. har också skrivit en debattartikel i där han konstaterade att det fanns ett problem med att över 200 000 svenska pass var på vift runt om i världen.Mina frågor till är därför: Hur tycker statsrådet och regeringen att det går? Vilka nya regler har man infört? Varför ska vi tro att det kommer att fungera den här gången? Först och främst vill jag gärna påpeka att den här frågan inte är en fråga för migrationsministern i regeringen, utan det är en fråga för justitieministern. Precis som själv sade var det så även under den tidigare regeringen. Det beror på att det är i som har hand om frågor rörande såväl passuppföljning som passutfärdande. Det är inte en fråga för migrationsministern. Jag kan konstatera att den här frågan inte kan besvaras av mig, utan den får besvaras av justitieministern. Med tanke på hur stort engagemang migrationsministern har lagt ned på den här frågan och med tanke på att den också rör invandring och migration tycker jag att det låter lite konstigt att det absolut inte hör till hans ansvarsområde över huvud taget.Men låt mig utveckla frågan lite vidare och fundera på orsakerna till varför dessa problem uppkommer. Vi i har länge fört en massinvandringspolitik, medan man i alltid har haft en mycket mer restriktiv invandringspolitik. I är problemen med försvunna pass avsevärt mindre. Antalet pass som försvinner är mycket färre än i . Problemets omfattning tycks vara relaterat till invandringens omfattning. Jag undrar om ministern ser något sådant samband och om han menar att det kan finnas anledning att se över den förda invandringspolitiken med anledning av detta. Det verkar som om frågeställaren har lite problem med att förstå ansvarsfördelningen i regeringen, så jag tar det en gång till. Frågor rörande utfärdade av pass, uppföljning av om pass förkommer och så vidare handläggs i av . är en myndighet under justitieministern, inte under migrationsministern, och så har det alltid varit. Det är ingenting som har kommit med den här regeringen. Därför bör frågeställaren vända sig till justitieministern om han har funderingar kring de här frågorna och inte till mig som migrationsminister. Jag har en fråga till landsbygdsministern. Den gäller offentlig upphandling av livsmedel. tillagas tre miljoner mål mat i de offentliga verksamheterna. Det är mat som är betydelsefull för eleverna i skolan, för de äldre på äldreboenden och för de sjuka som behöver tillfriskna på våra sjukhus.Därför är det viktigt att kvaliteten på maten i det offentliga köket är bra och att kommuner och landsting kan ställa krav på matens kvalitet. Men ofta får man höra att det bara är priset som styr vid upphandlingar och att upphandlare är osäkra på vilka krav de kan ställa.Därför är min fråga till landsbygdsministern: Vad gör regeringen för att underlätta för kommuner och landsting att ställa krav på att maten ska vara bra och på att det ska vara ett bra djurskydd när maten produceras? Tack för frågan, ! Jag tycker att det är en oerhört viktig fråga av det skäl som nämnde, nämligen att det serveras i storleksordningen tre miljoner måltider som är tillagade i kök i närheten av skolor, dagis, äldreboenden och liknande. Jag tycker självfallet att man ska ställa krav på den mat som inhandlas till de här köken precis på samma sätt som offentlig sektor ställer krav på allt annat som upphandlas till den offentliga sektorn och dess verksamheter.Av det skälet har regeringen givit pengar för att de ska kunna ge råd om vilka krav man kan ställa vid de upphandlingar som ska ske till de kök som tillreder maten till brukarna på boenden och andra ställen där den här maten sedermera äts. Detta är ett exempel. Tack, ministern, för svaret! Det är bra att får möjlighet att ge råd, men det gäller också att kommunerna vill ta emot råd. I regeringens satsning på som ledande matland är den offentliga maten ett av fem prioriterade områden. har vi en situation där mindre än hälften av våra kommuner har en livsmedelspolicy.Min fråga är: Hur kan vi lyfta fram betydelsen av den offentliga maten både för kvaliteten i verksamheterna i sig och för att lyfta helheten kring som ett nytt matland? Jag tycker att en del av det svar jag vill ge ligger i frågan. Jag tycker att man i varje offentligt sammanhang ska sätta fokus på mat precis som vi har satt fokus på mat från och till den offentliga sektorn i Matlandet . Jag tycker gott och väl att man kan göra det i landsting med anledning av att hälsa befrämjas av bra mat. Jag tycker att man kan göra det i kommunerna, för jag är övertygad om att inlärningen i en skola befrämjas av att maten äts upp i de skolbespisningar, skolmatsalar och skolrestauranger som finns runt omkring i landet.Därtill har vi från regeringens sida gett ett stöd som förmedlas av och som innebär att det offentliga köket kan få tips och råd kring hur man ska tillaga maten för att den ska bli attraktiv och tilltalande. Denna inrättning finns numera vid i och är till för att hjälpa aktörerna som finns i den offentliga sektorn och dess matverksamhet. Min fråga går till socialminister , och det är åter tvångssteriliseringen som det handlar om.Tvångssterilisering är ett brott mot mänskliga rättigheter och inget annat, anser jag. I går i partiledardebatten svarade socialministern att frågan bereds omsorgsfullt på departementet.Vad ligger i ordet omsorgsfullt? Är frågan omsorgsfullt hanterad när det gäller socialministerns egna person och partiet och tillika som inte är för att kravet på tvångssterilisering ska tas bort, eller handlar det om omsorg om de personer som blir drabbade? Om det är det sistnämnda tycker jag att det inte finns någon anledning att både förhala och till slut kanske även stoppa förslaget på att tvångssterilisering tas bort.Jag vet att det kommer en proposition , och min fråga är: Lyfts denna fråga kring kravet på tvångssterilisering bort ur propositionen? Jag tar den sista frågan först. Lyfts kravet bort? Det finns ingen proposition, och därför finns det ingenting som kan lyftas bort därifrån, utan det här är frågor som kommer att beredas med största noggrannhet.Den omsorg som jag talar om handlar förstås om omsorgen om enskilda personer. Lagstiftning kommer ju inte till för sin egen skull, utan den kommer till för att kunna skapa ett tryggt och bra så långt det möjligen låter sig göras via lagstiftning. Men en lagstiftning måste också vara genomtänkt och fungera på ett sådant sätt att den täcker upp varje situation som vi rimligen kan föreställa oss och att den ger en trygg och bra grund som ger svar för alla dem som ska tillämpa lagstiftningen i alla dess olika delar.I den proposition som vi tänker oss att lägga fram är huvudinriktningen att ta bort de delar som, vad jag kan se, är förhållandevis enkla att ta bort. Det är vad vi har sagt att vi ska göra från sida. Regeringen bereder den här frågan och återkommer naturligtvis med besked om hur vi kommer att hantera alla de olika delar som vi har att bereda i det här sammanhanget. Jag har haft tre interpellationsdebatter och lämnat in tre skriftliga frågor till ministern i just det här ärendet tidigare. Det sista svaret jag fick 2010 var att man väntade på utredning som kom , alltså . Det har gått , och vi har inte kommit ett enda steg framåt. ska vi vänta ytterligare.När det gäller det lagtekniska anser inte de jurister som jag har varit i kontakt med att det ska vara så tekniskt svårt att förändra i lagtexten och inte heller i , så jag vet inte riktigt vad ministern menar med att det ska vara sådana stora svårigheter att sjösätta detta . Det är alltid mycket enklare att formulera en politisk vilja än att åstadkomma den trygga lagstiftning som ska finnas och kunna tillämpas, för den betyder mycket för enskilda människor oavsett vilken lagstiftning vi talar om. Därför måste vi vara noggranna i utformningen.Här finns ett antal frågor som vi har att hantera. Jag tror mig kunna ge tydligt besked när det gäller de två förstnämnda delarna. Propositionen finns förtecknad på kammarens lista för våren, och jag säger med ett visst mått av ödmjukhet att det här inte är alldeles enkla frågor. Vi måste titta på detta juridiskt. finns ingen regeringsproposition att presentera men det kommer, för beredning pågår i ärendet. förtrycks palestinier på sin egen mark. De kan inte ta sig till sitt arbete, till skolan eller till sjukhuset för att det finns en mur som är byggd på olagligt sätt. Trots att det är ockuperat och trots att världssamfundet har konstaterat att ockupationen pågår säljs och tillverkas det varor på denna ockuperade mark, och det sker helt illegalt. Vad tänker handelsministern göra åt det? Tack för en väldigt viktig fråga gällande de palestinska områdena, !Naturligtvis är illegal handel eller annat som handlar om ockuperade områden ingenting som regeringen ställer sig bakom. Däremot är det inte aktuellt att diskutera sanktioner gällande detta.Det sätt som regeringen arbetar på handlar mycket om att involvera CSR, corporate social responsibility, för de svenska företagen, och det handlar om fyra ben: mänskliga rättigheter, icke-korruption, miljöhänsyn och sociala rättigheter på arbetsplatsen.Jag får återkomma till resten i mitt nästa inlägg. Sociala rättigheter, talar handelsministern om, men vi vet att palestinier får lägre lön än israeler för att de är palestinier. Det är ett apartheidsystem som tillämpas på ockuperad mark i . Bestämmelser om sociala rättigheter följs inte, och lagarna följs absolut inte.Det finns företag där med anknytning till som odlar frukt och grönsaker och tillverkar andra handelsvaror som kommer till och säljs inom EU.Vad gör handelsministern? Tänker hon på något sätt stoppa detta? Tänker hon på något sätt hindra att de här varorna kommer till EU över huvud taget? Det här är en fråga som skulle ligga på EU-nivå och där det i så fall handlar om att EU och FN inför sanktioner, vilket oftast är vanligast när det gäller en specifik typ av varor.Det sätt som vi kan arbeta på är, som jag sade, att uppmuntra våra svenska företag att arbeta enligt riktlinjer - det gör vi också med multinationella företag - och att visa ett sådant beteende att man helt enkelt inte väljer att producera varor på ockuperad mark, att man väljer att se till att de som är anställda i ens företag har de rättigheter som behövs och att man är goda förebilder ute i världen. Det är våra svenska företag väldigt duktiga på, och det är jag övertygad om är det mest effektiva sättet för att göra skillnad för människor som lever och bor i eller i andra områden där mänskliga rättigheter kränks . Jag har en fråga till statsrådet . har vi i medierna uppmärksammats på problemet med bluffakturor. Jag har faktiskt själv också drabbats av att få en bluffaktura. Enligt uppgift kostar det här småföretagen . Det är pengar som man skulle kunna använda till andra saker.Min fråga är vilka åtgärder statsrådet anser bör genomföras för att sanera den marknaden. Det här fenomenet är förstås ett otyg, och det slår hårt av flera skäl. Det slår, vad jag förstår, mest mot små och medelstora företag som har mindre resurser att kontrollera den typen av fakturor. Det är också de företagen som är mest känsliga för betalningsstörningar, om de råkar ut för detta. Detta är en del av det problem som vi talade om tidigare, det vill säga att konsumenten ofta är i ett underläge i finansiella transaktioner, inkluderande fakturahanteringen.Det här är en fråga som antagligen måste hanteras på ett bättre sätt av polis och åklagare än vad som sker . Det är viktigt att frågan uppmärksammas både i kammaren och i medierna. Vi har alla ett ansvar för att upplysa inte minst småföretagarna om att de bör vara mer försiktiga i hanteringen framöver. Precis som statsrådet säger är dessa företag känsliga för betalningsstörningar. får företag betalningsanmärkning redan vid ansökan om betalningsföreläggande, oavsett om grunden i ansökan är riktig eller inte. Det påverkar naturligtvis främst de mindre företagen.Anmärkningarna har stor påverkan när företaget bedöms. Det utnyttjas av bluffaktureringsföretag som vid utebliven betalning ansöker om betalningsföreläggande. Man betalar för att man helt enkelt är rädd för att få en betalningsanmärkning. Jag undrar om ett sätt vore att ändra i kreditupplysningslagen så att företagen inte hängs ut på ett orättfärdigt sätt. Vad tror statsrådet om möjligheten att gå den vägen? Jag har tagit del av detta problem via medieuppgifter och även via ett antal radioprogram . Jag inser väl problemet och håller med om frågeställarens verklighetsbeskrivning. Det är ett reellt problem för företagen.Jag måste dock erkänna att jag inte vet vad rättsapparaten har för strategi i den här frågan, men jag kan säga så mycket som att jag gärna ser en skärpning av de rutiner som finns. Det är uppenbart att problemet är stort och i stigande. Gör man ingenting åt det utan fortsätter som tror jag att det kan drabba företagen än värre. Jag skulle därför välkomna en skärpning av regelverket. Min fråga går till går under partiledardebatten valde statsministern att framhålla att han inte lyckats sälja och . På regeringens hemsida kan man läsa att i princip anser regeringen att staten inte ska äga företag som verkar på några marknader där konkurrensen fungerar och det inte heller finns något samhällsuppdrag som motiverar statligt ägande.Riksdagen fattade beslut och biföll ett motionsyrkande om att klargöra att ska förbli ett helägt statligt bolag. Detta avvisades i en reservation från . Min fråga till statsrådet är: Har , och regeringen ändrat uppfattning när det gäller statligt ägande? I Alliansens valmanifest inför valet var man väldigt tydlig. Där lyfte man fram tre företag, nämligen Nordea, och .