kam-fs · GZC120120315fs · 2012-03-15 14:00:00 — Vi hade diskussioner tidigare om som är ett hyfsat billigt komplement till nuvarande infrastruktur, men det handlar också om mötesplatser på nuvarande infrastruktur.När det gäller den delen av Botniska korridoren som är den felande eller snarare saknade länken, alltså Norrbotniabanan, pågår det parallellt ett arbete i EU med de nya TEN-T - . Vi vet ännu inte vilka pengar som finns till vårt förfogande, utan det kommer kanske fram först . Men vi följer detta parallellt. Tack för svaret, infrastrukturministern! Ministern var inne på precis det som jag skulle vilja ta upp, nämligen att under förra mandatperioden gjorde och precis det som infrastrukturministern talade om. De skickade in en TEN-ansökan till EU, och den har beviljats. Det betyder att EU tycker att banan är ett viktigt infrastrukturstråk i . Det innebär också, som infrastrukturministern påpekade, att vi kan få medfinansiering för att färdigställa banan. Men enligt min vetskap betyder det här också att banan måste vara byggd , för annars utgår eventuellt vite, en straffavgift, från EU.Jag hoppas och tror att infrastrukturministern håller med EU om att Norrbotniabanan är strategiskt viktig i och att banan nu ska prioriteras i den nationella infrastrukturplanen.Jag skulle gärna vilja höra lite mer om hur ministern ser på medfinansieringen från EU och tidsgränsen som går vid 2030. , , har vi nästa transportministerråd i . Då kommer vi bland annat att ta upp en allmän inriktning när det gäller TEN-T, bland annat utifrån de mycket tuffare krav som man har om man ingår i stomnätverket där den här delen skulle finnas med. Det finns ganska tuffa krav både på vägsidan och på järnvägssidan, och vi måste förhålla oss till vad det innebär kostnadsmässigt.Som det har varit får man använda medfinansieringen till studier och projektering. Det är så att den största delen, , står medlemsstaten, i det här fallet , nästan ensamt för. finns inte den här sträckningen med i infrastrukturplanen, och det stämmer att ska man få ta del av eventuella pengar ska det vara klart till 2030. Det är därför vi måste ha parallella diskussioner här i och i EU. Regeringen har ett välfärdsutvecklingsråd som ska ge stöd i frågor som rör kvalitet och utveckling inom vård- och omsorgssektorn. En av medlemmarna i rådet är som är vd för vårdbolaget som är en stor, privat utförare inom bland annat äldreomsorgen.Under den tid som har suttit i rådet har en delrapport lämnats till regeringen. I rapporten föreslås att kommunerna bör tvingas att betala ut högre bidrag till privata vård- och omsorgsföretag. Detta kan driva upp värdet på Attendo och därmed också värdet på de aktier som äger.Attendo är nu till salu, och kommer med största sannolikhet att personligen erhålla en del av vinsten när bolaget säljs. Risken är överhängande att egenintresset har inflytande på de råd han ger i egenskap av ledamot i bakgrund av detta vill jag fråga socialministern om han anser att det är lämpligt att sitter kvar i rådet. Svaret är ja. Socialministern verkar ta mycket lätt på frågan. De affärer som görs när riskkapitalbolag köper och säljer vårdbolag av och till varandra är i miljardklassen. Mer än hälften av ledamöterna i kommer från ett privat vårdföretag eller liknande. Risken är överhängande att ledamöternas egna ekonomiska intressen direkt påverkar de råd som de ger i Välfärdsutvecklingsrådet.Hur säkerställer socialministern att ledamöterna i inte använder rådet för att främja sina egna intressen? Jag tar verkligen inte lätt på de här frågorna. Vi har tillsatt ett råd som innehåller personer som representerar handikapporganisationer, vårdpersonal, läkare och Kommuner och Landsting. Där sitter också representanter från , i , och flera andra kommuner. Det är personer som har olika ingångar när det handlar om vård- och omsorgsfrågor. Det är en krets av personer som är engagerade i vård- och omsorgsfrågor, och de har lite olika perspektiv.Jag tar däremot lätt på den här typen av kritik som jag tycker är låg, billig och populistisk. Vi jobbar intensivt med att förbättra vård och omsorg, och jag tycker att det är alldeles fel att dra ned diskussionen till att handla om någonting helt annat än just det som är avsikten med den politik som vi för. Min fråga går till statsrådet är ett bra land att leva och arbeta i. Det är också ett land som tagit stort ansvar för migrations- och asylpolitiken, vilket jag tycker är bra. Vissa saker kan dock förbättras. Många hittar till exempel kärleken i ett annat land, liksom många hittar den i . Att börja om i ett nytt land är en stor omställning, och kan mycket hända. Sjukdom och till och med dödsfall kan slå sönder familjelyckan.Om en utländsk medborgare är gift eller sambo med en svensk och anknytningen upphör får han eller hon sannolikt sitt uppehållstillstånd återkallat. Detta gäller även vid dödsfall. Sådana tragiska omständigheter är oftast omöjliga att förutse. Möjligheten för den efterlevande att kunna stanna kvar borde därför ses över.Jag skulle vilja fråga statsrådet om det inte vore lämpligt att se över nuvarande regler för att få större flexibilitet så att efterlevande kan stanna kvar i landet om partnern avlider innan passerat. För att förstå frågeställningen måste man kanske också förstå förutsättningarna för den svenska migrationspolitiken.Vi har reglerad invandring till . Vi har inte fri invandring. Av det följer att man får uppehållstillstånd för vistelse i för att man uppfyller vissa av beslutade kriterier. Man får asyl för att man uppfyller någon av skyddsgrunderna i vår lagstiftning. Man får uppehållstillstånd som anhöriginvandrare om man kan visa tillräckligt stark anknytning till och som arbetskraftsinvandrare om man får ett jobb inom ramen för lönevillkoren och socialförsäkringsvillkoren. Faller någon av dessa grunder, någon av dessa förutsättningar, faller också per definition den lagliga grunden för vistelse i vårt land och i förekommande fall även i Europeiska unionen.Jag tycker att det är bra att vi har en tvåårsregel. Det innebär att man har möjlighet att etablera sig i , men det innebär också att vi undviker till exempel skenförhållanden, sådana som ingås enbart för att man vill komma till och vistas här men egentligen inte har en ärlig avsikt med det äktenskap som man ingår. Därför tycker jag att den nuvarande ordningen är bra. Min fråga var om man kunde titta på omständigheterna ifall personen dör . Man har ju ingen vetskap om framtiden och vad som kan hända. Det är inget man själv kan avgöra. Det är makt som gäller. Jag kan ha förståelse för Edip Noyans synpunkter, men det är inte helt lätt att förena dem med krav, med hur regelverket är konstruerat, vad gäller migration till . Det är viktigt att understryka att tvåårsregeln bör vara absolut och gälla alla omständligheter. Faller någon av grunderna för vistelse i faller hela den lagliga grunden för vistelsen.Även om man kan ha förståelse för den typen av oförutsedda händelser kan till exempel ett äktenskap som från början upplevdes som mycket stabilt upphöra. Då är frågan om vi bör ha en karenstid för detta. Ja, det har vi i form av tvåårsperioden, och jag tycker att det är bra. Det skapar en balans i systemen. Jag vill ställa min fråga till jämställdhetsminister kvinnor beskriver förlossningssmärtan som den värsta smärta de någonsin upplevt eller kommer att uppleva under sin livstid. Trots det har beslutat att kvinnor som föder inte längre ska få lustgas. Lustgas är en mycket bra smärtlindring som även kvinnor som inte har exempelvis epidural ryggbedövning får mycket hjälp av.Jag tycker att det måste vara kvinnornas eget val ifall de vill ha ryggbedövning eller inte. Dessutom kan man behöva lustgas som ett komplement till ryggbedövningen, något jag själv har använt. Det är en mycket viktig jämställdhetsfråga att man, oavsett var i landet man bor, får hjälp med den oerhörda smärta som en förlossning för många innebär.Att man inte längre ska ge lustgas motiveras med miljöskäl och personalskäl, alltså att personalen inte ska utsättas för lustgas. Det finns dock reningsanläggningar. Det finns möjlighet till bättre ventilation, tätare slangar, att man andas inne i lustgasmasken och så vidare.Min fråga till jämställdhetsministern är: Kan inte regeringen ta fram riktlinjer så att alla kvinnor i får rätt till lustgas oavsett var de råkar bo? När man föder barn ska det vara i livet, och självklart ska man kunna göra det utan onödiga smärtor. Detta rör dock medicinska frågor som jag inte kan uttala mig om i denna talarstol. Jag har inte ens hört talas om fallet, vilket gör att det är svårt för mig att uttala mig om det.Jag tar gärna med mig frågan och ser vad den handlar om. Om inte annat kanske socialministern har koll på detta; jag vet inte. Det låter som något som läkarna måste avgöra utifrån arbetsmiljön och utifrån kvinnans bästa. Utgångspunkten måste vara att ingen ska behöva föda med onödiga smärtor. Jag utgår från att sjukvården även i detta fall agerar på det viset. Det som angetts som alternativ till lustgas är epidural ryggbedövning och avslappningsövningar. Jag har absolut ingenting emot epidural - jag har själv använt det - men man måste respektera dem som inte vill ha det. Det kan leda till värksvaghet som kan leda till ökad risk för sugklocka och tång. Det är en oerhört viktig fråga. Att föda helt utan medicinsk smärtlindring är ungefär som att operera någon utan smärtlindring. Alla som fött barn vet att det kan göra mycket ont.Jag tycker inte att detta är någon medicinsk fråga. kan självfallet se till att det blir säkert för personalen. Det finns mycket man kan göra, vilket jag nämnde tidigare, till exempel ha reningsanläggningar. Det har gjorts en reningsanläggning i som är väldigt effektiv. Man kan alltså lösa miljö- och arbetsmiljöproblemen på andra sätt.Kvinnor som grupp belastar mindre än män. Ska de då tvingas föda under fruktansvärda smärtor? Detta är en avgörande jämställdhetsfråga, och jag är tacksam för att tittar närmare på den. Jag hoppas att det ger resultat. Jag ska inte titta närmare genom att ge sjukvården expertråd. Jag utgår från att sjukvården är bättre lämpad att själv sköta detta. Det jag säger är att det självklart aldrig får förekomma att en kvinna tvingas föda under smärtor, utan att få hjälp. Det är det jag menar. Om det sedan är epidural, lustgas eller andra metoder som sjukvården använder är jag inte kvinna att uttala mig om. Jag utgår från att ingen kvinna i vårt land tvingas föda utan att få smärtlindring i den processen. Även jag vill rikta min fråga till statsrådet . Det gäller tillsynsansvaret för förskoleverksamheten.Vi vet att Skolinspektionen har ett tillsynsansvar beträffande hur kommunerna lever upp till sina åtaganden. Sedan är det kommunerna själva som har tillsynsansvaret ute i den faktiska verksamheten. Det innebär att kommunerna ska kvalitetsgranska den verksamhet som de själva har huvudansvaret för. Det säger sig självt att den granskningen kanske inte alltid blir oberoende och självständig.Kommunerna ska även granska fristående förskolor och dem som i olika former bedriver pedagogisk omsorg. Häri ligger ett konkurrensförhållande. Min fråga till statsrådet blir därför: Pågår det några diskussioner om hur en oberoende granskning och kvalitetsuppföljning ska ske ? Granskning av våra förskolor är en viktig del för att kunna utveckla kvaliteten i dem. När föräldrar överlämnar sina barn till samhällets tjänst, statens och kommunernas tjänst, måste man självfallet kunna garantera att föräldrarna kan känna sig trygga och vara säkra på att barnen har det bra.Den ordning vi valt är att kommunerna ska granska verksamheten i enskilda förskolor. Det ska sedan rapporteras via kommunerna till Skolinspektionen. Jag har inte hört att den ordningen inte skulle fungera, och därför har jag inget annat svar att ge än att så är det just nu och så fortsätter det att vara också framgent.Jag ser dock att det finns annat som är viktigt att följa vad gäller utvecklingen, såsom lärartätheten och barngruppernas storlek. Det är viktiga frågor och egentligen lätt för kommunerna att rapportera till Skolinspektionen så att vi får den statistiken och kan följa upp den ordentligt. Jag tackar statsrådet för svaret. Det var bra att hon kom in på detta med uppföljning. Föräldrarna vill ofta ha möjlighet att välja en förskola av god kvalitet. Därför skulle det vara önskvärt att det fanns öppna jämförelser som tog hänsyn till det som statsrådet nämner. Hur många vuxna det är, hur många barn som finns på plats rent fysiskt, personalomsättningen och personalens utbildning kanske kan finnas med i dessa nyckeltal. Kan statsrådet ge besked om att det kommer att bli lättare för föräldrar att välja barnomsorg utifrån öppna och oberoende jämförelser av kvaliteten i barnomsorgen? Jag tackar för frågan. Nej, jag kan nog inte på stående fot lova att jag kan komma att leverera det, men jag tycker att det är en viktig fråga. Den har diskuterats i vårt land när det gäller både vården och omsorg om våra äldre, och det är klart att detta är viktigt också när det gäller skola och förskola.Redan i dag kan detta egentligen användas som konkurrensmedel av enskilda förskolor, som kan profilera sig på hemsidorna - varför ska föräldrarna välja just deras förskola? Det ser jag som en möjlighet . Om det borde finnas organiserat på nationell nivå är jag inte beredd att ge något svar på. Men politik handlar om att följa upp och komma med nya idéer om vad man behöver göra. Det är självklart att också denna fråga som alla andra finns i omloppet. Kanske landar vi vid tillfälle i att det skulle behövas. Men att leverera en sådan lösning är ingenting som för tillfället finns i pipeline. Min fråga går till statsrådet och gäller isbrytarverksamheten, som diskuteras just nu.För närvarande är avgiften för isbrytning inlagd i den allmänna farledsavgiften. Det innebär att man solidariskt betalar för isbrytningen runt Sveriges kuster genom samtliga farledsavgifter. kan det hända att det krävs isbrytning mycket långt söderut i . Det var inte vi hade en ganska hård vinter även på och i de södra farvattnen.Men diskuteras bland annat från sida om man i stället skulle ta ut avgiften explicit för de transporter som utnyttjar isbrytarna. Jag undrar hur statsrådet ser på den frågan. Jag var själv med både och uppe i . Det är helt klart att isbrytarverksamheten gör nytta.Det som säger om den diskussion som har förts är alldeles riktigt. De som tillhör de södra hamnarna, där man har långa farleder in och inte har så mycket is, till exempel i , och , tycker ibland att det känns jobbigt att betala höga farledsavgifter när de inte har nytta av isbrytning. Det omvända skulle vara att de hamnar som behöver ha isbrytning får betala det själva. Diskussionen handlar då om vad som händer med den solidaritet som funnits hittills.Vi har ställt frågan för att se vad detta skulle innebära. Det har funnits en utredning tidigare om huruvida man skulle ha en finansiering där den som behöver ha isbrytarverksamheten betalar. Det finns dock risk för att det blir en väldigt sned fördelning.Vi söker efter den bästa lösningen, där man kan få med dem som i konkurrens med hamnar i övriga känner att de skulle kunna vara effektivare om de inte betalade för isbrytning men ändå inte hindra dem som behöver ha isbrytning genom att de i stället får betala oförtjänt höga avgifter. Jag tackar för svaret. Jag tror att den enda väg som man skulle kunna gå om man ska ta bort den solidariska fördelningen av avgiften är att staten skjuter till pengar. Det brukar i alla fall finansministern ha vissa synpunkter på.Om man skulle gå in för en ordning där transporterna från norra , som det framför allt gäller, finge speciella kostnader för isbrytning skulle hela basindustrin och all den industri som använder sig av sjöfarten få en direkt konkurrensnackdel. Om inte annat borde näringsministern ha synpunkter på detta. Detta skulle egentligen innebära att det skulle bli omöjligt att bedriva sjöfart på norra i någon större utsträckning.Det är väldigt viktigt att denna konkurrensnackdel inte kommer till stånd. Jag tror att man i så fall kommer att leta sig andra vägar för godset. Jag hoppas alltså att statsrådet behåller den solidariska fördelningen. Det jag kan konstatera när jag reser runt i hela vårt avlånga land, som har väldigt mycket kust, inte minst mot , är att detta är en ständigt pågående diskussion. Däremot har vi inte tagit fram något förslag om att vi ska ha en avgift enbart för dem som använder isbrytningen. Det finns inget sådant förslag. Vi har dock ställt frågan vilka konsekvenserna skulle bli. Bland annat har varit inblandat.Vi jobbar dessutom med att försöka få isbrytarverksamheten så effektiv som möjligt, både miljömässigt och ekonomiskt. Därför har vi nu också ett formellt samarbete med , vilket ser ut att kunna gynna bägge länderna. Vi prövar alltså olika vägar. Jag har en fråga till statsrådet med anledning av de beslut som regeringen har fattat om en vidareutveckling av ramöverenskommelsen med . Det handlar om förordnanden om offentligt biträde i migrationsärenden, om den allmänna översyn som ska göras av Lifos och slutligen om hur utformningen av beslut kan utvecklas.Vad innebär detta rent konkret för exempelvis den enskilde asylsökande? Jag tackar för frågan. Det är helt riktigt att vi bockar av ytterligare tre punkter i den ramöverenskommelse som regeringen har ingått med om migrationspolitiken. De punkter som räknade upp är väldigt viktiga. Det handlar om att förstärka den väldigt höga rättssäkerhet som vi redan har i vårt asylsystem på ett antal punkter där vi tycker att det finns anledning att göra översyner.Det gäller till exempel frågan om offentligt biträde. Det ska ges ett uppdrag till Statskontoret att se över hur utser och förordnar offentliga biträden. Det handlar även om landinformationssystemet, som ligger till grund för asylprövningarna, och den information som förs in i detta. Där tycker vi att man dels bör se över tillgängligheten och praxis, dels göra en allmän översyn av detta informationssystem, så att det håller en hög kvalitet. Slutligen har vi på regeringssammanträdet fattat beslut om ett kommittédirektiv som innebär att vi ska se över hur beslut och domar utformas, så att de som är mottagare av informationen får en korrekt beskrivning av vad det egentligen är man har fattat beslut om i domstolen eller myndigheten. Det är vad det handlar om. Jag tackar så mycket för svaret. Jag fick delvis också svar på min följdfråga, som lyder: Vad får detta för påverkan på rättssäkerheten? Statsrådet har redogjort lite grann för det, så jag nöjer mig med att tacka för svaret. Jag har en fråga till statsrådet . Det är en fråga som är väldigt viktig för mitt hemlän . Det handlar om förbindelsen över Kvarken.Vår alliansregering har jobbat hårt inom EU och lyft fram betydelsen av E12:s hela sträckning från i till Mo i i . Det har resulterat i att EU har gett hela E12 TEN-T-status.Dagens färjeförbindelse över Kvarken är under all kritik. Det civila samhället, näringsidkare och den gränsöverskridande arbetsmarknaden påverkas negativt som en följd av detta. Även miljön tar skada, då omvägar med bil görs runt Bottenviken.Hur ser statsrådet på färjetrafikens framtid? Har hon några funderingar om detta som vi kan ta del av? En gång i tiden var det rätt många färjor som gick från den svenska till den finska sidan, inte minst när man kunde handla taxfree. När det förändrades blev det inte många färjor kvar, förutom den som går över Kvarken. Jag tror att det var som den som hade vunnit upphandlingen gjorde konkurs. Det kanske inte fungerade så bra företagsekonomiskt. Avtalsparten har varit den finska sidan, men i samarbete med det regionala och kopplat till , för färjan går mellan och . Staten har aldrig via subventioner stött den här färjetrafiken. Vi har prövat frågan om vi ska göra det och kommit fram till att vi inte ska det.Däremot har jag i kontakter med min finska kollega sagt att vi som stat inte har någonting emot om som stat har ett avtal med svenska sidan och kommunen eller regionen i fråga. Det har brukat handla om 5 miljoner som man delar på hälften. Tack så mycket för svaret. Jag har en kort följdfråga om statsrådet tror att TEN-T-status kommer att öka det politiska intresset för Kvarken och om man kan tänka sig en trestatslösning med , och för att förbättra färjetrafiken över Kvarken. Om parterna ska utvecklas från att vara två till att bli tre kan jag inte se att det skulle finnas något hinder mot det. Min ingångspunkt har varit kontakterna med den finska sidan som har valt att ha det som statliga anslag. Vi har inte det som statliga anslag. Vi tycker att den lösningen är okej. Skulle det komma in ett ytterligare land om man ser det som angeläget ser jag inte att vi skulle vara motståndare till någonting sådant.