kam-fs · GZC120120419fs · 2012-04-19 14:00:00 — Det ställer stora krav på staten om man ska vara jämbördig med löntagare som betalar in försäkringen. Om man ska göra det ställer det stora krav på staten. Därför frågar jag igen: Är statsrådet nöjd med att staten får ta ut ränta, men att den försäkrade inte får någon ränta när staten inte betalar ? Det finns en övergripande ordning när det gäller statens betalningar till enskilda. Det finns en lagstiftning om ränteutbetalningar. Jag har inte haft skäl att ha synpunkter på den.När det gäller frågan om tillräcklig hastighet med utbetalningar till enskilda medborgare uppfattar jag inte att det primärt är ett ränteproblem. är det ett problem att myndigheter inte är snabba nog. Det ska vi alltid ta på stort allvar. Min uppfattning är att redan tar det på stort allvar. Jag har en fråga till socialminister finns det bortåt en halv miljon människor som lider av det som vi kallar för sällsynta diagnoser, eller sällsynta eller ultrasällsynta sjukdomar. För de flesta av dem som har dessa sjukdomar finns det inget botemedel; i de flesta fall finns det inte heller någon effektiv behandling. Den medicinska forskningen har gjort stora framsteg. Det finns nya innovativa terapier som effektivt behandlar allt fler av dessa sällsynta och ultrasällsynta sjukdomar.För att förbättra behandlingen av patienter som lider av de här sällsynta diagnoserna antog en rekommendation som kräver att alla EU:s medlemsstater skulle utforma en nationell strategi för den här typen av sällsynta sjukdomar.Min fråga till statsrådet är: Hur fortlöper arbetet med den nationella strategin och när avser regeringen att presentera den slutgiltiga versionen? Tack för frågan, . Det här är personer som ofta hamnar illa eftersom det tar för vården innan man kan identifiera vad personen lider av. Innan man har gjort det slussas personen ofta mellan olika instanser och kanske möts med oförståelse.Därför är det viktigt att kunna samla kunskap, ställa rätt diagnos och samla kompetens när det gäller behandlingsmetoder och när det gäller att utveckla olika sätt att minska patientens lidande.Sverige har ett, i jämförelse med många andra länder, väl utbyggt system. Men det finns fortfarande åtgärder som vi behöver vidta för att förbättra för dessa människor. Det ska jag strax återkomma till. Jag vet att tillsatte en arbetsgrupp med syftet att ta fram den här strategin. Jag vet att statsrådet är engagerad i frågan, inte minst på Sällsynta dagen den 29 februari.Sjukdomsbilden och strategin för läkemedel för personer med sällsynta diagnoser hänger ihop. En följdfråga blir: Finns läkemedel för dessa personer med i strategin? Det är ett par viktiga ingredienser som finns med. En är frågan om läkemedel som kostar enorma pengar att utveckla men som lika fullt måste finnas tillgängliga. Det kan handla om att utveckla nya behandlingsmetoder och att utbilda personal så att det åtminstone på de stora sjukhusen eller i landstingen finns personer som är särskilt kunniga på olika grupper av diagnoser. Det kan handla om att ge stöd till föräldrar till barn som lider av någon sällsynt diagnos för att de ska få möjlighet att träffa andra barn och föräldrar i samma situation och kunna utbyta erfarenheter.Detta är ett område som inte är enkelt, men väldigt viktigt. Jag vill understryka det som jag sade tidigare, nämligen att vi i har skäl att vara jämförelsevis nöjda. Med det följer också ett ansvar att möta ännu fler. Vi står oss bra i jämförelse med många andra länder, men fortfarande hamnar enskilda personer i kläm. Vi arbetar med en bred strategi som innehåller många moment. Jag har en fråga till justitieminister som handlar om trafiksäkerhet.Sverige har länge bedrivit ett framgångsrikt trafiksäkerhetsarbete. Bilarna har blivit säkrare, och vägarna har blivit säkrare. Det visar sig att det vid trafikolyckor där förarna har druckit alkohol inte är ovanligt att förarna hävdar att de druckit alkohol efter olyckan och inte före. Det brukar kallas för eftersupning. Jag har i en riksdagsmotion krävt att eftersupning ska förbjudas. Jag har satt en tidsgräns på förslagsvis efter en olycka. Jag har fått bekräftat av en person som har berättat att det inte var några som helst problem att visa upp den tomma spritflaskan och på så sätt gå fri.Ett enigt socialutskott gjorde ett tillkännagivande till regeringen att man ville att regeringen skulle återkomma till och kriminalisera detta. Hur ser tidsplanen ut för ett genomförande av socialutskottets begäran? Frågan om eftersupning har diskuterats länge i . Redan när jag satt i diskuterade vi detta. Det är ett bekymmer. Det är inte så stort enligt de utredningar som gjorts, men det finns. Man utnyttjar möjligheten att påstå att man har druckit. Man blev så ledsen över olyckan att man var tvungen att hälla i sig alkohol. Det ställer naturligtvis till det. I har man regler på det här området.Det gjordes en prövning av frågan . Då kom man fram till att det var ganska svårt. har sedan återkommit med nya erfarenheter och synpunkter. Vi arbetar med det.Jag vet inte när vi kommer att lägga fram ett förslag. Jag har inte läst på frågan inför dagens frågestund, om jag ska vara riktigt ärlig. Tack för svaret, justitieministern. Jag hoppas att ärendet kan behandlas skyndsamt. Det är nu man beslutade om detta i . Det borde finnas möjlighet för den att dra nytta av det man har gjort i Norge.Har ni tittat på vilka erfarenheter man har i och hur man hanterar de här frågorna där? Det är klart att vi har tittat på . Det gjorde vi när frågan prövades senast. Vi har också tittat på omfattningen av det här problemet i . Det som då kom fram var att det här inte är något volymmässigt stort problem i , men att det förekommer.Erfarenheterna från är inte heller lysande. Det fanns olika aspekter, men det var inte entydigt så att vi tyckte att det fanns skäl att komma med ett förslag.Jag har respekt för de synpunkter och den erfarenhet som finns i och tar naturligtvis ett tillkännagivande på stort allvar och arbetar därför med frågan. Min fråga handlar om attraktionskraft och går till landsbygdsminister går presenterade näringsminister ett initiativ från regeringen som heter Attraktionskraft . Kommuner och landsting, näringsliv och ideella organisationer kommer att kroka arm för att utröna vad som skulle kunna göra hela mer attraktivt. Det handlar inte bara om var man kan ha jobb utan också om hur man kan bo och leva och få bra service och vilka möjligheter det finns för kultur för att man ska kunna leva ett gott liv oavsett var man är född och uppvuxen. Det kan handla om , eller . Det är verkligen ett brett projekt som näringslivsministern har tagit initiativ till. När det gäller landsbygdsministern finns det två projekt som har pågått . Jag skulle gärna höra lite grann om hur de faller in i detta initiativ. Jag tänker både på och på Skogsriket. Det är två viktiga näringar i detta koncept där man ska se till att det finns bra möjligheter att bo, verka och leva i hela landet. Självklart består, som alla känner till, vårt land av både lite mer tättbefolkade områden och till större delen av det som vi kallar för landsbygd. Lite beroende på vilka parametrar man mäter utifrån kan man säga att av vårt lands yta är landsbygd. På denna yta finns det massor av attraktioner som kan bestå av matproduktion eller användning av skogen och dess möjligheter för att skapa den attraktivitet som gör att människor utvecklar verksamheter och sina liv, bygger, bor och därmed skapar den kultur som man behöver för att framleva ett bra liv.Beträffande Matlandet har det mer eller mindre exploderat vad gäller att bygga verksamheter, skapa jobb och attraktionskraft i vårt land. Det som är lite intressant med dessa två projekt är att man jobbar med hela kedjan. Vad finns det för utveckling i denna typ av företag som omfattas av Matlandet och även av Skogsriket? Det är en intressant frågeställning som är oerhört viktig för att man ska kunna bo, verka och leva. Även om vi får till en bra service på landsbygden är det bra om man har jobb att gå till och har något att leva på också.Ser man någon form av utveckling som man kan konstatera också leder till jobb i dessa näringar? Jag ser tre utvecklingslinjer, framför allt på matlandsområdet men också inom skogen och beträffande aktiviteter runt Skogsriket. Den första linjen är diversifiering, det vill säga bondeföretagare vilkas bas kompletteras med en försäljningsverksamhet, en uthyrningsverksamhet, en upplevelseverksamhet eller någonting annat som har anknytning till det som man redan håller på med. Den andra linjen som jag ser påtagligt och tydligt är att man som företagare försöker skapa åretruntsysselsättning för sig själv som företagare och för eventuella medarbetare. Ofta är koncentrationen påtaglig under någon del av året, men man försöker förlänga säsongen eller utveckla någonting som gör att man själv och medarbetarna kan sysselsätta sig fullt ut eller så mycket man vill . Den tredje linjen är att omvandla deltider till heltider. Jag vill ställa min fråga till . Diskriminering är ett stort problem i samhället. Det kan vara alltifrån någon som inte kommer på fråga för ett jobb på grund av ett utländskt efternamn, till en kvinna som blir uppsagd från sitt jobb för att hon har blivit gravid, till en äldre person som inte får ett jobb för att personen i fråga anses för gammal. Sedan finns de andra diskrimineringsgrunderna: funktionshinder, sexuell läggning och så vidare. Det som är problemet är att har ändrat sitt uppdrag. Det innebär att kommer att driva av alla anmälningar som kommer in. Det är principiella fall som påverkar stora grupper av människor. Men alla enskilda människor riskerar att hamna i kläm. De 16 diskrimineringsbyråer som ska driva deras fall har fått minskade anslag. Min fråga till ministern är: Hur ska man lösa detta problem? Jag tackar för frågan. Precis som frågeställaren säger har vi en diskriminering i det svenska samhället. Den ser lite olika ut beroende på vilken diskrimineringsgrund det är fråga om. Men i vårt samhälle behandlas man inte alltid som individ för den man är, utan man klumpas ibland samman med andra i en grupp. Det kan handla om att en person med utländsk bakgrund försöker komma in på krogen men väljs bort. Vi vet från studier att det är lättare att bli kallad till anställningsintervju om man heter och inte . Det är bakgrunden till att regeringen har skärpt diskrimineringslagstiftningen . Vi har slagit samman de fyra tidigare diskrimineringsombudsmännen till en. Jag har lagt rätt mycket tid på arbetet för att se till att arbete fungerar som det var tänkt. sker det en utveckling av arbete där det också handlar om att främja jämställdhet. Det handlar också om att främja arbetet mot diskriminering allmänt. Det kan också handla om att öka anmälningsbenägenheten. Sedan har man, som nämner, diskrimineringsbyråerna som komplement. Inför höstens budget bereder vi just nu frågan om diskrimineringsbyråerna och hur stödet till dem ska se ut. Jag för också från departementets sida samtal med om hur man jobbar. Detta är en mycket viktig fråga. Det spelar ingen roll hur stark lagstiftning vi har till skydd mot diskriminering om det sedan inte finns någon som kan driva fallen. Det får aldrig bli så att de enskilda själva tvingas driva sina fall eftersom det kostar extremt mycket. Det blir därför direkt en klassfråga. Därför är det mycket viktigt att man får det allmännas hjälp. När nu inte kommer att driva av alla fall är det viktigt att enskilda människor kan gå till de 16 diskrimineringsbyråerna. Då måste anslagen höjas betydligt med tanke på att det blir ett mycket tyngre uppdrag och att det blir många fler fall att driva. Dessutom har dessa byråer ett uppdrag att utbilda och att opinionsbilda. De har alltså mycket annat att göra. Vill man att folk ska anmäla och tycka att det är lönt att göra det måste man öka anslagen och se till att det i slutändan verkligen blir en rättsprocess. När det gäller arbete ska man också vara tydlig med en sak, nämligen att det finns en massa situationer där människor blir illa behandlade men där det inte är fråga om diskriminering. När det gäller arbete efter myndighetens sammanslagning var problemet att man faktiskt inte vann mål i domstol och att man inte heller fick förlikningar. har vi kommit en bit på vägen. har vunnit ett antal fall, man har fått rättspraxis på några områden, och man har också nått ett antal förlikningar och därmed kunnat driva arbetet framåt. Men vi ska också vara ärliga och säga att diskrimineringen inte alltid är lätt att bevisa i en domstol. Därför har man också omvänd bevisbörda, som det heter, för . Men även då kan ren diskriminering vara svår att bevisa. Diskrimineringslagstiftningen och arbetet mot diskriminering fyller också ett annat syfte, nämligen att förändra attityder i vardagen. Det är inte klockrent säkert att det går att fälla någon för diskriminering för att denna person har valt bort ansökan och i stället valt . Men att däremot skapa en attitydförändring som gör att man ser individen och inte tittar på vilket förnamn en person har är också en del av arbete och av vårt ansvar som politiskt förtroendevalda. Jag har en fråga till statsrådet dag har kommit med sitt delbetänkande. Slutbetänkandet kommer , . Det kommer att bli en intressant och värdefull utredning när det gäller att se vad man kan göra med pensionssystemet - göra det mer flexibelt när det gäller pensionsålder men också kunna ge människor den trygghet som det innebär att kunna få rimliga pensionsnivåer även . Det är flera saker i utredningen som visar att det finns ett antal punkter som motverkar en flexiblare pensionsålder. En sådan är en tydlig attityd- och åldersdiskrimineringsfråga, precis som vi har talat om här förut. En annan viktig faktor är att tjänstepensionssystemet är mycket låst vid att människor ska ta ut sin pension . Dessutom har vi ett antal avtalspensioner som ytterligare förstärker bilden när det gäller människor som går i pension . Jag är mycket väl medveten om att dessa frågeställningar ligger på arbetsmarknadens parter. Avser statsrådet att se till att arbetsmarknadens parter initierar dessa frågeställningar för att få ett flexiblare och mer pensionsåldersneutralt, om jag använder det ordet, tjänstepensionssystem? Som frågeställaren nämnde har alltså delbetänkandet lämnats . Det är i allt väsentligt en ganska gedigen genomgång - 528 sidor - av varför fler kan arbeta längre än förr och varför detta är bra för enskilda och för . Det är den allra viktigaste slutsatsen. Delslutsatsen är också, vilket var själva delbetänkandets huvudsyfte, att klarlägga vilka hinder som finns för en sådan utveckling. Då pekar man bland annat på det som nämns här, nämligen att avtalspensionerna ibland har drivkrafter som talar emot en sådan inriktning. Man pekar också på frågeställningar om attityder som liknar diskriminering. Man talar också om kvardröjande 65-årsnormering i pensionssystemet som är ett problem. Det är alltså en ganska bred programkatalog inom ramen för denna ljuspunkt.Slutsatsen är att dessa frågor ska diskuteras med arbetsmarknadens parter. Jag har stor respekt för den svenska modellens grundläggande arbetsfördelning. Jag vill tacka för svaret och än en gång poängtera att det är viktigt att man får fram ett svar på de här frågorna. Annars låser man in frågan, om man inte kan komma till rätta med tjänstepensionerna. Det ligger i allas intresse att man får det flexiblare systemet. Det gäller inte minst dem som har tjänstepensioner.Man ska också komma ihåg att de här systemen lever kvar även om vi börjar ändra dem . finns det kvar gamla effekter som gör att de kanske kommer att leva kvar under framåt.Det är också så att höga avgifter för de arbetstagare som närmar sig 60-65-årsåldern gör att de håller sig kvar. Man får en inlåsningseffekt på arbetsmarknaden. En viktig slutsats man ska dra är att vi har goda skäl att ha respekt för arbetsfördelningen mellan det offentliga och det avtalade. Avtalspensionerna är en fundamental del. Inte sällan har de gått före de offentliga pensionerna. Jag har verkligen en grundmurad respekt för de här systemen och avser inte att försöka krångla till det på något sätt.Har man sagt det ska man också våga ta nästa steg. Vi kan inte ha ett läge - och detta tror jag är en växande insikt - där vi en gång för alla har låst fast alla parametrar i det offentliga pensionssystemet enbart för att varje förändring skulle krångla till avtalsförsäkringen. Denna insikt tror jag också är växande hos parterna. Fler äldre kan och kommer att vilja arbeta. Vi kommer på lång sikt att behöva höja pensionsåldern. Det är en komplex frågeställning, men detta är färdriktningen.Jag ser också att en viktig slutsats i själva delbetänkandet är att man tänker föra vidare samtal med arbetsmarknadens parter om en gemensam insikt i hur färdvägar framåt kan se ut. Jag har en fråga till landsbygdsministern.För ganska precis beslutade att man skulle förbjuda kastrering av obedövade grisar så snart det finns alternativ som säkerställer köttkvaliteten och djurhållningen. Det var ett mycket viktigt beslut. Jag är övertygad om att landsbygdsministern själv kan föreställa sig hur plågsamt det måste vara att få sina intima delar uppskurna utan bedövning, även om man är en liten gris. Om det nu skulle vara någon åhörare som undrar hur man ens kommer på idén att göra något så plågsamt kan jag säga att det handlar om att en del galtar vid könsmognaden utvecklar ämnen som får köttet att lukta illa.Lyckligtvis finns det redan nu bättre alternativ. framhåller vaccinering som ett effektivt verktyg med stora djurskyddsmässiga fördelar. Ett annat alternativ är att kastrera med bedövning, även om det inte är så fullt så bra som vaccineringen.Trots att alternativen alltså finns har regeringen aldrig kommit med det förbud som efterlyst. När kommer det? I den vårbudget som presenterades för för någon dag sedan öppnar regeringen möjligheter för stöd och hjälp att inhandla bedövningsmedel att användas i samband med kastrering av hangrisar. Detta är en öppning för att vi ska kunna genomföra det som har beslutat, men jag är också av djurskyddsskäl angelägen om att vi inför det.Varför kommer inte detta i form av en lag? Det handlar om att vi måste ha utbildad personal som klarar av att genomföra detta i hela landet innan det är möjligt att strikt genomföra förslaget i form av en lagstiftning. Det kommer förslag om det här senast i samband med höstbudgeten. Jag har också noterat det ni gör i budgeten, och visst är det ett litet steg. Men frågan är varför man över huvud taget ska tillåta kastrering utan bedövning när det nu finns alternativ. Andra länder har redan sprungit ifrån oss och förbjudit det. I till exempel och har man använt vaccinering i stor skala. Det är inte så att det inte finns alternativ eller att de är oprövade.Man brukar inte införa lagar över . Ofta har man i alla fall någon liten tid innan de träder i kraft, så att man kan genomföra utbildningen.Ska jag tolka ministerns svar som att vi kommer att få förbudet i samband med höstbudgeten? I så fall är jag väldigt glad. Annars kvarstår min fråga: När kommer förbudet? Jag upprepar mitt svar: Vi återkommer senast i samband med höstbudgeten. Vad vi återkommer med återstår dock att se.Därtill måste jag upprepa att detta handlar om att ett antal tusen människor måste ha adekvat utbildning för att kunna hantera det här på det sätt som det måste hanteras på för människans men också djurens del. talar vi om läkemedel som i fel användning kan vara skadliga, till och med dödliga. Min fråga går till socialminister och handlar om den genomförda massvaccinationen mot svininfluensan.Med kända fakta ser vi en koppling mellan vaccinationen och narkolepsi. Detta har gjort att det blivit en ganska omfattande debatt. Det är lätt att i efterhand peka på de problem som uppstått. vet vi av erfarenhet att vaccinationer i allmänhet är till mycket stor nytta och motverkar sjukdomar, lidande och höga kostnader för samhället.För att dra slutsatser inför framtida liknande situationer är det viktigt att det sker en utvärdering av massvaccineringen. ser över frågan, men det kan också vara viktigt med en fristående, övergripande och oberoende utvärdering som har att besvara frågan om massvaccinering var rätt metod.Vilka lärdomar kan vi dra, och hur kommer utvärderingen att ske? Det som tar upp är förstås jätteviktigt av flera olika skäl. Det är viktigt av hälsoskäl. Det är viktigt för att människor ska ha högt förtroende för vaccinationer som instrument för att kunna möta hälsohot som närmar sig vårt land eller finns i vår närhet. Därför är det naturligtvis oerhört viktigt att vi drar slutsatser och lärdomar av det som skett.Som sade har ett antal personer drabbats av bieffekter som har varit enormt olyckliga och som för vissa av barnen sannolikt kommer att innebära livslånga effekter. Vi försöker hantera det på olika sätt genom att möta de här grupperna, erbjuda så mycket hjälp vi någonsin kan och samla alla våra experter i det sammanhanget.Utvärderingen sker, precis som sade, först hos . Sedan får vi helt enkelt se om vi behöver ta ytterligare initiativ utöver detta. Jag tackar socialministern för svaret. I en så allvarlig situation som den som uppkommer i samband med en pandemi gäller det att agera snabbt. valde att genomföra en massvaccination. Andra länder valde andra metoder. Det viktiga är , som socialministern påtalar, att det sker en utvärdering och att vi kan lära av det som hänt.Jag tycker att jag har fått ett positivt svar från socialministern, men jag har en följdfråga som gäller ersättningen till de drabbade. Läkemedelsförsäkringen, som bekostas av läkemedelsbolagen, träder in, men vilken blir statens roll i detta sammanhang? Hur arbetar departementet med frågan? Vad kan förväntas? Det är viktigt att vi på olika sätt tar ett gemensamt ansvar för de drabbade barnens och ungdomarnas framtid. Det är också en viktig fråga. Det finns, precis som säger, en läkemedelsförsäkring som träder in och tar en del av detta. Frågan om ytterligare anspråk om ersättning bereds i Regeringskansliet.Jag kan berätta att vi har gjort några andra saker, till exempel att ge stöd till den förening som har skapats för de familjer som har barn som drabbats. Det har från departementet getts pengar för att man ska kunna genomföra familjeveckor tillsammans, där hela familjen lär sig mer om hur man kan leva med effekterna av det som har inträffat och ökar sitt kunnande.Men som sagt är den stora ersättningsfrågan under beredning. Vi hoppas att kunna lämna besked . Jag skulle vilja ställa en fråga till justitieminister villkor och utvecklingsmöjligheter är viktiga grundförutsättningar för svensk tillväxt. har publicerat en rapport där regeringens arbete med regelförenklingsarbetet granskats. Det är onekligen en uppseendeväckande kritik som riktas mot det förda arbetet, framför allt jämfört med de mål som var uppsatta för . Ett centralt mål för regeringen var att minska företagens administrativa kostnader med 25 procent.Jag citerar ur rapporten: "De administrativa kostnaderna minskade något men långt ifrån uppställda mål. På flera områden, såsom skatteområdet, har de administrativa kostnaderna tvärtom ökat. "Min fråga är således: Vad är orsaken till att de uppställda målen inte har uppnåtts? Skälet till att vi inte har kommit tillräckligt långt när det gäller regelförenklingsarbetet är att det finns en ambassadör för varenda paragraf. Så fort man ska peta i någonting och förenkla för företagen är det många intresseorganisationer och andra som går i gång för att försvara paragraferna, så det är besvärligt.Ändock har vi genomfört flera viktiga förändringar för företagen. Låt mig bara nämna detta med förenklad revision, som innebär att det för de flesta små företag är ett krav att anlita en revisor. Jag tror att redan denna reform innebär en besparing för småföretagen på 2 ½ miljard kronor.Man kan säga att regeringen sammantaget borde ha kommit längre.