sam-ad · GZC120120203ad · 2012-02-03 09:00:00 — I det läget väljer regeringen att hota med att lagstifta om fri etablering för privata vårdbolag. För regeringen är tydligen Carema och andra privata vårdbolag ett föredöme när det gäller att sätta nivån för kvaliteten inom äldreomsorgen. När missförhållanden i det privata vårdbolaget uppdagades pratade om att de anställda skulle visa civilkurage, detta trots att hon med den moderatledda regeringen i ryggen under förra mandatperioden motsatte sig meddelarskydd för privatanställda. Under press utlovades nu en utredning. Den kunde och borde ha tillsatts sedan.Vi socialdemokrater menar att all äldreomsorg måste vara bra äldreomsorg. Kvalitetskontrollen kan inte utgöras av att de äldre ska rösta med fötterna och begära att få en annan hemtjänst eller ett nytt boende om kvaliteten inte håller måttet. Det handlar om sjuka och sköra människor, för vilka kontinuitet och långsiktighet är en viktig del av tryggheten och omsorgen.Finansministern står här och pratar om ett antal förslag för att verka handlingskraftig och för att verka pragmatisk. Men hur tar han egentligen tag i grundfrågan? Översynen av skattelagstiftningen ska fortfarande inte utgå från att vi ska åstadkomma mesta och bästa möjliga välfärd för skattebetalarnas pengar. Aktörer som drivs av vinstmaximering snarare än av att bedriva en högkvalitativ äldreomsorg och undervisning ska framöver, eller så, tvingas betala skatt i . Men det är fortfarande helt okej, enligt regeringen, att stora summor lämnar verksamheten i stället för att bli till mer äldreomsorg och mer och bättre utbildning.Anders ! Det duger inte. Jag bekymras av den nöjdhet som präglar inlägg i den här debatten. kritiserade Socialdemokraterna i högstämda ordalag. Men om man verkligen synar egen regering visar det sig att det inte heller där finns förslag som faktiskt kommer åt de problem som vi ser omkring oss.Jag tycker inte att man kan vara så nöjd som är här i debatten när äldre binds fast i sängar på grund av att det inte finns personal, när liggsår brer ut sig i äldrevården och när antalet unga som går ut skolan utan fullständiga avgångsbetyg stiger. Det duger inte.När vårdskandalerna i äldreomsorgen och skatteflykten inom riskkapitalbolag i skolverksamheten rapporterades i medierna lät finansministern mer bekymrad och upprörd. Det skulle tas krafttag. Det var oacceptabelt. Man använde kraftfulla begrepp. Men sanningen, , är att det inte har hänt särskilt mycket efter det.Det är också så att det faktiskt inte var någon nyhet för regeringen. kom med en rapport som heter Statens styrning av kvalitet i privat äldreomsorg - det är . Där slår man fast att staten inte fullt ut har tagit sitt ansvar för att säkra kvaliteten i privat äldreomsorg. Man säger att regeringen inte har skaffat sig tillräcklig kunskap om att äldreomsorgsmarknaden fungerar tillfredsställande. Enligt fanns det en betydande risk för att missförhållanden inom privat bedriven äldreomsorg inte upptäcks.Vad har hänt? På i går skrev man att det är dags att tillsätta en arbetsgrupp. Maken till långsamt uppvaknande får man väl leta efter.Samma år, 2008, fick också en rapport från där man identifierade ett antal skatteplaneringsförfaranden, som man kallar det, där vårdbolag förde vinster utomlands genom att göra skatteavdrag för ränteutgifter till riskkapitalbolag.Här har regeringen trevat sig fram utan att egentligen lyckas göra någonting åt problemen. När granskade 52 stora bolag visade det sig att bara 7 hade upphört med sådana räntesnurror. De andra hade fortsatt.Nu utlovar en stopplagstiftning, som han kallar det, som ska sätta stopp för räntesnurror. Men det blir först , efter att kom med sin varning. tog det för regeringen att gå från varning till handling. Vi får väl också se om den stopplagstiftning som utlovar verkligen ger det stopp som det låter som. Förra gången man försökte lyckades man ju inte med det syftet.Det är lätt att gripas av misstanken att regeringen de facto har prioriterat andra åtgärder och andra frågor , under de här fyra åren, till exempel jobbskatteavdrag.Miljöpartiet har gjort tvärtom. Vi har lyssnat på varningarna. Vi har jobbat hårt. Vi har levererat konkret politik för att möta de oacceptabla brister som vi ser inom äldreomsorgen och skolan. Vi har i vår budget föreslagit en stor satsning på lärarna för att höja kvaliteten i skolan och höja statusen på läraryrket. Vi har satsat på kommunerna för att ge dem resurser att öka satsningar på omsorg.Vi har föreslagit att man i fråga om skolor som drivs av aktiebolag ska skriva in att syftet ska vara att bedriva utbildningsverksamhet och ingenting annat. Vi anser också att skolpengen måste komma eleverna till del. Därför har vi föreslagit att Skolinspektionen vid tillståndsgivning ska bedöma ägarnas långsiktiga intressen och de ekonomiska förutsättningarna för verksamheten.På punkt efter punkt har levererat förslag som kan genomföras nu och som kan ge stor effekt för att säkerställa kvaliteten i vård, omsorg och skola. Men från regeringen ser vi tyvärr fortfarande en dominans av passivitet. Man avvaktar och väntar. Det duger inte längre. Det finns nu tillfälle, även om det inte ingår repliker i den här debattformen, att kommentera en del av de inlägg som har gjorts.Jag konstaterar att känner stor oro vad beträffar skattesmitning eller skatteplanering inom företag som arbetar i välfärden. Det är viktigt att understryka att det, oavsett vilka företag som smiter från skatt eller ägnar sig åt aktiv skatteplanering, drabbar den svenska välfärden. Det är skattepengar som inte kommer den offentliga sektorn och välfärden till del.Per och har ett konkret förslag som innebär att man i bolagsordningar avseende friskolor i fortsättningen ska skriva in att just skolverksamhet är ett syfte med den verksamhet som bedrivs. Man kan säga att det , enligt aktiebolagslagen, finns ett krav på att i bolagsordningen specificera vilken verksamhet som ett bolag ska ägna sig åt. Därför är detta möjligen till någon del redan tillfredsställt.Däremot, herr talman, känner jag betydligt större sympati för förslag om att titta på den personliga bakgrunden för dem som ska driva till exempel företag inom äldreomsorg och skola, att pröva den personliga lämpligheten. Att försäkra sig om att människor som driver de här verksamheterna har en professionell bakgrund inom de här verksamheterna tror jag kan vara en lösning som man ska titta på.Johnny Skalin, , säger att han och hans parti inte har någon ideologisk låsning i de här frågorna.Herr talman! Jag måste avslöja att jag har en ideologisk låsning i de här frågorna. Jag menar att enskilda medborgare naturligtvis ska garanteras maximalt inflytande över de välfärdstjänster som de nyttjar.Ulla nämner en lång rad av exempel på missförhållanden i privat driven äldreomsorg. Jag kan konstatera att problemen inom äldreomsorgen inte verkar vara isolerade till den privata sektorn. I tvingas äldre dementa personer på kommunala boenden upp kl. 5 på morgnarna. Från finns rapporter om att en kvinna tillbringat i en rullstol utan att någon har hjälpt henne. I låser man in ensamma senildementa äldre . I finns exempel på grova kränkningar mot boende.Om nu lösningen är så enkel som påstår, att det bara handlar om att se till att det inte förekommer vinstdrivande verksamhet i de här sektorerna, undrar jag: Varför finns dessa missförhållanden i kommunerna?Herr talman! Jag tror att den huvudsakliga lösningen ligger i att vi även inom äldreomsorgen i fortsättningen inte i första hand ska konkurrera med pris utan med kvalitet. Och det finns kundvalssystem som kan stärka de enskilda på det viset.Ulla avslutar sitt anförande med att säga: Bort med vinsten i välfärden! Hon gör detta väl medveten om att ett sådant beslut skulle leda till att valfriheten för enskilda skulle upphöra.Herr talman! Det är min övertygelse att det inte finns någon annan enskild åtgärd som politiker i det här landet kan besluta om som skulle göra våra medborgare mer utsatta, mer utlämnade och mer maktlösa. från socialdemokraterna ställde frågan: Vad tillför de privata företagen i välfärdssektorn? Den gemensamt finansierade välfärdssektorn står inför oerhört stora utmaningar inte bara i utan i hela OECD-området. För mig och är det två saker som är viktiga.För det första måste människor som behöver stöd och service från samhället, det må vara förskola, skola, sjukvård eller äldreomsorg, få mer att säga till om. Man ska kunna välja inte bara vad och hur utan också av vem. Helt avgörande är då att få fler aktörer, inte färre, att välja på.För det andra behövs fler entreprenörer inom hela välfärdssektorn - entreprenörer, som likt Diaverum, kan hitta smarta lösningar i en ny tid. har konstaterat att sambandet inom primärvården mellan fler privata utförare och kvalitet är starkt. Inget tyder på att det skulle vara annorlunda i andra sektorer.Med de utgångspunkterna behövs det privata företag och det behövs riskkapital i välfärden.Inom välfärdssektorn liksom inom andra sektorer är riskvilligt kapital helt avgörande för utvecklingen av nya små och medelstora företag, inte minst i uppstartsskedet. Det hävdas att riskkapital skulle leda till sämre kvalitet. Det är sannolikt tvärtom.Den senaste i raden av vårdskandaler skedde i ett av Caremas äldreboenden. Då det kom fram att Carema ägdes av ett riskkapitalbolag riktades ljuset av förklarliga skäl mot privata vårdföretag i allmänhet och de som ägs av riskkapitalbolag i synnerhet.Konsekvenserna har med rätta blivit mycket svåra för Carema. Att företaget driver många äldreboenden med erkänt hög kvalitet glöms bort när vanvården vid Koppargården framträder i sin nakna skepnad.Resultatet har blivit att det inte finns ett privat företag aktivt inom äldreomsorgen som inte använt till att försäkra sig om att man lever upp till kvalitetskraven. Marknadsekonomin har fungerat.Det ska inte behövas vårdskandaler för att så ska ske. En tuff uppföljning från kommuner i kombination med att de äldre och deras anhöriga ges rätt att välja och att välja bort har samma effekt.Den fråga man kan ställa sig är vad som har hänt efter alla vårdskandaler i de kommunala boendena. Alltför ofta har det inte hänt någonting. Rutinerna är oförändrade. Cheferna sitter kvar. Kommunledningarna sitter i orubbat bo.Finns inga vinster, finns heller inga privata leverantörer. Finns det inga privata leverantörer minskar både kvalitet och kostnadseffektivitet i den offentliga sektorn, och framför allt minskar människors rätt att välja.Den som på allvar är intresserad av att höja kvaliteten i vården och äldreomsorgen måste sluta klappjakten på de privata utförarna och i stället fokusera på kvalitet, uppföljning och den enskildes rätt att välja och att välja bort. Det har under debattens gång framkommit att det finns både goda och dåliga exempel på hur konkurrensutsättningen inom välfärden har fallit ut i realiteten.Som jag själv nämnde inledningsvis utgörs till exempel inte en obetydande andel av den icke-offentligt utförda välfärdsverksamheten av mer eller mindre ideella utövare som saknar vinstintresse. har vi också hört avskräckande exempel på några av de kanske allra mest tragiska utfallen. Dessa avarter måste bort. Men det kan rimligen inte ta stopp där. Det krävs att man från samhällets sida inför en avsevärt större kontroll och noggrannhet vad gäller prövningar, tillståndsgivning och löpande verksamheter.Som företrädare för mest pragmatiska parti, direkt oknutet till intressegrupper och med det bästa för svenska folket som helhet för ögonen, kan jag tycka att det, inte minst från de partier som mest ihärdigt arbetat för att underlätta för privata utövare, går att skönja något slags stolthet, tröghet eller prestige i dessa frågor.Man väljer i praktiken att blunda för problemen som man gärna lyfter upp de väl fungerande exemplen bara för att ta dessa till intäkt för att man har fattat de för samhället bäst avvägda besluten. Men jag tycker mig även finna någon form av avhållsamhet och tröghet från stora delar av den övriga oppositionens sida.Hela frågan borde ju rimligen ha som utgångspunkt att om vi ska ha den ordningen att olika former av privata alternativ ska kunna vara utövare av välfärdstjänster måste det också följas upp att denna verksamhet når förväntat eller önskat resultat och att man, om så inte sker, åtgärdar bristerna och täpper till de luckor som möjliggör missbruk av en konkurrensutsatt välfärd.I denna mening borde en heltäckande parlamentarisk utredning om konkurrensutsättning av offentligt finansierad välfärd vara det minsta man kan begära där man även utreder var förbud mot vinstuttag kan vara lämpligt. I frågan om friskolor har just den aspekten framgångslöst framförts av i den parlamentariska kommittén om friskolesystemet. Det är som jag ser det ett tråkigt utfall. Däremot verkar det finnas ett utrymme för att en enad opposition kan strama upp regelverket så att vi kan säkerställa att kvaliteten på ett mer tydligt sätt hamnar i fokus.Jag är inte alls övertygad om att detta räcker men det är i alla fall ett steg mot att skapa ett bättre och mer välfungerande system för en konkurrensutsättning som syftar till att skapa ett mervärde för skattebetalarna. Någonstans måste man ju börja, så vad väntar vi på?Till vill jag säga att vår ideologiska låsningsfrihet ligger i att vi vågar och kan ta tag i de problem som uppstår. Vi ser alltså resultatet, inte syftet, som den ledande indikatorn när det gäller hur vi driver politik. Det är tydligt att inte har förstått att den äldreomsorg vi har i är alltför mager, att vi har en anorektisk organisation och att det självklart får oanade konsekvenser att klämma in vinstintressen i en sådan anorektisk organisation. väljer gärna att sänka skatter i stället för att ta hand om våra äldre.Varför vill andra partier privatisera vår behovsstyrda demokratiska välfärd? Svaret brukar vara att det leder till bättre kvalitet och effektivitet. Har de några belägg för det? Inte ens och Samhälle, som ju inte kan betraktas som en vänsterorganisation, kom fram till det i sin utvärdering. Det är den enda utvärdering som är gjord av hur det ser ut i . Man kunde inte finna några belägg för det påståendet, utan snarare att de privata boendena har färre anställda, sämre utbildad personal och fler visstidsanställda. Man kom också fram till att multisjuka äldre fått betala ett oerhört pris för privatiseringarna. SNS slutsats var att privatiseringar handlar om ideologi och inget annat. Allt prat om bättre kvalitet och effektivitet är alltså bara humbug.Nu försöker samtliga partier två sina händer. Socialdemokrater och miljöpartister har ett ansvar. Framför allt har ju och regeringen som driver på den här utvecklingen väldigt hårt det största ansvaret. För mig är det svårt att förstå att ett parti som så gärna bjuder ut de äldre till lägst bjudande. Att är helt förblindad av sin nyliberala ideologi är jag inte precis förvånad över.Herr talman! För sedan kunde man i en tidning läsa om Linnégården. När Carema tog över sade deras affärsområdesdirektör så här i en intervju:Vi kommer också att satsa på att göra Linnégården till en av våra mönsterarbetsplatser, något som kommer till nytta för kunder och medarbetare. Liknande ord hördes säkert från Koppargårdens verksamhetschef i . Båda ägs av . Vackra ord och fagra löften visar sig vara rena bluffen. På Linnégården fick personalen tackbrev och till och med biobiljetter om de äldre blev sämre eftersom bolaget då tjänade extra pengar enligt det kontrakt som de hade med det moderatstyrda Stockholm.Tänk er själva att ha er mormor på ett boende där bolaget tjänar extra bra om hon blir sämre. På Koppargården svalt de gamla. Man tvingades amputera deras kroppsdelar på grund av vanvård, och de fick fel medicinering. kunde vi läsa om ett annat Caremaboende där en outbildad vikarie ensam fick ta hand om 14 äldre, och därför bands en psykiskt sjuk man i sängen med sina lakan.Men vi vet också att privatdrivna skolor har färre utbildade lärare och mycket lägre lärartäthet och använder pengar som skulle gå till eleverna till reklam och vinster. Vårdcentralerna duggar tätt i de finare stadsdelarna, medan de mest utsatta blir utan eller får slåss med näbbar och klor för att få behålla dem. Vi hör också om hur bonusar betalas ut till dem som sparar mest på de äldres omsorg och om hur läkare, sjuksköterskor och övriga anställda sägs upp om de slår larm. Allt detta sker på grund av ideologisk övertygelse. Då kommer äldreminister med den helt geniala idén att det är de anställdas civilkurage som måste skärpas och frånsäger sig helt sitt eget politiska ansvar. 8 miljarder av dina, mina och allas våra skattepengar går till vinster i privata bolag, framför allt riskkapitalbolag, pengar som vi har betalat för att de ska gå till de sjukas vård, till barnens utbildning och till de äldres omsorg. Låt oss förhindra det . Låt oss ta det politiska ansvaret och förbjuda privata vinstintressen i vår gemensamma välfärd. De har inget där att göra. Pengarna ska gå till det som de är avsedda för. Vi har hört en hel del i denna debatt. För oss kristdemokrater står det klart att vi gärna vill se ett bredare utbud av fler utförare och gärna med betydligt fler inom non profit-verksamheten. LOV, lagen om valfrihet, passar alldeles utmärkt som en kvalitetsförstärkare, och den ger också rejäl valfrihet. Vi vill gärna se mer av kommuner som inför LOV i sina verksamheter. I , som jag kommer från, finns det 14 utförare att välja mellan om man har behov av hemtjänst. Man kan få hemtjänst på sitt eget modersmål om man kommer från till exempel ett arabisktalande land. 14 utförare är godkända av kommunen, och man har möjlighet att välja mellan dem. Det är en kvalitetsförstärkare och rejäl valfrihet. Och konkurrerar man med kvalitet och inte med lägsta pris eftersom alla har samma betalning, även kommunen. Var är vinst av godo, och var är vinst av ondo? Här hör vi tydligt att vinst på vissa ställen är bra. Men direkt när vi börjar diskutera välfärdssektorernas område anser en del att vinst är av ondo.Dagens Samhälle har synat den offentliga marknaden. Jag satt och räknade igenom detta lite grann. I de 20 största bolagen som arbetar inom den offentliga marknaden är omsättningen i den hårda sektorn och inom vård, skola och omsorg. Skatt betalar vi för att få det som vi vill ha utfört i kommuner och landsting. Ett exempel ur denna lista är NCC. redovisade NCC en vinst på i runda tal . Om siffrorna från Dagens Samhälle stämmer sker av deras verksamhet på den offentliga marknaden i . Det skulle, mellan tummen och pekfingret, innebära att de gör en vinst på i runda tal 400 miljoner i den offentliga verksamheten i . Enligt Vänsterns retorik borde denna vinst återinvesteras i offentlig sektor. Den vinst som företaget gör när man bygger skolbyggnader eller andra byggnader, asfalterar vägar eller gör annat drar ju, enligt Vänsterns retorik, undan resurser ur den kommunala budgeten. Varför anklagar inte NCC eller andra bolag för att de tar vinst ur skattefinansierade verksamhet? Varför använder man inte den i verksamheten i stället? Varför vill inte att man startar kommunala asfaltsverk, kommunala byggbolag etcetera eftersom vi då skulle kunna få ut mer av pengarna? Det är en intressant del som man kan syna. Vi diskuterade snöröjningen i kommun . Kvaliteten på den kan man diskutera. Men självklart går de som utför snöröjningen inom verksamhet med vinst, och de måste gå med vinst. Företag måste gå med vinst. Men det blir samma retorik där. Då skulle man kunna säga att denna vinst i stället skulle återinvesteras i snöröjning. Då skulle vi helt plötsligt få mer snöröjning för pengarna, . Varför angriper du inte det? Varför går du inte den vägen och höjer kvaliteten på snöröjningen genom att du ställer krav på att vinsten i denna verksamhet ska återinvesteras?Men sanningen är väl att vi i kommuner och landsting inte ska upphandla någonting av företag som inte är solida och som inte levererar vinst för att kunna göra det jobb som vi vill få utfört. Vi skulle inte anlita dessa bolag. Det är det som är sanningen. Därför behövs det vinst hos de privata utförarna för att vi ska kunna anlita dem och för att de också ska kunna leverera en bra och god verksamhet, oavsett om det är inom den hårda sektorn eller den mjuka sektorn. Det är dags att summera denna debatt. Det är alldeles tydligt att vi har två alternativ. Det ena är ett pragmatiskt alliansalternativ som tror på välfärden, som vill tillföra resurser, som vill förstärka kvaliteten, öka valfriheten och bidra till att alla människor i kan bygga sin framtid genom att vi har en väl fungerande välfärd. Mot det står Socialdemokraterna och . Vad är deras politik? frågar: Vad har riskkapitalbolagen och de privata alternativen över huvud taget att tillföra välfärden? Läget i denna verksamhet beskrivs som katastrofalt. fyller på med att det är anorektiskt och en katastrof och att det sker till ett oerhört högt pris för människorna som är i denna vård och de 200 000 människor som är anställda och de hundratusentals elever och patienter som tar del av denna verksamhet. Läget är alltså katastrofalt. Då får man förvänta sig att det finns skarpa, genomtänkta, enkla och robusta förslag som kommer att genomföras. Ska Socialdemokraterna nu förbjuda riskkapitalbolag att vara verksamma i verksamheter kopplade till offentlig finansiering? Är det så att det inom privata alternativ och riskkapitalbolag inom vård, omsorg och läkemedel och annat som säljs till det offentliga ska vara förbud mot en särskild sorts aktiebolag? Eller är det alla aktiebolag som ska förbjudas? Det är ingen politik som Socialdemokraterna har. Det är bara en kritik utan alternativ. Samma sak gäller på skattesidan. Vi har inte hört ett enda konstruktivt förslag från Socialdemokraterna om hur räntesnurrorna ska stängas. Det finns ingen självkritik i fråga om att de näringsbetingade andelarna öppnade upp för detta snurrande. Det finns inte ett enda realistiskt förslag. Ett högt tonläge utan förslag tycks vara Socialdemokraternas alternativ. Mot detta står ett pragmatiskt vardagligt arbete i kommuner, landsting, regering och riksdag för att alltid förbättra och för att alltid underlätta för att det ska vara bra valfrihet kombinerad med hög kvalitet. Vi socialdemokrater anklagas ibland för att vara dåliga på att vara i opposition. Det är säkert sant. Men jag tycker att det är ett betydligt allvarligare problem att vi har en regering som är dålig på att regera och som rent av är ovillig att regera. har under en dryg timmes debatt egentligen vägrat att över huvud taget ta ansvar för ett samhällsproblem. Ansvaret är alla andras. När han med högt tonläge - jag vill påstå att ministern är den som använder det riktigt höga tonläget i debatten - går i gång och skyller brister inom vården och omsorgen på exempelvis Socialdemokraterna skulle man möjligtvis kunna misstänka att det beror på ett sätt att försöka skyla över det egna ointresset. Tittar man på vad denna pragmatiska regering, som försöker hänvisa till, faktiskt har gjort kan man konstatera att det egentligen handlar om att regeringen har gett ett uppdrag som handlar om att räntesnurrorna ska ses över. Det är ett uppdrag som har fått och som de inte behöver slutredovisa förrän - ingen brådska här inte. Man ska utreda meddelarfriheten, något som redan finns för stora delar av verksamheten men inte för hela. Man behöver dock inte utreda än; det kan vänta . Ingen brådska här inte.Man har tillsatt en moderatledd arbetsgrupp som ska börja analysera och titta på frågan. Man gör det med en retorik som ska låta socialdemokratisk. Men ingen brådska här inte - den ska redovisa ett resultat . Det är beklämmande att ha en regering och en finansminister som är så ovillig att erkänna problem som finns i samhället att han när han blir kritiserad nästan går i spinn och lägger skulden på allt och alla andra. Jag har också noterat att det tydligen har börjat bli modernt att citera kända socialdemokratiska företrädare.