kam-sf · GZC120120202sf · 2012-02-02 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Det är inte första gången jag står här i en frågestund med statsministern, men det är definitivt den mest uppmärksammade.När jag läste morgontidningen konstaterade jag att regeringens helt dominerande parti, , är ett nöjt parti. Förvalta och bibehålla är ledorden. Vi socialdemokrater har högre ambitioner. För att bygga ett starkt och modernt och för att uppnå en långsiktig och hållbar tillväxt för fler jobb och bättre välfärd krävs det investeringar i kunskap som stärker ekonomin. Den borgerliga regeringen har försämrat vuxenutbildningen, urholkat tryggheten på arbetsmarknaden och avvecklat branschprogrammen. har kallat svenskt näringsliv för ett särintresse.Regeringen tar inte vara på kreativiteten inom vare sig näringslivet, fackföreningsrörelsen eller Forskarsverige. Det är en stor förlust att 1 200 kvalificerade jobb nu försvinner från i Södertälje.Anser sig regeringen vara nöjd med att över 350 000 människor är arbetslösa i , eller håller ni med om att det nu är hög tid för en aktiv näringspolitik? Låt oss vara tydliga med att i bättre tider kan reformer bidra till att arbetslöshet sjunker och sysselsättning stiger. I sämre tider och prövning ökar ofta arbetslösheten. Det brukar den göra oavsett regeringen i eller i det land där påverkan sker. Det är mer korrekt, riktigt och ärligt att beskriva det på det sättet eftersom man annars kommer att förvilla väljarna när det gäller verkligheten.Vi har kunnat hålla emot när arbetslösheten har ökat mer på andra håll än i . Vi har också fört en tydlig arbetslinje. Vi har ökat drivkraften för eget arbete. Vi har lättat på beskattningen och ökat drivkraften i entreprenörskap. Vi har också förstärkt och genomför nu mycket stora reformer inom de olika utbildningssektorerna.Det företagsspecifika kan jag naturligtvis bara beklaga. Jag noterar att man säger att det i grunden är ett bra forskningsklimat i och att det kommer att kompenseras med andra satsningar också från det företaget. Statsministern är alltså ganska nöjd, men till vilket pris? Vi ser växande klyftor, ökat utanförskap, fler fattiga barn och färre arbetstillfällen i viktiga branscher. Människor måste ges förutsättningar att möta företagens och den offentliga sektorns behov av arbetskraft. Det kräver möjlighet till utbildning, kompetensutveckling och ett livslångt lärande.Den borgerliga regeringen vann valet på löftet att bryta utanförskapet. , , är arbetslösheten högre än då regeringen tillträdde. Aktivitetsgarantins fas 3 är nu största enskilda arbetsgivare. Jag lovar statsministern att vi socialdemokrater kommer att göra allt för att minska er självgodhet genom att presentera förslag som visar på skillnaderna i svensk politik. Ni har regerat . Om den borgerliga regeringen själv hade varit i opposition med 350 000 människor i arbetslöshet och en ganska dålig prognos, hade man då ansett att den nuvarande jobbpolitiken fungerade? Utanförskapet i har minskat med över 200 000 sedan regeringen tillträdde 2006. Det är framför allt sjunkande ohälsotal som har lett till detta. Grupper har kommit närmare arbetsmarknaden. Alla har inte kommit in i arbete. Det påverkas av finanskrisen . Vi har just nu en avmattning i efterfrågan som framför allt kopplas till exportindustrin. Det händer över hela , men kanske i mindre utsträckning i än i andra länder.Carina kan inte hjälpa det, men socialdemokratin har inte egna förslag till hur man ska lösa detta, och man har definitivt inte något regeringsalternativ. Ni har ett högt tonläge - det har ni haft - men ni har i realiteten inga svar som står i någon som helst proportion till de ord ni använder för att beskriva utvecklingen i . Jag väljer att vara mer balanserad. Det finns definitiva utmaningar som ligger framför oss. Stora reformer sker nu inom skolans ram för att ungdomar ska lära sig mer och komma ut med godkända betyg, och vi tillför stora resurser, över 8 miljarder kommande år, till en aktiv arbetsmarknadspolitik för att nämna ett par exempel. Jag har en fråga om klimatet, jobben och industrin. tvingades regeringen anmäla till FN att de svenska utsläppen ökat med . En av anledningarna till detta är att den svenska industrin har svårt att bryta sitt oljeberoende och inte får förutsättningar att flytta transporter från långtradare till järnväg. Precis som alla vi som har stått och frusit på en perrong har näringslivet svårt att lita till att tågen kommer fram i tid.Läget är nu så illa för den svenska järnvägen att en av de största transportörerna av kombitransporter har gett upp. upphörde transporterna mellan och , och väntas transporterna mellan norra och upphöra. Det handlar om stora svenska företag inom viktiga industrigrenar som fordon, trä och livsmedel. Det här är inga särintressen, statsministern. Det här är de som skapar jobb och framtidstro.Vilket besked har regeringen till de företag som påverkas? Kan regeringen garantera att åter blir ett land där man kan lita till järnvägen och att man kan forsla sitt gods på järnväg mellan norra och även efter ? Det är riktigt att av minskande klimatutsläpp fick med ökande klimatutsläpp. Som det har presenterats för mig handlade det om en väldigt sträng och kall vinter. Det handlade om att en stor del av svensk kärnkraft stod stilla. Vad tycker om det? Vi hade dessutom drygt 5 procents tillväxt . Det är väl känt att det ofta är kopplat till en ökning av utsläpp.Vi ska fortsätta att föra en klimatpolitik i absolut framkant i världen, men det är bra att ta in fakta när man beskriver hur det ena ger det andra.Vi har kommit en bit på väg när det gäller investeringar i järnväg, framför allt på underhållssidan. Vi har kommit en väsentligt längre bit på väg än rödgröna partier när de styrde och lovade väldigt mycket men inte fyllde det med något innehåll. Jag är inte nöjd. Vi kommer att behöva göra mer. Vi är beroende av välfungerande järnvägstransporter i detta land, men i princip i varje budget har vi tillskjutit ytterligare medel och gjort stora insatser för att underlätta och förbättra järnvägsföringen både för gods- och persontrafik i . Det gäller också den budget som ligger på bord. Statsministern säger att har en klimatpolitik som funkar när det är varmt. Jag tycker att vi ska ha en klimatpolitik som funkar också när ekonomin är bra och när det är kallt om vintern.Man kan inte skjuta över ansvaret för järnvägen på någon annan. Varje norrländskt företag kan inte bygga sin egen räls från norra till . Ska företagen kunna skapa jobb och framtidstro kräver det att vi står för den grundläggande infrastrukturen. hotas alltså svenska jobb och svenska klimatambitioner genom att kombitransporterna från norra till kan upphöra. Jag skulle önska att regeringen tog ett steg framåt och sade: Vi garanterar att godset kommer att kunna transporteras på järnväg även i framtiden.Cargonet har angivit tre skäl till att man har gett upp . Det handlar om det eftersatta underhållet, och det handlar om en havererad avreglering av terminalerna. Det handlar också om att regeringen , trots problemen för järnvägen, höjer banavgifterna för att köra på järnväg. Är det verkligen rimligt, statsministern, att man i ett läge där järnvägen har fungerat så illa som varje frysande pendlare kan intyga, höjer avgifterna för att köra på svenska järnvägar? Politik handlar om att göra svåra avvägningar mellan olika intressen. Det finns inget enklare än att i opposition framställa sig som att man har råd med allt och har föreslagit ökade resurser i alla delar. är tydligt med att ni vill införa en mycket kraftig kilometerbeskattning på gods som levereras på väg, men ni har ingen rödgrön samsyn om det. Det finns inget alternativ som står mot regeringens i fråga om detta. Det vore nämligen en kraftigt ökad belastning när det gäller kostnader för godstransporter i . Vi har, som sagt, tillfört resurser för både investeringar och ökat underhåll av järnvägar. Vi har inte varit nöjda med hur situationen har sett ut. Vi efterträdde de rödgröna samarbetspartierna 2006 som hade ställt ut massvis med löften om nyinvesteringar men glömt underhåll och fyllt allt annat än dessa luftslott med resurser. 482 miljarder löper planen på till 2021. Mycket av detta är investeringar i och underhåll av svensk järnväg. Det kanske inte räcker och förslår fullt ut, men det är stora insatser som vi gör. När vi möttes i partiledardebatten här i kammaren tog jag upp situationen i , och då särskilt den extrema situation som har varit . Det var fem dödsskjutningar på en månad , och var det ännu en dödsskjutning. Dessutom har man sprängt en polisstation plus att det finns en massa andra problem. Utifrån dessa extrema omständigheter har det varit förvånansvärt tyst från statsministern. Det som vi har hört har gått ut på att skylla ifrån sig i första hand på kommunpolitiker i , som i sin tur skyller på regeringen. Alla som har någon form av ansvar skyller på någon annan. Det talas om skärpta vapenlagar och skärpta straff. Det är inte nödvändigtvis fel, men det talas mycket lite om själva grunden till den problematik som finns i . Då är min fråga: Har statsministern någon idé om varför det ser ut på detta sätt i just ? Vi förstår att tycker att vi ska skylla på invandrarna. Vi fattar hur upplägget är tänkt. Men är det så att jag har uttalat mig och att justitieministern har varit där på plats. Vi har säkerställt att det finns en stor samling av polisiära resurser. Rättsväsendet rustar sig nu för att bättre finna ut vem som har gjort detta och säkerställa att det kan falla dom till följd av de brott som har begåtts. Men är samhället inte så enkelt att det bara handlar om vapenlagar och polismakt. I grunden håller jag med de poliser som har sagt att det börjar i skolan, att det börjar i bra framtidsutsikter för barn och ungdomar och att det handlar om vägar in på arbetsmarknaden. Det handlar helt enkelt om att skapa ett välfungerande samhälle. I stora delar finns det uppenbart brister i kring detta. Men låt oss då diskutera hur en skola ser ut som gör att barn känner sig motiverade och lär sig mer. Låt oss diskutera hur en arbetsmarknad ser ut som står öppen för alla och hur vi sänker trösklar för människor att komma in på arbetsmarknaden. Jag är beredd att ta den diskussionen i olika sammanhang, och jag har också gjort det i andra sammanhang med . Jag är väl medveten om den sociala situation som råder i . Jag skulle kunna rada upp hur mycket som helst som vittnar om någonting som närmast liknar total misär i vissa delar av denna stad. Men att människor är arbetslösa, att människor lever segregerat, att folk springer runt med vapen och att elever inte klarar och så vidare är ingen förklaring utan bara ytterligare symtom på att någonting är allvarligt fel. Det är det som jag frågar efter. Vad är grunden till dessa problem?Jag har vid åtskilliga tillfällen, inte minst i denna kammare, redogjort för vad jag tycker. Men det är en förklaring som har avvisats av statsministern och övriga partier i denna församling. Därför undrar jag vad statsministern menar är förklaringen till att det ser ut som det gör i just . Jag vill inte höra fler floskler om att människor måste arbeta mer. Jag vill veta vad statsministern menar är förklaringen till att det ser ut som det gör i just . Jag är inte av uppfattningen att man som svensk medborgare föds till hederlig och att man om man har en annan nationalitet föds till brottsling. Jag tror helt enkelt att livets resa påverkar oss. Brister i skola och svårigheter att komma in i arbetslivet - det som kallar för floskler - är det som gör att människor kan påverkas i mer destruktiv riktning, och om det går bättre kan de påverkas i mer positiv riktning. Därför är det absolut centralt hur skolans resultat ser ut och hur vägar in i arbete ser ut och att detta står öppet och gäller lika för alla människor och att det inte sker en sortering utifrån vad som står i våra pass. Det är min uppfattning. Det som brister här är alldeles uppenbart att det finns många sociala skäl - en social tyngd - som påverkar denna situation. Men det finns också ett problem som är rent polisiärt och kopplat till rättsväsendet, och det är att vi också måste föra till ansvar dem som begår dessa brott för att på det sättet signalera att vi inte accepterar den vålds- och vapenjustis som har fått råda alldeles för mycket i . Min fråga gäller arbetsskadeförsäkringen. Tusentals svenskar har tunga eller farliga jobb och skadas av sina arbeten. Det finns då en möjlighet att få ersättning från arbetsskadeförsäkringen för att klara ekonomin trots denna skada. Vi kan se att det är mycket svårt att bli godkänd. Merparten av ansökningarna avslås. Det finns också en tydlig skillnad mellan kvinnor och män. Män får oftare sina ansökningar bifallna, medan kvinnor mycket oftare får avslag. Detta handlar till stor del om de kvinnor som gör det viktiga arbetet i välfärden, de som arbetar på äldreboendena och de som jobbar i och som ser till att våra äldre tas om hand på ett bra sätt och som ofta betalar för det med sina ryggar och sina värkande leder. vet vi att arbetsskadeförsäkringen inte fungerar för många av dem. Är statsministern beredd att se över den och föreslå ett nytt regelverk? Jag har förstått att det är ett kommande program som ska beskriva detta. Man bör komma ihåg att arbetsskadeförsäkringen i har på nacken. Den tillkom naturligtvis i när byggarbetare föll ned på sina byggarbetsplatser. Det var ganska enkelt att konstatera att en sådan allvarlig händelse var relaterad till arbetsplatsen och att man borde få en ersättning för det. Ersättningen för en konstaterad arbetsskada är dessutom ofta och inte de lägre ersättningsnivåer som gäller i en del andra system. Problemet har då varit att det i det moderna arbetslivet ibland är mer diffust och svårt att avgöra vad som är kopplat till arbetsplatsen eller vad som möjligen kan vara följden av annat. Det kan vara en följd av att vi har en mycket könsuppdelad svensk arbetsmarknad. Det är mer noterbart om en manlig byggarbetare ramlar ned från en byggnadsställning jämfört med en kvinna som sliter i äldreomsorgen och där det är lite oklart vad som exakt har varit arbetsrelaterat och inte. Detta tror jag är skälen till att har svarat som man har gjort. Jag har inga bevis för grundtesen som försöker driva, nämligen att det här skulle förekomma någon diskriminering. Det får man i så fall belägga innan vi kan ta frågan vidare. Självklart förändras arbetslivet och därmed villkoren för att bedöma arbetsskador. Men i och med det borde också reglerna förändras. Det skedde för , och det kanske måste göras igen. Jag vill ställa en fråga till statsministern. Är statsministern nöjd med att av de kvinnor som ansöker om ersättning får det? Eller tror statsministern att det finns en bakomliggande orättvisa och att det kanske är så att hundratals kvinnor som har slitits ut av sitt ofta lågavlönade arbete faktiskt inte får den ersättning som de var berättigade till enligt lagstiftningens intention? Detta ansvar kan man inte föra över till . Det är ett politiskt ansvar. verkställer de regler som vi fattar beslut om i regering och riksdag. Jag skulle också vilja fråga statsministern om han tror att bemanning spelar roll för arbetsskador. Vi kan se hur privata vårdgivare i äldreomsorgen har lägre bemanning än de offentliga. Är risken för arbetsskador då inte större, när man är färre som ska göra samma arbete? Jag försvarar att arbetsskadeförsäkringen har tydliga villkor och krav för att man ska få en arbetsskada godkänd. Jag ska gärna diskutera med oppositionen om ni har några tydliga andra och mer tillåtande förslag och också naturligtvis se över hur ni i så fall har tänkt att finansiera dem. Bakgrunden var att det var en mycket kraftig ökning av människor som fick arbetsskador . Det är alltså långt tillbaka i tiden som dessa villkor stramades upp, som det brukar heta. Därefter är det färre som har fått sina ansökningar om arbetsskador godkända. Jag skulle vilja säga följande om det moderna arbetslivet. Jag tror att vi allt oftare får ställa in oss på att försöka röra oss vidare i arbetslivet. I faser av livet kanske tyngre arbetsuppgifter passar som inte alls passar. Då tycker jag inte att svaret, som det ibland har varit på svensk arbetsmarknad, ska vara att man då ska gå i förtidspension eller komma ut i ett ersättningssystem, utan då ska man rimligen komma vidare till ett annat jobb som är bättre anpassat till de villkor som gäller den egna personen i den fasen av livet. Jag vill gärna medverka till att ställa om arbetslivet på ett sådant sätt. Jag har inte ställt i utsikt att försöka få fler att fastna i olika ersättningssystem vid sidan av arbetsmarknaden. står ekonomiskt starkt jämfört med många europeiska länder och andra omkring oss. Som statsministern nämnde är det närmare 200 000 fler som har sysselsättning jämfört med hur det var vid valet . Ändå låter det ibland från socialdemokratiskt håll som i fråga tidigare här eller som i en artikel som skrev strax före valet: "Den borgerliga regeringen har sänkt skatterna med lånade pengar. Det har inte gett några nya jobb utan lett till ökade klyftor, nedskärningar i välfärden med mera. "sade här i kammaren: "Efter att regeringen genomfört hela sin politik har ingenting hänt med jobben och utanförskapet." Hon fortsätter sedan: "så kallade arbetslinje har inte lett till arbete utan till fattigdom. "har Socialdemokraterna utsett en ny partiledare. Jag vill fråga statsministern vad hans budskap till honom är om både sakläget och tonläget när det gäller jobben och situationen i svensk ekonomi. Till vem jag möjligen riktar detta budskap kan man diskutera. Min uppfattning är att sysselsättningen vuxit till att det nu är runt 4,7 miljoner svenskar som arbetar hel- eller deltid. Detta är absolut grundläggande för varje form av välfärdsambition i detta land.Grunden på vilken vi bygger våra välfärdsambitioner är att arbetsföra människor också arbetar. Därför var det viktigt för oss att färre i arbetsför ålder skulle befinna sig vid sidan av arbetsmarknaden och inte alls arbeta. Det antalet var långt över en miljon när alliansregeringen tillträdde. Det är därför jag nämner att de är över 200 000 färre , huvudsakligen därför att vi haft en snabb minskning av antalet personer som lever med förtidspension - sjuk- och aktivitetsersättning - eller som är sjukskrivna.De sjunkande ohälsotalen har fört stora grupper mycket närmare arbetsmarknaden. Men det är klart att sedan gäller allt det jag sagt i tidigare svar, att vi också är beroende av konjunkturer, efterfrågan och strukturåtgärder. Men just att sysselsättningen växer och att ohälsotalen sjunker säkrar naturligtvis vår förmåga till välfärd och jobb . Det har varit kallt . När det är kalla, gnistrande och klara vinterdagar är det ofta stiltje. Vindkraft är således inget alternativ när mer el som mest behövs. Elpriserna rusar nu i höjden, delvis därför att våra åldrande kärnkraftverk är lika driftsäkra.Nu är det . Om det skulle beslutas om en ny reaktor skulle den inte komma i elproduktion förrän , det vill säga tidigast . Våra äldsta reaktorer är långt över och går då på övertid. Vi måste alltså få fram investeringsbeslut om att ersätta gamla reaktorer med nya. Min fråga är därför: Är det, herr statsminister, önskvärt - önskvärt nota bene - med en blocköverskridande energiöverenskommelse? En kall dag som denna kan det vara noterbart att behöver importera elkraft för att klara sin elförsörjning. Det som är vårt dilemma är att vi inte kan bygga vår kapacitet för varma sommardagar, för vi måste också ha kapacitet för de kalla vinterdagar som ibland präglar vårt klimat.Tre ben har vi sagt att vi vill att vår energiförsörjning ska bygga på: Vattenkraften - tack och lov är det just nu välfyllda vattenmagasin - är en stabil bas. Därtill kommer det förnybara som växer fram. Visst, det blåser inte alltid, men trots allt har vi här en växande andel av den svenska energiförsörjningen. Vidare har vi den åldrande svenska kärnkraften som just till nära hälften faktiskt står stilla - vid precis fel tidpunkt, under fel del av året.Alliansöverenskommelsen innebär och möjliggör långsiktiga investeringsbeslut. I fråga ligger förmodligen en vilja till att mer brett i ha en samsyn kring detta. Ja, givet att det kan vara utgångspunkten. Om inte förs tillbaka till en årtalsexercis som inte bara handlar om hur snabbt eller i vilken ordning vi ska avveckla utan det också möjliggörs för bredare investeringar är det självklart av intresse för regeringen och rimligen en kall dag som denna också för svenska folket. Fru talman, herr statsminister! Medborgare i vårt land har en förväntan på att välfärdsnivån ska vara densamma oavsett var i landet man bor.En del av välfärden står landets kommuner för. Resurser för denna kommer till en del ur människors arbete och ur den skattekraft som finns lokalt och regionalt samt till en del ur ett skatteutjämningssystem mellan landets kommuner.Beroende på pågående demografiska förändringar och annan strukturomvandling skiljer sig dock förutsättningarna för välfärdsbyggandet över landet. I syfte att hålla en likvärdig nivå av välfärd i hela landet har vi därför detta utjämningssystem.I fjol levererade en enig parlamentarisk utredning sina slutsatser där man pekade på att några kriterier i ett för övrigt väl fungerande utjämningssystem behöver justeras för att systemet fortsatt ska fylla sin funktion. Jag och är mycket tillfreds med de slutsatser som utredningen levererat. Min fråga är: Hur snart bedömer statsministern att denna utredning blir föremål för beslut i riksdag och regering? Regeringen är inte färdig med detta. Låt mig också säga att jag följt och arbetat med detta inom kommunala utjämningssystem. Utgångspunkten är riktig, det vill säga att välfärden bör finnas samt ha samma kvalitet och vara tillgänglig över hela landet. För att möjliggöra det i primärkommuner och i regioner och landsting behövs en utjämning. Det har ibland diskuterats om den ska ske mellan kommuner eller vara som en sorts påfyllnad från staten. Utjämningen behövs och har mycket stora omfördelande effekter.Det som brukar infinna sig är att varje sådan här översyn leder till att man i Kommunsverige blir osams. Det brukar vara så att de som tror sig vinna på det senaste förslaget tycker att det ska genomföras. De som tror sig förlora på det vill ifrågasätta det. Det har sett lite olika ut , lite grann beroende på utfallet. Jag bara återger detta efter ett långt liv med det kommunala utjämningssystemet.Svaret på fråga är att regeringen ännu inte är färdig med detta. En kall dag som denna har flera av mina kolleger tagit upp frågor om kyla. Jag vill ställa en annan fråga om kyla till statsministern.Enligt en rapport från är självmord den vanligaste dödsorsaken bland ungdomar i åldern . Vi i lever i ett hyggligt bra land. De flesta har det väldigt bra. Vi har en hög materiell standard. Ändå är den vanligaste dödsorsaken bland ungdomar i åldern just självmord. Trots att självmordstalen i stort, totalt sett, minskat ligger de höga siffrorna avseende barn och unga kvar på alldeles för höga nivåer. Därtill har antalet självmordsförsök ökat under de senaste tio åren.Jag är medveten om att frågan inte låter sig besvaras under en kort minut, herr statsminister, men jag önskar höra hur du ser på situationen och på de åtgärder vi som nation behöver vidta för dessa ungdomar. Jag minns att man förr beskrev att övergången från att vara barn till att bli vuxen i princip innebar att man fick byta ut kortbyxor mot långbyxor. Jag tror att alla vi som befinner oss i närheten av ungdomar kan säga att övergången nu är väsentligt mer utdragen och mycket mer komplicerad. Att hitta sig själv med den sökprocess detta innebär och att möta alla de krav som finns i vårt högt utvecklade samhälle när det gäller arbetsmarknaden och synen på familjeliv och umgänge är väldigt prövande för många.