kam-ar · H0C120121127ar · 2012-11-27 13:00:00 — Statsminister (M) återrapporterar från Europeiska rådets möte . möttes för att förhandla om EU:s nästa fleråriga budget, den för . Mötet inleddes med bilaterala möten mellan Europeiska rådets ordförande och kommissionens ordförande å ena sidan och respektive medlemsland å den andra.Efter att bilaterala möten genomförts med samtliga 27 medlemsländer framlades ett nytt budgetförslag . Efter nya förhandlingar enades man om att ajournera mötet. Toppmötet gav i stället och i uppdrag att fortsätta arbetet och konsultationerna för att hitta en konsensuslösning som kunde gälla för samtliga 27 medlemsländer. I ett uttalande konstateras att det fanns tillräckligt många gemensamma positioner för att nå en överenskommelse i början av nästa år.Fru talman! Beslutet att skjuta upp slutförhandlingen visar på den komplexitet och de stora ekonomiska intressen som frågan omfattar, men också på de många motstridiga intressen som finns hos medlemsländerna. Det handlar inte bara om en motsättning mellan de länder som betalar mer och de som får tillbaka, det vill säga de länder vi beskriver som nettomottagare, utan det finns också betydande splittringar inom dessa grupper. Det finns till exempel mellan nettobidragsgivarna olika åsikter vad gäller återflödena från jordbrukspolitiken och sammanhållningsfonderna, även då man är enig om att hålla ned totalnivån. Därutöver finns olika intressen på inkomstsidan. En del medlemsländer arbetar, liksom kommissionen och , för att EU ska få ett eget inkomstsystem, till exempel genom en finansiell transaktionsskatt, medan andra, liksom , inte ser några skäl till varför ny kompetens på detta område ska överföras till Bryssel.Slutligen finns det omdiskuterade rabattsystemet, som mycket förenklat försvaras av de länder som redan har rabatter, fem länder, men ifrågasätts av flertalet av de övriga medlemsländerna - även om det 1984 i fastslogs att bördefördelningen mellan de medlemsländer som betalar mest till EU:s budget också måste upplevas som rättvis.Fru talman! Från svensk sida har vi länge argumenterat för en modern budget som återspeglar dagens näringslivsstruktur och som innehåller satsningar på områden som kan öka unionens tillväxt- och konkurrenskraft. Vi understryker vikten av att satsa mer på forskning och utveckling, innovation, andra tillväxtfrämjande åtgärder. Vi har också sagt att budgeten bör omprioriteras så att mer pengar kan ges till områden med europeiskt mervärde. Vi har därmed också ifrågasatt den stora andel av budgeten som fortfarande läggs på jordbrukspolitik liksom på de sammanhållningsmedel som fortsätter att gå till rikare regioner.Fru talman! Det nya utkastet till slutsatser som presenterades under mötet innebar egentligen inga stora förändringar. Vissa justeringar gjordes mellan och inom olika utgiftskategorier. Varken strukturen eller storleken på budgeten ändrades nämnvärt. Två tredjedelar av budgeten går även i fortsättningen till jordbruket och till sammanhållningspolitiken. Inga förändringar gjordes heller vad gäller förslaget till nytt egnamedelssystem eller vad gäller de nya rabatter som tidigare presenterats. Det är också mot den bakgrunden som många länder hade stora invändningar mot förslaget. Till dessa länder hörde och den likasinnade grupp av länder som vi hade ett nära samarbete med i förhandlingarna.För flera av de medlemsländer som proportionellt sett betalar mest till budgeten, och där ingår , förblir nivån på budgeten problematisk, särskilt vad gäller nivån på framtida betalningar. De många åtaganden från tidigare budgetperioder som ännu inte har fallit ut till betalning kombinerat med nya åtaganden gör att betalningarna för nästa budgetperiod riskerar att rusa i väg. Detta sker inom ramen för en budget som vi också anser har delvis fel struktur.Fru talman! Efter toppmötet tror jag att ordföranden och kommissionens ordförande har en klarare uppfattning om de olika medlemsländernas positioner och prioriteringar. Med detta som grund bör de kunna arbeta fram nya slutsatser som bättre balanserar olika medlemsländers intressen mot varandra. En överenskommelse måste finnas som beaktar både de intressen som länder som har, som menar att budgeten bör inriktas på åtgärder som förbättrar unionens konkurrenskraft, och de länder som vill konservera den nuvarande budgetstrukturen med rabattsystemet som ett möjligt instrument för att minska motsättningarna.Från svensk sida blir det viktigt att använda tiden fram till nästa budgettoppmöte väl. Ett stort arbete ligger framför oss, givet det slutsatsutkast som ligger på bordet. Vi kommer även i fortsättningen att begära att den svenska nettopositionen motsvarar en rättvis bördefördelning, bland annat genom att starkt argumentera för substantiell svensk rabatt. är det tydligt att alla parter kommer att behöva kompromissa med sina målsättningar och att trycket på en högre svensk avgift inte kommer att vika.Fru talman! Jag är därmed redo att svara på ledamöternas frågor. Tack, statsministern, för redogörelsen från Europeiska rådets toppmöte, som tyvärr havererade!Nu är det inte första gången i EU:s historia som förhandlingarna har varit komplicerade och det har varit stora svårigheter. Jag tror inte att man ska ge tappt, utan nu är det bara att komma upp på banan igen.Regeringen har, precis som inför tidigare förhandlingar, också framöver vårt fulla stöd att föra dem i hamn. Vi är överens om många av de utgångspunkter som ska gälla i förhandlingarna. Men precis som statsministern sade finns det extra tid för att säkra de svenska intressena och skapa en modern . krävs verkligen ett skickligt förhandlande och alliansbyggande för de svenska ståndpunkterna.Vi har i tagit upp vad vi anser är viktigast. Jag ska inte nämna allt här, men vi vill självklart att långtidsbudgeten bättre omfördelas från jordbruksstöd till mer framåtsyftande och jobbskapande politikområden som innovation, utbildning och infrastruktur. Tyvärr visade resultatet från det här toppmötet att det blev precis tvärtom, nämligen att jordbruksstödet ökade.Vi kunde se att det gick totalt fel för intressen och vidare att samarbetet med länder har samarbetat med verkar ha tagit slut. För oss är det viktigt att EU-avgiften inte ökar. lyckades efter skickliga förhandlingar skapa en rabatt och sedan behålla den vid förhandlingarna . Jag skulle vilja att statsministern utvecklar i sitt svar hur strategin är för att se till att inte kommer att betala proportionellt sett mer i medlemsavgift. I inledningen av toppmötet fick vi en beskrivning av talman, den tyske socialdemokraten . Han redogjorde för den mycket stora uppslutning som han menar finns i för en mycket expansiv budgetlinje. De nuvarande förhandlingarna förs på ett förslag baserat på 983 miljarder för sjuårsbudgeten. Kommissionens förslag ligger på över 1 060. Därtill finns omfattande förslag på att makt ska förskjutas. Sedan redogjorde han för att det nu måste ske ett substantiellt tillmötesgående i de delarna.Jag nämner detta därför att det beslut vi nu ska fatta handlar inte bara om 27 regeringar utan det handlar också om ett medbestämmande för . Därför kan det vara intressant för ledamöterna här att veta hur de svenska Europaparlamentarikerna röstade när detta prövades - förmodligen mandatperiodens viktigaste omröstning i . För kommissionens förslag och ståndpunkt som redogjorde för röstade den socialdemokratiska gruppledaren , från FP, , C, och från Piratpartiet. Emot, och möjligen mer i linje med det vi får höra i riksdag, röstade Corazza Bildt, , . Avstod, det vill säga hade inte möjlighet att ta ställning i den viktigaste av alla voteringar, gjorde , , Hedh, Socialdemokraterna, , och , Socialdemokraterna. Här framställs - det har gjorts i kommentarer - detta som världens enklaste förhandling: Alla ska anpassa sig till , jag ska få igenom allt som vi har begärt och alla andra ska vika hädan. Dessutom framförs det av partier som har haft diametralt motsatt uppfattning i , som är medbestämmande, och använder detta som utgångspunkt för att kritisera när jag driver en tuffare förhandlingslinje. Tack, statsministern, för svaret, som jag inte riktigt känner var till fyllest och vad jag hade velat få veta.Vi kan alla ha synpunkter på hur man agerar i , men det är ju steg två. handlar det om att rådet ska komma fram till någonting, och där måste man väl säga att inte har varit speciellt framgångsrikt. Det är inte första gången det är komplicerade förhandlingar eller att parter står vitt skilda, långt ifrån varandra, och här gäller det att komma framåt. Sedan kommer nästa bekymmer med , och det kan jag dela.Statsministern använder hela inlägget till att räkna upp hur Europaparlamentarikerna har röstat i stället för att svara på frågan: Hur är statsministerns strategi för att behålla den rabatt som så framgångsrikt förhandlade fram? Får jag påpeka att jag inte håller med. Det är första gången är medbestämmande när det gäller budgeten. Det har alltså all relevans. Det hänvisas till detta när förhandlingarna genomförs. Det hänvisas till den stora uppslutning som har funnits för att driva en position, som alltså inte ligger på de nivåer vi nu diskuterar utan på det ursprungliga kommissionsförslaget. Det är utöver de nivåer vi diskuterar och med krav på maktförskjutning. Det har absolut relevans.Sedan är det så, som det har redogjorts för, att 5 länder har rabatt. Det innebär att 22 inte har det. 22 länder vill alltså inte ha kvar rabattsystemet. Det uttrycks också från Europaparlamentet.Vad är min strategi i dessa förhandlingar? Ja, det är naturligtvis att stå upp för att få en bra svensk nettoposition. Men alla statsministrar och presidenter runt bordet har samma instruktioner från sina respektive länder - att driva ett tydligt särintresse. Och till slut ska vi komma överens. Då vill jag att riksdag ska vara medveten om hur förutsättningarna ser ut och att också andra aktörer i spelar roll, från samma partier, som inte säger samma saker. Jag kan gratulera statsministern till ett väldigt bra möte och att vi inte har behövt gå med på några kompromisser alls. Man kan väl säga att det egentligen är ett bra resultat.Det är klart att det kan kännas lite frustrerande när man själv inte på plats kan följa alla turerna kring den gemensamma budgeten. Att mötet nu har avbrutits och att detta kommer att dra ut vet vi.Så värst dramatiskt är det inte heller, med tanke på olika förväntningar som 27 medlemsländer, kommissionen, parlamentet och alla andra organisationer runt omkring har. Vi har väl alla här erfarenheter av hur svårt det kan vara att komma fram till en gemensam ståndpunkt när kompromisserna ska vägas mot varandra.På EU-nämnden var statsministern väldigt tydlig med vilka olika prioriteringar har i förhandlingarna samt vikten av att få fram ett sammanhållet resultat där samtliga länder sluter upp men att det får ta tid.Jag är därför lite nyfiken på hur statsministern agerade under förhandlingarna samt vilka initiativ som togs av , och framför allt: Vad händer nu? Vad kommer vi att arbeta med fram till nästa möte ? valde ordförande att ajournera mötet, och detta i stället för att använda betydande mer tid in , som hade antytts åtminstone i medierna inför mötet, åt att gå längre i förhandlingarna.Det gör att jag upplevde att för viktiga värden inte ens var uppe till förhandling. Till exempel detta med rabatter och inkomstsidan har vi inte kunnat gå igenom. Jag upplevde också att det förslag som jag mer ser som ett förhandlingsbud som lades inte ens baserade sig på de bilateraler vi hade genomfört. Det är därför jag säger i min inledning att det är betydande mycket arbete kvar.Vi söker naturligtvis en krets av likasinnade. Det är därför jag så tydligt redogör för att den kretsen i vissa delar inte är så stor. Det finns 9 nettobidragsbetalare till EU:s budget, och 18 är det alltså inte. Åtminstone 9 är betydande nettobidragsbetalare, ska jag säga. Men inte heller de tycker likadant. Bland nettobidragsbetalarna finns de som mer driver positioner att det är viktigare att jordbruksstöd och regionalpolitiska satsningar växer än att hålla ihop kring en viss utgiftsnivå.När det gäller rabatterna täcker de bara fem länder. Då är det så att , alltså långt före det svenska inträdet i EU, har en särställning med sin rabatt. Det gäller inte de övriga fyra länderna, utan det måste förhandlas in varje gång.Det är naturligtvis min uppfattning, förankrat i - dock inte i , vilket jag har påvisat - att jag vill driva denna svenska nettoposition och så väl som det går. Den förhandlingen är inte avslutad. Jag skulle till och med vilja säga att den knappt är påbörjad. Då har jag en följdfråga. Det är ju viktigt att regeringen har hela som stöd bakom sig när man går till förhandlingar. Det är också viktigt att veta att är ganska ensamt om det. Kan statsministern beskriva hur viktigt det är att de svenska ledamöterna i går vår väg? Betyder det någonting för att vi ska lyckas i förhandlingarna? Märk väl att vi nu lever med det nya Lissabonfördraget. när en sjuårsbudget ska förhandlas ska den inte bara tas i kretsen av medlemsländerna utan också sambeslutas med Europaparlamentet.Talmannen baserade sin inledning på inför stats- och regeringscheferna på ett betänkande som 517 Europaparlamentariker hade röstat för och 105 röstat emot. 63 hade avstått. Jag har redogjort för hur den svenska delegationen röstade. Med detta som utgångspunkt hävdade han att vi hade gått ned för långt från de högre nivåer som kommissionen ville företräda och att det var absolut nödvändigt att det skedde en maktförskjutning som gav och Brysselinstitutionerna makt över egna medel. Han antydde dessutom att varje form av eftergift till kärnan i nettobidragsgivarna, alltså och ytterligare två, tre eller fyra länder, är fullständigt oacceptabel för Europaparlamentet.Vi har alltså i slutändan att se fram emot en potentiell konflikt mellan svenska intressen och den av talman framförda åsikten, och märkligt nog alltså med stöd av svenska Europaparlamentariker, på ett sätt som inte är uttryckt här i riksdag. Tack så mycket, statsministern, för återrapporten!Får jag börja med att tillägga att jag inte tycker att statsministern ska överdriva inflytande vid en första läsning, även om representanter är konsekventa och röstar emot i och också är väldigt kritiska här i riksdag. Vid en andra läsning i brukar nog partigrupperna sansa sig i någon mån, får vi hoppas.Miljöpartiet anser att budgeten måste vara mer neutral i den meningen att den måste omfördelas och att den svenska rabatten och den svenska bruttoavgiften bör vara oförändrade, förutom ökningen av bni som är naturlig, vilket vi får acceptera.I den meningen måste statsministern vara ganska besviken på det bilaterala möte som skedde . Uppenbarligen missförstod statsministern helt och hållet, eftersom han utgår från samma linje som har, att budgeten måste moderniseras på väldigt många punkter. Det återfanns inte alls i det kompromissförslag som lades fram . Statsministern måste uppenbart vara väldigt besviken på detta, eller också missförstod han upplägget helt och hållet.Budgeten måste moderniseras. Vi måste ha en budget på EU-nivå som återspeglar den värld vi lever i, och det gör inte förslaget . Man har till exempel inga ökningar av åtgärderna för att möta klimateffekterna, för att skapa gröna arbetstillfällen på EU-nivå och så vidare, utan det handlar enbart om jordbrukspolitik, sammanhållningspolitik och traditionella punkter. Där måste en förändring ske.Min fråga är därför: Hur ska den agera för att påverka andra länder att gå med på den svenska linjen, för att värna de svenska intressena? Jag vet att det är svårt att ange exakt hur, men det måste finnas en bättre tanke, för den tanke som har funnit har uppenbarligen inte lett till ett bra avslut. Dels vill jag kvittera att representanter har röstat nej till det förslag som lades fram. Hur de facto kommer att agera kring detta vill jag säga att jag inte riktigt vet. Det är första gången som med den här utökade makten finns med i processen, så vi har ingenting att jämföra med. Vi får som sagt se hur detta kommer att hanteras i de fortsatta diskussionerna.Det är inte konstigare i den här förhandlingen än i någon annan förhandling att man måste hitta allierade som man har samsyn med. Ett dilemma är därför att det finns en mycket bred utgiftsvillig koalition: , kommissionen och en mycket stor andel av medlemsländerna. Traditionellt kan man acceptera resonemang som bygger på att vi måste tillföra moderna uttryck av det slag som bland annat har tagit upp. Men det ska då läggas på allt det gamla.Vår uppfattning har mer varit att förskjuta användningen av pengarna, att se helheten i budgeten som för omodern och för fokuserad på vad har varit och för lite på vad ska bli. I det synsättet skulle jag inte säga att vi i är isolerade, men vi är nästan ensamma. Det finns en mycket bred koalition till exempel till stöd för att det ska finnas omfattande jordbrukssubventioner i EU:s budget.Till slut måste vi inse att det i ett sådant läge är svårt att påverka annat än marginellt, av det enkla skälet att jag antar att vi har samma demokratisyn som alla andra, det vill säga anser att också de andra ska ha inflytande. Då är det svårt när man är väldigt ensam om sin uppfattning.När det gäller rabatterna är vi fler än när det gäller vår kritik av jordbrukssubventionerna, för där är vi åtminstone fem. Men även det beskrivs som ett renodlat särintresse.Sedan vill jag bara göra klart en sak: Ja, det har funnit papper som man kan diskutera. Men jag kommer inte hem och redovisar en överenskommelse utan en ajournerad förhandling som ännu inte är avslutad. Vi vet naturligtvis inte hur kommer att agera. Men jag tycker inte att statsministern ska förminska det svenska inflytandet, för beslut om budgeten tas i enhällighet, så det har betydelse vilken kraft som statsministern lägger bakom orden om hur ställer sig i budgetförhandlingarna - just därför att beslutet tas med enhällighet.Jag tycker inte att statsministern ska förminska det svenska inflytandet, som jag tycker att statsministern gjorde, genom att säga att det kanske inte spelar någon större vad tycker, eftersom vi inte är så många. Men vi är en viktig partner, och dessutom är vi nettobetalare. Budskapet att vi inte kommer att ställa upp på att betala mycket mer pengar, att den svenska rabatten tas bort och att man inte gör några moderniseringar alls av EU:s budget måste gå hem.Följdfrågan är då också: Hur går man vidare med detta? Den andra delen är naturligtvis: Hur ser man till att det svenska parlamentet och de svenska EU-parlamentarikerna går på samma linje? Finns det någon strategi för detta från regeringens sida? Jag uppfattar att det förankrat i fanns en rätt tydlig rangordning av hur position skulle skötas i förhandlingarna.Vi ville att totalvolymen för åtagandena skulle komma ned ytterligare. I det senaste förslaget ligger åtagandena på . Med den uppfattningen ingår vi i en grupp som jag tror kan isoleras till tre fyra länder. Resten tycker att budgeten redan nu ligger för lågt eller borde ligga högre. Det är vår första position.Den andra positionen är att vår nettoposition inte ska försämras. Det hänger naturligtvis intimt ihop med vad totalvolymen blir, för tillhör man de stora nettobidragsbetalarna och volymen går upp, då får man betala mer. Det är så EU fungerar.Här har vi - och det har andra partier också kvitterat - dessutom att ta hänsyn till att vår starka svenska ekonomi och uppgång i bni innebär att vi får en viss ökning. Nettopositionen påverkas också mycket av rabatterna, och jag har redogjort för att vi i den frågan är ett land av fem. Men det har också påpekats att det är viktigt att vi därtill försöker få återflöden ur budgeten också till , vilket är att försöka ta del av utgifterna. Det är delvis en oförenlig position om man betänker vad vi sade först.Det är detta jag har försökt företräda.Får jag igenom det kommer andra länder att konstatera att det inte går att få igenom deras krav, eftersom det blir en stor oförenlighet. Jag tycker att statsministerns inlägg om roll har varit mycket intressant. Det är inte så att vi alla går omkring och håller våra EU-parlamentariker i hampan, men hur de agerar kommer naturligtvis att ha betydelse i nästa EU-parlamentsvalrörelse när ansvar ska utkrävas - det kanske är det riktiga tillfället att göra det - för vilka partier som hamnade var i olika voteringar.Förhandlingen fick ett snopet slut. Man kan säga att det är lite antiklimax att stå här igen med dessa frågor.En första reflexion är: Var det dåligt förberett? Var det dåliga underlag? Gav man upp för tidigt? Orkade man inte med? Var man trött? Hade man inte beväpnat sig med alla de samtalsuppteckningar etcetera som man brukar ha i sådana här sammanhang? Var det illa skött? Var det därför man gav upp?Beträffande ett annat skäl kan man fråga: Var detta en taktisk manöver för att i praktiken några länder, kanske ordförandeskapet och , ville binda ihop förhandlingarna om bankunion med den här förhandlingen och ge och ta mellan de olika frågorna? Fanns det någon sådan baktanke bakom detta att man gav upp så lätt för att sedan komma igen ? Var det därför att man ville blidka ? Vilken roll spelade hårda hållning, som naturligtvis är problematisk också för dem själva eftersom den minskar deras manöverutrymme, i den här förberedande förhandlingen, om vi kallar den det? De hamnade ju i en situation som av rapporteringen att döma förefaller vara ganska förmånlig.Vad hände egentligen, herr statsminister? fråga inbjuder lite grann till ett spekulerande av ett slag som jag kanske ska undvika. Det är många som kan mycket om detta som redan har tyckt, skrivit och analyserat vad olika saker beror på. Några saker vill jag dock redovisa.När vi ser tillbaka i historien kan vi se flera exempel på att flerårsbudgeten inte har beslutats vid det första möte då man har försökt.Det är för övrigt en mycket ovanlig konstruktion för oss att diskutera en låst budget . Det mesta av det politiska liv som vi har erfarenhet av handlar om att anta årsbudgetar. Redan detta att låsa en budget är ett mycket omfattande arbete.Den bilateral som jag hade med Barrosos och team reflekterades sedan inte i det förslag som kom . Man kvitterade också att man inte hade hunnit arbeta in detta. Bland annat angav man att den viktiga inkomstsidan, med de ofta åberopade rabatterna, inte var genomarbetad färdigt.I den delen kan jag inte anse att jag egentligen har varit i ett läge där jag har fått förhandla eller reflektera över svenska positioner.När man då valde att ajournera konstaterade jag att det är mycket arbete kvar, att det är mycket komplicerat och att man då får göra ett försök vid nästa tillfälle.En vinst vi gjorde tycker jag var att det i den kommentar som vi enades om beträffande hur vi skulle beskriva ajourneringen står att det är ett värde i sig att vi håller ihop alla 27. Den som följde fördiskussionerna förstår att det handlar om , det vill säga att vi tänker jobba ihop en budget där även är på insidan.Jag vill säga att var mycket konstruktiv i inställningen att försöka vara det, och han har bland annat också i återrapporteringen till det brittiska parlamentet angivit att han har haft en krets av likasinnade, bland annat , när det gäller att få ned nivåerna och att också försvara rabatter. I den delen upplevde jag att vi den här gången - det är inte alltid så - kunde befinna oss ganska nära om än inte på samma position som . Tack, statsministern, för redogörelsen från Europeiska rådets möte. Det är viktigt att EU-budgeten reformeras ordentligt. Det är viktigt att finna nya strukturer för budgeten och att forma en modern, framtidsinriktad budget där kostnaden och därmed totalvolymen är lägre.Vi i tycker också att det är viktigt att fokusera på nettokostnaden. Då tänker jag på återföringen, som bidragit starkt till att resurser har tillförts för utveckling och tillväxt i hela landet, för att hela ska leva.