· GZ10298 · 2012-04-17 14:17:39 — har frågat mig om jag anser att regeringen har något ansvar för situationen att bostadsbristen är ett allvarligt tillväxthinder där arbetskraftens rörlighet förhindras och arbetslösheten därför blir onödigt hög som brist på arbetskraft råder, och om jag avser att vidta några åtgärder.Jag delar bekymmer när det gäller bostadsmarknaden, liksom att bostadsbristen kan vara ett tillväxthinder. Problemen på bostads- och byggmarknaderna är många och stora. De är resultatet av försummelser och politisk vanvård av ett område som är viktigt för såväl enskilda människors som landets välfärd. Självklart har jag och regeringen ett ansvar för att göra något åt detta. Att ändra kurs för en atlantångare är dock tyvärr något som tar tid. Regeringen arbetar intensivt för att förbättra förutsättningarna för att det ska finnas ett långsiktigt och hållbart utbud av bostäder som motsvarar hushållens behov och efterfrågan. Insikten om att bostadsmarknaden måste få leva på sina egna meriter, utan subventioner, är utbredd. Alldeles oavsett hur bra förutsättningar som ges påverkas bostads- och byggmarknaderna - liksom andra branscher - av finanskriser. Bostadsproduktionen var 2010 åter på väg upp mot rimliga nivåer när osäkerheten i vår omvärld återigen tilltog med följd att uppgången nu brutits. Under den föregående mandatperioden försiggick ett omfattande arbete med att reformera förutsättningarna för de kommunala bostadsföretagen och för att få neutrala förutsättningar inom denna sektor. De nya regler som gäller kommer att både stärka hyresrätten och skapa en smidigare bostadsmarknad. För att ytterligare skapa förutsättningar för en väl fungerande bostadsmarknad har regeringen tillsatt en utredning som har till uppgift att se över hur hyresrätten kan stärkas, att villkoren för de olika boende- och upplåtelseformerna är neutrala samt hur möjligheterna för enskilda att hyra ut sin bostad kan förbättras. Att bo i andra hand är inget långsiktigt alternativ för den enskilde, men när bostadsmarknaden inte fungerar kan denna sektor ändå bidra till att skapa boendemöjligheter på kort sikt. trädde en ny plan- och bygglag i kraft, och vi har fått en ny instansordning för överklaganden med fem nya mark- och miljödomstolar och en mark- och miljööverdomstol. Syftet är tydlighet och snabbare processer. Regeringen ser nu över regelverket som rör plangenomförandet - vägen från beslutad detaljplan till färdigt bygge. Regeringen har också tillsatt en utredning kring de tekniska egenskapskrav som många kommuner ställer vid byggande i syfte att öka förutsägbarheten för dem som ska bygga. har också förutsättningarna för bostadsförsörjningen i setts över.Allt detta arbete kommer att lägga grunden för den fortsatta bostadspolitiken och långsiktigt stabila och neutrala villkor för en sektor som är viktig för alla människor. Någon "quick fix" finns inte, utan det som behövs är ett kontinuerligt och tålmodigt arbete där en rad olika, samverkande, åtgärder behövs för att åstadkomma ett bostadsbyggande på en hög och långsiktigt hållbar nivå. Jag vill tacka så mycket för svaret. Efter vårpropositionens presentation förstår jag varför svaret på interpellationen dröjde till , eftersom vårpropositionen innehöll en del åtgärder inom det bostadspolitiska området. Jag överskattar inte min interpellations tryck så att jag tror att hela paketet berodde på den, utan kanhända beror det mer på att verkligheten och ett samlat tryck från verkligheten, som också finns i den politiska debatten, om bostadsbristens problem för det enskilda samhället och ekonomin har gett intryck på regeringen.Bostadsbristen hindrar människor att ta lediga jobb. Bostadsbristen hindrar företag att växa. Bostadsbristen hindrar att den mest lämplige får jobbet. Bostadsbristen skapar en svart illegal marknad. Bostadsbristen hindrar att människor kan studera. Det är alltså ett gigantiskt samhällsproblem som också har en väldigt hög ekonomisk kostnad för den enskilde och för samhället.Bara beräknat på befolkningsutvecklingen borde - bedömare säger olika - ca 40 000 bostäder byggas , och byggdes 23 000. Det var inte första året som vi låg långt under den nivån. Det är precis som statsrådet säger, att problemet med för låg bostadsproduktion har funnits ända sedan 90-talskrisen. Men krisen blir värre , också i och med omflyttningen av befolkningen i landet.Till exempel är det i den här staden och regionen en förutsättning att man har en pappa med fet plånbok eller att mamma och pappa ställde en i bostadskön när man var nyfödd för att man ska kunna ta ett jobb. Det hindrar rörlighet i landet. Det missgynnar de barn och ungdomar som har föräldrar som inte har möjligheter att hjälpa dem, och det långt fram i livet. Jag tycker att det också finns en moralisk dimension på frågan.I i analys av bostadssituationen säger man först och främst att bristande infrastrukturinvesteringar och kollektivtrafik är ett allvarligt hinder. Det handlar inte om att bygga hus. Det handlar om statens investeringsbudget. Det handlar om vilka investeringar kommuner och landsting kan göra inom den delen. Vad avser man att göra där? Tunnelbana till här i är ett sådant exempel på en stor investering som kan ha stora effekter.Förseningar på grund av överklaganden och handläggning nämnde . Där handlar det delvis om ett lagstiftnings- och regelsystem. , kommittén som utredde , lade fram sitt betänkande om den kortade instansordningen 2005. Det låg i byrålådan till 2011. Vem är ansvarig för det? Jo, regeringen. Det är ingen annan som är ansvarig för att man har dröjt med att korta instanskedjan. Vem är ansvarig för resurserna till förvaltningsdomstolarna för att korta handläggningstiderna där? Jo, regeringen. Vem är ansvarig för handläggningstiderna hos länsstyrelserna, som skiljer dramatiskt mellan olika länsstyrelser? Jo, det ansvaret har också regeringen. Och regeringen själv, när den hade ansvaret för en del planärenden, hade också planärenden som låg på hög. Så nog finns det ett stort regeringsansvar i frågan. Jag håller med om mycket av den problembeskrivning som gör om de långsiktiga problemen. Vi har under ungefär byggt hälften så mycket som våra nordiska grannländer har gjort. Vi har investerat mycket mindre i bostadssektorn än andra . Det här får konsekvenser ur både arbetskraftssynpunkt och tillväxtsynpunkt för möjligheten att välja studieort men också för enskilda människor som har ett boende som inte är tillfredsställande, antingen för att det är tillfälligt eller för att det är alldeles för trångt eller felaktigt på något sätt.Det är brett arbete som måste till för att vi ska kunna möta det här problemet. Här måste staten, kommunerna och också de olika aktörerna på marknaden hjälpas åt. Här upplever jag att det faktiskt händer en hel del positiva saker i ett uppvaknande och ett gemensamt ansvarstagande som jag hoppas ska leda till något mycket gott.Vad vi gör från regeringens sida är att vi försöker titta på hur vi ska få kortare tider från idé till färdigt bygge, alltså hela planprocessen. Det har gjorts en del i den nya . Men det fanns också delar som inte utreddes i den utredning som föregick den nya , kap. 6 som handlar just om mark- och exploateringsavtal och liknande frågor. Det jobbar vi just nu med för att få tydligare och bättre regler och kanske också för att stävja en del tokigheter som sker runt om i landet.Vi tittar på detta med handläggningstiderna. Jag kan ta som exempel att de ärenden som låg på mitt bord med den gamla har vi extraanställt människor för att minska, och vi har blivit av med ärendena. Tyvärr har det tagit , tycker jag. Vi för också en dialog med mark- och miljödomstolarna om hur vi ska kunna hålla tempot upp även där.Vi tittar också på bostadsförsörjningslagen. Vi har gett ett uppdrag att titta på hur bostadsförsörjningslagen bättre ska ta hänsyn till kommunernas regionala ansvar. Vi ser att kommuner alltför mycket tittar på sin lilla värld och glömmer att de ofta är en del av ett större sammanhang. Det gäller inte minst här i men också . Detta uppdrag innebär nu att vi ska få både förslag på hur lagen kan skärpas och hur man på olika sätt kan följa upp denna lagstiftning. Det finns en del olika tankar och idéer som nu ska grunna på, och de kommer med ett förslag till sommaren.Samtidigt jobbar vi också med att försöka få hyresrätten att fungera bättre. Vi kommer med förslag om sänkta skatter på hyresrätten. Vi underlättar nyproduktion genom att införa avgiftsbefrielse från fastighetsavgiften . Det innebär att småhustillverkare kan sälja ett hus och låna mer. Det motsvarar den kostnadssänkning man får - bara för att illustrera vilka effekter det kan få på de enskilda kalkylerna.Det jobbas alltså på flera olika områden. Och, som sagt, det som har fått mycket uppmärksamhet har varit att vi också vill underlätta andrahandsuthyrning, helt enkelt för att underlätta för människor att komma över lägenheter som redan finns men som inte utnyttjas alls eller utnyttjas alldeles för lite. Det är som sagt på alla delområden som vi måste arbeta för att lösa den här problematiken.Vad vi upptäcker är att den reformagenda som vi i regeringen jobbar med just nu är helt annorlunda än den som gällde de tolv åren innan alliansregeringen tillträdde. Då hände det inte mycket sett ur lagstiftnings- och initiativsynpunkt. Det var väl den initiativkraften som gjorde att man lät ligga i byrålådan. Med fem instanser, som det var i den gamla instansordningen, med dubbelprövningen enligt och prövades många ärenden enligt båda dessa lagstiftningar. Olika instansordningar fick olika utslag i de olika domstolssystemen. Det var ett jätteproblem som regeringen bara lät ligga därför att allt i utredningen inte föll regeringen på läppen. Det hade väl ingenting att göra med att man ville införa bygglovsplikt även för jordbrukets ekonomibyggnader, med tanke på vem som var ansvarig minister för de här frågorna? Jag tycker att det var en väldigt allvarlig försyndelse.Ett annat stort problem inom den här sektorn, som handlar om just rörligheten på bostadsmarknaden, är den inlåsningseffekt som reavinstbeskattningen och förändringen av den har fått.I och med att man har tak för hur mycket man får ta med sig i flytt ser vi inte minst i att människor låses in i de bostäder de bor i för att det är så dyrt att flytta till en annan lägenhet. En flytt utlöser en stor reavinst. Det gör att äldre människor bor kvar i sina lägenheter som ibland är för stora, och rörligheten minskar på bostadsmarknaden.Detta hänger ihop med skattelagstiftningen. Jag inser att det inte är statsrådets ansvarsområde, men att rörligheten minskar hänger ihop med bostadsförsörjningen.Precis som statsrådet var inne på tycker dessutom en del kommuner att det inte är attraktivt att få inflyttning. De tycker att de är ganska färdigbyggda och tar inte sitt samhällsansvar i ett större regionalt perspektiv. Vi ska inte nämna vid namn de kommuner i som inte tycker att det är bra för dem som redan bor där att det kommer in fler invånare och som har en medveten politik för att stoppa tillväxt för att det är bra som det är. Detta är ett stort problem, och här har man heller inga regionala eller statliga påtryckningsmöjligheter. Det är ganska problematiskt att man inte kan ha en större och allvarligare dialog med de kommuner som stoppar det här.Jag välkomnar som sagt att regeringen har tagit initiativ inom bostadsområdet också i vårpropositionen. Det är positivt. Alla de förslag som finns där delar jag inte uppfattning om, men det är bra att man tar avstamp i en del olika delar.Man kan fundera över hur många nya lägenheter man frigör med förslaget att man ska kunna hyra ut bostadsrätt utan tillstånd och förändring av hyresnivåer och sådana saker. Jag tror att den största effekten är att man gör ganska mycket svart uthyrning vit. Det är positivt och bra och inget att kritisera regeringen för, men det kanske inte får den stora nettoeffekt av nya lägenheter på marknaden som man tror. Den effekten är nog ganska kraftigt överskattad. Det var intressant att vi blev avbrutna av ett statsbesök från . Jag har varit på studiebesök i och kunnat notera att man där bygger ungefär dubbelt så många bostäder per capita som . Det beror säkerligen på många olika saker. En är att man har ägarlägenheter i . Man har alltså många olika investerare som lägger pengar på att bygga nya bostäder. Det system som vi har infört i har en helt annan tradition i Finland.Det beror också på att man i har ett mer aktivt agerande från sida och också ett bättre samspel mellan den statliga och kommunala sidan när det gäller den regionala bostadsförsörjningen.Det kan kanske bli frukten av det uppdrag vi har gett att titta på hur kommunerna kan åläggas ett regionalt perspektiv för sin bostadsförsörjning. Det är som sade; det finns kommuner som tar ett stort ansvar för sin regions bostadsförsörjning, men det finns också kommuner som tar ett mycket begränsat ansvar.Från kommunalt håll säger man ibland: Får vi bara mer infrastruktur och mer av det och det ska vi bygga mera. Det intressanta är att kommuner med samma förutsättningar bygger olika mycket. Det går alltså att inom befintliga ramar bygga mycket mer och vara mer aktiv som kommun än vad många är.Vi kan se det exempelvis i där överträffar sina målsättningar med råge medan andra kommuner underträffar sina målsättningar med stor marginal.Det är för att förtydliga kommunernas regionala ansvar för bostadsförsörjningen som vi har gett det här uppdraget till . Jag tror att det kan vara ett verksamt medel för att komma framåt när det gäller att få kommunerna att agera mer aktivt.Det som kännetecknar kommuner som är aktiva när det gäller bostadsförsörjningen är inte i första hand den politiska färgen. Om man har lång tradition av att ha bostadspolitiken som en högt prioriterad fråga och om man har ett långt och brett framskridet arbete med att ta fram detaljplaner och byggbar mark bygger man mer. Kommuner som har liten kapacitet på , låg prioritet när det gäller bostadsbyggande och jobbar med få projekt bygger mindre. Det sambandet är tydligt, och det är ett samband som jag tycker är viktigt att lyfta fram.När det gäller rörligheten på bostadsmarknaden innebär naturligtvis varje skatt ett slags begränsning. Så är det på arbetsmarknaden också. Ur rörlighetssynpunkt kan därför ett idealt tillstånd vara noll kronor. Men vi har också ansvar för offentliga finanser, och vi har ansvar för att finansiera välfärdstjänster. Skatter måste tas ut någonstans. Vill och sänka skatten på reavinst välkomnar jag det förslaget med anledning av vårpropositionen eller höstens budgetarbete. Det ska bli intressant att se hur man finansierar det förslaget. Jag ställer gärna upp på det om man hittar en bra finansiering.Jag ska också säga något om . Det är lite för enkelt att säga att regeringen har legat stilla när det gäller den frågan. Den kom visserligen 2005, men det är ett omfattande och komplicerat beredningsarbete och en omfattande lagstiftning som först ska remissbehandlas, sedan behandlas i och därefter föreläggas . Man måste också ha en framförhållning innan den träder i kraft. Det är skälet till att det tog att komma till skott.Vi jobbar vidare med planfrågorna eftersom vi tror att det är ett område där vi kan göra mer för att förkorta plantider och därmed spara pengar. Tid är pengar i byggbranschen. Statsrådet och jag har kanske olika tidshorisont. leveranstid på en lagstiftning tycker jag är lite väl långt, även om den ska beredas och genomföras i god ordning. Jag misstänker att det finns andra orsaker till att den har fått ligga ganska länge.Det finns andra problem som har ställt till det - inte överallt i landet, men i min hemkommun. När jag pratar med bankfolk och byggare hemma konstaterar de att lånetaket är ett allvarligt problem när det gäller att hålla byggandet uppe. Det skapar ett problem som jag tror att man underskattade vid införandet av taket.Jag delar statsrådets uppfattning att det nog inte i första hand är politiska skillnader som ligger bakom kommunernas handläggning. Det är mycket tradition och vilket handlag man har i samhällsplaneringsfrågor. Jag delar den uppfattningen. Det finns moderatledda kommuner i den här regionen som har skött samhällsplaneringen med den äran. Men jag tycker att staten och länsstyrelserna med större skärpa måste kunna tala med de kommuner som inte tar sitt ansvar i ett regionalt perspektiv. Det finns kanske också möjlighet för staten att skriva avtal med kommunerna om att göra infrastruktursatsningar med motprestationen att de levererar ett visst antal lägenheter. Staten har starka instrument att avtalsvägen binda upp kommunerna. Det borde man använda mer än . När det gäller bolånetaket vill jag säga att vi har haft en oerhört snabb utlåningstakt till hushållen. Vi har haft en hög skuldsättningsgrad, och den har ökat snabbt. Därför tillgrep ett bolånetak, med de mandat man har. Långsiktigt är det sunt att man har en slant när man köper ett hus. Jag kan hålla med om att det kan vara problem för en del familjer som har goda löpande inkomster men inte någon buffert. Det är ju inte stopp för att låna pengar , men det blir med andra kostnader och på andra villkor.Bolånetaket har utvärderats av som inte har kunnat se några dramatiska effekter när det till exempel gäller unga familjer som köper bostad. Vi ska följa frågan. Det bästa vore om vi hade byggt upp en tradition av bosparande; det är mitt partis åsikt. Då hade bolånetaket fungerat ännu bättre.Det regionala perspektivet, som lyfter fram, är intressant. Jag diskuterar gärna med socialdemokrater om hur vi ska utforma en bostadsförsörjningslag och vilka uppföljningsinstrument vi ska ha. Jag tror att det krävs ett samspel mellan stat och kommun och mellan stat och regioner när det gäller bostadsförsörjning. Människor betraktar exempelvis som en bostadsmarknad och en arbetsmarknad, men våra system bygger på att varje kommun ser till sitt.Det finns anledning att återkomma när vi får förslag. Jag tolkar inlägg som att det finns en öppenhet från socialdemokratin att diskutera utformningen av en sådan lagstiftning.