· H010167 · 2012-12-14 13:10:52 — har frågat mig om jag är beredd att agera vad gäller på vilka grunder körkort ska dras in på grund av synkraven. Han föreslår att en utredning tillsätts för att analysera de svenska regelverken i ett internationellt perspektiv som tar in både ögon- och trafikexpertis i arbetet. Vidare frågar om jag är beredd att stärka forsknings- och utvecklingsmedlen för att kunna utveckla testning i körsimulatorer.Det är självklart avgörande för trafiksäkerheten att förare har god syn. Vi har gemensamt inom EU arbetat fram harmoniserade medicinska minimikrav för bland annat syn. Dessa synkrav, som de svenska bestämmelserna utgår ifrån, innebär bland annat krav på en viss synskärpa samt på att det inte finns allvarliga syndefekter eller synbortfall, framför allt vad gäller det centrala synfältet. För behörighet för lastbil eller buss är kraven något högre än för personbil och motorcykel.De syntester som används är internationellt erkända och väl beprövade när det gäller att upptäcka syndefekter. De kan dock upplevas som statiska av personer som anser att de kan kompensera för sitt synfel och som dessutom har lång erfarenhet av körning. Det finns möjligheter att ansöka om undantag från synkraven. saknas dock möjligheter att i pröva dessa personers körförmåga på annat sätt än genom konventionella syntester.VTI och Transportstyrelsen undersöker möjligheterna att utveckla metoder för att använda körsimulatorer vid bedömning av körkortshavares förmåga att framföra fordon säkert, och även hur ett sådant forskningsprojekt skulle kunna finansieras. Detta kan innebära att körkortshavare kan erbjudas en möjlighet att på ett trafiksäkert sätt pröva sin körförmåga i simulator. Fru talman och fru statsråd! Min interpellation är lång, det erkännes. Men i den finns hela min argumentation för varför den här frågan är en oerhört viktig frihetsfråga för många människor som ser bra men som ändå fråntas sina körkort. Hela livssituationen kastas omkull. Statsrådets svar är kort men ändå med öppningar, som jag välkomnar.Jag har arbetat med denna fråga i . Jag har fått allt fler kontakter från desperata människor som ser bra, har kört prickfritt ofta i mängder av år, har klarat några syntestmaskiner men inte andra fullt ut eller klarat testet ibland men inte alltid fullt ut. De har fått godkända läkarintyg av andra ögonläkare, och de klarar uppkörningar felfritt. De har god syn men vissa brister i sitt synfält på sidan.Just i har Transportstyrelsen, dess trafikmedicinska råd och chefsläkaren valt att låta tester i olika syntestmaskiner nästan helt bestämma om synen ska anses godtagbar för att få köra bil om man har brister i sitt synfält. Det innebär en exakt likabehandling, och det är ett starkt motiv. Men i stället faller en sansad helhetsbedömning bort. Det är min grundläggande kritik.Dessa syntest innebär en oerhörd stressituation som bara det torde vara en rejäl felkälla. I de allra flesta andra länder - det är min bestämda uppfattning - ges personer i gränslandet för att få behålla eller ta körkort möjligheten att få bevisa sin körförmåga i praktiska körprov och utifrån en helhetsbedömning. Men så är det inte längre i , vilket ministerns svar bekräftar.Nu skärper Transportstyrelsen kraven på läkares anmälningsskyldighet och allt fler människor kommer att hamna i dessa syntestmaskiner och fråntas sina körkort. En del berättigat, men en del också oförskyllt och orättvist som jag ser det.Det finns hundratusentals människor i trafiken som har nedsatt syn i olika avseenden och även brister i sina synfält. De allra flesta fortsätter att köra även när de blir äldre. Men för de som anmäls till Transportstyrelsen är synfältskraven stenhårda och obevekliga.En färsk undersökning refererad av SVT:s Aktuellt från visade att var tionde bilförare kör bil trots att de är medvetna om att de ser mindre bra. Många har säkert brister i sina synfält. Var tredje får anstränga sig för att se vad vägskyltarna föreställer. Borde alla kallas in till regelbundna syntest?Nej, säger chefsläkare på Transportstyrelsen. Han säger: "Det viktiga är inte själva synskärpan utan hur ens hjärna tolkar informationen, hur man handskas med den, vilka trafikbeslut det leder till, hur bra man kan bedöma avstånd och tolka andra trafikanter". Regeringen och statsrådet har inte planer på att införa synkontroller, viket jag tycker är bra. Andra länders resultat imponerar inte.Utmärkt, säger jag. Här resonerar Transportstyrelsen med sunt förnuft. Men varför då denna nästan rigida noggrannhet för den som ser bra men har vissa brister i synfältet?Statsrådets svar pekar på att det borde vara möjligt att inte endast låta ögontester utan även prov i körsimulator avgöra kördugligheten som i andra länder. Det är utmärkt, men det dröjer ju. Varför inte göra som i andra länder där praktiska körprov och en helhetsbedömning får avgöra i tveksamma fall?Men ska inte experter bestämma? Ska myndigheter och politiker lägga sig i? Jag anser att det är ett regeringsansvar och ett politiskt ansvar att granska var ansvariga myndigheter lägger ribban i dessa frågor och inte endast låta myndigheten själv bestämma utan överprövning. Jag delar funderingar och bekymmer. Hur och på vilket sätt ska man kunna se till att rätt personer är ute och kör på våra vägar utifrån ett trafiksäkerhetsperspektiv? Vi är båda väl medvetna om att det finns många olika faktorer som gör att vi för stunden kanske inte är en bra förare. Synen är en del i detta.Det som är lite intressant av det som har tagit upp är problematiseringen: Kan man göra detta på annat sätt än med de statiska testen? Där kommer bland annat simulatorerna fram. Det har förut funnits möjligheter att åka till och betala för att göra tester. finns inte den verksamheten kvar.Staffan arbete , som jag förstått, kanske ändå inte får ses som förgäves. känner jag till att har haft möjlighet att träffa personer inte minst på departementet men också representanter för Transportstyrelsen och VTI. Någonting har väl ändå satts i gång.Vi vet att VTI, , har simulatorer . Det är också intresserat av att bredda möjligheten att använda det till någonting mer än vad man gör. Jag vet också att de nu håller på att titta på det och söker forskningspengar för att kunna göra någonting av detta.Där har regeringen möjlighet att stödja via anslag som går till , som har det samordnade ansvaret för trafiksäkerhet, och via en viss fond om man vill göra aktiviteter för att stödja trafiksäkerhet, den så kallade skyltfonden, som jag tror att den heter. Det går också att hitta möjligheter i vårt fordonsforskningsprogram. Jag vet att ett sådant arbete pågår.Fru talman! I mitt svar är jag därför rätt öppen. Det finns en kunskap och en medvetenhet om att just VTI och Transportstyrelsen undersöker möjligheten för att utveckla metoderna så att de inte ska vara så statiska. Men ser om man kan använda en körsimulator när man ska göra en bedömning av körkortshavarens förmåga att kunna framföra fordonet säkert. De tittar också på hur och på vilket sätt detta skulle kunna finansieras.Jag är dock medveten om att det inte är en lösning för , men det känns ändå att lösningen är betydligt närmare än vad den kanske var bara för ett litet tag sedan. Jag välkomnar ministerns resonemang och öppenhet i de här frågorna, jag tackar för det. Men ges inga dispenser, styr maskinen millimetermässigt vetenskapligt.Hundratusentals människor har alltså mindre god syn i olika avseenden. De kallas inte in till syntest och berövas sina körkort. Men om man har brister i sina synfält, ofta beroende på diabetes eller glaukom, kallas man in lite slumpvis, och då ställs plötsligt stenhårda och mycket detaljerade krav. Här kan jag tycka att in till dess att vi får körsimulatorer, där är vi överens, borde en sund helhetsbedömning kunna göras där praktiska körprov vägs in så att det inte är helt stopp som det är . De människor som här mot vägg blir desperata. De ser bra, de har vissa brister i synen, men de får ingen chans till dispens. Jag har fått ta del av många brev från personer som gjort olika tester och berättar om hur slumpmässigt testresultaten kan slå. klarar man, ibland inte.Syntestmaskinerna är väldigt speciella. Det är Transportstyrelsen som uppställer kriterierna, och testresultatet får avgöra utifrån de kriterierna. Det finns länder i och stater i som inte ens beaktar synfältsbrister, och i till exempel får man vid dåliga synfältstest chansen att bevisa sin körförmåga genom uppkörning om man befinner sig i gränslandet.Körsimulator tror jag är framtidsvägen, jag är helt med på det. Men det finns inte sådana , och därför tycker jag att man borde tänka på de människor som är desperata och inte får chansen. är det ögonläkarna och testmaskinerna som avgör om en människa som har de här bristerna ska få ha körkort. Professor vid är expert på hur människor och maskiner fungerar tillsammans och expert på körsimulatorer. Enligt honom är det vetenskapliga stödet för sambandet mellan synfältsbortfall och körprestation mycket svagt. Han anser att maskintesterna har ett antal fundamentala brister. De är alltför statiska, och de detaljerade svenska kriterierna är alltför diffusa, dåligt vetenskapligt underbyggda och faktiskt enligt hans uppfattning rätt godtyckliga. Han menar att ett körsimulatortest, där man testar hela trafiksituationen, säger betydligt mer om en människas bilkörningsförmåga än ett synfältstest och att även uppkörningsprov borde vägas in i högre grad än i dag.Fru statsråd! Vi är alltså överens om att rimliga krav självfallet ska ställas för att inneha körkort och att man inte ska köra om man ser för dåligt. Men det får inte vara ohemula krav. är det syntestmaskinerna som får avgöra helt och hållet, vissa klarar, andra inte, och det växlar. Jag menar att trafikexpertis bedömning borde väga tyngre. Deras bedömning som kommer fram i körsimulatortest borde ges större betydelse, och det uppfattar jag att statsrådet är inne på.Sverige sticker ut i denna fråga, och många av dem som i nu fråntas sina körkort hade haft dem kvar om de levt i andra länder.Jag tycker också att politiken har ett ansvar för att granska den ribba som myndigheten lägger upp och se om nivån till exempel är för hög. är myndigheten egentligen både expert och domare. Det är ingen förvaltningsdomstol som ifrågasätter myndigheten. Därför vore det lite intressant om statsrådet skulle kunna tänka sig att låta någon annan titta på de regelverk som har, granska Transportstyrelsens bedömningar och jämföra med andra länder. Det var en av mina frågor. Jag vill skicka med den lilla idén. Det är bra, som säger, att det är expertis som tittar på detta. Även om jag har tilltro till politiker finns det brister även där. Det jag tycker är viktigt däremot i min roll är att se till det stora hela. Hur ser vi till att upprätthålla arbetet med nollvisionen, som handlar om trafiksäkerhet? Hur ser vi till tillgänglighet och människors rörlighet? Att ta körkort är en fråga med stor frihetsaspekt, som inte heller ska förringas. Det gäller att balansera någonstans däremellan.Kraven i direktivet, de minimikrav som vi har i , har setts över . Men direktiv är vad de är. Det finns möjlighet, om det kommer nya kunskaper från forskning eller experter, att ändra. Hur och i vilken ordning det ska gå till har jag inte för avsikt att svara på just här , men det är inte alls en omöjlighet. Vi lever ändå i ett slags lärande organisation, den är inte statisk.Jag tycker ändå, fru talman, att i den här frågan, som jag vet att har drivit länge, kanske vi kan se ett nytt ljus när det gäller att hitta komplement och inte bara ha de statiska testerna utan hitta någon form. Dagens interpellation kommer däremot inte att hjälpa de personer som vill ha en ändring för här och , men det finns åtminstone möjligheter som verkar torna upp. Tack, statsrådet, för ett bra och resonerande svar! Jag har träffat och som har många medlemmar som berörs av detta och som gör ett mycket seriöst arbete i dessa frågor och säkert lyssnar på vad statsrådet säger. Det här är en oerhört viktig fråga för människor som ser bra men som inte får köra bil därför att de har denna brist. Utredningsuppdraget hoppas jag lite på; även myndigheter behöver granskas. Transportstyrelsen och dess trafikmedicinska råd är både regeluppställare och domare i dessa frågor, så därför kan man behöva ta in annan expertis . Sedan är vi helt överens, statsrådet, , professor och jag själv om att vi måste få fram godkända körsimulatorer. Det behövs, vad jag förstår, bara något eller utvecklingsarbete. Det finns redan utmärkta körsimulatorer i till exempel vid VTI och , Argussimulatorn vid , och det finns andra.Det behövs, tror jag, några statliga forskningsmiljoner för detta. Ministern har sagt att det är ansökningar på gång, och jag vädjar till ministern att se positivt på sådana ansökningar. Det vore intressant om ministern kunde uttala sig något om detta. Tack slutligen för en bra dialog, och jag tror att det är bra att den här frågan har väckts i riksdag. Det är ju sådant är till för, vi enskilda ledamöter och ministrar. Jag hoppas att de människor som ser bra och som fråntas sina körkort men ligger i gränslandet och borde få dispens ska kunna bevisa sin körförmåga både temporärt i praktiska uppkörningsprov och i körsimulatorer och få behålla sina körkort, om det är rimligt. På den ena fråga som ställde, om jag kan vara vänlig till sinnes när ansökningarna kommer in, måste jag svara att det är viktigt att komma ihåg att det inte är jag som ger medlen. De finns fördelade hos . Men kommer ansökningarna in, och jag vet att de är på väg, och uppfyller det som gäller inte minst för trafiksäkerhet har jag svårt att se att de inte skulle bli tillgodosedda.