· GZ10174 · 2012-01-24 13:48:24 — har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att på nytt låta utreda och överväga frågan om statschefens immunitet. Regleringen i regeringsformen innebär att statschefen inte kan åtalas för sina gärningar. Detta gällde även enligt regeringsform. Immuniteten omfattar dock inte tvister som rör civilrättens område. Vid regeringsformens tillkomst 1974 fanns det delade meningar om statschefens immunitet. En majoritet i Grundlagberedningen ansåg att utifrån ett modernt betraktelsesätt borde allmän lag tillämpas fullt ut på kungens handlade, både som statschef och som privatperson. Flera remissinstanser invände emellertid mot det förslaget och ansåg att immuniteten borde bevaras. Som noterat tillmötesgick regeringen och remissopinionen. Den straffrättsliga immuniteten är en naturlig byggsten i en monarkisk statsform. Detta är ingenting som är unikt för . Även om statschefen genom regleringen regeringsform saknar politisk makt har statschefen kvar funktionen som symbol för riket med ceremoniella och representativa uppgifter. Trots den straffrättsliga immuniteten kan statschefen därför inte agera utan tanke på vilka följder handlandet kan få för förtroendet både för honom eller henne och för landet i stort. I en demokrati som vår har statschefen alltså ett uppdrag som i grunden förutsätter att det finns ett förtroende hos det svenska folket.Lena menar att kungens immunitet förefaller obsolet mot bakgrund av de uppgifter som cirkulerar i medierna om hans eller hans närmaste vänners kontakter eller eventuella kontakter med gravt kriminella kretsar. Jag har tidigare svarat att jag inte vill spekulera i mediernas beskrivning av de påstådda kontakterna. Enligt min mening innebär inte de uppgifter som har cirkulerat att det finns anledning att ompröva de skäl som ligger till grund för den nuvarande grundlagsregleringen av statschefens immunitet. Det har inte heller i övrigt framkommit några omständigheter som gör att det står klart att det finns behov av en grundlagsändring. Jag avser därför inte att ta initiativ till att se över frågan om statschefens immunitet. Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Kungens immunitet bygger på en rättsprincip , då kungarna var enväldiga. Så fort kungar bröt mot lagen ändrade de också lagen. Det motsvarar inte dagens konstitutionella grunder.Ministern börjar svaret med att nämna regeringsformens reglering av att statschefen inte kan åtalas och att detta gällde även 1809. Det innefattar inte tvister inom civilrättsområdet. Men ändå - 1809! Det är ett bra tag sedan, eller hur?Det har i debatten också förekommit felaktiga påståenden från ministern angående immuniteten. Det tycker jag är beklagligt. Jag vill påstå att när det gäller vår kung, vår statschef, finns det en stor politisk beröringsskräck, vilket är beklagligt och förvånande. Jag som ledamot i justitieutskottet hör återkommande i olika sammanhang begreppet "alla är vi lika inför lagen". Men så är det inte. Vår kung har en exklusiv särställning, och han har straffrättslig åtalsimmunitet som gäller i stort sett alla brott.Jag tycker att det är märkligt när man i svaret kan läsa att vår kung endast har kvar funktionen som symbol för riket med ceremoniella och representativa uppgifter. Vår kung, tillika statschef, är ordförande i . Jag skulle vilja veta vad ministern kallar detta uppdrag för. Är det ceremoniellt eller sitter han där som symbol?Ministern tar upp i sitt svar att den straffrättsliga immuniteten är en naturlig byggsten i en monarkisk statsform. Märk väl: Det står naturlig. Det står inte modern. Jag vill påpeka att det nu är . Det är inte modernt att ha en statschef som har en exklusiv gräddfil där han inte kan ställas till svars för brott som andra. Jag ska ta ett exempel där svenska folket reagerade. En tidning gjorde en undersökning där av de tillfrågade ansåg att även kungen skulle kunna dömas för fortkörning - med all rätt, tycker jag.Att som ministern gör hänvisa till andra länder tycker jag är märkligt i ett land som , där jämlikhet står högt i kurs och där vi är moderna och ska följa med vår tid. Vi ska gå före och visa vägen. Det förefaller märkligt att regeringen just i denna fråga är omodern och backar in . Vi kan mycket väl vara föregångare i denna fråga och se över och utreda hur kungens immunitet åtminstone skulle kunna begränsas.Ministern tycker att det är bra som det är. Det tycker inte vi i . Vi tycker att monarkin är förlegad och bör avskaffas; det är ingen hemlis. Men om ni nu så gärna vill behålla denna förlegade modell borde väl ändå immuniteten utredas? Jag hänvisar till en kollega som ministern har i som säger att man inte behöver laga det som inte är trasigt. Jag skulle vilja rekommendera att man förebygger eventuella skador för framtiden. Annars är det kört om det går sönder.Ministern hänvisar till att man inte vill göra någonting och att man inte går efter den medierapportering som har skett. Jag tycker att det är synd att man inte granskar detta ordentligt. Polisen kan inte göra det, exempelvis. De är förhindrade att göra det. Därför borde man gå till botten med detta. Det borde både vår regering och vår statschef välkomna. Jag tackar ministern för svaret.Jag har undrat - och många med mig ställer sig frågan - varför vi i denna riksdag och varför regeringen är så tysta och icke-agerande i frågan om vårt statskick. Det är skrämmande. Varför denna rädsla?Det finns mycket som saknas i vårt förhållande till vår statschef och vårt kungahus. Det kan bland annat gälla insynen i det apanage kungen får på ca , varav vi inte har någon som helst insyn i cirka hälften.Detta är inte okej. Jag anser att dessa former av bidrag bör redovisas helt öppet. Pengarna i apanaget får nämligen inte användas till privata ändamål, utan bara i kungens tjänsteutövning. Om vi inte har någon insyn kan vi inte heller se om allting går rätt och riktigt till. Jag tycker också att det borde vara i kungens eget intresse att kunna redovisa detta så att inga fel uppstår i förhållande till tjänsteutövningen och det privata livet. Jag välkomnar att oppositionen i KU har tagit ett initiativ till att vi ska kunna få större insyn i den del som är sluten för oss. Men det tråkiga är att högern inte har sagt någonting om detta. De anser inte att så bör vara fallet.Till detta kommer, som grädde på moset, kungens straffrättsliga immunitet. Det är en otroligt förlegad paragraf i vår nuvarande grundlag. I ett samhälle som bygger på demokrati, på alla människors lika värde och på att vi ska ha samma rättigheter som skyldigheter, är det illa, fru talman, att kungen har denna fullständiga immunitet. Det är skrattretande att vi slår oss för bröstet och menar att vi alla är lika inför lagen när vi vet att så inte är fallet med vår statschef, som kan glida vid sidan av och i princip begå vilket brott som helst utan att bli åtalad.Det vore på sin plats att åter lyfta frågan om en utredning om kungens immunitet om vi menar allvar med att alla människor ska ha lika värde. Om vi menar det - och om högern menar det - måste ni agera och inte bara sitta tysta och låta som att allting bara ska försvinna. Vi måste utreda det som gäller - att vi har en motorväg där en person, det vill säga kungen, själv kör. Allting annat passeras bara.Att utreda hur en begränsning av immuniteten skulle kunna utformas är mer än välkommet i en demokrati. Vi bör förändra grundlagen så att vi inte har en person, det vill säga kungen, i det här landet som flyter över alla och i princip allting. Det handlar om kungens fullständiga åtalsimmunitet. Det finns ett undantag, som ministern har varit inne på. Det gäller eventuella civilrättsliga tvister.Med detta sagt tycker jag att det är otroligt märkligt att en person i det här landet kan placeras på en piedestal, som man gör med kungen! Jag förstod av ministerns svar att man inte vill fortsätta utreda detta. Det är totalt stopp från regeringens sida när det gäller att se över frågan och utreda immuniteten.Men är det verkligen okej att ge ett sådant svar om vi också ska leva upp till att vi har ett modernt, demokratiskt samhälle? Det är ett märkligt statsskick vi har här i . Jag vill ta ett konkret exempel på hur det går till. var kungen ute och körde med sin bil. Om han körde för fort vid det tillfället vet vi inte, men det är omvittnat att han har gjort det vid andra tillfällen. Det hela slutade i alla fall med att en bil framför kungen stannade vid ett övergångsställe för någon som skulle passera över gatan. Då krockade kungen med den bil som stannade. Det man skulle kunna förvänta sig i det här läget är att polisen skulle förhöra kungen som vittne för att höra vad som hänt och för att se om han eventuellt hade begått något brott eller om det var den andres fel eller om det var en olycka.Ja, man utreder självklart omständigheterna. Men det som hände i det här fallet var att det illa kvickt kom en Säpobil och hämtade upp kungen, som lämnade brottsplatsen. Orsaken till det är att vårt rättsväsen är sådant när det gäller kungens åtalsimmunitet att polisen inte ens kan begära att förhöra kungen. Även om kungen inte är misstänkt för ett brott och även om det skulle underlätta om kungen vittnar behöver han inte göra det.Kungen försvann från platsen. Det som hände när polisen kom var att de förhörde den som hade blivit påkörd, som faktiskt hade stannat, enligt lagen, vid ett övergångsställe. På grund av detta hade den personen blivit påkörd. De förhörde denna person. De gjorde även alkotest och lät honom blåsa i ballongen för att se om han hade alkohol i blodet.En fråga är kanske om kungen hade alkohol i blodet, om man nu ska gå den vägen.Ja, det är en fullständigt absurd och vansinnig situation där det är brottsoffret som misstänkliggörs medan kungen inte ens förhörs. Sedan är det omvittnat att det finns en hel del fall där det är misstanke mot kungen om brott. Det handlar om att han bedriver näringsverksamhet, bland annat jordbruksverksamhet, i strid med grundlagen. Där står det tydligt att han är statschef dygnet runt och att han inte kan förena det med näringsverksamhet där han tjänar pengar utöver apanaget. Men det fortsätter.Jag tror att det beror på åtalsimmuniteten. Det finns ingenting man kan göra. Det är ett helt absurt system där den främste företrädaren, som formellt står över och regeringen och alla andra, är den som också står över lagen. Det borde väl i så fall vara tvärtom, att man ställer ännu högre krav på den främste företrädaren, som ska vara ett föredöme för oss och som också är vårt ansikte utåt, i som vår högste representant men även i världen.Jag vill inte räkna upp alla exempel på misstankar om brott som kungen har varit inblandad i, men det finns en hel del. Jag vill säga att man är självklart oskyldig tills man är dömd. Men det finns ingen möjlighet att ens utreda det här eller att ens låta kungen vittna, även om det inte är han som är misstänkt.Det här handlar inte om kungen som person. Det är mycket möjligt att någon annan skulle kunna vara inblandad i lika många misstankar om brott och att en folkvald representant också skulle kunna vara det. Men den stora skillnaden då är att man kan förhöra personen. Man kan åtala om det finns misstanke om brott, och man kan döma. Avslutningsvis kan man också skilja personen från uppdraget, om det är ett grovt brott.Man kan inte avsätta kungen som statschef oavsett hur grova brott han begår. Man kan endast avsätta honom om han plötsligt deklarerar att han är enligt den evangeliska läran. Det här är en spännande diskussion. Utgångspunkten i de skiljelinjer som finns är naturligtvis att man från Vänsterns sida är mot monarki som princip. Det är klart att då blir allt ett stort problem.Någon beröringsskräck tycker jag inte man kan tala om när det gäller de här frågorna, utan det handlar om att ta sakfrågorna där de kommer. Jag har i varje fall inga bekymmer med att diskutera det.Jag tycker att det är viktigt att säga att i , som kom 2004 när man skulle göra en samlad översyn av regeringsformen, lämnades uppdrag att göra en samlad översyn. Arbetet skulle koncentreras på att stärka och fördjupa folkstyrelsen, öka medborgarnas förtroende och så vidare.Den här kommittén fick väldigt vida ramar och var i princip oförhindrad att ta upp alla frågor som kunde falla inom ramen för de frågeställningar som den skulle se över. Däremot skulle man inte gå in på de grundläggande bestämmelserna om statsskicket. Och det förhållandet att är en monarki omfattades inte av uppdraget. Däremot fanns det naturligtvis full möjlighet att arbeta med frågan om immunitet.När kommittén valde att föreslå ändrade regler i regeringsformen med anledning av Romstadgan, vilket var en delfråga, gjorde man också rent faktiskt förändringar i regleringen både för statschefen och för andra med roller som åtnjuter viss immunitet enligt regeringsformen. Men man valde att begränsa undantaget till de förpliktelser som följer av samarbetsskyldigheten när det gäller och andra internationella domstolar. Några andra förändringar drev man inte fram. Jag tycker att det är viktigt.Lena säger så här: Kungen sitter i och är ordförande. Är inte det ett uppdrag där man har inflytande?Nja, skälet till att kungen finns i är framför allt att det är det organ där kungen får information om frågor som rör utrikes förhållanden. Det är naturligtvis viktigt, eftersom kungen företräder i många sammanhang utomlands, att han har goda kunskaper och information som rör i utlandet. Det är den rollen han spelar där. Det fattas ju inte beslut. Han kan inte driva frågor i , utan det är i första hand information som det handlar om.Hillevi tar upp exempel och säger så här: Kungen har varit misstänkt för många saker. Men det går inte att utreda.Det är riktigt. Immunitet innebär att polisen inte kan förhöra eller utreda på vanligt sätt. Så är det. Däremot måste jag säga: Få personer torde vara så otroligt bevakade som just kungen, på alla omöjliga och möjliga sätt. Det är naturligtvis på det sättet att det ligger i kungens intresse att dels följa lagar och regler, dels arbeta för en öppenhet. Annars kan man inte bevara det långsiktiga förtroende som är helt nödvändigt för monarkin i ett längre perspektiv.Det är också så att om det skulle finnas misstanke om väldigt grov brottslighet finns det faktiskt en riksdag som har möjlighet att i ett kommissionsförfarande eller annat ta itu med utredningar och sådant. Det finns alltså möjligheter även om de är begränsade, om man behöver ifrågasätta det.Jag tror att man i det här sammanhanget ska vara rak. Jag menar att kungen har en sådan roll och en sådan funktion att risken för att han ska ägna sig åt brottslig verksamhet i en rad fall, som säger, inte är särskilt realistisk. Det är inte särskilt trovärdigt. Det är svårt att komma undan med det. Det undergräver monarkins förtroende och betydelse. Och det skulle naturligtvis innebära stor risk att skulle få för sig att ändra statsskicket. Det kan man se. Och det är en viktig sak att det är på det sättet.Det faktiska problemet är därför relativt litet. Det är viktigt att veta det. Tack för vissa svar som jag får från ministern!Jag vill säga något när det gäller att kungen sitter i få information. Han är fortfarande ordförande i denna utrikesnämnd som i stort sett bara behandlar sekretessfrågor. Jag ser ingenting som skulle kunna förhindra honom att vara väldigt pådrivande i . Då är det liksom fel i svaret, att det är ceremoniellt, att det är symboliskt. Det kan vi plocka bort.Sedan skulle kungen vara så bevakad att han inte kan göra någonting. Jag måste säga något med den information jag har och som ministern kanske tvivlar på . Det har valsat runt ganska mycket information . Jag måste säga att också har en roll i det här, till exempel om man snabbt åker till en olycksplats där kungen befinner sig och plockar med honom därifrån och ställer andra människor till svars. Det blir jättekonstigt, för man kan inte utreda.Sedan hänvisar ministern till remissvar, och vi har plockat fram det. Det man kan se är domare, regeringsrättens ledamöter, , kammarrätten och åklagardistrikt. Det är alltså juridiska instanser och myndigheter. Jag kan inte någonstans i detta se att några rörelser med folklig förankring har fått vara remissinstanser när förslaget kom från utredningen som faktiskt tyckte att man skulle begränsa kungens rättsliga immunitet.Det fanns i alla fall några som tyckte annat, till exempel länsstyrelserna i , och . Det är alltså inte ett ensidigt remissutlåtande, utan det fanns de som protesterade. Det här var också då man på gammalt språk kallade länsstyrelserna som har varit med som remissinstanser "konungens befallningshavare". Det är så gammalmodigt att man nästan blir gråtfärdig.Det är ingen hemlighet vad vi i tycker, men varför kan man inte titta närmare på den här frågan? Det handlar om allas lika rätt och allas lika värde - du ska göra rätt för du kan kräva, men du är också skyldig att ge någonting. Det borde vi väl ändå kunna åstadkomma i ett demokratiskt samhälle.Justitieministern vet också hur mycket tid vi lägger ned politiskt på att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Vi lägger ned jättemycket tid och pengar på detta, eftersom vi tycker att den som begår ett brott också ska ställas till svars. Därför går det inte ihop i mitt huvud att vi i kan ha en person som i stort sett kan göra vad som helst utan att bli ställd inför rätta. Jag tycker att det är skandalöst. Justitieministern sade i början att är man vänster så är man emot monarkin. Men så är inte fallet. Alla till vänster är inte alls emot monarkin, precis som många till höger inte är emot en republik. Så har vi fått det utklarat. Det är nog lite fifty-fifty där.I en demokrati och ett modernt samhälle synes det mig väldigt märkligt att man är vid sitt ämbete och till syvende och sist också har full immunitet. Jag förstår att det nu är ett klart nej från regeringens sida när det gäller att se över och utreda kungens straffrättsliga immunitet, vilket jag anser är mycket beklagligt. Men hur ställer sig ministern till att det bara finns ett sätt att avsätta kungen, och det är om han bekänner sig till en annan religion? Inte heller jag vet om jag ska skratta eller gråta åt denna paragraf, för religionsfrihet är verkligen något vi värdesätter i det här landet, och kyrkan är skild från staten sedan flera år.Jag ställer mig alltså undrande, justitieministern, till hur vi kan ha ett system där kungen kan bryta mot våra lagar, alltså begå brott, och ingenting ska hända. Vi kan bara stå och se på. Men får kungen för sig att bekänna sig till en annan religion eller kanske konvertera till katolicismen, ja, då får han avgå. Det är befängt.Är det rimligt att det är viktigare för att behålla kungens trosvärderingar och religion än att utreda kungens straffrättsliga immunitet? För mig är detta i ett nötskal upp- och nedvända världen. Man kan fråga sig hur detta kan förekomma i ett modernt land som , i en demokrati där vi har kommit så långt i så många andra frågor. Vi reser ju runt i världen till länder som ännu inte fullt ut har infört demokrati och mänskliga rättigheter. Det vansinniga är att vi väljer att skicka dit en representant som själv inte omfattas av skyldigheter och rättigheter som i ett rättssamhälle.Åter till frågan om hur det kan komma sig att det är på det här sättet: Det beror på att reglerna kom till . Vi har behållit dem, och det är det som är det vansinniga. Det är en sak att man hade den här synen på hur det skulle gå till, men att vi kan acceptera det är fullständigt galet. Dessa regler går hand i hand med att kungafamiljen inte har religionsfrihet. Kungens syskon och barn får inte själva välja äktenskapspartner, och kungen som enda person har åtalsimmunitet.Jag delar förstås inte kungens åsikt att vi ska ha monarki, men självklart vill han fortsätta på det spåret. Men om kungen vill bevara monarkin tycker jag att det ligger i hans eget intresse att inte låta sig misstänkliggöras utan säga: Jag har ingenting att dölja, och självklart ska det inte råda åtalsimmunitet.Det är väldigt olämpligt, inte minst när det gäller risken för mutbrott att kungen har åtalsimmunitet. Risken att många skulle vilja muta honom är väldigt stor, kanske för att få kungaglans eller för att ens företag går bättre på det sättet. Det har även varit en del misstankar i den riktningen efter bröllop.Jag tycker därför att det ligger i allas intresse att göra någonting åt detta. Svenska folket håller på att tröttna. Förtroendet rasar både för kungen och för monarkin. Det här borde man kunna ändra, även om man ännu inte kan ta tag i monarkin som sådan. Självklart ska kungens åtalsimmunitet slopas. Jag ska börja med det jag inte fick med i slutet tidigare.Det praktiska skälet och argumentet för immuniteten som man i sammanhanget kan nämna är naturligtvis att statschefen företräder och ska fullgöra den funktionen och att det kan anses undergräva möjligheten att klara detta om han ständigt skulle kallas till förhör och utredas. Därför har man sett att andra sätt att ha insyn, pröva och utvärdera ageranden fungerar minst lika bra ur perspektivet att man faktiskt vill att vi ska ha en modern statschef som dessutom är ett föredöme. Det där kan alltid diskuteras, men så är det i alla fall.Religionsfrågan var uppe i samband med separationen mellan kyrkan och staten. Skälet har naturligtvis varit att vi har haft en statskyrka i . hade inga invändningar mot kravet på trosbekännelser, men man behöver inte utesluta att den frågan kan komma att prövas i framtiden.Jag ser att den här debatten ändå handlar om huruvida man är för monarki eller inte. Mönstren i diskussionen följer detta. Då kan man säga så här att ja, vi har monarki och den bygger på väldigt gamla traditioner. Däremot har vi i valt att i steg förändra och modernisera monarkin. Det har skett förändringar , och det kommer säkert att vara så även i framtiden.Jag vill gärna påpeka att vi har monarki i därför att riksdag har bestämt att det så ska vara. Vi har också sett över regeringsformen i olika omgångar, och det har skett ganska . Det har alltså funnits möjlighet att lyfta frågan, men det har inte funnits en majoritet för den typ av synpunkter som här framförs. Jag har ingen annan uppfattning än den uppfattning som majoriteten har haft, det vill säga att de regler vi har fungerar.När det gäller remisshanteringen vid det senaste förslaget om förändringar i grundlagen säger att det inte var några folkliga remissinstanser som fick yttra sig om det. Hon nämner också att flera domstolar, och andra hade synpunkter och att vi också lyssnade på dem. Det förefaller tämligen naturligt att om man har en utredning och ett förslag som rör den svenska konstitutionen så måste domstolarnas synpunkter vara väsentliga i sammanhanget. Det är också så, och det tycker jag är viktigt att säga generellt, att när det gäller remisser angående viktiga förslag över huvud taget så står det var och en fritt att inkomma med synpunkter.Vad gäller är min bestämda uppfattning att vi faktiskt tar del av och tar intryck också av synpunkter och förslag som kommer från enskilda medborgare och andra som känner att de borde ha varit med. Med remisslistan begär man in synpunkter, men sedan finns det ett stort utrymme för annat.Sammanfattningsvis tycker jag att vi har regler som väl fungerar i ett modernt samhälle. Jag har inte för avsikt att ta initiativ till några förändringar. Ministern tar återigen upp den symbolfunktion som kungen har. Vi ifrågasätter den i vissa delar. Vi kan ju säga att det finns modernare länder, till exempel . En president är ju en högt uppsatt man, inte någon symbol. Ändå var det så att under skulle ställas inför riksrätt, men han fegade ur och avgick i stället. Han hade väl tur.Det är också så att ställdes inför riksrätt och frikändes. har dömts för att han har haft fiktivt anställda med offentliga medel.