· GZ10382 · 2012-06-28 12:01:43 — Det som diskuteras är gränser. Redan där har man gjort en långtgående kompromiss, så det borde rimligtvis kunna accepteras.Givetvis kommer det att bli en resolution som inte innefattar en massa konstigheter och detaljer. Jag är övertygad om att det kommer att bli en väldigt enkel och konkret resolution som så många som möjligt kan ställa sig bakom, så jag tror inte att det är något problem.Kopplat till det har vi också erkännandefrågan. Vårt grannland gick i ett tidigt skede ut om att man är för ett erkännande - faktiskt efter de hemska terrorattentat med främlingsfientliga förtecken som drabbat . Regeringsbyggnader bombades, och ungdomar sköts till döds ute på Utøya. Trots detta kunde visa solidaritet med Palestina.Jag önskar att också vi i ska vara en progressiv kraft för mänskliga rättigheter. Det handlar om den självklara rätten för det här plågade folket att äntligen få ett eget land som är erkänt av omvärlden. Det handlar också om de kränkningar som pågår . Det hela är ju inte bara historiskt, utan det fortsätter , mer och mer.När det gäller själva fredsprocessen: Visst, den första vägen är naturligtvis samtalets väg. Men det har prövats i väldigt , utan resultat. Det som gör saken ännu värre är bosättningspolitiken. Det är bråttom. Befolkningssammansättningen ändras med bosättningspolitiken. Man fördriver palestinierna från deras hem och upplåter plats åt bosättare. Denna utveckling går i ganska snabb takt. Dessutom är det här ett brott mot FN:s resolutioner och, kan man säga, mot fredsavtalet. Man kan inte säga att fredsprocessen fortgår så länge bosättningspolitiken fortsätter.Egentligen skulle befintliga bosättningar försvinna, men så är det inte. Det man säger är att nya bosättningar inte ska komma till. Men sådana tillkommer, och befintliga bosättningar breder ut sig mer och mer. Därför brådskar detta. Det krävs att vi tar till nya grepp eftersom de gamla misslyckats.Oavsett vilka bannor ibland i medierna får från olika länder fortsätter samma länder att skicka pengar till - det mest förmånliga handelsavtalet som av alla icke-medlemsstater i EU har, trots fruktansvärda övergrepp.Situationen i är horribel. Först var det den fruktansvärda massakern då extremt många människor fick sina liv förstörda. Människor blev dödade. Man förlorade familjemedlemmar och sina hem. I stort sett allt jämnades med marken. lever väldigt många människor i området i misär. Trots det blockerar alla vägar in till . Man blockerar till och med bistånd. Ship to har stoppats - första gången till och med förenat med våld och dödsfall.Bara på grund av borde man göra någonting. Men det är också så mycket annat som händer i övriga delar av och som förstärker situationen. måste vi ta nya grepp, för har det inte fungerat. Förutom politiskt stöd till fredsprocessen talar utrikesministern om vikten av konkret stöd till det palestinska statsbyggandet. Jag skulle då vilja ta upp en så tragiskt konkret fråga som bosättarnas våld mot den palestinska civilbefolkningen, som enligt har ökat kraftigt och inbegriper allt från misshandel till mordbränder. Enligt internationell rätt är skyldigt att skydda civilbefolkningen på de områden man ockuperar, men enligt den israeliska människorättsorganisationen läggs av alla israeliska polisutredningar om bosättarattacker ned utan åtal. I en uppmärksammad officiell rapport redovisade också vid den israeliska åklagarmyndigheten hur israeliska myndigheter och departement ger olika sorters stöd till dessa illegala bosättningar.Det är glädjande att antog en resolution om att utreda hur israeliska bosättningar inkräktar på palestiniernas mänskliga rättigheter. Jag skulle vilja fråga utrikesministern hur konkret kan verka för att stävja det avskyvärda bosättarvåldet. Vi fick höra ett svar till från utrikesministern som gick ut på ungefär samma sak. Vi ser på konflikten på samma sätt - verkligheten ser ut som den gör. Det är dock fortfarande inga svar på frågan vad som egentligen krävs. Att prata, försöka få till förhandlingar och sådana saker har vi som någon sade hållit på med i kanske . Situationen är inte annorlunda . Tvärtom har allting eskalerat till det sämre. Det innebär att frågan blir: Vad gör man för konkreta saker?Några saker jag lyfte upp handlar om detta med frihetsberövande, som någon var inne på. Vi hade en situation för något eller där man till och med försökte tillfångata parlamentariker från och sätta dem i fängelse. Det handlar alltså om valda ledamöter. (Utrikesminister (M): Oh ja, många. )Ja, och hur reagerar man på det? Jag såg ingen reaktion som var utöver den som var när det gäller andra fångar och så vidare. Det är ord men ingen handling.När det gäller associeringsavtalet, alltså handelsavtalet med , är det samma sak. Man står stilla på samma ställe men gör ingenting för att faktiskt pressa genom att försämra avtalet eller säga upp avtalet, vilket vore en oerhört stark reaktion och något som skulle kunna ge resultat direkt. En annan fråga är: Skulle man kunna tänka sig att göra ett sådant avtal med den palestinska myndigheten, att de får ett handelsavtal som på något sätt gynnar dem precis lika mycket eller kanske till och med mer än ? Det är en sådan konkret fråga som är väldigt enkel och som vore ett enkelt beslut i EU: Vi gör så här. Vi ingår detta avtal, så får vi samma förutsättningar och markerar mot vad som är viktigt och inte.Sedan var inne på trakasserierna. Vi har en situation då väldigt många fundamentalistiska israeler, inte bara bosättare utan även i , faktiskt agerar på ett sätt som är kränkande både mot folkrätt och mot mänskliga rättigheter. Jag såg någon bild på en svensk kvinna som är ute för att försvara mänskliga rättigheter i och som blev attackerad - sönderslagen - av israeliska bosättare. Det finns alltså en fundamentalism som måste motverkas. Det är också en fråga som är viktig för oss att ta upp: Vad är det som gör att man inte kan gynna de krafter mot fundamentalisterna som finns i och faktiskt ta ställning på så sätt att man säger att vi om de inte gör detta fryser eller tar bort avtalet när det gäller handeln? Det vore ett konkret straff för agerande. Utrikesministern tar upp jämförelsen, att man ska ställa samma krav på både palestinier och israeler när det gäller handlingar och raketer som flyger. Jag var i Sderot och såg hur det ser ut. De har ett litet museum där med olika raketer som har flugit in. Det är korta rör som egentligen inte har någon som helst likhet med israelernas målsökande robotar eller de bomber som släpps i . Det är en jämförelse som inte går att göra på . Det måste man också vara medveten om. Jag tycker inte att man kan ställa dessa mot varandra som två jämbördiga parter, för det är de inte. Det är en stark ockupationsmakt - som även hotar länderna i regionen, till och med - mot en ockuperad befolkning som gör vad de kan för att slåss för sin frihet. Jag tycker att det någonstans finns en gräns för vad förhandlingar kan leda till. Det leder inte till någonting. Det har vi sett . Jag har i hur som helst hört utrikesministern säga att det inte är läge och att det inte är dags. När är det att sätta kraft bakom de ord som sägs? När är det att göra någonting som verkligen leder till någonting? Det skulle jag vilja veta. Som det ser ut nu kan situationen i och med detta också eskalera till området. Regionen är oerhört instabil. Vi vet hur det ser ut i , och hotet mot från är också en sak som går in i detta. Hur kan tillåtas att agera på detta sätt och hota stabiliteten i regionen? Vi vet naturligtvis att bland annat och deras maktintressen ligger bakom, men någonstans måste man faktiskt stå upp för mänskliga rättigheter och folkrätt och göra någonting åt det. Förutom det förtryck israelerna utövar mot palestinier är det oerhört svårt med den fattigdom och höga arbetslöshet som finns i . När tar mer och mer mark i anspråk för att odla får palestinierna än svårare att få sin ekonomi att gå ihop.Jag hörde talas om en arbetslös man i som var tvungen att olagligt ta sig över den förbannade muren för att jobba på ett bygge och bygga ett olagligt ockuperat hus åt israeler. Sedan tog han sig tillbaka till sin familj i . Han fick betalt för att göra detta åt israeler, för att över huvud taget överleva. Det är en orimlig tanke att människor ska behöva göra detta - bygga åt dem som sedan ska flytta in på palestinsk mark trots att det är palestinier som ska bo där.Vi måste berätta om dessa vidrigheter, och vi måste sätta stopp för dem. Regeringen måste erkänna staten . har varit i , och det har vi också varit. Vi har sett hur israeler kastar sten på palestinska barn när de går till skolan. Medföljare som kommer från och andra delar av världen för att följa med barnen till skolan vittnar om hur dessa barn inte kan ta sig till skolan på egen hand för att de blir trakasserade av fundamentalister. och andra säger att palestinska barn minsann kastar sten och att det är dumt samt att israeler kastar barn i fängelse för att de kastar sten. Det är dock precis som flera har varit inne på: Detta är inga jämbördiga parter. Ingen av oss försvarar någon som helst stenkastning, vare sig från vuxna israeler eller från palestinska barn, och vi försvarar inga raketer heller. Men man ska veta att ett folk som blir förtryckt och förtryckt till slut reser sig igen. Ingen försvarar det, men det är en förklarlig handling. Till slut orkar folket inte med förtrycket längre. Vem som helst som blir nedtryckt gång på gång skulle försöka resa sig igen - och använda det som behövs för att göra det. Det är en förklaring, men det är inget försvar av det våld som förekommer. Dessutom är de övergrepp israelerna utsätter palestinierna för så många fler och så mycket värre.Jag vill återkomma till de varor som tillverkas och odlas på palestinsk mark och som israeler säljer. Varför sätter vi inte stopp för detta? Varför säger vi åtminstone inte att det måste vara ursprungsmärkning? Varför kan inte gå före? borde kunna göra som engelsmännen när det gäller detta, och borde kunna följa andra i att erkänna . Vi har mycket att göra. Vi kan inte bara gå efter i EU:s spår , utan vi kan agera själva och trycka på. Vi kan visa att vi inte längre accepterar detta. Det kommer nämligen att bli en mycket sämre situation om ingenting görs . Även om jag tror att vi har samma verklighetsbeskrivning och ser situationen relativt likartat finns det tveklöst nyanser i vårt sätt att resonera. säger att vi ska gå före och inte bry oss om EU. Det tror jag är fel. Jag tror att vi kan utöva inflytande genom att vi har inflytande inom EU. EU sitter med i kvartetten, och EU har tyngd. Det är klart att det i en riksdagsdebatt är lätt att säga att jag ska säga mer, göra mer och ha mer invektiv än någon annan. Någonstans utanför har kanske en sådan politik effekt, men inte nere i i nämnvärd grad.Utrikespolitiken har förvisso sin inrikespolitiska dimension, men jag är relativt besjälad av att ha en utrikespolitik som också har en utrikespolitisk effekt. Sedan kan jag också känna en frustration över att jag inte kan förändra hela världen med en gång på det sätt som jag skulle vilja. Där får jag väl då erkänna mitt misslyckande.Det finns en frustration över läget i regionen, och jag delar den förvisso. Undertonen i flera av inläggen var: Varför måste vi hålla på med samtal? Men tyvärr är det nog så att det bara är en fredslösning grundad på samtal och förhandlingar som kan få slut på ockupationen. Det kan kännas frustrerande med den långsamma diplomatins malande väg, men det finns ingen annan väg till en varaktig fred, vare sig för palestinierna eller för israelerna. Det avgörande är att ockupationen upphör. Det är den som orsakar huvuddelen av de här problemen.En mörk bild har tecknats. Låt mig lägga till ett ljust inslag i bilden, och det är att det har skett betydande framsteg i det palestinska statsbyggandet. Det har vi inte minst från EU:s och sida stöttat och välkomnat. Det är ännu inte där som en stat. Där ser jag risker med det som ni vill, det vill säga att erkänna detta som en stat. Ni borde se risken med att säger: Ja, men är ni färdiga med den palestinska staten, och om ni anser att en palestinsk statsbyggnad är förenlig med vår militära ockupation tycker vi det också. Men det är det inte. Ockupationspolitiken är icke förenlig med en fungerande stat. Man kan inte säga att det är en fungerande stat när det är militär ockupation. Tänk på frågeställningen om det inte långsiktigt spelar i ockupationsmaktens händer, om det i själva verket minskar trycket på till en förhandlingslösning som är enda vägen framåt!Sedan ska vi titta på, det har jag lovat, detta med ursprungsmärkning. Den är som sagt frivillig, så det är inte alldeles enkelt. Om den brittiska har fungerat eller inte finns det lite delade meningar om. Men, à la bonne heure, jag är öppen för att också ta upp den diskussionen inom EU-kretsen. Jag tror att det vore av värde, även om jag kan se en del svårigheter med att gå fram den vägen.Vi ska fortsätta vårt arbete och vara mycket tydliga i fördömandet, inte minst av bosättningspolitiken som vi diskuterar och de olika arresteringar som har skett, som nämndes, bland annat av palestinska parlamentariker. Sedan ska man vara medveten om att det kan finnas arresteringar som är motiverade av terrorhandlingar som är begångna. Men detta kan icke förklara eller försvara den massiva arresteringspolitik som vi ser och har sett på israelisk sida. Där ska vi fortsätta att vara tydliga.Vi ska målmedvetet försöka skapa förutsättningarna för en fredsprocess i dialog. Det förutsätter en dialog också med . är en demokratisk stat. Det finns många delade meningar i denna demokratiska stat. Åk till och se hur osams de är om praktiskt taget allting! Vår riksdag här framstår som ett harmoniskt bönemöte i jämförelse med de slagsmål som ständigt pågår i , höll jag på att säga.Vi måste ha en dialog med de olika delarna av det israeliska samhället för att få också dem att tydligare inse det som ni beskriver och det som jag håller med om, att sker det ingen avgörande förändring och inga framsteg i fredsprocessen finns det risk för att detta bygger upp något som icke är till palestiniernas omedelbara intresse men mycket tydligt inte heller i staten långsiktiga intresse. Det är mycket som jag skulle vilja säga. Jag tänker på det här ganska ofta, för mina resor där nere har gjort att jag har lärt känna många människor, lärt känna dem som just människor, så de finns i mina tankar.Jag tror att på något sätt håller på att kollapsa. De har som stat oerhört många problem med sina olika grupper som kommer från många olika länder. Men om världen fortsätter att låta dem bete sig som de gör utan att någonting händer, får jag en känsla av att de nog sitter där och skrattar rätt ordentligt. Att de dessutom har ett handelsavtal som gör dem till fullvärdiga medlemmar känns helt galet.Jag menar inte att som utrikesminister kan förändra världen eller den här situationen. Det måste jag erkänna. Men jag önskar och hoppas att du med kraft talar om de här frågorna i EU och utomlands när du träffar människor och de här frågorna kommer upp, för det är så oerhört viktigt. Vi kan inte lämna ett helt folk åt sitt öde att vara fångna och där den israeliska staten helt och fullt ensam ställer villkor som är vidriga. Det måste vi med all kraft motarbeta. Jag tror inte att vi behöver vara så rädda för att situationen ska bli värre, för det är svårt att tänka sig att den kan bli värre än vad den är och att de metoder som har använts skulle kunna vara mer verkningslösa än vad de är. De har ju misslyckats totalt.Det är nästan löjligt att man ena dagen sitter i samtal med och att de beslutar om ytterligare antal bosättningar som är helt i strid med både fredsprocessen och FN:s resolution. Det betyder att de struntar totalt i de här samtalen. Det är bara för syns skull som de sker. Därför krävs det någonting nytt . Alternativet är att ge upp, för vi har ju sett hur det har gått hittills.Jag tror att ett erkännande av framför allt är en symbolisk handling som visar att vi stöder frihet. Om vi inte ens vågar göra det får signalen att här inte finns något motstånd över huvud taget, att man kan fortsätta som förut.Ett FN-medlemskap, även om det inte blir ett fullvärdigt medlemskap utan förstärkt observatörsstatus, är ändå symboliskt viktigt på det sättet att en majoritet av FN:s medlemmar röstar ja till medlemskap. Men det är också så att kan få ökat inflytande i generalförsamlingen, inte minst när det gäller de krigsbrott som har begått, senast i . Det är bland annat för att inte är medlem i FN som de inte har kunnat åtalas för det här. Jag tror därför att det skulle vara både reellt och symboliskt viktigt med ett erkännande och ett FN-medlemskap.Det finns också så mycket annat man kan göra. De andra interpellanterna har varit inne på det på ett väldigt bra sätt. Köper man bosättarprodukter medverkar man till folkrättsbrott. Det måste stoppas. Vi måste göra allt vi kan. Det är en mycket bra idé att inrätta associeringsavtal även med . Så visst finns det saker att göra. En förutsättning för ett välinformerat svenskt agerande är naturligtvis kontaktytor med såväl det officiella som det vitala israeliska civilsamhället, och då inte minst med internationellt ansedda människorättsorganisationer som exempelvis B´Tselem.Det skulle vara intressant att få höra några ord från utrikesministern om hur UD arbetar för att optimera kontaktytorna med den här typen av organisationer liksom med de israeliska lokalpolitiker som faktiskt står upp för mänskliga rättigheter och vill hitta nya verktyg för fredsprocessen. Utrikesministern svänger sig igen med en massa ord.För det första talar han om en inrikespolitisk dimension, ungefär som att vi skulle vara intresserade av att göra en sak av det här bara för att det skulle synas i . Vi ställer ju frågorna därför att det handlar om utrikespolitik som vi är engagerade i och där agerande står under kritik.För det andra är frågan vad som är folkrättsligt rätt när det gäller en stat kontra ett territorium. Skulle det vara sämre att ha en palestinsk stat ockuperad än ett palestinskt territorium? Jag tror att det är tvärtom. Enligt folkrätten skulle det vara värre att ockupera den palestinska staten än ett territorium. Det här är också ett lite skruvat resonemang som jag inte alls ställer upp på. Jag tycker att det är helt tvärtom. Att man agerar som man gör från sida är därför att man vill bli erkänd som en stat för att kunna vara mer folkrättsligt skyddad än vad man är i dag.Jag menar att man på något sätt måste sätta press på som ockupationsmakt när det gäller avtal och att erkänna som en jämbördig stat.Det är där man gör skillnad när det gäller pressen på . Jag tror definitivt att , som tidigare, kan förändra världen genom att göra sitt. Utrikesministern kan göra saker i EU eller uttala sig som svensk utrikesminister för dessa saker, som definitivt är viktiga - och inte bara symboliskt utan på många andra sätt.Jag ska avsluta med den sak som jag egentligen tror kommer att vara framtidens problem. Det är situationen i . Jag uppmanar utrikesministern att hålla ögonen på situationen i när det gäller de fördrivningar och det som skulle kunna vara "etnisk rensning" där . Detta har pågått länge på , och flyttar man över det till . är så symboliskt för att om man gör så här och skapar någonting som är rensat från palestinier skapar man en situation som blir i princip olöslig. Då kan man tala och säga hur många vackra ord som helst, men det händer ingenting. Tack för att vi har haft denna debatt! Visst är det så, , att ingen kan göra allt. Men alla kan göra något. kan inte förändra ensamt. Vi måste bygga kontakter. Vi måste bygga allianser med andra länder som också är beredda att se till att erkänns och att ockupationsmakten, det vill säga , lämnar . gränser ska gälla.Kan förklara varför har det mest förmånliga avtalet för att sälja sina varor? Varför är det så? säger att freden måste skapas genom samtal. Jag håller med om det. Men samtal sker ju inte! Fredssamtalen sker inte eftersom israelerna inte ser att de tjänar något på det. De tjänar på att vara en ockupationsmakt. De tjänar på att ta mark från . De tjänar på att flytta in i palestiniernas hus. De tjänar på att bygga bostäder på palestinsk mark. Och de stjäl vatten.Ockupationsmakten måste lämna . Vi måste erkänna . Också jag ber att få tacka för debatten och för synpunkterna. Jag har bara några avslutande reflexioner.Israel är en stat som alla andra i någon utsträckning. Men det är en stat med en speciell historia och med en speciell karaktär; det är vi alla medvetna om. Jag tror inte att man kan nå framsteg med genom att driva in landet i ett hörn. Jag tror att vi måste ha en dialog med . Det gäller alla delar av det israeliska samhället. Vi har mycket kontakter med olika MR-organisationer och frivilligorganisationer som arbetar i den riktning vi vill. Det är så man påverkar en demokrati. är en demokrati. De har en annorlunda historia som de lever med mycket starkt och som vi också måste ta i beaktande när vi utformar politiken.Sedan kan det ta tid. Jag kan också känna frustration. vill ha en symbolisk handling. Ja, om det räckte med en och annan symbolisk handling hade vi väl åstadkommit fred för länge sedan. Jag tror att det krävs en hårdnackad fredsförhandling. Vi måste se till att en sådan kommer till stånd.Något kan vi i all fall göra. Jag skulle ha nämnt det tidigare, men jag nämner det nu i alla fall: Vi sluter ett värdlandsavtal med när det gäller deras diplomatiska närvaro här. Vi ger dem immunitet och vi ger dem privilegier. En av mina företrädare antydde 1995 att man skulle göra detta. gör vi det, och det är första gången vi gör detta med någon som inte är en stat. Vi ger dem samma diplomatiska immunitet, regler och privilegier i som statsföreträdare har. är fortfarande inte en stat, men vi tar ett viktigt steg upp. Det kan ses som symboliskt, men det är också substantiellt viktigt för de palestinska företrädarna att aktivt kunna verka i vårt land.