· H0101 · 2012-09-27 12:06:18 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta angående förändring av lagstiftningen om företagshemligheter när det gäller bolag som drivs med skattemedel. Jag uppfattar det som att anser att allmänheten borde ha större rätt till insyn vad gäller apotekens verksamhet. I lagen om skydd för företagshemligheter anges dock inte vilka uppgifter som ska lämnas ut eller vilka uppgifter som får hemlighållas. Den lagen är därför inte direkt relevant vad gäller enskildas möjlighet att få insyn i apotekens verksamhet. Däremot gäller ju enligt offentlighetsprincipen att var och en har rätt att få ta del av allmänna handlingar hos exempelvis . Denna rätt är dock inte obegränsad. Av offentlighets- och sekretesslagen följer nämligen i vissa fall att en uppgift inte får lämnas ut om det kan antas att en enskild aktör lider skada om uppgiften röjs. Dessa bestämmelser om sekretess har tillkommit efter en noggrann avvägning mellan insynsintresset och behovet av skydd för företagens affärs- och driftsförhållanden. Jag har inte för avsikt att ta initiativ till någon förändring av denna lagstiftning. frågar även vilka åtgärder jag avser att vidta när det gäller brister i dokumentation och för att förhindra att fel medicin lämnas ut. har enligt lagen om handel med läkemedel rätt att inspektera apotek. Vid utgången av 2012 kommer att ha inspekterat av marknadens apotek. inspektioner syftar till att kontrollera att apoteken följer det regelverk som gäller för denna verksamhet. Bland dessa regler återfinns bestämmelser om att apoteken ska ha skriftliga instruktioner om hur recept ska mottas och expedieras. Apoteken ska vidare hantera recept med hjälp av systemstöd och annan utrustning som bidrar till att hanteringen är säker och att risk för fel och förväxlingar minimeras. Vid expedition av läkemedel ska personalen iaktta största noggrannhet. Bland annat ska den kontrollera att receptet är fullständigt och tydligt ifyllt, att det är giltigt och om förskrivaren är behörig. Därutöver ska apotekspersonalen överväga om dosen är rimlig vid angivet ändamål och om det finns risk för interaktioner med andra läkemedel. Vad gäller själva apoteksverksamheten finns även här ett omfattande regelverk som syftar till att säkerställa patientsäkerheten. Varje apotek är skyldigt att ha ett så kallat egenkontrollprogram. Detta ska bland annat innehålla uppgifter om instruktioner beträffande expediering av receptbelagda läkemedel. Ansvaret för att upprätta ett sådant egenkontrollprogram åvilar den som har till uppgift att vara så kallad läkemedelsansvarig vid . Någon jämförelse av i vilken mån felexpedieringar har ökat efter omregleringen finns inte. Det är emellertid uppfattning att inget tyder på att så skulle vara fallet. Inte heller finns något som tyder på att brister i dokumentation har ökat i samband med omregleringen. Jag vill också framhålla att de rapporter som skriver i samband med sina tillsynsbesök ligger till grund för apotekens förbättringsinsatser. Sammanfattningsvis omgärdas apoteksverksamhet och expediering av läkemedel av ett omfattande regelverk som syftar till att patientsäkerheten inte ska äventyras.Avslutningsvis har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera att landsbygdens och övrig befolkning har tillgång till apotek och livsnödvändiga mediciner . Som aviserats i höstbudgeten har regeringen planer på att inrätta en särskild stödordning för apotek i glesbygd. En av de faktorer som kommer att beaktas vid utgivande av medel ur denna stödordning är avståndet mellan det apotek som ansöker och närmast närliggande apotek. Regeringen uppskattar kostnaden för detta till . Jag vill tacka ministern för svaret.Med tanke på nyhetsinslaget måste man kommentera vad som kommer fram. När det gäller tillgängligheten till mediciner har det blivit en försämring. Det tycker jag står tydligt.I min interpellation har jag en sista fråga om medicin . Ministern säger i sitt svar att regelverket följs och att man har omfattande regelverk för att det här ska vara så säkert som möjligt. Men tydligen finns det också stora brister. Jag menar att det som speglades om 24-timmarsregeln - en regel som regeringen ställt som krav - tydligen inte uppfylls. Människor får inte sina mediciner i tid.Det har forskats kring det här. I en artikel i ställdes en fråga till en läkemedelsinspektör, som säger att man vid anmärkning får bedöma varje enskilt fall för sig. Om ett apotek har beaktansvärda skäl, till exempel om det är på landsbygden, gäller inte 24-timmarsregeln. Om det här är sant, och så är det tydligen, vill jag veta vad ministern kommer att göra åt det.Om jag är en patient som har tio olika mediciner och det finns nio måste jag själv gå till ett annat apotek för att fråga. Efter avregleringen får man inte söka efter det inom . Det är alltså en företagshemlighet. Jag som sjuk äldre måste själv gå och fråga efter medicinen. Men det kan väl inte vara så att kunder som har besvär ska ranta runt till olika apotek för att få ihop de mediciner som är nödvändiga, ibland livsnödvändiga.När det gäller den första frågan säger ministern att han inte tänkt vidta några åtgärder för att öka insynen i apotekens företagsverksamhet. har på uppdrag av regeringen inspektionen av apoteken och ska sedan göra rapporter utifrån de här inspektionerna. Vid den granskning som SVT gör begär man att få ta del av inspektionerna. Man får då ta del av 20 rapporter. Det visar sig att en hel del viktig information är överstruken. Det är till och med så att hela sidor är svarta.Uppgifter om fel och brister, så kallade avvikelser, avseende personal, receptbehandling, beredning av läkemedel, egenkontroll och dokumentation är borta. Inte ens uppgifter om antalet anställda går det att läsa om.Om jag jämför med Skolinspektionens uppdrag kan jag se att den har ansvar för att för allas vår räkning inspektera skolor, inklusive de friskolor som exempelvis drivs av riskkapitalbolag. Här är det en helt annan ordning.Jag måste fråga ministern varför våra sjuka medborgare som är i behov av mediciner inte ska ha samma rätt till information och till insyn i det bolag som ska leverera som de medborgare har som är intresserade av skolan. Samma intresse finns för att få information om nödvändiga mediciner. Jag skulle tro att de allra flesta tycker att är en väldigt viktig och samhällsnyttig verksamhet, att tillgången till mediciner helt enkelt är en rättighet och att det är ett stort allmänintresse att det fungerar på bästa sätt.I somras gjorde en undersökning som visar att det allmänna betyget när det gäller kunders nöjdhet med rätt rejält har sjunkit. Undersökningen visar att ungefär var fjärde kund numera inte är nöjd med den verksamhet som bedrivs - inte att undra på med tanke på alla reportage som vi under en fått ta del av. Man får inte tillgång till sin medicin. Det är fel i hanteringen, och man får åka runt. Bor man på landsbygden är det inte så enkelt att åka runt till olika apotek för att få ihop sin medicindos.Läkemedelsindustrin har i en intervju konstaterat att det blivit mer fokus på handelsvaror som krämer, kosmetika och tuggummi.När ni valde att privatisera apoteken gav ni de nya företagen subventioner, . ska ni dessutom betala dem för att de ska behålla den verksamhet som ni privatiserat ute på landsbygden. Det är en ganska stor marknad vi talar om. Det handlar om som apoteken omsätter, så det är inte undra på att det finns ett affärsintresse i detta.Det visar sig också att innan ni sålde gjorde en rätt bra vinst - pengar som kunde ha återinvesterats i nya apotek och i förlängda öppettider. Ändå kunde en del av vinsten ha behållits.Egentligen handlar den ökade tillgången till fler apotek på landsbygden och utökade öppettider inte om ökad tillgång. I stället handlar det om en ideologisk fråga, om att det är överordnat att privatisera.Samtidigt som ni privatiserade slog ni sönder en stor del av de stordriftsfördelar som faktiskt fanns. Ni slog också sönder den samordning som fanns mellan apoteken.Som jag sagt väljer ni dessutom att lägga ytterligare pengar på att betala privata företag för att bedriva samhällsnyttig verksamhet på landsbygden - en landsbygd som inte fått ett enda nytt apotek. De tätorter som finns på landsbygden har fått tre apotek totalt i Sverige.Man kan säga att vi fått väldigt många apotek inne i städerna. Men det har inte blivit billigare för kunden. Det har blivit svårare att få tag i sin medicin. Vi har fått färre kunder. Ändå ska ni betala mer för att den här privatiseringen ska fungera.Lena har på ett förnämligt sätt tagit upp patientsäkerheten och öppenheten. Som jag tolkar ministerns svar kan man väl säga att affärsintresset helt enkelt är överordnat patientsäkerheten. På annat sätt kan jag inte utläsa vare sig det skriftliga svaret eller det ministern sade här i talarstolen. Detta är väldigt allvarligt. Jag tyckte mig se att ministern nickade när jag sade att det här rör en samhällsnyttig och väldigt viktig verksamhet och att det är en rättighet att ha tillgång till medicin. Men tydligen tycker ministern inte att det ska vara en sådan öppenhet att de som är beroende av sin medicin verkligen kan se hur det här fungerar.Jag hoppas att ministern kan utveckla sina tankegångar, hur han ser på detta med öppenhet och på hur mycket vi ska betala för att apoteken ska vara privatiserade. Är det rimligt att betala privata företag för att upprätthålla en verksamhet som tidigare fanns? Om man tittar på rubrikerna när det gäller den väldigt viktiga SVT-granskningen kan man till exempel se - mindre mediciner. Man kan se att det blivit svårare att få tillgång till mediciner. Målet för den borgerliga regeringen har ju sagts vara fler apotek och ökad tillgänglighet. Men vad hjälper ökad tillgänglighet och fler apotek när det för flera grupper blivit svårare att få tag i mediciner?Som och har sagt kan det för till exempel många äldre - det är något PRO har lyft fram tydligt - vara extra besvärligt. Man kanske behöver ta färdtjänst till , och sedan finns inte medicinen och man kan inte heller få besked om var närmaste apotek där medicinen finns ligger. har lyft fram svårigheterna för dem, och de har ofta väldigt många mediciner. Det har också lyfts fram av RSMH att det för människor med psykisk ohälsa kan vara väldigt tufft att springa runt och leta efter mediciner.Bakom detta verkar det alltså inte ligga annat än ren ideologisk privatisering. Som har sagts här tidigare kunde man nämligen ha gett ett direktiv till fler apotek med längre öppettider. Det jag skulle vilja fråga ansvarig minister är hur man ser på den statliga delen av apoteken. Kommer det statliga att ha denna samhällsuppgift, enligt ? Det hade det tydligt förut, men har det fortfarande det? Vi har till exempel Systembolaget, som har en samhällelig uppgift att inte i första hand vara vinstsyftande när det säljer alkohol utan ta ett ansvar. När det gäller läkemedel borde det finnas ett motsvarande ansvar, kan man tycka. Läkemedel är ingenting vi ska konsumera mer och mer av - det är receptbelagt och en viktig del av hälso- och sjukvården, och det är tvärtom så att vi måste jobba för att få ned överkonsumtion och missbruk av läkemedel. Jag skulle alltså gärna höra från ministern hur du ser på den statliga delen av , som finns kvar. Kommer den att behållas, eller kommer den att försvinna? Vilken uppgift ska den ha?Jag tycker också att det känns väldigt konstigt med argumentet insynsintresse. Läkemedel är nämligen en så viktig del av hälso- och sjukvården, och när bedriver tillsyn och stryker allt som skulle vara av intresse för dem som använder sig av apoteken känns det väldigt konstigt. Denna regering brukar hävda att den jobbar med öppna jämförelser och att människor ska kunna se vart det är bäst att gå, men här stryks allt detta. Är det inte så att läkemedel, var man köper och distribuerar dessa samt vilken rådgivning man får om läkemedelsanvändning är så viktigt att man faktiskt borde ändra på detta när det gäller apoteken? Apoteken är inte vilken detaljhandel som helst. Det skulle jag alltså gärna vilja fråga ministern om.Sedan undrar jag om inte ministern blir lite orolig över det minskade förtroendet för apoteken. tog upp att jämförde 2008 och 2011. Det var en rejäl sänkning - från positiva till . Det var också så att man hade en betydligt lägre tilltro till den information apoteken kunde ge när man skulle köpa nya läkemedel. Över lag hade man blivit mer negativ. Var det inte tvärtom det skulle bli? Detta är några av de viktigaste frågorna för att man ska känna trygghet och få information och läkemedelsrådgivning så att man använder läkemedel rätt. Är det inte dags att agera i dessa frågor? Det skulle bli billigare, och det skulle bli mer tillgängligt med avregleringen. Tyvärr kan vi nu se att det för många människor är precis tvärtom. Priserna har inte gått ned; de har till och med gått upp på en del håll. Tillgängligheten är bra om man bor i storstädernas centrum, men ju längre bort från de större städerna man bor - det gäller även i utkanten av städerna - desto svårare är det. Vi kan se att det handlar om att apoteken vill vara i stadskärnorna, men det handlar också om att de vill vara i köpstarka områden. Det finns exempel på köpcentrum där det finns flera apotek. Det känns väl ändå ganska onödigt - det är bara ett par steg emellan dem, och på andra ställen finns inget apotek att tillgå. Visst, det är fullt med smink överallt. Den marknaden har exploderat. Det är dock inte det som är det viktiga med apoteken - smink kan man få nästan överallt - utan det viktiga är att det fungerar med de receptbelagda medicinerna. Det är ingen marknad, det är en del av sjukvården. Det är en väldigt viktig länk för att sjukvården ska fungera. Det gör mig väldigt bekymrad när jag hör att affärshemligheter gör att man inte kan offentliggöra när apoteken har brister. Det hotar verkligen patientsäkerheten. Ett av argumenten för att avreglera var att man skulle kunna jämföra olika apotek och välja det bästa, men hur ska man kunna göra jämförelsen om man inte får veta vilka brister som finns? Risken finns att man går till de absolut sämsta apoteken om och om igen, för man får aldrig veta. Inte ens massmedierna får veta, och jag tycker att det är ett demokratiskt problem att massmedierna inte kan granska patientsäkerheten i , vilket detta faktiskt innebär i praktiken. Det sägs att uppgifter inte får lämnas ut om en enskild aktör lider skada om uppgiften röjs. Det är klart att de privata apoteken lider skada om de har gjort allvarliga fel och detta kommer ut. Det är klart att de lider skada av det, men det ska ju komma ut. Det kan inte vara så att affärshemligheter går före möjligheten för allmänheten att veta vilka allvarliga brister som finns. Det skulle också kunna vara ett sätt att rensa ut de mest oseriösa aktörerna, om man faktiskt fick information om dem som begår allvarliga fel.Läkemedelsverket har kontroll över detta. Jag kan tycka att man när man hittar fel, vilket uppenbarligen har skett även om vi inte vet vilka och var eftersom det är en affärshemlighet, borde kunna vidta åtgärder på ett annat sätt. Man borde kunna utdöma kraftiga viten till dem som missköter sig, och man borde kunna dra in apotekstillståndet helt och hållet när någon inte sköter sig. Det är ganska självklart. Sedan har man också kunnat se att de som verkligen behöver mediciner är de som har drabbats hårdast av avregleringen. Inom PRO har man tittat på att det finns många pensionärer som får gå till två tre apotek innan de hittar sina mediciner. Det är ganska vanligt att de tvingas gå till flera stycken, och det hjälper inte att de frågar om hjälp om vart de kan gå för att få medicinen. Det är nämligen också en affärshemlighet, eller så kan det ses som konkurrens. Man vill alltså inte gynna ett konkurrerande apotek genom att berätta att kunden kan gå till det andra för att få sin medicin. Det blir helt absurt. Man får som patient springa runt till olika apotek. Astmatiker och reumatiker kan få gå till sex sju olika apotek innan de får sina mediciner. Det är en ganska vanlig siffra för den gruppen. Det är alltså sjuka människor som redan är trötta och mår dåligt som ska ränna runt på det sättet. Någonting måste göras . Det har ställts väldigt många frågor, och säkert kommer opponenterna att få tillfälle att säga att jag inte har svarat på deras frågor. Det beror på att det har ställts många frågor och att en lång rad av dem ligger lite vid sidan av ämnet för interpellationen. Låt mig dock få en möjlighet att börja med att resonera om bakgrunden till de förändringar vi har gjort. hade i den näst lägsta apotekstillgängligheten över huvud taget. Det gick alltså väldigt många människor per apotek. Genom att vi nu har omreglerat finns det över 300 nya apotek. Närheten har för de flesta människor ökat dramatiskt. Människor som med bil når ett apotek utgör en stor andel, och de som når ett apotek utgör förstås en ännu större andel. De allra flesta har fått en mycket större närhet. Däri ligger någonting viktigt.Låt mig därutöver säga att öppettiderna för apoteken i i genomsnitt har ökat . Snacka om kundanpassning! Snacka om att anpassa sig till människors behov av att få tag i läkemedel! Detta är otroligt viktigt. Den så kallade 24-timmarsregeln har funnits och tillämpades av när de hade monopolsituationen. De nådde aldrig det mål de själva satte upp, nämligen . Det var alltså eget mål - skulle de nå. De nådde aldrig dithän. visar mätningar vi kan ta del av att det ligger omkring samma nivå. Den myndighet som tittar på detta, TLV, säger att tillgängligheten ligger på ungefär samma nivå. När vi omreglerade var vi förstås angelägna om att man skulle kunna få tag på läkemedel. Jag tror att var och en som tänker på detta inser att varje apotek inte kommer att vid varje enskilt tillfälle ha tillgång till varje förpackningstyp av varje läkemedel. Det är många tusen produkter det handlar om. Vi skärpte då 24-timmarsregeln som hade praktiserats för , så den är mycket tuffare. Vi vet inte om tillgängligheten inom ramen för den regeln har förändrats eller inte. Det kan vi inte svara på, för vi har skärpt regelverket.Låt mig också få stryka under att det finns en överenskommelse mellan aktörerna som innebär att man ska hjälpa kunderna. Till exempel om det kommer en äldre dam som har jättestora behov av ett visst läkemedel ska man hjälpa henne, även om det innebär att man får hänvisa till en konkurrent på andra sidan gatan, att få de läkemedel som hon i det här exemplet behöver.Varför valde regeringen inte att i stället tvinga, så att säga, och monopolet att öppna nya apotek? Ja, självt sade att man hade kommit till vägs ände. Utvecklingen var sådan, som jag tror att kan dra sig till minnes, att antalet apotek i löpande minskade; man lade ned apotek efter apotek. har vi fått över 300 nya apotek, och då surar vänstern. Det tycker jag är rätt förvånande.Varför ska man betala för att upprätthålla apoteksverksamhet? Ja, det hade vi säkert fått göra, oavsett om vi hade haft ett monopol eller inte, på det ena eller andra sättet för verksamheter som inte är lönsamma om vi som politiker har en ambition att människor över hela landet ska kunna få tillgång till sina läkemedel. Och det vill jag ändå tro att vi här i kammaren är överens om. Då gäller det att hitta en smart mekanism här.Jag säger inte att precis den apoteksstruktur som vi har kommer att bestå i evig tid. Men jag tycker att det är viktigt att vi är beredda att säkerställa att människor som annars skulle få orimligt långt till sina läkemedel får en möjlighet att få tag i dem i hygglig närhet. Jag tackar återigen för svar.Som jag uppfattar socialministern kommer det ingen kritik från honom alls. Är du nöjd med den ganska stora kritik som riktas mot apoteksbolagen från kunder och stora intresseorganisationer som PRO, och ? Inte ett uns av självkritik hör jag i socialministerns svar.Jag ställde också en fråga om just 24-timmarsregeln. Ministern säger att den har blivit tuffare. Men i svaret från inspektören på när det gäller detta med beaktansvärda skäl är det tydligen fullt möjligt att man får vänta. Det är en ursäkt nog för att inte få en prick av . Förutom det kan jag säga när det gäller deras inspektioner att när jag talade med dem senast var det ett fall som hade gått till någon åtgärd. Det kanske också var sedan medierna började studera det här. Detta med beaktansvärda skäl är alltså en orsak till att 24-timmarsregeln inte följs.Det finns ett samband mellan 24-timmarsregeln och att människor, som har sagts här av alla debattörer, inte får sin medicin i rätt tid eller ska ranta runt till olika apotek för att fråga efter den, för man får inte den hjälp som socialministern säger med att lyfta telefonen och höra om just den medicinen finns på ett annat ställe.Jag tror att det är lagret som är för litet . Man håller inte så stora lager att man kan försäkra kunderna om att de får den medicin de behöver.Man behöver inte vara affärsman för att räkna ut att det kostar en massa pengar att ha stora lager . I och med privatiseringen är det klart att det här är fråga om privata bolag som inte vill ha stora lager därför att det kostar för mycket, utan lager ligger på vägen och rullar. Därför kan man inte tillhandahålla medicinen som man ska göra.Tänker ministern göra någonting när det gäller 24-timmarsregeln? Eftersom du säger att den har tuffats till vill jag veta hur den har blivit tuffare, för tydligen efterföljs den inte enligt den inspektion som görs.När det sedan gäller lagerhållningen måste du väl ändå hålla med mig om att förut hade man ett stort lager, för det hade man tydligen råd att ha och man visste vad kunderna på orten efterfrågade.Om det skulle hända i till exempel min hemort har man ganska till nästa apotek för att ställa frågan om medicinen finns där.Jag vill ha svar. Frågan om 24-timmarsregeln hör ihop med min interpellations tredje fråga, och det gör också frågan om lagerhållningen. Det kanske är så att det är socialministern som surar för att vi oroar oss för de brister som har framstått av privatiseringen.I ditt svar redogör du väldigt tydligt för att affärsintresset helt enkelt är överordnat allmänintresset och samhällsnyttan, och vi oroar oss över detta.Vi oroar oss också över den situation som har uppstått. Vi hade ett apotek som gjorde bra vinst, som själv kunde ha öppnat 200 nya apotek, utökat öppethållandet med , , , och ändå haft en vinst över. Hade det varit den politiska viljan hade det varit möjligt utan att slå sönder en stordriftsfördel och en infrastruktur med samordning som faktiskt fanns. Det hade också varit möjligt utan att höja subventionerna av läkemedlen med , som ni gav till de privata företagen för att de över huvud taget skulle vara privatiserade. Det hade också varit möjligt utan att betala ytterligare 20 miljoner till de här företagen för att de skulle upprätthålla apotek i glesbygden, som inte har fått ett enda nytt apotek.Jag kommer från . Där har vi fått ett nytt apotek, och det är ändå en stor stad. Där har fått öppna i källaren i vårt köpcentrum. Det apotek som hade på huvudgatan i övertogs av ett riskkapitalbolag. Det är vad som har hänt i . Det som dessutom har hänt är att det är väldigt svårt att få tag i sin medicin, eftersom ingen samordning över huvud taget finns. Det betalar vi en massa pengar för helt enkelt, och det är inte att vara rädd om skattebetalarnas pengar.Göran ! Är affärsintresset så pass överordnat allmänintresset att du är beredd att fortsätta försvara den bristande öppenhet som har framgått i alla olika reportage och den bristande tillgängligheten till mediciner? Jag kan konstatera att om regeringen ansåg sig ha muskler att avreglera och sälja ut apoteken hade man nog kunnat ge ett ägardirektiv om fler apotek och utökade öppettider till det statliga som fanns. Där är det ett mycket underligt svar, tycker jag, från skulle också vilja ställa en fråga. Kommer vi att kunna ha kvar en betydande aktör i det statliga framöver?