· H01056 · 2012-11-13 14:21:13 — har frågat mig dels om jag är beredd att ta till lagstiftning för att komma till rätta med problemet med de ojämställda bolagsstyrelserna, dels om jag kommer att driva på jämställdhetsarbetet i EU och därmed också verka positivt för kvotering till bolagsstyrelser på EU-nivå.Låt mig först säga att jag delar uppfattning att det är ett slöseri med resurser att inte ta till vara kvinnors kompetens. Andelen kvinnor i börsbolagens styrelser har ökat från till . Det går framåt, men det går långsamt.Patrik har frågat mig om jag är beredd att verka för lagstiftning för att öka andelen kvinnor i bolagsstyrelserna. Jag är inte beredd att verka för lagstiftad kvotering till bolagsstyrelser, men det finns andra sätt att verka för en positiv förändring.Vid sidan av lagstiftning finns också åtaganden inom den svenska koden för bolagsstyrning. Min uppfattning är fortsatt att det är ägarnas ansvar - och intresse - att ta till vara den samlade kompetens som finns bland både kvinnor och män. Det är anmärkningsvärt att näringslivet inte fullt ut tar hänsyn till den självreglering de infört för att främja jämn könsfördelning i styrelserna. Tittar vi på de statligt ägda bolagens styrelser kan vi se att staten har en nästan jämn könsfördelning i sina helägda bolag kvinnor och män. Om man tittar på de statligt helägda bolagen och de bolag där staten är delägare sammantaget kan man se att andelen kvinnor är och andelen män . Det borde inte vara så svårt för det privata näringslivet att på samma sätt som staten ta till vara kvinnors kompetens och öka andelen kvinnor i sina styrelser.I de kommunala bolagsstyrelserna ser det dess värre inte lika bra ut. Det är alldeles för många män och alldeles för få kvinnor. Där måste vi politiker ta vårt ansvar som representanter för ägarna och öka andelen kvinnor.Sverige ska fortsätta att vara en stark kraft för ökad jämställdhet i EU. Regeringen arbetar på olika sätt gentemot kommissionen och i ministerrådet för att driva arbetet framåt för en ökad jämställdhet, bland annat vad gäller att öka andelen kvinnor i styrelser och ledningsgrupper.Sverige har till exempel lyckats stärka jämställdhetsdimensionen i EU 2020. har också varit drivande när det gäller att stärka jämställdhetsperspektivet i förhandlingarna om EU:s nästa fleråriga budgetram.Jag utgår ifrån att redan vet att regeringen inte är beredd att verka för lagstiftad kvotering på EU-nivå. Det är dock - som jag i olika sammanhang framhållit - en fråga om ägarnas ansvar, men också en fråga om att stå upp för subsidiaritetsprincipen. EU:s arbete för jämställdhet ska däremot stå fortsatt starkt. Jag tackar statsrådet för svaret, som jag skulle vilja gå igenom. Visserligen säger statsrådet att hon delar min uppfattning, och det är gott och väl. Men det räcker inte att dela en uppfattning. Man måste också verka i uppfattningens riktning. Annars blir det ett ganska meningslöst statement.Statsrådet säger att det går framåt - visserligen långsamt, men dock framåt. Jag håller inte riktigt med om detta. Jämställdhetsarbetet som helhet har stannat upp helt i och trampar numera vatten. Det gäller även bolagsstyrelserna; det har stannat upp. Det går inte ens framåt längre. Detta är ett bekymmer. Delar man då min uppfattning att det är slöseri med resurser att inte ta till vara kvinnors kompetens borde man vara mer bekymrad än statsrådet är.Herr talman! Statsrådet säger också i sitt svar att det finns andra sätt att verka för en positiv förändring. Då tycker jag att det borde vara på sin plats att statsrådet förklarar vilka andra sätt det är fråga om. Annars blir också det ett meningslöst statement. Vilka är de andra sätten att verka för en positiv förändring? Om de nu finns och är så väl kända för statsrådet, varför använder inte statsrådet i så fall alla de andra kraftfulla åtgärderna för att få i gång arbetet för en jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna? Det finns många frågor, som sagt.Statsrådet säger att det är ägarnas ansvar. Det må vara hänt. Hon säger att det ligger i deras intresse. Det har vi inte sett någonting av; då skulle utvecklingen ha fortsatt. Statsrådet tycker att det är anmärkningsvärt att näringslivet inte tar hänsyn till sina egna regler och främjar jämn könsfördelning. Den uppfattningen kan jag dela med statsrådet, herr talman, men jag drar slutsatser av mina analyser när jag konstaterar hur samhället ser ut. Jag konstaterar inte bara att det är på ett visst sätt, utan jag vill naturligtvis att man ska ändra på detta.Statsrådet säger också att det inte borde vara svårt för det privata näringslivet att på samma sätt som staten tillvarata kvinnors kompetens och öka andelen kvinnor i sina styrelser. Det tycker inte jag heller, herr talman. Men problemet är att man inte gör detta. Då är det politikens, regeringens och statsrådets ansvar att se till att det händer någonting, om man delar min uppfattning att det är viktigt att man tillvaratar kvinnors kompetens.Herr talman! Sedan kommer statsrådet in på den agerande i EU. Här blir jag lite konsternerad, måste jag säga. Statsrådet säger att ska fortsätta att vara en stark kraft för ökad jämställdhet. Men har blivit en bromskloss. stänger dörrarna för jämställdheten i EU-arbetet. motverkar den aktivt jämställdhetsarbetet och kommissionens arbete för jämställdhet i EU.Detta är en oerhört trist utveckling. har under en lång följd av decennier gått mot ett mer jämställt samhälle, även om det finns en lång väg kvar. har vi under den borgerliga regeringen inte bara stannat upp i jämställdhetsarbetet här hemma. Vi motverkar också aktivt jämställdhetsarbetet i EU.Statsrådet säger att man ska stödja ministerrådets arbete för att driva "framåt för en ökad jämställdhet, bland annat vad gäller att öka andelen kvinnor i styrelser och ledningsgrupper", och det får vi väl hoppas att man gör. Men då är det lite synd att man går in och blockerar kommissionens förslag om att öka andelen kvinnor i bolagsstyrelser.Svaret väcker som sagt ett antal frågor och funderingar kring hur regeringen och statsrådet arbetar med detta. Den viktigaste frågan handlar naturligtvis om de där andra sätten att verka för en positiv förändring. Jag skulle vilja ha reda på vilka de är och varför inte statsrådet använder sig av dem om de finns. Frågan om könskvotering i bolagsstyrelser är på tapeten igen. Orsaken är att proportionen mellan kvinnor och män i företags styrelser inte har utvecklats i önskvärd takt. Alltså bör politiker komma in och rätta till denna felaktighet som fortsätter år , om man nu följer den logik som förespråkarna för detta synsätt har.Herr talman! Själv tycker jag att det är önskvärt att ha en någorlunda jämn könsfördelning i företags styrelser. Men eftersom är ett exportberoende land tror jag att det är än viktigare att vi har internationell erfarenhet, erfarenhet av främmande kulturer, språkkunskaper och kännedom om marknader. Det är av strategisk betydelse. I svenska små, medelstora och stora företags styrelser finns det naturligtvis skillnader mellan könen. Men jag tror att dessa andra skillnader är av större betydelse.Att det kvoteras på valsedlar och i offentligt ägda bolag är en sak, men jag har svårt att förstå att det ska gälla för privata företag. I privata företag har ägarna ansvar för att utveckla företaget, de har ansvaret för att tillsätta en kompetent styrelse och det är deras ansvar att göra de avvägningar som krävs för styrelsens sammansättning. Lyckas de väl tjänar företaget pengar. Lyckas de inte förlorar deras investering i värde. Ägarna har ansvaret för både upp- och nedsidan av sina beslut. Det är ett faktum att det finns få kvinnliga ledamöter i börsbolagens styrelser. Det är också ett faktum att detta inte är någon tillfällighet. Det finns säkert en mängd faktorer som förklarar detta förhållande, till exempel att män tenderar att välja män inom näringslivet, att det finns gamla nätverk som påverkar. Det avspeglar också att det finns relativt få kvinnor på toppositioner inom näringslivet, för det är ju från den kretsen av ledande chefer som man ofta rekryterar styrelseledamöter. Det är givetvis inte tillfredsställande, precis som statsrådet framhöll.Det är angeläget att män och kvinnor har lika goda förutsättningar att göra karriär i näringslivet, såväl att nå chefsposter som att få styrelseuppdrag. Innebär det då att kvotering är en god idé? Det enkla svaret är nej.Allmänt sett finns det skäl att vara tveksam till kvotering som metod, oavsett vilken typ av rekrytering det handlar om, eftersom kvotering innebär en tydlig risk att man inte ser individerna utan enbart betraktar människor som delar av olika kvotgrupper.Även om man lämnar den diskussionen är det lätt att se att kvotering är särskilt olämplig just när det gäller rekrytering till bolagsstyrelser. Det beror på styrelseuppdragets särskilda förtroendekaraktär och dess koppling till ägandet av företaget. har i uppgift att, som det heter i aktiebolagslagen, förvalta bolagets angelägenheter, och det är ett mycket vitt mandat. Det handlar om att fatta beslut om vilka åtgärder som helst som inte strider mot aktiebolagslagen eller bolagsordningen. Det handlar alltså om att utöva all den makt som tillkommer företagets ägare, att tillvarata ägarnas intressen i varje detalj mellan bolagsstämmorna. Då är det, herr talman, av central betydelse att ägarna fritt får välja vilka individer som ska tillvarata deras intressen och utöva deras rätt.Om jag behöver hjälp att tillvarata mina intressen, om jag behöver en ekonomisk konsult för att få råd om min ekonomi eller en advokat för att få hjälp i en rättegång, är det en självklarhet att jag ska få välja den person som jag har allra störst förtroende för utan statliga pekpinnar. På samma sätt förhåller det sig med dem som äger ett företag och som ska välja vilka som ska sitta i deras styrelser och tillvarata deras intressen. Det måste de få göra efter eget gottfinnande.Jag delar uppfattningen att det vore bra med fler kvinnliga ledamöter i börsbolagens styrelser. Jag tror att det skulle ha ett antal positiva effekter. Men debatten förs i fel forum. Om vill åstadkomma en reell förändring eller omsätta det engagemang som han ger uttryck för till att lyfta fram kvinnor inom näringslivet, då vill jag uppmana att köpa aktier i de svenska börsnoterade företagen - det räcker att han köper en i varje - att han beger sig till bolagsstämmorna, nominerar kandidater till bolagens styrelser, kompetenta kvinnor som han känner till, och med samma emfas som i denna kammare pläderar för att de personerna är de bästa att tillvarata bolagens och ägarnas intressen. Det vore att konstruktivt angripa problemen.Jag är själv riksdagsledamot från . Jag har köpt några få aktier i , som är största privata företag, och i egenskap av aktieägare skrivit ett öppet brev till styrelseordföranden och sagt att det är bra att har lite fler kvinnor i sin styrelse jämfört med tidigare men att mer borde göras, att det är en lång väg kvar innan , största företag, har en jämställd styrelse och tillvaratar kvinnors kompetens på bästa sätt. Det tycker jag är det sätt som jag kan bidra med för att främja att fler kvinnor får ledande positioner i näringslivet. Jag tycker att kunde följa det exemplet. När man talar om EU brukar man kanske inte lyfta fram att de har gått före i jämställdhetsarbetet, men i vissa frågor har de faktiskt gjort det. När det gäller diskriminering av kvinnor i arbetslivet stärkte vi faktiskt vår lag när vi gick med i EU. Men i många andra avseenden kan man säga att vi ligger i framkant och att EU ligger lite i bakvattnet.När det nu kommer en tydlig fråga där ansvarig EU-kommissionär faktiskt vågar ta ställning för könskvotering tycker jag att det är sorgligt att som ett föregångsland när det gäller jämställdhet blockerar förslaget. Jag tycker att det är tragiskt, därför att denna modiga kommissionär behöver ju i stället allt stöd hon kan få.Det är såklart viktigt för näringslivet att jämställdheten ökar där, men det är också en symbolfråga som man inte ska underskatta betydelsen av att kvinnor bör vara med även på höga positioner. Det ger också positiva ringar-på-vattnet-effekter i hela samhället.Jag vill göra en jämförelse med , som har vågat gå före i den här frågan. eller 2003, däromkring, lagstiftade de om att det skulle vara av det ena könet i de börsnoterade bolagens styrelser. I det här fallet var det då kvinnor. Det var ingen risk att det skulle bli män, utan det var kvinnor. Från till en annan ändrades bolagsstyrelserna totalt i . Från att av de börsnoterade företagen inte hade en enda kvinna i börsbolagens styrelser gick det till kvinnor, så det var en revolution.Det fanns farhågor inför denna lagstiftning som lyftes fram offentligt för att det skulle leda till ett stort kompetenstapp, att dessa styrelser helt enkelt skulle bli mycket mindre kvalificerade. Det visade sig sedan att det blev precis tvärtom. Utbildningsnivån hos dem som satt i bolagsstyrelserna höjdes. Man kunde se att kvinnorna faktiskt hade högre utbildning än männen. Man kunde också se att medelåldern sänktes, att det var unga välutbildade kvinnor som kom in. Och det fanns ingen indikation på att det här skulle försämra deras möjligheter ekonomiskt. Det finns en mycket bred och omfattande forskning som visar att mångfald leder till ökad lönsamhet, inte minst mångfald när det gäller att få in kvinnor och inte bara män.Det finns en tendens att ta den enkla vägen. Det är de som man redan känner, de som man kanske redan umgås med, som man rekommenderar. Och ofta rekommenderar man någon som liknar en själv. Det kan också vara omedvetna processer där män föreslår andra män som liknar dem själva. Det blir ett sätt att utestänga kvinnor, även om det inte sker medvetet.Jag tycker att är ett väldigt bra exempel. Det är ett land som liknar vårt väldigt mycket. Vi ligger nära . Man har kunnat se vad som hände när de införde den här lagen, att det faktiskt fick positiva effekter.Det finns forskning som visar, inte just i det norska exemplet för det är ju ganska färskt, att när man tar steget att släppa in kvinnor på ledande positioner sprider sig jämställdhetsarbetet. Det ökar chansen för fler kvinnor att hamna i chefspositioner, för det är ju inte samma sak att sitta i en styrelse och att bli chef. Och det finns en tendens att jämställda styrelser rekryterar mer jämställt. Dessutom får yngre kvinnor förebilder, och bara av den anledningen har de lättare att komma in och få chefspositioner. Jag tycker därför att det är ett bra förslag som inte ska avfärdas. Jag vill börja med att säga att det är ett mycket bra svar som statsrådet har givit här, särskilt meningen: Det är ett slöseri med resurser att inte ta till vara kvinnors kompetens. Det är en nyckelmening i de här sammanhangen.Ibland, herr talman, måste man vända på frågan. Och jag vill ställa frågan: Skulle jag vilja bli inkvoterad i vad det än vara må? Svaret är absolut nej. Män vill inte bli inkvoterade. Jag är helt övertygad om detta. Det gäller inte bara i bolagsstyrelser, utan det gäller också i den viktiga frågan om politisk representativitet.Jag ska ta något exempel här som visar hur viktigt det är att inte kvotera, eftersom vi nu diskuterar detta också i EU-sammanhang. har haft tre EU-kommissionärer sedan vi kom med 1995. Den första var en kvinna - . Hon var en utmärkt företrädare för . Den andra var en kvinna, nämligen - en utmärkt företrädare för . Den tredje är en kvinna, nämligen - en utmärkt företrädare för Sverige.Herr talman! Det är en himla tur att vi inte har haft någon kvotering på den här punkten så att vi skulle behöva välja bort någon av dessa. Ännu värre hade det varit, herr talman, om vi hade haft ett annat sammanhang och tittat på dem som har företrätt mitt lilla parti, , i . Det har varit fler kvinnor än män. De är i och för sig inte så många, men ändå. Hur skulle det ha varit vid det senaste valet? Vi skulle vara tvungna att ta bort därför att det skulle ha varit för många kvinnor, bland andra hon. Hon skulle inte ha fått plats om vi skulle ha haft 40-procentsregeln i politiken. Det finns något som heter väljarmakt, och det finns något som heter konsumentmakt, som ni var inne på. Den ska man använda för att befrämja detta i bolagsstyrelser och så vidare. Det kan man gott göra.Varför blir man föreslagen i en bolagsstyrelse eller i ett politiskt sammanhang över huvud taget? Jag skulle vilja säga att det finns tre kriterier som är genomgående. Det första är skicklighet och kunskap. Det är det som är det allra viktigaste. Det andra är lämpligheten - vad man kan göra för bolaget, partiet eller vad det nu är. Det tredje är någonting som är mindre viktigt, nämligen representativitet. Vi har i haft en övertro på representativiteten. Vi tror att den har varit så väldigt betydelsefull för det förtroendeskap man ska utöva.Vi har haft någonting som hette Thamprofessurer och som kom att betraktas som en andra gradens professurer. Det var inte bra. Det var inte bra för kvinnor över huvud taget att vi fick in detta. Det måste vara kompetens, skicklighet och lämplighet som är avgörande. Därför tycker jag att vi ska se till att vidarebefordra den goda kompetens som svenska kvinnor besitter och inte kvotera in dem i något enda sammanhang.Herr talman! Jag vill inte verka för att jag ska bli kvoterad till någonting. Det är den centrala frågan. Regeringen anser att lagstiftad kvotering till bolagsstyrelser är en dålig politik här hemma. Då kan det inte helt plötsligt bli en bra politik bara för att den förs på EU-nivå. Det är självklart att dålig politik här hemma är dålig politik också på EU-nivå. Men vi välkomnar att kommissionen tänker ett varv till.Jag tror att det är många här inne som kommer att tacka regeringen för att reagerade mot det som kommissionär var på gång att lägga fram. Jag är övertygad om att vi kommer att få bättre förslag när vi tänker igenom detta ett varv till och när återkommer med de förslag som hon nu avser att återkomma med. Då får vi ta det hela därifrån: Hur hjälps vi åt för att se till att det blir så bra som möjligt för alla medlemsstater?Det finns andra saker man kan göra. Staten har lyckats. Vi kan fungera som ett bra exempel till näringslivet när det gäller att lära sig hur man gör. Det måste inte lagstiftas om allt man ogillar. Jag ogillar starkt att näringslivet inte tar till vara kvinnors kompetens i vårt land. Jag tror verkligen också att vi förlorar på att näringslivet inte gör det. Men det betyder inte nödvändigtvis att detta måste mötas med lagstiftning och med tvång. Trots allt har vi en äganderätt som jag menar bör ges större respekt än vad som ibland visas i denna kammare.Jag tycker att vi ska föregå med gott exempel som ägare, som vi har gjort. Näringslivet kan då lära sig. Jag menar också att näringslivet bör ta sitt ansvar och i större utsträckning följa den bolagskod som de har kommit överens om. De ska se till att förklara varför det ser ut som det gör i bolagsstyrelserna. Om de inte lyckas rekrytera jämställda styrelser ska de förklara för oss medborgare och för oss politiker varför det ser ut som det gör. Jag håller med om att det kan skötas på ett bättre sätt.Jag tror också att det är viktigt att skapa förutsättningar för kvinnor att utvecklas och göra karriär i arbetslivet. Det kanske inte är det största hindret för kvinnor , men när jag talar med kvinnor i karriären och försöker utröna vad de hade behövt eller vad de behöver för att kunna få livet att gå ihop med den karriär de gör landar de alla i svaret: Vi behöver få mer tid. Vi behöver befrias mer från hushållsarbetet, få hjälp med barnomsorg, få hjälp med barnen efter förskolans stängning och så vidare.Där finns satsningar som regeringen gör och som oppositionen säger nej till. Vi ska inte ha , säger de. går an; det är bra att männen kan starta företag, tjäna pengar och få sina tjänster subventionerade och skattereducerade. Men när kvinnor ska göra samma sak duger det inte!En annan sak man kan göra för att förbättra kvinnors möjligheter och förutsättningar i arbetslivet är att stimulera kvinnors företagande. Den som har drivit ett företag och den som har suttit i ledningsfunktion med ett linjeansvar i ett företag sitter i styrelser. Det är inte så att vi har många kvinnor i bolagsledningar som inte får sitta i styrelser . Tvärtom är de alldeles för få, och många av dem får sitta på många platser i många styrelser, vilket gör att vi tappar basen för att rekrytera. När man då försöker driva politik som ska underlätta för att få fler kvinnor i ledningsfunktioner säger oppositionen nej till det. Vi ska trots allt hitta kvinnorna som ska upp till dessa bolagsstyrelser.Hillevi säger att är ett gott exempel. Jag vet inte om ni missade den utredning som en norsk kommitté precis har lagt fram. Den säger: Vi kvoterar hit, och vi kvoterar dit. Men om man tittar igenom det hela ordentligt ser man att vi inte har uppnått ett jämställt samhälle! Det är det som är felet med kvotering - man räknar antal huvuden och antal pinnar i stället för att se var man kan uppnå en rejäl förändring.Med respekt för utbildning: Det är inte framför allt utbildningsnivå som bestämmer vem som är bra i en styrelse. Vi behöver se till att kvinnor inte bara har utbildning, utan vi behöver se till att kvinnor kommer till chefspositioner och att kvinnor äger företagen och kan få de erfarenheter som behövs. Det är detta det handlar om. Vi kan inte börja uppifrån. Vi måste börja nedifrån. Det är det enda sättet att lyckas med jämställdhet i arbetslivet. Det är märkligt att det alltid finns så många goda skäl att inte släppa in kvinnor på olika positioner i samhället. Här försöker den svenska högern använda sig av den heliga äganderätten. Kvinnoprästmotståndarna gick längre och talade om . Det finns alltid något sådant där grundläggande som skakar när man talar om jämställdhet. Det är väl så det är, herr talman. Det hotar naturligtvis en massa strukturer. Då tar man till den här typen av argumentation.Jag tror att vi nu är överens om att det finns ett problem, och jag hoppas att jag är överens med statsrådet om föreställningen att problem inte löses av sig själva. Jag frågade statsrådet vilka andra sätt det finns att lösa problemet, om man inte vill ha kvotering. Det är där statsrådet är svaret skyldig.Jag uppfattade åtminstone fyra olika exempel; jag kanske missade något, och då ber jag om ursäkt. Ett exempel på hur man skulle lösa detta var att föregå med gott exempel. Jag delar statsrådets uppfattning på den punkten. Vi kan föregå med gott exempel. Jag tycker att det framgår i svaret att det framför allt är den kommunala sektorn som har misslyckats. Den statliga sektorn har lyckats bättre. Vi kan göra så. Jag tror dock inte att det räcker, men det är klart att vi ska göra det.Statsrådet talade om att stödja kvinnors karriär och räknade sedan upp en massa saker - barnomsorg och annat. Vi har byggt ut välfärden. Det är ett bra exempel på hur vi med politiska medel har förändrat samhället i en demokratiskt jämställd riktning. Om vi i inte hade använt skattelagstiftning, föräldraförsäkring, utbyggd barnomsorg och utbyggnad av hela välfärden hade vi såklart inte förändrat samhället i en mer demokratisk, jämlik och jämställd riktning. Där har politiken vågat ta plats och vågat lagstifta för att nå sina mål.Statsrådet pratar också om att stimulera kvinnors företagande. Jag har inga problem med det. Det är positivt med företagande, och det är viktigt att vi stöder kvinnors företagande. Men jag tror inte att det heller räcker. Eftersom utvecklingen inte går framåt utan står stilla och till och med vänder är det för politiken att ta sitt ansvar. Jag tror inte att vi kommer att kunna komma runt det.Nu säger statsrådet, och det kan möjligen låta lovande, att man är beredd att stödja kommissionär i nästa vända när hon kommer tillbaka, om jag förstod statsrådet rätt. Kommissionär har faktiskt lovat att komma tillbaka med ett nytt förslag om kvotering.