· H010142 · 2012-12-19 14:27:55 — och har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa likvärdig vård i hela landet och vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att nedskärningarna på får nationella konsekvenser.När det gäller frågan om likvärdig vård i hela landet är hälso- och sjukvårdslagen tydlig med att vård ska ges på lika villkor. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Landstingen och regionerna har en stor frihet och det huvudsakliga ansvaret för finansiering, organisering och utförande av hälso- och sjukvård så att alla invånare har tillgång till en god vård. Denna frihet vill regeringen bevara. Regeringen tar frågor om jämlik vård på stort allvar och gör flera insatser för att motverka ojämlikhet inom vård och omsorg, bland annat genom särskilda insatser för en mer jämlik vård, ett stärkt patientsäkerhetsarbete och ett arbete för att stärka patientens ställning. Regeringen tar skillnader och ojämlikheter i vården på största allvar och har drivit på när det gäller utvecklingen av kunskap och när det gäller att synliggöra skillnaderna i vården, bland annat genom bidrag till utvecklingen av öppna jämförelser. Regeringen har också genomfört en särskild satsning på jämlik vård , och presenterar regeringen sin strategi för en god och mer jämlik vård.Den nya patientsäkerhetslagen som trädde i kraft öppnar upp för helt nya förutsättningar att bedriva en säker vård. Lagen innebär bland annat en förändring i hanteringen av klagomål mot vården. har patienter möjlighet att vända sig till med sina klagomål mot hälso- och sjukvården eller dess personal. Patienterna kan också vända sig till patientnämnderna och framföra sina synpunkter och klagomål.Regeringen vill också stärka patientens ställning. Regeringen har tillsatt en särskild utredare som ska föreslå hur patientens ställning inom och inflytande över hälso- och sjukvården kan stärkas och lämna förslag till en ny patientlagstiftning.En utgångspunkt för utredarens arbete är att förbättra förutsättningarna för en god och jämlik vård. Utredaren ska bland annat föreslå en modell för systematisk insamling och bearbetning av patientberättelser i klagomåls- och anmälningsärenden för att identifiera bristfälliga rutiner och effektivisera och förbättra vårdprocessen. Redovisning med förslag till ny patientlag ska lämnas . och har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att nedskärningarna på får nationella konsekvenser.När det gäller rikssjukvården är det uppgift att, med stöd av hälso- och sjukvårdslagen, utreda vilken sjukvård som ska utgöra rikssjukvård samt vid vilka landsting den ska bedrivas. Syftet med rikssjukvård är att koncentrera avancerad hälso- och sjukvård till ett eller två regionsjukhus i landet och på så sätt höja den medicinska kompetensen, stärka patientsäkerheten och öka effektiviteten.För att bedriva rikssjukvård måste ha tillstånd från , vilket kan ges efter en grundlig process som kan ta upp till . Samordningen av rikssjukvården sköts av , , som beslutar vilka typer av verksamheter som ska definieras som rikssjukvård och vilka enheter inom hälso- och sjukvården som får tillstånd att bedriva viss rikssjukvård. I nämnden sitter representanter för landstingen, , och Kammarrätten i . Ordförande är generaldirektör.Region har tillstånd att bedriva hjärtkirurgi och hjärttransplantationer. Genom tillsynen granskar om människor får de insatser som de har behov av och om vården följer lagarna, till exempel att säkerställa en god kvalitet. ska också de landsting som har tillstånd att bedriva rikssjukvård rapportera in särskilda kvalitetsdata för uppföljning, och innan tillståndsperioden löper ut görs en genomlysande utvärdering av verksamhetsområdet för att avgöra om verksamhetsområdet ska omdefinieras eller inte. ser över arbetet med rikssjukvården.För mig som socialminister är frågorna om jämlik vård och patientsäkerhet oerhört viktiga, och jag kommer att fortsätta att driva utvecklingen framåt på dessa områden.I detta anförande instämde (KD). Jag vill börja med att tacka socialministern för svaret, men jag får säga att jag inte är särskilt nöjd med det. Det är klart att om man frågar socialministern vilka åtgärder han tänker vidta för att de här nedskärningarna inte ska göras och för att kvaliteten inte ska försämras och han sedan i praktiken, trots sitt långa, långa svar, säger att han inte tänker vidta några åtgärder, då blir man ju besviken.Situationen för sjukvården i är mycket ansträngd. Det räcker med att ha följt diskussionen för att se hur det har utvecklat sig. har fått skärpa kontrollen över och ställa sjukhuset under särskild tillsyn, detta efter att uppgifter om att fem patienter har dött till följd av platsbrist.Häromdagen såg vi att när skulle förklara sig för och göra en riskanalys så skickade man ett yttrande till , där man fick man erkänna att det anställningsstopp som man har genomfört faktiskt kan hota patientsäkerheten. Detta sade man rakt ut i ett yttrande till Socialstyrelsen.Hemma i är kanske akutmottagningen allra mest ansträngd. fanns det 40 fasta läkartjänster. är det 25 fasta läkartjänster kvar. Sex läkare har sagt upp sig bara på grund av att belastningen är så stor som den är. Lägg till detta de stora problemen med den sammanslagning mellan som verkar ha skett utan någon tanke på hur det ska bli i slutändan.Det är alldeles uppenbart för dem som följer den här diskussionen att sjukvården totalt sett är underfinansierad i vårt län. Demografin, att människor blir äldre och äldre, gör att vi får ett större och större tryck på sjukvården. Men även det faktum att vi kan göra mer och mer i sjukvården innebär att kostnadsutvecklingen ökar. Det är uppenbart att det behövs mer resurser till sjukvården, och det är man inte i beredd att skjuta till, trots att man har bland de lägsta skattesatserna i landet.För att få balans i budgeten skulle man, enligt våra beräkningar, behöva göra sig av med ytterligare 800 anställda i . Då kan man fundera över vilken betydelse det skulle få för kvaliteten i sjukvården.Är detta då en riksdagsfråga, eller är det någonting som vi bara ska diskutera i ? Utgångspunkten i vår interpellation är att har mycket viktiga nationella uppdrag. Man har rikssjukvården för barnhjärtkirurgi, behandling av hjärtfel och hjärt- och lungtransplantationer. Där har man hela landet som upptagningsområde. Dessutom är hela upptagningsområde när det gäller benmärgstransplantationer och barncancervård.Detta gör att är en mycket viktig del av hela sjukvårdsstruktur. När man då ser att kvaliteten är på väg att försämras blir detta ett nationellt intresse och inte bara ett skånskt.Min fråga till socialministern är: När han nu ser vad som håller på att hända, att kvaliteten redan har försämrats och att risken att den ska försämras ytterligare med de stora besparingar som finns, är han då beredd att sätta sig in ordentligt i frågan, till exempel att åka ned till och sätta sig med den politiska ledningen och sjukhusledningen och försöka medverka till att ytterligare kvalitetsförsämringar inte sker i sjukvård? Jag får också tacka för svaret från socialministern, även om jag nog måste säga att det var ett icke-svar. Socialministern gömmer sig bakom olika myndigheter, men det är ju myndigheterna som redan nu gör sitt jobb och konstaterar att situationen inte fungerar i Skåne.Precis som sade har det här blivit en nationell fråga eftersom också har riksuppdrag och därmed en nationell uppgift.I har Socialdemokraterna nu startat en kampanj som heter På liv och död - Rädda sjukvården i . Det kan låta ganska drastiskt, men det är precis det som det handlar om. kopplar ju samman fem dödsfall på med brist på vårdplatser.Trots denna mycket skarpa kritik försvinner nu ännu fler vårdplatser i . Det handlar om ungefär 140 platser från universitetssjukhuset.Som Malmöbo tänkte jag lyfta fram just vad som händer med sjukvården i . Inom kirurgi, ortopedi, neurologi, kvinnosjukvård, internmedicin, ja, inom snart sagt alla verksamheten drar nu osthyveln fram och det hyvlas. som vården skärs ned ökar Malmös befolkning varje år.Det här är självklart helt orimligt, och flera verksamhetschefer, bland annat verksamhetschefen för kvinnokliniken, har sagt upp sig för att de inte kan fullfölja sitt uppdrag. Andra har hotats med repressalier efter kritik. Justitiekanslern har precis öppnat ett särskilt ärende med anledning av att de anställda på den onkologiska kliniken som protesterade mot de grava nedskärningarna sedan blev kritiserade av divisionschefen.De skånska läkarföreningarna skriver i ett yttrande att budgeten med dess besparingar utgör en ren fara för patientsäkerheten.Mats Ryderheim, chef för i , säger så här: "Man utnyttjar sin personal så pass radikalt att i slutändan skapar man sina egna patienter. "54 professorer vid medicinska fakulteten vid och i samt prefekter vid och kritiserar och protesterar mot den flyttkarusell som pågår mellan sjukhusen.De skriver: I slutändan leder det till en fragmentering och allmän försvagning i såväl som . Strålbehandlingen ska nu flyttas från till . Ca 1 200 cancersjuka, infektionskänsliga patienter ska transporteras till upprepade behandlingar i Lund.Väsentlig utbildning av studenter riskerar att inte längre bli möjlig. finns det en risk att den läkarutbildning som framgångsrikt bedrivits i går förlorad, och staden mister sitt universitetssjukhus.Det här är ord och inga visor.Den här dialogen är väldigt svår att föra i . Man gömmer sig även där bakom tjänstemän, och det här är ingen politisk debatt. Det är som sagt ett nationellt ansvar. Regionpolitiker säger som svar på kritiken att det är tidningsankor. Onkologläkare, professorer och verksamhetsansvariga är tidningsankor. Det är så de rubriceras.Då är min fråga till socialministern: åtgärder avser socialministern att vidta för att vi faktiskt ska ha en likvärdig vård också i min hemstad ? Precis som tidigare talare vill jag understryka att det är ett riksintresse. nämnde några av de specialiteter som finns i . Patienter från hela landet har möjlighet att komma till och Lund.Det är också så att patientsäkerheten i sig är ett riksintresse. Det är inte acceptabelt att människor faktiskt riskerar att dö i som det ser ut nu - alltså liv som faktiskt skulle kunna gå att rädda - på grund av att vården inte fungerar. Det är inte acceptabelt med en hänvisning till att det är en regional fråga, utan det är ett riksintresse.Den största bristen är inte kompetens. Problemet är pengarna. Man anslår inte tillräckligt med resurser till vården. Man gör neddragningar och personalnedskärningar, vilket är väldigt allvarligt. Man har hänvisat till att det finns brist på arbetsuppgifter, och det är helt vansinnigt med tanke på de köer som finns, inte minst köer till livsviktig vård. Akuten är ju ett av de viktigaste områdena, att se till att människor som kommer till akuten med akuta tillstånd åtminstone vår vård inom rimlig tid.Det är just platsbristen på akuten som kopplas till de fem dödsfallen. Ett av de här dödsfallen var en tvåårig pojke som hade fått vattkoppor. De flesta barn klarar vattkoppor bra, men i vissa fall kan det bli komplikationer och allvarliga konsekvenser. Den här lille pojken fick åka mellan olika avdelningar och hamnade inte på rätt ställe just på grund av platsbrist. Tyvärr gick inte hans liv att rädda. Det dröjde helt enkelt innan han fick rätt vård. Det är bara ett av flera exempel. Det är inte en acceptabel situation att människor riskerar sitt liv därför att vården inte fungerar.Det är också så att vissa avdelningar har fått konkreta hot mot sig som har blivit uppmärksammade, till exempel när det gäller strålningen, där Malmöbor tvingas åka till för att få sin livsnödvändiga strålning. Kvinnosjukvården har drabbats väldigt hårt, förlossningsavdelningen inte minst.Det finns också många patientgrupper som man inte hör så mycket om i debatten men som är lika hårt drabbade, till exempel inom psykiatrin. Det är kanske inte den starkaste gruppen i debatten men människor som lider väldigt svårt redan. Det är väldigt många dödsfall kopplade till psykiatrin, genom självmord, missbruk och allmän ohälsa. Det är viktigt att de också kommer fram i debatten. När man nu skär så skär man överallt. Det är ingen som skonas från nedskärningarna. Det är viktigt att man lyfter fram alla grupper som drabbas av det här, även ned på vårdcentralsnivå.Jag vill också gå in lite specifikt på kvinnosjukvården. Det är ju en katastrof. Det har redan tidigare varit ett väldigt tufft läge på förlossningarna. Det är så att kvinnor föder barn när som helst över , dygnet runt. Då är det helt avgörande att det finns tillräckligt mycket personal. Det finns det inte . Kvinnor riskerar att bli avvisade och får åka till andra kommuner.Det är också så att man har infört en löpandebandsprincip. Helst ska man ge sig i väg med sitt barn senast efter förlossningen, om det inte är komplikationer. Det är många som menar att det här kommer att leda till att färre ammar sina barn, för det kan ta tid att komma i gång med amningen. Man kan behöva hjälp med det. Och det är bara en av många konsekvenser. Man riskerar också mammornas och barnens liv med den här löpandebandsprincipen, där man inte upptäcker komplikationer. Tack för inläggen som är avsedda att beskriva situationen i ! Jag behöver inte säga till de erfarna parlamentarikerna att den här debatten egentligen förs i fel sammanhang. Ska man föra hälso- och sjukvårdsdebatt på den här nivån, med den konkretionen, är det en sak för landsting och för regioner. Det är där som ansvaret ligger. Det här vet , det vet och det vet förstås också mycket väl.Vad gör vi då på den nationella nivån? Jag försökte beskriva i mitt inledande svar vad som faktiskt görs. Där är det ju så att den stora förändringen, jag skulle säga den största och absolut viktigaste förändringen som har skett inom sjukvården , är att vi mäter och jämför. Vi publicerar de här fynden som gör att vi kan se skillnader. När vi ser skillnader kan vi vidta åtgärder för att förstärka kvaliteten där det brister, där tillgängligheten är otillfredsställande eller vad det nu kan vara. Det här är någonting som förändrar svensk sjukvård i ganska snabb takt.Men det här är förstås inte det enda svaret, utan långt fler saker görs.Jag nämnde strategin för en god och jämlik vård som syftar just till att metodiskt arbeta för att säkerställa att vi har en hög kvalitet överallt, att brister redovisas för att man ska kunna ta itu med dem.Jag har berättat om patientsäkerhetsarbetet, den nya lagstiftningen som syftar till att tydliggöra situationer, anmäla eller uppmärksamma situationer där någons liv eller någons hälsa har varit i fara eller kunnat komma i fara. Det handlar om ett mer öppet sätt för att avslöja de situationer som vi måste arbeta med för att kunna undvika att ytterligare misstag sker.Jag tangerade också patientens ställning, där väldigt mycket arbete pågår som syftar till att höja kvaliteten och förstärka patientens möjlighet att ställa krav på vården. Där pågår väldigt mycket.Jag beskrev också att när det gäller rikssjukvården är det profession, myndigheter tillsammans, som väljer ut vad det kan vara. Uppföljningen och tillsynen förstärks men ligger också på myndighetsnivå.Jag vet självklart att meddebattörerna är angelägna om bästa möjliga vård i och för skåningarna. Jag tvivlar inte ett dugg på det. Jag tror ändå att det är viktigt att vi särskiljer vad som är den nationella nivåns ansvar och vad som är upp till regioner och landsting att ansvara för.Den nationella nivån har ett ansvar för övergripande lagstiftning. Vi har ett ansvar för budgetmedel. Vi har ett ansvar, som vi använder rätt aktivt, när det gäller att sätta i gång processer som leder till bättre fungerande vårdkedjor så att människor inte hamnar mellan stolar, eller vad det nu kan vara där vi ser betydande värden genom statliga insatser. Och vi har våra myndigheter som till exempel bedriver tillsyn för att slå ned på det som är fel. Ytterst kan de stänga verksamheter om säkerheten skulle hotas, annars komma med utdömanden av viten eller påpekanden som gör att man höjer lägstanivån och att säkerheten ska kunna garanteras för alla människor som är beroende av vård i vårt land.I detta anförande instämde (KD). Precis som jag kunde förvänta mig vill bara två sina händer och säga att det inte är hans ansvar. Det är landstingens ansvar.Vi har en hälso- och sjukvårdslag vars syfte är att medverka till att det blir en god och likvärdig vård över hela landet. Det finns ett sjukhus i med ett nationellt uppdrag inom sina specialiteter, som jag berörde i mitt tidigare inlägg. Om kvaliteten går ned där påverkar det hela landet. Då säger att det inte är hans ansvar. Det är landstingens ansvar.Vad ska vi med en socialminister till som inte bryr sig om sjukvården och som inte reagerar när han ser utvecklingen? Det behövs knappast en socialminister på . Det kunde vara en docka där i stället, eller en telefonsvarare med ett inspelat meddelande: Vid eventuella frågor om sjukvården vänd er till närmaste landsting.Så kan det inte fungera. Det måste finnas ett politiskt ansvarstagande också på nationell nivå när det ser ut som det gör.Socialministern har ett övergripande ansvar för att se till att det fungerar. Dessutom har han ett speciellt ansvar när det gäller de stora sjukhusen som bedriver rikssjukvård. Dessutom har han väl rimligen också ett ansvar för att se till att den generella välfärdspolitiken fungerar. Om man tillåter att sjukvårdens kvalitet försämras ligger systemskiftet bakom hörnet. Då kommer fler och fler människor att dra slutsatsen att de inte kan lita på sjukvården i utan i stället måste teckna privata sjukvårdsförsäkringar. Det är vad som väntar runt hörnet. Förtroendet för välfärdspolitiken undergrävs. Det borde rimligen också socialministern vara intresserad av att diskutera.Fackens kritik av budgeten är mycket stark. Vi vet att kvaliteten har försämrats. Om vi ska fråga oss vad som väntar bakom hörnet har de skånska läkarföreningarna uttalat att 1 miljard i neddragningar på sjukvården kommer att innebära påfrestningar som de bara sett början av. De kommer inte att klara vare sig volymen, kvaliteten eller patientsäkerheten på den nivå som finns om budgeten går igenom. Det handlar om vad som ligger bakom hörnet för Region är stenhård kritik. Chefer har avgått för att de kan ta ansvar för verksamheten. Sedan säger socialministern att frågan inte är hans ansvar utan . Han bryr sig inte om hur det ser ut. Han är inte ens beredd att ge ett svar på min fråga.Är socialministern beredd att åka ned till , sätta sig med regionledningen och sjukhusledningen och gå igenom frågorna nu när de har kommit upp på nationell nivå? En aktiv socialminister ska väl göra det? Jag begär inte att ska detaljstyra saker och ting, men jag begär att socialministern, regering, ska engagera sig när diskussionen är uppe på den nivå som den är.Dessutom är inte bara socialminister, utan han är också ordförande för . Det är hans partivänner som är med och styr i . Det finns två vägar att gå om han vill påverka. Han kan göra det som både socialminister och partiledare för . Han kan formellt eller informellt tala med sina partivänner, som är på väg att försämra sjukvården i på ett sätt som är fullständigt oacceptabelt.Jag skulle vilja att i sitt nästa inlägg svarar på frågan om han är beredd att åka ned till , sätta sig in i frågan och träffa de ansvariga politikerna och tjänstemännen och fråga hur de ska klara av att upprätthålla en god kvalitet i sjukvården med nu liggande budgetförslag. Jag får tacka socialministern för det andra svaret, även om det inte gjorde mig på något sätt gladare som Malmöbo. Socialministern gömmer sig bakom tal om vad ska göra och så vidare. Men har gjort vad de ska göra, och de har satt under lupp. Det kan ju misstänkas att fem människor har dött på grund av platsbrist. Det är ett faktum.Problemet är att landstingspolitikerna i inte vill diskutera frågan, och socialministern vill inte göra det. Jag anser att båda har ett ansvar. Självklart har politikerna i ett ansvar för detta eftersom sjukvården är landstingskommunal. I och med att det ska finnas en nationell likvärdighet och att har nationella uppdrag, som har redogjort för, är detta också en nationell fråga. Vi har en lag som säger att sjukvården ska vara likvärdig. Anser socialministern att sjukvården är likvärdig? Anser socialministern att Malmöborna får den sjukvård som de har rätt att kräva?Socialministern hänvisar till patientsäkerhetslagen. Jag vet inte om det är någon mening med att 1,2 miljoner skåningar i förebyggande syfte skickar in ansökningar. Socialministern talar bara om vad som kan göras vid felbehandling eller den typen av händelser i efterhand. Men det måste finnas något förebyggande. Det här är ett systemfel. Det saknas i budgeten. slår sig för bröstet och säger att har den lägsta landstingsskatten i som sjukvården havererar.Detta borde, precis som var inne på, föranleda samtal. Det är de borgerliga som styr i . Samtalen ska utröna om det är okej att göra så. Sammanslagningar genomförs utan någon som helst offentlig debatt. De stora folksjukdomarna kan inte behandlas på ett adekvat sätt i bland annat . Det är det faktumet vi står inför.Onkologer protesterar, professorer protesterar och protesterar. Justitiekanslern har tagit sig an ett ärende. Räcker inte det för att socialministern måste inse att det är något som inte står rätt till? Det är inte var dag som den typen av människor går ut i medierna och attackerar den politik som förs. Det här är verkligen allvar.I mitt tidigare inlägg hann jag inte med att redovisa ytterligare pågående saker. tar jag upp frågor som är av nationell karaktär. Det finns vårdcentraler som läggs ned också i . Det är i de områden där de fattigaste människorna bor, och så vidare. Men jag väljer att inte ta upp vårdcentralerna eftersom de är en landstingskommunal fråga. Men dessa andra frågor är nationella.Sjukskrivningarna ökar. Personalen demonstrerar, och anställningsstopp slår blint över verksamheten. På förlossningen saknades för sedan var tredje undersköterska och flera barnmorskor. Familje-BB har stängts, och förlossningen tvingades till tillfälligt intagningsstopp. Det här är mot en akut verksamhet.Då återstår min fråga som jag inte har fått svar på: Anser socialministern att Malmöbor har tillgång till en likvärdig sjukvård? Ja eller nej. Självklart är detta i första hand en regional landstingsfråga. Men när det går så långt att människors liv riskeras blir det faktiskt en riksfråga. Precis som har nämnts tidigare finns vid uppdrag som gäller för hela landet. Därigenom blir det hela en riksfråga.Vi kämpar även på regional nivå, men vi måste också kämpa på riksnivå när människors liv inte bara är i fara utan offras. Det finns flera fall, fem , som direkt kan kopplas till platsbrist på akuten. Det är de fall som har klarlagts, men det finns säkert också ett mörkertal.Det här är en ohållbar situation för patienterna och för personalen. Personalen är helt förtvivlad och ber förgäves om hjälp. De har inte möjlighet att vara lediga, utan sparade semesterdagar staplas på varandra. Människor som jobbar inom vården är utmattade. Det är också i längden ett hot mot patientsäkerheten att människor är så trötta och överarbetade så att fler misstag begås.Det är mycket allvarligt att chefer som har protesterat mot situationen har fått reprimander. Det är ett brott mot meddelarfriheten, så det är en mycket allvarlig situation. Man kan ta avdelning för avdelning, men på barnakuten i till exempel finns det en enda barnläkare som ska ta hand om barnen. När det kommer in nya barn akut som kan vara väldigt illa däran tvingas personalen lämna de andra barnen, som kan kräva mycket tillsyn. Cheferna säger rent ut: Det här riskerar säkerheten.