· H0103 · 2012-10-02 14:16:35 — har frågat mig vilka ambitioner jag har när det gäller att hela landet ska ha tillgång till poliser och hur jag avser att det ska uppfyllas.Självklart ska det finnas poliser i hela landet. Alla människors rätt till trygghet kräver det. Förutsättningarna för ett effektivt polisarbete varierar. Arbetet i storstaden skiljer sig från det på landsbygden. Lokalt varierar brottsligheten liksom befolkningsmängden. Fördelning av resurser utformas bland annat med hänsyn till de variationerna. För att polisens samlade resurser ska kunna användas mer flexibelt har inlett en satsning mot mängd- och seriebrott. Det har inrättats en nationell resurs som ska kraftsamla på de platser i landet där behov uppstår. Det ger bland annat glesbygd med begränsade resurser möjlighet till förstärkning under toppar med hög kriminalitet eller när sådana förväntas inträffa.Regeringen har vidare satsat på fler poliser, vilket kommit alla polismyndigheter till del. Men mer behöver göras. Regeringen ser därför ett behov av att stärka, effektivisera och utveckla brottsbekämpningen ytterligare. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att ytterligare 1 ½ miljard satsas på rättsväsendet 2013. Därmed blir rättsväsendets anslag högre än när alliansregeringen tillträdde 2006. Till det kommer ombildandet av polisen till en sammanhållen myndighet. Syftet är att höja kvaliteten och öka effektiviteten i polisarbetet över hela landet. Skälet till att jag ville ha den här interpellationsdebatten om polisen är att människor har hört av sig till mig om det, främst kommunpolitiker och anställda inom polisen men också bekymrade medborgare.Det som justitieministern säger stämmer. Vi har fler poliser . Därför är det väldigt märkligt att känslan av att det inte finns tillräckligt med poliser består i glesbygden. Det verkar som om antalet poliser kommer att minska igen, åtminstone inom vissa polismyndigheter. Det känns verkligen som helt fel väg att gå. Justitieministern får gärna kommentera det.Tyvärr har inte satsningen på nya poliser betytt särskilt mycket för alla polismyndigheter. Mitt hemlän till exempel har fått lägst ökning i landet. Det handlar om ett tiotal poliser, om ens det. Andra polismyndigheter, till exempel , har fått nästan 150 poliser. Procentuellt skiljer sig denna ökning med mellan olika myndigheter. Det är klart att det resulterar i funderingar. Det borde det göra också hos justitieministern. Justitieministern får gärna utveckla sitt resonemang om hur arbetet skiljer sig åt i det som hon kallar storstaden och i landsbygden. Det är också ett problem i sig att använda brottslighet och befolkningsmängd som räknegrund. Ponera att någon får stryk , vilket inte är helt ovanligt i med den alkoholkultur som vi har här. Denna person kommer att vara mycket mindre benägen att göra en anmälan om det inte finns någon polis närvarande när detta händer eller om det inte kommer någon mycket snabbt. Ett annat exempel på när polisnärvaro spelar roll är till exempel vid narkotikabrott när det handlar om narkotika för eget bruk. För att hitta det krävs det att gärningsmannen ertappas av polisen. Finns det ingen polis på orten eller i närheten kommer det aldrig att ske, och brottet kommer aldrig att räknas. När jag talar med människor som väljer att inte ringa till polisen när brott sker - det kan gälla stölder eller rattfylla på byn - och undrar varför de inte ringer och anmäler detta säger de att det inte är någon idé och att polisen ändå inte kommer. Då registreras inte heller detta brott. Det är naturligtvis ännu värre att brottslingar kommer undan och att känslan av trygghet minskar hos de drabbade. Men på detta sätt blir det en ond cirkel för landsbygdens del och därför också ett litet problem när man räknar antalet brott. Polismyndigheterna ser olika ut och har olika behov. Att ha långa avstånd är något som man måste ta särskild hänsyn till när man ser över bemanningen. Jag åkte med polisen i norra , mellan 17 och 03. Den första utryckningen som vi hade tog enkel resa. De poliser som jobbar i dessa områden vet att utryckningstiderna är mycket långa. Då blir pressen extra stor när de vet att det är svårt att upprätthålla den service som medborgarna med rätta förväntar sig. En skillnad mellan stad och landsbygd är att det är svårt att få förstärkning. Närmaste polisbil kan befinna sig bort. Detta kan jämföras med . Det är en arbetsmiljöfråga att ta i beaktande när det gäller polisen, men det är naturligtvis också en viktig trygghetsfråga för medborgarna. Jag vill gärna att justitieministern utvecklar sitt resonemang om polisens olika förutsättningar i storstaden och på landsbygden utifrån det som jag har framfört. Jag skulle gärna vilja tacka för att hon har ställt denna interpellation eftersom den handlar om en viktig fråga. Det finns få frågor i vårt land som diskuteras så mycket som polisen, dess närvaro och effektivitet och vad den ska göra. Jag vill börja med att konstatera att det under tidigare mandatperioder under statsrådets företrädare skedde en stor centralisering av polisväsendet. Jag minns hur dåvarande ledamoten av justitieutskottet beställde en utredning om hur många polisstationer som hade lagts ned , tror jag att det var. Det var i storleksordningen 100. Jag välkomnar uppfattning på denna punkt, nämligen att det är oerhört viktigt att polisen finns närvarande i hela landet och att allmänheten känner att den är tillgänglig. En av de saker som man kan konstatera är att den stora centralisering och det borttagande av polisstationer som skedde inte hade någon förankring, vare sig hos socialdemokratiska riksdagsledamöter eller hos allmänheten. Jag var själv med i den lilla orten , som har kanske 5 000 invånare, där polisstationen lades ned och det blev stor ilska och vrede. Jag var också med när denna ort återfick sin lilla polisstation 2009, tror jag att det var. Detta är en ganska bra illustration till att det har skett ett skifte, och jag tror att det finns en stor uppslutning bakom att polisen ska finnas tillgänglig på fler orter. Jag var bekymrad, vilket jag tror att många socialdemokratiska riksdagsledamöter också var, över den politik som bedrevs under under statsrådets företrädare. Det gällde också nedläggningen av ett antal tingsrätter. Vi såg även samma sak när det gällde , nämligen att det fanns en tendens att vilja centralisera mycket. Jag kan förstå att effektivitetskrav gör att det ofta blir en centraliseringsvåg. Men är det precis som säger, nämligen att man då kommer att abdikera i fråga om närvaro i många områden i . Det tror jag inte att det finns folklig förankring för. Därför ser jag mycket positivt på interpellationens intentioner om att vi ska ha en polis som känns och är närvarande över hela landet. Det har varit en lisa att se att inte bara antalet poliser har ökat utan också att vi har kunnat öppna många polisstationer igen. Jag tror att det har en bred förankring hos hela allmänheten, trots de problem som statsrådet säkert är medveten om fortfarande finns och som påtalar med långa väntetider när något verkligen händer och man behöver polisen men den inte finns tillgänglig. Först vill jag säga att beskrivning av polisens arbete och utmaningar i glesbygd naturligtvis stämmer. Jag har precis samma erfarenheter och vet hur det ser ut eftersom jag har många kontakter också med landsbygden och är uppvuxen i ett landsbygdsdistrikt. Det är långa utryckningstider, det är glest bemannat, och den personal och den specialistkompetens som behövs beroende på viss typ av brottslighet finns inte alltid tillgänglig. Det är mycket bra när riksdagsledamöter gör studiebesök inom polisen. Ingen är gladare än jag när vi får denna typ av kunskap spridd om hur det faktiskt ser ut. Det har varit helt nödvändigt att öka antalet poliser, och det är naturligtvis även fortsättningsvis viktigt med bemanning. Men jag tror inte att vi någonsin kommer att uppnå en bemanning som känns fullödig när det gäller , norra och , där man har stora avstånd. Det är lite svårt att uppnå. Men antalet poliser har ökat ordentligt, även i . Jag har andra siffror än de siffror som redovisade, och vi kan tvista om dem. Men det har blivit fler poliser, och det har varit helt nödvändigt. Däremot räcker inte detta. Det är skälet till att jag beskriver att har sett nödvändigheten av att skapa flexibla resurser, bland annat visavi mängdbrottsarbete, för att säkerställa att man kan flytta personal och använda personal när det kommer toppar. Vi har till exempel en typ av kringresande kriminella som är som en farsot vissa tider av året, inte minst på landsbygden. Det kan behövas specialkunnande i fråga om skimning, äldrebrott och så vidare. Då kan det vara helt nödvändigt med flexibla resurser. Vi måste också arbeta med lokalt förankrad polis. Det är viktigt - och det kommer att bli otroligt viktigt när vi ska arbeta med den nya polisorganisationen - att säkerställa att det finns lokalt förankrad polis och att människor känner att det finns en polis som man lätt kan nå. Här finns det mycket kvar att göra. nämnde att det finns rapporter om att antalet poliser ska minska. Först och främst vill jag säga att det i så fall inte är någonting som regeringen står bakom. Vi står fast vid de ambitioner som vi har när det gäller polisen, och vi ökar resurserna för att klara detta. Däremot när det gäller prognoserna för antalet poliser i landet går de lite upp och ned och varierar, delvis beroende på sjukskrivningar, pensionsavgångar och annat. Prognosinstrumenten är naturligtvis viktiga, men det finns mer att göra där. Det är klart att när varningsklockor ringer kommer regeringen att se över det. Vi har haft ett par hundra fler än de 20 000 poliser som vi skulle ha, och är antalet på väg ned. Det är viktigt att man kan kalibrera detta. Det är alltid lite svårt att bedöma hur många poliser som finns. Dock vill jag säga att det leder mig till slutsatsen att det är viktigt att och politiker har ambitioner om antalet poliser, trots det tal som ibland hörs om att det inte skulle vara viktigt. Annars är risken stor att man inte vet vad som är målsättningen och vad man ska hålla sig till.Min ambition är att vi ska ha tillräckligt många poliser. De ska vara flexibla och kunna verka. Vi måste också säkerställa att vi kan rekrytera och behålla bra poliser i glesbygd. Det är en utmaning, och jag får många oroväckande rapporter. Där har vi anledning att fundera kreativt framöver. När statsrådet säger att hon har andra siffror än jag undrar jag naturligtvis varifrån de kommer och hur de ser ut. Det redogjorde hon inte för. De siffror jag har är i alla fall från . Hon nämnde som ett exempel, och det stämmer att har fått en väldigt bra tillökning enligt mina siffror, om de nu gäller eller inte. Det handlar om ett fyrtiotal. Det skiljer sig ganska mycket från till exempel Gävleborg.Det var jättebra att avslutade med att prata om tillgången till nya poliser och rekryteringen; det var precis vad jag hade förberett mig för att ställa lite frågor om. Det gäller problemet hos polismyndigheter som har mycket glesbygd att få poliser att vilja jobba där över huvud taget.I dag har vi inte längre någon distansutbildning till polis, vilket gör att många myndigheter har problem med att så att säga få studerande från orten. Det betyder att somliga ställen blir helt beroende av att människor utifrån ska vilja flytta dit för att arbeta. Det vore absolut inget problem, om det vore så att människor gärna flyttade dit.Men är det så att somliga ställen drar mer och andra tyvärr mindre. I har det betytt att poliser från kusten flyttats till inlandet för att bemanna där. Det är inte alls ett bra sätt att bedriva polisarbete i längden. Poliserna behöver ha en tät kontakt med och en god kännedom om den bygd där de ska arbeta. Det är lätt att förstå i teorin och ännu lättare att förstå i praktiken när man studerar polisens arbete, till exempel från baksätet av en polisbil. De känner sin stad, de känner sin glesbygd, de känner dem som bor där. De kan lätt upptäcka sådant som avviker. De vet exakt var det kan behövas lite extra påhälsning och var det är skumt om bilar börjar stanna till frekvent.Nyligen har systemet för polisaspiranter gjorts om, så att nya poliser inte längre först placeras där de behövs och sedan får välja var de ska jobba. får de välja från början, och då ser vi tydligt att vissa myndigheter inte har någon attraktionskraft alls. Jag håller verkligen med om att det är oroväckande. Det betyder att det finns stora delar av vårt land som inte får någon polis som vill jobba där alls.Det handlar inte om att människor inte skulle vilja bli poliser. Polisutbildningen är populär. Jag tror att polisutbildningar på många fler håll - och det är högskoleutbildning vi socialdemokrater pratar om - gör det både möjligt och lätt för fler duktiga poliser att utbildas. Att vara lite äldre kan innebära att man till exempel har familj och hus, vilket gör det svårt att flytta till en utbildning som är på avstånd, varför polisutbildningar över hela landet är att föredra.Naturligtvis vill vi se en högskoleutbildning, som vi sagt tidigare. Där verkar det inte hända någonting från regeringshåll, trots att väldigt många önskar detta. Vi har sett utredningar som pekar i den här riktningen, och vi har ett polisförbund som trycker på starkt och vill att polisutbildningen ska utvecklas.Ett av skälen till förslaget att göra om polisen till en myndighet, vilket jag står bakom, var att inte alla myndigheter har specialkompetenser . Det är rätt och riktigt, och tanken är att det ska bli bättre efter omorganisationen. Men det finns också vissa farhågor. På vissa håll i landet kommer det helt att saknas karriärvägar för poliser, och de orterna blir ännu mer oattraktiva att arbeta på om man som polis bara kan förvänta sig en viss typ av arbetsuppgifter. Det kommer inte att stärka dessa orters attraktionskraft.Hela denna bild är sammantaget naturligtvis väldigt oroande. Därför undrar jag naturligtvis, med hänvisning till hur justitieministern avslutade sitt förra anförande: Hur tänker justitieministern göra för att säkra tillgången till poliser i hela landet? Det känns frestande att säga att det vore roligt att vara rikspolischef, för då kunde jag bestämma lite mer över hur vi skulle jobba med tjänsterna.Jag börjar i ändan med rekryteringen och att få människor vill arbeta i glesbygd. Dels måste vi säkerställa ett bra ledarskap, dels måste det vara ett bra mottagande av aspiranter. Jag tycker att är ett bra exempel. När jag var där senast fanns det några yngre aspiranter, och chefen var tydlig med att de skulle få jobba som de själva tyckte lite mer än vad han tyckte. Då lyckades man få behålla några betydligt längre än vad som annars varit fallet.Att vara polis på landsbygden kanske inte verkar så häftigt. Men det är väl specialutbildning och specialkompetens ska kunna användas för att man ska kunna tjänstgöra någon annanstans i en speciell fråga eller annat. Vi kanske måste specialdesigna en del tjänster mycket mer än vad vi behöver göra i storstad, därför att det inte blir tillräckligt attraktivt annars. Det gäller alltså att vara kreativ vad gäller hur tjänsterna ska se ut, inte minst i glesbygden.Sedan är det en helhetsfråga. Det är svårt att flytta människor, för man är oftast två personer som ska ha arbete, och det ska fungera i övrigt också. Dessutom kan det vara väldigt tungkört i de här distrikten. berättade om de långa utryckningstiderna och annat, och det är helt riktigt.Det är också en anspänning att vara polis på landsbygden. En del tror att det är lugnare, men problemet om man är polis på en liten ort är att man alltid är "polisen", även när man går på dagis, är ute i nöjeslivet eller något annat. Det där kan vara rätt ansträngande; man blir myndighetspersonen i stället för den privata människa man är.Det finns alltså speciella frågor. Både chefer och måste verkligen tänka till och vara öppna för nya lösningar. Man ska verka och göra det spännande och intressant.Vi har distansutbildning , och den är väldigt bra. Jag tror mycket på distansutbildning, inte minst för att säkerställa att människor som har bildat familj och bor på en mindre ort ska ha möjlighet att skaffa sig den kompetens som krävs för att kunna arbeta som polis. Detta är viktigt.Tiden är kort, men låt mig också säga någonting om bemanningen. Mina siffror kommer från och polisenheten på departementet. Det är inte säkert att de är bättre än de från ; som vanligt brukar siffror variera. har fått fler poliser. Men enligt polisens nya fördelningsmodell - som man arbetat med för att se hur resurser borde fördelas mer riktigt - tillhör den kategori myndigheter som behöver tillföras mer resurser än de fått. Riktigt på vilken grund vågar jag inte svara på, men jag vet att det är på det sättet.Någon riktigt rättvis och total sanning om hur resurserna ska fördelas finns naturligtvis inte. Min uppfattning är dock att det måste vara och poliserna själva som bäst kan bedöma hur fördelningen ska se ut. Men det är väl alldeles uppenbart att vi inte kan ha färre poliser, med det land vi har, om vi ska kunna klara av alla de utmaningar som polisen står inför. Det är viktigt att vi säkerställer att vi har den personal som krävs. Det gäller både polisutbildade och naturligtvis också civil personal, vilken är alldeles nödvändig för den lokalt förankrade polismyndighetsverksamheten, och den behövs självklart både i storstad och på landsbygd. Jag noterade att inte nämnde någonting om högskoleutbildning, något som vi tror är väldigt viktigt för att höja kvaliteten i polisens arbete. Kvalitet är någonting som vi har problem med i hela . Polisen löser helt enkelt för få brott.Jag tror också att ser fram emot resurstillskottet med glädje. De sitter nog hemma och ler nu.Självklart har jag läst regeringens budgetförslag , och där finns faktiskt ett par rader om detta: "Medborgare ska, oavsett bostadsort, känna sig förvissade om att Polisens verksamhet leder till trygghet." Där är vi överens, och det känns väldigt bra.I det första inlägget nämnde justitieministern en del om organisationsutredningen. Frågan är om vi ska behöva vänta till 2015 och den nya organisationen innan vi har det så som regeringen nämner i budgeten att det ska bli: att man ska vara förvissad om att polisens verksamhet leder till trygghet. Eller kan det vara så att vi kan göra en del redan nu?Justitieministern har talat om de här specialsatsningarna. Då undrar jag hur det hjälper glesbygden att komma in och göra en kort insats. Det är naturligtvis värdefullt där och då, men spelar det ingen roll alls. En sådan ansträngd situation som det till exempel var i när patrullerna var ytterst få och inte ens hade normaltäckning - hur räddas något sådant upp av satsning mot serie- och mängdbrott? Inte alls, skulle jag säga.Vi vet att polisen brottas med stora problem , och det drabbar i allra högsta grad medborgarna. Därför undrar jag nu: Vilket är justitieministerns skarpa besked till poliserna som sitter och jobbar utan möjlighet till snabb backup i , och ? Vilket är justitieministerns besked till medborgarna i glesbygden? Anledningen till att jag inte tog upp utbildningsfrågan i det här sammanhanget var dels tidsskäl, eftersom jag hade en del andra saker att svara på, dels att jag i kammaren har informerat om att regeringen kommer att ge besked i utbildningsfrågan . Det kommer vi att göra. Det har jag meddelat , och så blir det.Rikspolisstyrelsens specialprojekt är relevanta av det enkla skälet att om man kan något om brottsligheten i glesbygd så vet man att ett återkommande problem exempelvis är perioder när inbrott i bostads- och fritidshus ökar. Även åldringsbrott och annat på landsbygden är mer eller mindre säsongsbetonade. Dieselstölderna varierar också . Då är det viktigt att mycket snabbt kunna förstärka och ha specialkompetens.Denna kriminalitet respekterar inte heller myndighetsgränserna. Brottslingarna struntar i om de är i , i , i eller i . De far omkring, och då är den här typen av flexibla resurser och tänket i det naturligtvis alldeles rätt. Man jobbar där kriminaliteten är och struntar lite grann i vilken myndighet den tillhör. Det avlastar, vill jag påstå, de lokala polismyndigheterna, som då får förstärkning när det gäller vissa typer av brott. Annars blir ju det en extrabelastning.Men det innebär självklart inte att vanliga fylleslagsmål eller våld mot kvinnor eller vad det nu kan vara blir enklare. Det är fortfarande att åka när någon ringer och säger att de slåss på bykrogen. Där handlar det om basbemanningen. Det är dock klart att den kriminalitet som ofta slår till och är väldigt allvarlig är den rörliga kriminaliteten med inbrott på bensinmackar, i butiker och annat i glesbygden. Där menar jag att det är bra att har sett problemet och svarat upp genom de här särskilda satsningarna, och det avlastar i sig. Det löser dock inte alla problem för glesbygden - det vore att överdriva.