· H01013 · 2012-10-25 12:02:34 — har i en interpellation frågat mig om jag avser att, om katalanerna i en folkomröstning kommer till slutsatsen att de vill bilda en egen stat, ta några initiativ till att erkänna . har även frågat om jag i ett läge av en aktiv självständighetsförklaring avser att underlätta katalanernas väg in i EU som egen statsbildning. Avslutningsvis frågar om jag avser att ta några initiativ till att stötta med att få en folkomröstning till stånd om nekar dem detta.Frågorna är av hypotetisk karaktär. Det här rör sig om en inrikespolitisk angelägenhet, och jag har fullt förtroende för den interna spanska hanteringen. Det här måste nog ha varit det kortaste inlägget någonsin i interpellationssvarens historia i . Nej, säger utrikesministern, men det var i alla fall mycket kort. Jag hade inte förväntat mig något uttömmande svar, jag hade förväntat mig att ministern skulle glida på formuleringarna, men jag hade ändå förväntat mig att ministern skulle svara på några av de teoretiska resonemang som ligger bakom den fråga som jag har ställt. blev det inte så.Jag hade från början tänkt lämna en skriftlig fråga till ministern om det här, efter den stora demonstationen i där omkring 1 ½ miljon människor gick ut på gatorna för att kräva självständighet. En så stor demonstration har vi sett i . Men jag bestämde mig för att skriva en interpellation i stället när jag läste att, förutom ett antal militärer i , bland annat vice talman , som är från Partido Popular i , förordade en spanskledd militär intervention i för att komma till rätta med problemet.Det här kan låta absurt för oss eller till och med löjeväckande, för vi förväntar oss inte att en ledamot i ett demokratiskt parti i ett land som är en demokrati i Europeiska unionen ens skulle tänka tanken att man skulle gå in militärt i en del av det egna landet. Men det här är inte löjeväckande alls för de katalaner som berörs av hoten om en militär intervention. var det ett antal katalaner, till exempel EU-parlamentarikern i den gröna gruppen, som skrev till kommissionären för att be henne att ta avstånd från alla sådana tankar. För katalanerna, vars uppror har slagits ned militärt, är det här inte något löjeväckande eller absurt, utan det kan kännas väldigt reellt. Varken jag eller ministern behöver ta ställning i den här frågan. Vi har inte rösträtt vare sig i det val som äger rum eller i den folkomröstning som kommer om katalanerna så bestämmer. Ministern säger att frågan är av hypotetisk karaktär och inrikespolitisk. Men vi måste ändå ha en beredskap att stå upp för användningen av dialog och demokratiska processer, och vi måste också ta avstånd från de krafter som tror på att våldsanvändning och hot löser konflikten i . Vid en eventuell självständighetsförklaring måste vi veta hur vi ska agera. Det tycker jag att ministern bör förbereda sig för, för det kan komma. Vi måste förbereda oss för frågan vad som i så fall händer med ett EU-medlemskap. Det finns ingenting explicit som säger att en nation som lämnar staten, i det här fallet , fortsättningsvis inte skulle kunna ingå i den europeiska unionen. Det finns inget explicit sådant i fördragen, om jag har tolkat saken rätt. tycker att detta var ett kortfattat svar. Jag tycker att det är rätt långt, utförligt, innehållsrikt och precist. Det kunde ha varit väldigt mycket kortare. Jag hade kunnat inskränka mig till i stort sett ett ord med tre bokstäver som svar på frågorna, men jag valde att lägga ut texten lite om hur det är och säga att det är en fråga av hypotetisk karaktär. Inget av de förhållanden som åberopar i interpellationen har inträffat, och ty följande är det hypotetiskt. Det rör sig om en inrikespolitisk angelägenhet, så är det.Det pågår en livaktig författningspolitisk diskussion i åtskilliga europeiska länder, förvisso inget undantag, och så har det varit under en rätt . Det är dessutom viktigt att säga att vi har fullt förtroende för den interna spanska hanteringen av de frågor som har att göra med detta.Det här är ett utförligt, fullödigt, precist svar. Utöver det kommer jag inte att ha någonting att tillägga. Då måste jag säga att jag inte har samma förtroende för den spanska hanteringen av frågan. Om den spanska hanteringen hade varit korrekt hade man försökt se till att alla olika folk- och språkgrupper i kände sig inkluderade och att inga folkgrupper skulle känna sig exkluderade, diskriminerade eller nedvärderade. Det här handlar inte om den ekonomiska krisen. Den ekonomiska krisen utgör lite extra bränsle i konflikten, men det handlar inte om det i grunden. har det i - med den nya regeringen med utrikesministerns systerparti, som ju har egen majoritet i den spanska senaten - pågått någon form av begränsning av katalanernas vunna rättigheter när de gäller språk och den kulturella identiteten. Partido Popular har en helt annan syn på vad bör vara. De vill se ett , men är inte ett homogent land. består av många olika regioner, 17 autonoma regioner. De har en form av självstyre, men det självstyre de har innefattar till exempel inte beskattningsrätt.Egentligen skulle vi kunna säga att våra kommuner och landsting har större självstyre än vad den katalanska, baskiska eller de andra autonoma regionerna i har. Man har en massa skyldigheter att uppfylla på det sociala planet, men man har inte pengar till att betala dem. Det är ett helt annat beskattningssystem. Staten tar in skatteintäkterna och fördelar dem efter befolkningsantal. Katalanerna betalar in väldigt mycket mer än de flesta andra regioner men får väldigt lite tillbaka.Det här ett system som har retat katalanerna , men när systemet också kommer i kombination med att man begränsar rätten till språket och andra minoritetsrättigheter är måttet rågat.Vi ska också veta att det inte handlar om en politiskt driven inställning hos katalanerna. Det är inte i första hand de politiska partierna som har drivit självständighet. Katalanerna har under alla år förhandlat med regeringarna, som ju sällan haft egen majoritet tidigare och därför varit tvungna att gå med på en hel del som katalaner, basker och andra har drivit. Grundinställningen är att man förhandlar och kan nå fördelar och ge andra saker.Nu är det en helt ny situation. Det här kommer underifrån. Till exempel de gröna, Iniciativa per Catalunya, har inte drivit självständighetsfrågan, men i det här läget driver de att det ska vara en folkomröstning i . Och det är det enda som en demokrat kan ställa sig bakom, skulle jag vilja påstå, för är man demokratisk och tror på folkens rätt till självbestämmande måste man också låta katalanerna få uttala sin vilja i det här fallet.Om nu vill att katalanerna ska välja att stanna kvar i gäller det att man försöker gå katalanerna till mötes någonstans på vägen. Man måste hitta en modell där både katalaner och majoriteten eller kan känna sig nöjda med den lösning som man hittar.Spiken i kistan var när man inte accepterade den stadga för som man hade förhandlat fram med socialistregeringen och som Partido Popular tog till domstol. Det förhåller sig så, som bekant, att olika europeiska länder av historiska och andra skäl har olika struktur på sitt statsstyre och sin författning och olika typer av autonomier. I nästan alla länder pågår det en mer eller mindre livaktig debatt om hur detta ska utvecklas på olika sätt inom de ramar som man i demokratisk ordning har bestämt i olika länder. Det gäller för övrigt också i vårt eget land.Vårt land har växt fram under en lång och till och med plågsam utveckling där olika delar har förenats till det som är , som jag tror att vi i allt väsentligt är relativt nöjda med. Som hallänning tror jag att jag kan säga att i grova drag är okej, trots att vi en gång i världen tillhörde en annan del av den nordiska familjen.Jag tror att det är viktigt att vi i kan utforma vår författning och vår framtid utan pekpinnar och inblandning från andra länder, hur välmenande dessa än kan vara. Och jag tror att det är rätt klokt att tillämpa den principen också vad gäller andra europeiska länder. Jag tror att det är så som vi i den familj av demokratiska länder som vi är en del av bäst klarar det.Med detta sagt tycker jag att jag har gett de svar som med stor tydlighet kan ges och kommer inte att ha något ytterligare att tillföra denna debatt. I är vi i stora drag nöjda med hur vi har det, och det kan jag instämma i. Men då har vi inte skilda rättigheter för olika delar av befolkningen på samma sätt som man kan ha i andra länder.Jag säger inte att vi ska gå med pekpinnar. Jag ställer egentligen frågan vad vi gör om katalanerna själva bestämmer sig för att de vill bilda en egen stat. Kommer vi då att åtminstone i demokratisk anda erkänna den? De har själva valt detta. Kommer vi att godkänna det?Kommer vi då också att hjälpa dem att få delta i Europeiska unionen? De har nämligen ingen önskan att lämna EU, och vi är det land i EU som kanske är mest utvidgningsvänligt. Då måste vi också vara vänligt inställda till intern utvidgning, som ju kanske blir om bestämmer sig för att bli självständigt. Har vi till exempel någon beredskap för hur vi ska ställa oss när har folkomröstat? Det är det här som jag vill att vi ska diskutera. Vi måste ha en beredskap för att det här kan bli en verklighet, och ska vi veta hur vi ska agera. Det är det som ministern inte ger något svar på.Kan ministern svara på vad vi har tänkt oss när det gäller , som ju är på tapeten. De ska hålla folkomröstning 2014. Och vad gör vi om splittras helt och hållet? Vi måste förbereda oss på att vi kan se en utveckling i EU där olika länder splittras upp i mindre. Jag har inte heller något svar på dessa frågor, och de är också av hypotetisk karaktär.Låt mig då, måhända lite vid sidan av protokollet, göra det glädjande konstaterandet att nu med stor entusiasm argumenterar för att en lång rad andra delar av ska bli medlemmar av Europeiska unionen. Jag hoppas att denna entusiasm också innebär att man har insett att man tidigare hade i grunden fel när man inte ville att skulle gå med i EU.