· GZ10220 · 2012-02-14 19:28:26 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att arbetsskadeförsäkringen är rättssäker och jämställd. Hon har också frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att anmälan om arbetsskada ska prövas av även om det inte föreligger någon begäran om ersättning. har frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder för att säkerställa att kvinnor och män behandlas lika och vilka konsekvenser det får för arbetsskadeavgiften.Under 2002 ändrades bevisregeln i arbetsskadeförsäkringen på initiativ av den dåvarande regeringen. Ett uttalat syfte var att beviskraven skulle mildras, vilket bedömdes kunna leda till att skillnaderna i beviljandefrekvens för ansökningar från kvinnor och män utjämnades. Detta har inte visat sig bli fallet. Jag anser att det är mycket viktigt att tillämpningen av arbetsskadeförsäkringen sker på ett jämställt sätt. Det var bland annat därför som regeringen gav Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) i uppdrag att granska hela beslutsprocessen vid beslut om arbetsskada utifrån ett jämställdhetsperspektiv. ISF fick också i uppdrag att granska åtgärder för att säkerställa att kvinnor inte särbehandlas vid beslut om arbetsskada.ISF har riktat kritik mot brister i handläggning. I ett svar har också sagt att sådana brister har funnits. har därför låtit samtliga handläggare genomgå en utbildning i hur exponeringsutredningar bör göras och även utarbetat ett nytt metodstöd. Det är dock, enligt ISF, inte handläggning som främst förklarar skillnaderna i utfall för kvinnor och män. Kvinnor och män som arbetar inom samma yrke beviljas arbetsskadelivränta i lika stor utsträckning.Skillnaden i beviljandefrekvens tycks i stället huvudsakligen bero på att arbetsmarknaden för kvinnor och för män fortfarande ser olika ut. Antalet godkända arbetsskador är högre i typiskt manliga yrken än i kvinnliga. Detta skulle kunna bero på att typiskt manliga yrken i vissa avseenden är farligare. För detta talar till exempel att allvarliga olyckor på arbetet enligt statistik från och Försäkring drabbar fler män än kvinnor. Dödsfall genom arbetsolyckor drabbar också oftare män.Men ISF har också påpekat att själva kunskapen om arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom är större för mansdominerade arbetsmiljöer. Detta är sannolikt riktigt. För att ta till vara den forskning som finns har regeringen gett i uppdrag att bistå med kunskapsöversikter beträffande risker för arbetssjukdomar och då särskilt när det gäller kvinnors arbetsmiljöer. Genom att göra sådana översikter kommer vi även att få en bättre bild av var det finns behov av ytterligare forskning.ISF har även väckt frågan om en mer omfattande förändring av arbetsskadelagstiftningen. Detta kräver dock en djupare analys. Jag vill även påminna om att den parlamentariska kommittén, det vill säga Parlamentariska socialförsäkringsutredningen, har till uppgift att överväga om huvudmannaskapet för arbetsskadeförsäkringen bör förändras.Försäkringskassan tar emot drygt 100 000 anmälningar om arbetsskada . I cirka vart femte fall begär den skadade ersättning från . Det skulle vara förenat med mycket stora kostnader att pröva även de ärenden där det inte är aktuellt med ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Det är dock viktigt att arbetsskadeanmälningar görs, då de ger en viktig information om arbetsmiljöns utveckling och därmed bidrar som ett underlag för tillsynsverksamhet.När det gäller arbetsskadeavgiften har denna sänkts och motsvarar nu kostnaderna för arbetsskadeförsäkringen. Tack, statsrådet, för svaret, även om jag inte tycker att jag har fått något svar på mina frågor! Jag får väl upprepa dem, fru talman. Åtminstone när det gäller en del ministrar brukar man få svar om man upprepar frågorna.Målet med arbetsskadeförsäkringen är att ge ett ekonomiskt skydd till den som skadas i sitt arbete. Men många upplever att försäkringen inte är rättssäker. Dessutom har den upplevts som ojämställd. Den är per definition ojämställd eftersom kvinnor inte får sina skador godkända i samma omfattning som män.År 2002 förändrades lagen i syfte att få en mer jämställd försäkring som inte missgynnar kvinnor. Dess värre har lagstiftningen inte fått den effekt som den dåvarande regeringen, socialdemokratisk, och avsåg.Inspektionen för socialförsäkringen har, precis som ministern säger, granskat beslut om arbetsskada, och man konstaterar att det är svårare för kvinnor än för män att få sina arbetsskador godkända. Vidare konstateras det att beslutet om livränta är oförutsägbart och rättsosäkert för den försäkrade.Vi socialdemokrater föreslog att det skulle göras en översyn av arbetsskadeförsäkringen i syfte att komma till rätta med brister i försäkringen. Den önskan avslogs av den borgerliga majoriteten i riksdagen.I programmet , , redovisades det att det för anställda inom vården har blivit nästan omöjligt att få en arbetsskada godkänd. En majoritet av de anställda i vården är kvinnor. Att en så här stor yrkesgrupp därmed hanteras som om den vore oförsäkrad kan inte vara rimligt. Därför, fru talman, har jag ställt följande frågor till statsrådet:Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att säkerställa att arbetsskadeförsäkringen är rättssäker och jämställd? Det, fru talman, har jag inte fått något svar på. Jag hoppas att statsrådet tänker försöka ge ett svar.Avser statsrådet att vidta några åtgärder för att anmälan om arbetsskada ska prövas av även om det inte föreligger en begäran om ersättning? Det har statsrådet inte heller svarat på, fru talman. Däremot har han redogjort för att det skulle vara förenat med stora kostnader att pröva dessa ärenden. Jag trodde liksom att det var poängen om man anmäler en arbetsskada, att man ska få den prövad. Att rätt många inte får sin anmälan prövad beror ju på att de blir utförsäkrade från sjukförsäkringen och därmed aldrig får en chans att få den prövad.Fru talman! Statsrådet väljer i sitt svar att hänvisa till att man tittar på om huvudmannaskapet för arbetsskadeförsäkringen bör förändras, som om privatisering vore en lösning på problemet med att försäkringen inte är rättssäker och inte är jämställd. Det är att göra det lite enkelt för sig, tycker jag.När Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, pekar på arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom pekar också statsrådet på att det är viktigt med forskning. Då får man väl konstatera att den här regeringen har valt att lägga ned , som forskade just kring arbetsmiljö.Jag vet inte riktigt vad jag ska säga om det här svaret. Det är i alla fall ett dokument på två sidor. Men jag har inte fått något svar på mina frågor.Fru talman! Jag ger statsrådet en chans till att svara på hur försäkringen ska kunna bli mer rättssäker och jämställd. Den är uppenbarligen inte det , om kvinnor som skadas i vården inte får ut något från försäkringen med hänvisning till att de hade kunnat skada sig och fått ont i ryggen just bara för att de är kvinnor. Vi kan inte ha en sådan försäkring. Den kan inte kallas socialförsäkring i så fall.Fru talman! Jag hoppas på att få svar från statsrådet. Jag tackar också statsrådet för svaret. Jag är en till i raden som inte är nöjd med svaret.Man kan analysera lite grann vad statsrådet säger i sitt svar. Jag vet inte om statsrådet konstaterar eller antar att yrken som domineras av den manliga arbetskraften är farligare än de yrken som domineras av den kvinnliga arbetskraften. Vidare konstaterar statsrådet att kunskapen om arbetsmiljöns betydelse för uppkomsten av sjukdom är större för mansdominerade arbetsmiljöer.Jag tycker att det är viktigt att vi, fru talman, påminner oss lite grann om vad som egentligen är grundidén med den här försäkringen. Man kan titta på till exempel hemsida, hur de beskriver försäkringen. Där står det: Skadas du på arbetsplatsen eller på vägen till eller från arbetet kan du få ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen gäller för anställda, uppdragstagare och egenföretagare.Det innebär att den här försäkringen omfattar alla yrkesverksamma på arbetsmarknaden. Alla bidrar lika mycket till försäkringen genom att de betalar en avgift, arbetsskadeavgiften, och den är procentuellt lika hög för alla på arbetsmarknaden.Då går folk till jobbet i tron att de har betalat till en försäkring och att de kommer att behandlas lika.Fru talman! Om en psykiater blir utbränd frågar man inte honom eller henne om han eller hon har någon hemma som har schizofreni och om han eller hon inte har blivit utbränd på grund av det eller att någon närstående hemma har någon sjukdom. Man har ju respekt för professionen. Det är samma sak med en byggnadsarbetare. Man frågar inte honom - ofta är det en han - om han har donat med och snickrat på sin egen sommarstuga. Man vet ju att det är en professionell människa som inte skadas om han fixar på sin fritid - om det är riksdagsledamöter eller statsråd kanske man kan ifrågasätta om de inte kan skada sig genom att fixa och dona med sin sommarstuga.Men när en undersköterska, ett hemtjänstbiträde eller någon inom vården kommer och begär arbetsskadeersättning kan man hänvisa exempelvis till någon sjuk närstående hemma och till att ryggbesvären eller förslitningsskadorna kanske har uppkommit . Det tycker jag är respektlöst, för vi talar även där om proffs.Däremot är det lite svårare att hitta varför det är så. Varför ska det vara så svårt i vårt samhälle att ha samma respekt för olika grupper? Det beror inte på anställda. Det beror inte på om de får en utbildning som den som statsrådet nämner i sitt svar eller inte, utan det beror på den syn vi har på vissa yrken ute i samhället. Tack för en mycket viktig fråga som tas upp i interpellationen kring synen på arbetsskadeförsäkringar och hur de bedöms som söker hjälp hos för att få en skada godkänd.Jag blir lite förvånad när jag ser svaret. Man hänvisar där till att det fortfarande ser väldigt olika ut på arbetsmarknaden, alltså att vi har en starkt könssegregerad arbetsmarknad. Ja, det har , men det borde inte utgöra grund för att man ska bedöma arbetsskadorna i sig olika. Det borde snarare vara en varningssignal att kvinnor är sjukskrivna mer än män. Det vet vi också, för vilka skador är det som räknas? I svaret står det att det skulle kunna bero på att typiskt manliga yrken i vissa avseenden är farligare. Hur gör ministern den bedömningen, och vilka skador är det som räknas?SKL - Kommuner och Landsting - har visat att hälso- och sjukvården i mångt och mycket är ojämställd. Det finns strukturer och attityder som fortfarande gör att kvinnor och män inte behandlas lika inom vården. Tyvärr kan sådana strukturer även påverka arbetsskadeförsäkringen.När det handlar om en belastningsskada eller att man har fastnat med armen i en maskin är det klart att det är lättare att bevisa att det var maskinen som skadade armen än det är att bevisa något i en situation som en kvinna som ringde mig berättade om. Hon hade blivit misshandlad av en dement patient. Patienten hade ryckt henne i håret och slitit i henne så att hon fick en nackskada. går då in och ifrågasätter vissa andra saker i hennes privatliv och kopplar det till hur hennes barn mår. De kopplar alltså skadan till någonting annat än det hon själv uppfattar sig ha utsatts för.Det finns sådana attityder och bemötanden inom vården, och det är ett problem. Jag tycker att det är viktigt att ISF nu tar upp det här och väcker frågan om en mer omfattande förändring av arbetsskadelagstiftningen. Den rapporten borde vi här i den lagstiftande församlingen ta till oss.När det gäller hänvisningen i svaret till huvudmannaskapet förstår jag inte riktigt vad det skulle ha att göra med själva bedömningen av arbetsskadeärenden. Vem som är huvudman för försäkringen borde inte göra någon skillnad för hur man bedömer ärendena. Snarare måste vi titta på innehållet och på vad som är bra beslutsstöd så att kvinnor och män inte ska behöva känna sig kränkta i situationer där man söker stöd från arbetsskadeförsäkringen. Tyvärr är det nu ofta så att man blir ifrågasatt för den person man är i stället för att det görs en bedömning av den situation man har varit med om och att själva fallet utreds.Det är bra att man nu ordnar en utbildning i exponeringsutredning, men då måste man också se till att göra exponeringsutredningar i alla de fall som bedöms. I många fall gör man fortfarande bedömningen utan att en sådan utredning har gjorts.Min fråga till ministern är därför: Vilka initiativ kommer ministern att ta? Jag tyckte att jag försökte beskriva just precis att vi har ett problem. Jag försökte mig också på att ge några historiska förklaringar till att några av problemen kan finnas. Jag trodde att det var möjligt att säga detta utan att anklagas för att tycka att det är bra att det är på det sättet, men jag förstår att det inte riktigt funkade.Vi backar bandet en gång till: genomfördes en förändring på den insikt man då hade, det vill säga att det här föreföll missgynna kvinnor. Den insikten är med andra ord ganska gammal. Det gjordes en förändring som i någon mån mildrade de fortfarande ganska strikta - och legitimt strikta - kraven på koppling mellan själva arbetet, arbetets händelser, arbetets miljö och själva skadan.Detta förändrades något, men det har inte fått någon praktisk betydelse. Det beror i sin tur sannolikt på två saker. Man kan säkert dividera om hur mycket som är vad. Det var en ganska liten förändring, och det var svårt att med den förändringen och bibehållet krav på starkt kausalt samband göra skillnad i tillämpningen.Som ISF påpekar gav man också kritik till en del av handläggning, vilket vi har bett dem granska specifikt för att undersöka om det finns någon systematisk förändring eller skillnad i kassans sätt att hantera detta. Den kritiken tar till sig, och de har genomfört en del förändringar.Till detta kommer ett väl känt faktum att många av tradition manligt dominerade yrken är mer beforskade. Vi har mer kunskap. Det är inget försvar för att det är på det sättet, men det är bara att konstatera att det sannolikt är så. Det gäller inte enbart den här försäkringen. Det gäller många andra samhällsfenomen, där vi förefaller ha bättre kunskap om problem som av tradition har drabbat män, och inte minst män i koppling till arbete, mer än kvinnor. Vi måste våga se det problemet för att kunna göra någonting åt det.Detta stärks också av att ISF påpekar att det inte förefaller finnas någon systematisk diskriminering av kvinnor i traditionellt manliga yrken eller något speciellt gynnande av män i traditionellt kvinnliga yrken, utan det handlar sannolikt om en branschsammansättning och en könsuppdelad arbetsmarknad och därtill kopplad kunskapsbrist.Vi har bett SBU göra en kartläggning av vilken kunskapsgrund vi har för att koppla samman skador, sjukdomar och yrken så att vi vet att vi attackerar rätt problem. Jag tycker att det är en rimlig hypotes att det är på det sättet, vilket bör sjösätta både långsiktiga och mer snabbspårade insatser för att öka den kunskapen så att inte kvinnor blir missgynnade.Jag vill även säga ett ord om huvudmannaskapet, för det är en viktig fråga. Det har nämnts , från höger till vänster, att detta är en socialförsäkring som naturligen ligger mycket nära arbetsmarknaden och som ligger som en offentlig socialförsäkring - till del, ska vi säga, för till del är den också avtalad som så många andra försäkringar. Men den är strikt kopplad till arbetet, och därför skulle man kunna pröva frågan om den också skulle kunna handhas av parterna. Det är en tankegång som har funnits både till höger och till vänster. Den prövas i den parlamentariska kommittén. Den prövas också i en skuggande utredning som leds av en ledande tidigare socialdemokratisk förtroendevald.Till sist: Arbetsskadeförsäkringen är en ganska speciell försäkring. Den ersätter inte den vanliga sjukförsäkringen. Den går inte in i stället för till exempel sjukpenning eller för den delen sjukersättning, utan den kompletterar den på en högre nivå, på goda grunder, för att markera att vi ser extra allvarligt på människor som blir sjuka genom sitt arbete och den inkomstförlust de gör. Men det har alltid på goda grunder varit strikta krav på en koppling däremellan, och då har vi ett svårt läge där vi ska ha det rättvist, erkänna sjukdomar och inte bara skador men fortfarande se en koppling mellan arbetet och själva sjukdomen. Detta kräver såvitt jag kan bedöma mer kunskap än vi har . Jag blev politiskt aktiv 1994. Orsaken till att jag blev politiskt aktiv heter arbetsskadeförsäkringen. Den försämrades 1992 av dåvarande statsminister och den majoritet som fanns i vid den tiden.Sedan dess har jag drivit frågan i mitt parti men också opinionsbildat om vikten av att förändra och förbättra arbetsskadeförsäkringen. tyckte jag att den socialdemokratiska regeringen fattade ett viktigt beslut när man pekade på att man var tvungen att göra förändringar, förenklingar, för att även kvinnor skulle få sina arbetsskador godkända. konstaterar vi att så inte blev fallet, och jag vill att det görs någonting åt det.Man kan som ministern säga att man måste vara noga med kausalsambandet. Ja, absolut, problemet är bara att man inte bryr sig om det samband som finns. Man pekar på att en olycka som skett när någon lyft en sak har skett men att personen i fråga skulle ha fått ont i ryggen ändå, och därför får den personen ingen ersättning från arbetsskadeförsäkringen.Jag har tagit upp nedläggningen av . Det är viktigt att poängtera att regeringen tagit bort viktig forskning som fanns och faktiskt tydliggjorde hur arbetsmiljön såg ut.När det gäller privatiseringen vill jag varna för den. En privatisering av försäkringen kommer garanterat att med dagens arbetsmarknad innebära att den breda riskutjämningen, som tanken med försäkringen är, gör det billigare att försäkra den som har låg risk och dyrare att försäkra den som har hög risk att skadas i arbetet. Vi vet att många företag inte tecknar kollektivavtal. Vi vet att många har lösa anställningar. Att då försöka hitta det sambandet tror jag blir svårt med den konstruktion som regeringen talar om.Jag hade två frågor, varav den andra var om statsrådet avser att vidta några åtgärder för att anmälan av arbetsskada ska prövas av även om det inte föreligger begäran om ersättning. Det har statsrådet fortfarande inte svarat på, fru talman. Jag vet inte varför han undviker det. Jag vill peka på att det är viktigt att få till stånd förändringar i försäkringen. Om kvinnor konsekvent missgynnas, om det tydligt dokumenteras att försäkringen inte är rättssäker, som Inspektionen för socialförsäkringen konstaterar, måste något göras åt det. Vi kan inte vänta hur länge som helst.I sitt svar säger ministern att "har därför låtit samtliga handläggare genomgå en utbildning i hur exponeringsutredningar bör göras och även utarbetat ett nytt metodstöd". Jag har läst om det metodstödet. I det ingår inte att göra en utredning på arbetsplatsen där olyckan skett. Däremot ingår det att ställa frågor om hur den sociala situationen är hemma, om det finns problem i familjen, om man har en tidigare liknande skada, vad man ägnar sig åt . Det är viktigt att dokumentera, men jag kan tänka mig att det vore relevant att faktiskt titta på hur arbetsplatsen ser ut, om det är möjligt att den orsakat den skada som uppstått och som man anmält. Det gör inte , och jag hoppas att ministern är medveten om det.Fru talman! Ministern får gärna återkomma och redovisa om han känner till hur det går till, och han får gärna även redovisa svaret på min andra fråga som jag nu upprepat . Jag avslutade mitt förra inlägg med att säga att jag tror att även om man ger utbildning till anställda, även om man vidtar vissa åtgärder, finns ändå i grunden synen att vissa yrkesgrupper är mer värda än andra. Statsrådet säger lite grann om det när han säger att det finns mer forskning, mer kunskap, om de mansdominerade yrkena, om hur en arbetsskada uppstår och vilka sjukdomar som kan drabba den anställde. Frågan är varför det inte har vidtagits några åtgärder när statsrådet nu lite snällt konstaterar att det är så.Det finns ingen handlingsplan för vad man tänker göra för de kvinnor som finns inom vården, handeln, lokalvården och ofta är överrepresenterade genom att de inte får sina arbetsskador beviljade. Det gäller inte bara på det här området, utan de är även överrepresenterade bland deltidsarbetande och bland dem med låga inkomster. Det är så det ser ut. känner jag att det kan vara av lika stort värde för samhället att investera i forskning om dessa yrken. Jag vill påstå att det är mycket viktigt att göra samma investeringar som man gör för andra, mansdominerade, yrken.Sedan har statsrådet inte ens berört min fråga hur det kommer att påverka arbetsskadeavgiften. Om vi säger att vi vill få bort orättvisan att kvinnor i kvinnodominerade yrken inte prövas med samma rättssäkerhet som männen blir frågan vilken påverkan det har på arbetsskadeavgiften. Den frågan berör statsrådet inte på något sätt utan bara konstaterar att avgiften är på en viss nivå . Varför har en del medel inte nyttjats? Det beror på att kvinnor inte fått sina arbetsskador beviljade; i de flesta fall rör det sig om kvinnor även om det också finns män som inte fått det.Kvinnodominerade yrken är de som får stryk i den här frågan. Jag vill höra vad statsrådet säger i det här fallet. Hur kommer avgiften att påverkas om vi uppnår ett resultat där kvinnor i lika stor omfattning som män får arbetsskadorna beviljade? Det hoppas jag, fru talman, att statsrådet svarar på i sitt nästa inlägg. Arbetsskadeförsäkringen är en av de äldsta socialförsäkringar vi stiftat i denna församling. kom den första lagstiftningen gällande arbetsskadeförsäkring. Den kom till och med före pensionsreformen. Så gammal är arbetsskadeförsäkringen.Det har varit en viktig fråga att säkerställa att man har en god arbetsmiljö så att man inte riskerar att skadas på arbetet. Om olyckan ändå skulle vara framme ska man kunna ha en försäkring för att klara sin och sin familjs försörjning. Det var tanken när lagen stiftades i början av 1900-talet.Vi hörde berätta om de försämringar som gjordes och om de försök till förändring som skedde 2003, vilket ministern också påpekade. De hade ingen praktisk betydelse, och det är beklagansvärt. Det borde väcka tanken att lyssna på Inspektionen för socialförsäkringen, som pekar på att vi ska väcka frågan om att ändra lagen.Jag hörde inte ministern säga vad hans ambition är. Kan ministern tänka sig att ändra lagstiftningen så att det blir en mer könsneutral bedömning, alltså utifrån de kvinnodominerade yrkesgrupper där även förslitningsskador ska kunna bedömas enligt kriterier som gäller i en försäkring? Är ministern beredd att ta till sig uppmaningen från Inspektionen för socialförsäkringen att se över lagstiftningen, inte bara tala om att det behövs mer forskning?De signaler jag fått är att SBU kommer att säga att det inte är någon större skillnad när det gäller forskningsresultatet, utan underlagen som finns är ganska lika. Här är frågan: Hur konstruerar vi lagen? Det gläder mig att delar mitt intresse för svensk socialpolitisk historia. Hon hade nästan rätt: Arbetsskadeförsäkringen kom 1916, efter den första pensionsreformen 1913. Den är jätteviktig, för den var den första inkomstförsäkrande socialförsäkringen. Medan pensionsreformen gav den första generella välfärdsreformen gav detta den första inkomstförsäkrade reformen. Det är bra för oss att minnas att de har en så god och lång historia.Om vi i grund och botten är överens om att detta är en försäkring som bygger på ett starkt samband mellan arbetet och själva skadan, vare sig det är ett olycksfall eller en sjukdom, har vi goda skäl att fundera på hur den ska vara både rättvis och rättssäker och behandla olika människors arbetssjukdomar likartat utan att urholkas och bli en försäkring som försöker ersätta själva sjukförsäkringen. Man får inte ersättning för att man är sjuk och inte kan arbeta utan för att det finns en direkt koppling till själva arbetet.