· GZ10257 · 2012-03-20 14:51:55 — har frågat mig om vilka konkreta åtgärder jag avser att vidta för att arbetslösa, bostadslösa och unga utan framtid ska känna framtidstro och faktiskt bli delaktiga i samhället.Att skapa goda förutsättningar för barn och unga att växa upp är en central fråga för regeringen. Varje ung människa som hamnar i ett utanförskap utan tro på sig själv eller samhället är ett misslyckande. Självfallet genomförs därför ett stort antal insatser för att förbättra ungas situation. Jag vill ge några exempel.Det nu pågående läsåret är det första med en ny skollag och en helt ny gymnasieskola. Vi kommer att se färre avhopp genom nya yrkesprogram, och regeringen genomför den största satsningen på gymnasial lärlingsutbildning . Vi ersätter det individuella programmet med fem olika introduktionsprogram.Regeringen har gjort det billigare att anställa ungdomar genom halverade socialavgifter.Regeringen har sänkt restaurangmomsen för att skapa fler arbetstillfällen.Regeringen har infört en jobbgaranti för ungdomar för att erbjuda unga i åldern som varken arbetar eller studerar individuellt utformade insatser.Regeringen har uppdragit åt Arbetsförmedlingen och att tillsammans genomföra en satsning på studiemotiverande folkhögskolekurser för de unga i jobbgarantin som saknar grundskole- eller gymnasieutbildning. Dessa åtgärder syftar till att förbättra kvaliteten i skolan, minska avhoppen och pressa tillbaka ungdomsarbetslösheten. Alla unga ska ha en framtid. har analyserat ungas bostadssituation. Rapporten 11 - en analys av ungas bostadssituation (2011:4) visar bland annat att det framför allt är i tillväxtkommuner som bostadsbristen för unga är ett problem. Förslagen i rapporten bereds inom . Ungas tilltro till demokratin är hög, och förstagångsväljarnas valdeltagande 2010 var högre än . En analys av valundersökningar och framåt som gjorts i om ungas inflytande visar också att en större andel av dagens unga uppger sig vara intresserade av politik än vad unga har varit i tidigare generationer.Men i rapporten lyfts det också fram att unga är pessimistiska när det gäller möjligheten att påverka beslutsfattare. Det är därför angeläget att samhället använder de arenor som finns för att öka ungas möjlighet till inflytande och välfärd för att nå de mål om ungas rätt till inflytande och välfärd som riksdag och regering har ställt upp. Där har vi alla ett ansvar.Jag håller med om att kommunernas informationsansvar när det gäller unga som inte har börjat eller som har gjort avbrott i sina gymnasiestudier inte tycks fungera tillfredsställande.Statens skolverk har följt upp kommunernas arbete , 2006 och 2010. Den senaste uppföljningen visar att bara drygt fyra av tio kommuner anser att de lyckas mycket eller ganska bra med att samla in information, få kontakt med ungdomar och erbjuda dem åtgärder.I förra veckan tog jag till exempel emot föräldrars möjligheter att slutföra sin utbildning. Rapporten visar att av dem som blir föräldrar slutför sin gymnasieutbildning.För att sätta tydligt fokus på ungdomsfrågor och hitta långsiktiga lösningar på de utmaningar som finns inom det ungdomspolitiska området avser regeringen att presentera en ny ungdomspolitisk proposition . Arbetet med en sådan proposition har påbörjats. Att ta del av ungdomars egna synpunkter kommer att bli en viktig del i arbetet. Alla ungdomar ska ha en god framtid. Jag tackar ungdomsminister för svaret. Det är ett svar som i huvudsak tar upp vad regeringen har gjort men som inte visat sig verkningsfullt. Det långa svaret visar ändå att regeringen och statsrådet anser att frågan viktig och känslig, och frågan har ju kommit upp i ljuset på ett helt annat sätt . Om inte annat så för ungdomarnas skull är det viktigt.Egentligen är det viktigare att tala med ungdomar än om ungdomar, men en interpellation handlar om att granska vad regeringen gör.Jag tackar också ungdomsministern för att hon inte i sitt svar framhåller att sänkta ungdomslöner skulle vara modellen, vilket tidigare lyft fram.Hon lyfter dock upp restaurangmomsen som är en dyr reform som kommer att utvärderas . Kommer det verkligen att ge de arbetstillfällen som regeringen lovat? Vad ger de halverade socialförsäkringsavgifterna för unga?Regeringen, och kanske särskilt , har länge talat om den svenska skolans förfall, och i konsekvens med detta har man vidtagit ett antal åtgärder som lyfter fram i sitt svar. Men i konsekvens med den politiken har söksiffrorna till de praktiska programmen varit förskräckande låga - mycket för att ungdomar är smarta och vill ha flera vägar.Vi vet också att nästan en fjärdedel av svenska ungdomar saknade arbete i augusti 2011.Fru talman! Trots fagra ord har ungdomsarbetslösheten blivit ett kroniskt tillstånd. Enligt de senaste AKU-siffrorna är arbetslösheten för unga mellan . De unga som hoppat av skolan och inte fått ett arbete är ca 130 000.Man jobbar ganska olika runt om i landet med dessa frågor. i samlar kommunala och statliga insatser i en bra organisation. Det funkar för att kommunen orkar hålla i och driva detta. Det funkar inte på andra ställen. Framför allt funkar det inte i mindre kommuner där staten har dragit tillbaka Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan.Färre jobb är lika med lägre skatteintäkter, sämre statsfinanser och ökade sociala klyftor. Det riskerar att slita isär landet.En annan viktig faktor för unga vuxnas framtidstro är möjligheterna till egen bostad. Enligt har 156 kommuner brist på bostäder för unga, framför allt hyresrätter. Bristen är störst på studentorter och tillväxtorter dit ungdomar vill flytta.Förra veckan såg jag en debatt i kammaren där bostadsminister deltog. Han lyfte fram behovet av att unga vuxna måste börja spara mer och tidigare till sin bostad. Det framgick inte i debatten hur mycket och hur länge unga ska spara. Jag undrar om ungdomsministern kanske kan svara på den frågan. När ska en ungdom börja spara till sin första bostad och hur mycket?Fru talman! Framtidstro skapar ordning och reda. En gemensam nämnare som kanske utlöste den arabiska våren, kravallerna i och oroligheterna i och kan ytterst vara en fråga om ungdomsarbetslöshet och tilltro till det politiska systemet och tilltron till samhället.Det är bekymmersamt på många plan. Jag har fortfarande inte fått svar på frågan vad ungdomsministern tänker göra . Jag vill tacka för en intressant interpellation och statsrådet för ett uttömmande svar som beskriver alla de proaktiva åtgärder som alliansregeringen har gjort under tidigare och aktuell mandatperiod för att komma till rätta med problemet med ungdomars utanförskap.Låt mig stanna upp vid interpellationens ingång där man ger en väldigt dyster bild utifrån en undersökning som har gjorts på drygt 1 200 ungdomar. De har fått uttala olika åsikter. Det förefaller mig som om det inte är representativt för ungdomar. I sitt svar säger ministern också att undersökningar som har gjorts har givit en mer positiv ansats. Jag, liksom ministern, delar interpellantens synpunkt att det finns en pessimism som vi måste ta till oss. Vi måste förbättra möjligheten att bli av med den. Kommunernas informationsansvar behöver också förbättras.Det är positivt att svenska ungdomar deltar flitigt i våra allmänna val och att intresset för den politiska utvecklingen tycks vara stort, även om man tycker sig ha svårt att komma i kontakt med beslutsfattare. Det tror jag är ett problem som har funnits i långa tider. Det är något som vi säkert också kan förbättra.Något som jag tror är roten till det onda har att göra med den långsiktiga strategin. De åtgärder som regeringen har vidtagit kommer naturligtvis inte att omgående förbättra situationen, även om siffrorna pekar åt rätt håll. Det kommer till exempel att ta för att inte säga decennier innan en gymnasiereform får fullt genomslag. I budgetpropositionen framgår att, mätt i helårsekvivalenter som ju är Socialdemokraternas framtagna mått på vad som är utanförskap, från det att alliansregeringen tillträdde 2006 har det minskat från ett 20-procentigt utanförskap ned mot ett 15-procentigt. Prognosen pekar på att det blir ännu bättre fram mot 2014 - kanske ned mot . Det är konsekvensen av en politik som långsamt visar sig motverka utanförskapet när individer hamnar i sjuk- och aktivitetsersättning, sjukpenning eller får ekonomiskt bistånd. Om det behövs ska det naturligtvis finnas, men när det är överanvänt hamnar vi i en sådan bidragspolitik med bidragshöjningar och skattehöjningar som Socialdemokraterna förordar som lösning på problemet.Införandet av jobbskatteavdrag och reformering av sjukförsäkringen är också ingredienser för att minska utanförskapet. Om vi ser på hur ungdomar kan hamna i utanförskap visar en analys som har gjort att familjer som fått ekonomiskt bistånd var över 150 2005 när Socialdemokraterna hade regeringsmakten. Det hade sjunkit till under 120 2007. Det är en utveckling i rätt riktning. Det säger långtifrån allt, men det visar att en del siffror som kablats ut om att fattigdomen ökar i det här landet förefaller vara väldigt överdrivna. Det är viktigt att ha en arbetslinje som bekräftar att staten får mer inkomster och att de inkomsterna kan finnas för att bevara våra trygghetssystem och välfärdssystem. Det är den enda vägen att gå för att få ungdomars attityd till politik och sina liv att bli så bra som möjligt. säger att frågan äntligen har kommit upp i ljuset . Jag skulle vilja säga att den här frågan alltid har varit uppe i ljuset. Den höga ungdomsarbetslösheten i är ju inte ett problem som har skapats under den senaste mandatperioden, utan något som vi har tampats med . Det är något som ingen tidigare regering mäktat med att göra något åt.Som konstaterade har många åtgärder vidtagits. Det är bland annat en bättre skola för kunskap som också tar hänsyn till dem som vill ha yrkesutbildning i stället för teoretiska ämnen och en ny gymnasieutbildning. Det är viktiga saker för ungdomar och ungdomars framtid.Jag har återigen talat om för att vi jobbar med en ungdomspolitisk proposition. Jag tror inte att förväntar sig att jag just nu ska säga vad den propositionen kommer att innehålla. Jag tänker bjuda in ungdomar och andra för att delta i ett samtal för att få till en bra proposition med åtgärder som är behövliga för att skolan ska fortsätta att fungera bra, för att vägen till arbetsmarknaden ska fungera och för att bostadssituationen för unga ska lösas. Jag välkomnar idéer i det arbetet framgent.Brist på bostäder till unga är också ett problem som vi har tampats med . Trots subventioner har vi byggt färre bostäder än våra grannländer. Jag kan inte säga exakt var problemet ligger, men jag tror att vi behöver titta på ett antal saker. Det är viktigt att titta på bygglagen. Det är viktigt att titta på byggnormer. Det är också viktigt att titta på varför kommunernas bostadsförsörjningsansvar inte sköts som det ska. Behöver vi göra något på nationell nivå för att kommunerna ska sköta sitt uppdrag?Jag tror att inte minst frågan om att spara till sitt boende är viktig. Den kommer att bli ännu viktigare . Exakt hur det ska gå till vet jag inte, men jag tror på att stimulera föräldrar att börja spara åt sina barn för att underlätta framtida tillträde till bostadsmarknaden.Det viktigaste är att se till att barn får utbildning och att de när de har avslutat sin utbildning får en väg in på arbetsmarknaden. Det handlar om att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden.Att dubblera arbetsgivaravgiften för unga leder inte till fler jobb. Att höja restaurangmomsen kommer inte heller att leda till fler jobb. Jag ser fram mot utvärderingen. När man har ett så stort problem med ungdomsarbetslöshet som har är det viktigt att vidta alla tänkbara åtgärder för att komma till rätta med problemet. Många kommer att fungera, en del kanske inte fungerar. Det är bättre att göra något än att inte göra något alls. Jag välkomnar en utvärdering av sänkningen av restaurangmomsen för att se vad den kan ha lett till. Det måste ju inte nödvändigtvis skapa nya jobb. Det kanske innebär att man kan behålla befintlig personal. Det är inte heller något dåligt resultat för en reform. Tack, ungdomsministern, för inbjudan att delta i utarbetandet av propositionen. Jag hade sett fram emot att propositionen skulle läggas fram . Jag vet inte om det blir så. Det kommer i alla fall att vara en viktig proposition för det framtida ungdomsarbetet.Jag vill ta upp en sak som är bra. I sitt svar lyfter statsrådet fram uppdraget till och Arbetsförmedlingen. Vi tycker att det är väldigt bra, även om vi i vår budgetmotion föreslog en större satsning. Vi tror att folkhögskolorna kan göra en reell insats framför allt för de elever som på olika sätt inte har passat in i skolan och valt att hoppa av. Där tror jag att folkhögskolesatsningen kan göra skillnad. Det är viktigt att det då finns ekonomiska möjligheter. Den lägre gruppen har inte haft någon möjlighet till stöd. Därför har de inte valt folkhögskola, som vi tycker är en bra form.Vi kommer att följa detta för att se om det utvecklas i rätt riktning.Jag tackar Finn för hans inlägg. Det visar att frågan är viktig och kanske lite känslig. Det finns ingen forskning som stöder föreställningen att lägre ungdomslöner skulle leda till fler jobb för unga. Det är inte lönekostnaderna som i första hand är avgörande för om företag vill anställa ny personal; det är personalbehovet. Jag köper ju inte en korv för att den är billig. Jag köper en korv för att jag behöver den. Det är likadant med företag och offentliga organisationer. De anställer personal som ska kunna passa in i deras organisation för att de behöver det. Därför måste vi göra ungdomar anställningsbara. Hur gör vi det? Naturligtvis handlar det om ytterligare satsningar på skolan, men också tillsammans med parterna, vilket jag tror mycket på. Vi behöver faktiskt ha mer fungerande praktik ute i arbetslivet. Senast kom en rapport från handelns organisationer som säger att det praktiksystem som finns inte fungerar. De praktikanter som kommer ut på arbetsplatserna får inte den praktik som de egentligen har rätt till därför att man inte har någon organisation för handledning ute på arbetsplatserna. Det är klart att det här krävs en trepartsuppgörelse för vad som gäller. Framför allt ska det i detta sammanhang inte handla om någon gratis arbetskraft utan om lön enligt kollektivavtal. Sedan ska det också helst vara en utbildningsdel. Då måste staten finnas med där tillsammans med skolorna och precisera detta och vad de vill tillsammans med branscherna så att vi kan stå upp för morgondagens arbetsliv. Jag tror att det nu direkt krävs en snabb politik för bostäder. Ungdomar vill faktiskt flytta dit där jobben finns. De vill inte nödvändigtvis vara kvar där de vuxit upp. Ungdomar är också rörliga och vill se nya saker. Men på universitetsorterna är det fullt. Det är också fullt och saknas bostäder i tillväxtområdena. Uppe i behövs det 1 000 nya lägenheter för att expanderar och håller på att försvinna. Det är också en viktig signal att skicka runt om i landet att det inte bara är i storstäderna som framtidens arbetstillfällen finns. Framtidens möjligheter för ungdomar finns runt om i hela landet. Men har vi en politik för det? Låt mig först slå fast att vi inom Alliansen, över blockgränserna, delar glädjen med bland annat socialdemokratin över att ministern nu aviserar en ungdomspolitisk proposition och att det också kommer att finnas rikligt med tillfällen för ungdomar att ha egna synpunkter vid framtagandet av propositionen. Det är mycket glädjande. En av interpellantens frågor berörde ungdomsarbetslösheten, vilken är nog så viktig att diskutera. Ministern förtydligade också att detta på inget sätt är ett nytt problem. Det har följt med tidigare regeringar, och det har även alliansregeringen brottats med. Jag skulle lite grann vilja kommentera en siffra som är intressant. Som ministern säger har vi i princip ett relativt oförändrat läge när det gäller den reella ungdomsarbetslösheten, som förstås ska speglas i det konjunkturläge som vi befinner oss. Det noteras att det har vidtagits en massa aktiva åtgärder. Ministern nämnde lättnader i fråga om sociala avgifter och även sänkningen av restaurangmomsen som naturligtvis kan bidra till att underlätta anställningsbarheten av ungdomar. Även om ungdomsarbetslösheten enligt SCB:s statistik är hög och problemet inte ska förringas, får man konstatera att det finns en lite bedräglig fråga som ställs till ungdomar som är heltidsstuderande. Frågan som man ställer lyder ungefär: Skulle du kunna tänka dig att ta ett jobb? Om man svarar ja på den frågan anses man vara arbetslös trots att man är heltidsstuderande. Korrigerar man för denna faktor ligger ungdomsarbetslösheten enligt den statistik som jag har tagit fram på lite , vilket kanske är den siffra som är mer reell. Men vi ska naturligtvis inte underskatta att ungdomsarbetslösheten är ett problem. Därför är det bra att regeringen jobbar med aktiva metoder för att både i närtid och i fjärrtid minska ungdomsarbetslösheten. anser inte att lägre ungdomslöner skulle kunna vara en del av lösningen för att få in ungdomar på arbetsmarknaden. Men jag tror att det är viktigt att tänka om. Om man har hur mycket pengar som helst när man ska köpa korv kanske det inte spelar någon roll vad korven kostar, utan man köper den för att man behöver den. Det är likadant när man ska anställa. Om ett företag har hur mycket pengar som helst kanske man anställer vem som helst bara för att man har gott om pengar. Men om man har vinster på marginalen och känner att det är dags att anställa en ny person är jag övertygad om att när en 24-åring ska konkurrera med en 45-åring som har arbetslivserfarenhet kommer man att välja 45-åringen som är produktiv på en gång. Då är frågan: Hur ska vi öka konkurrenskraften mellan en 24-åring och en 45-åring? Det är en knäckfråga som Socialdemokraterna ännu inte har kunnat ge något svar på. Det är viktigt att se. Vi kan lära av hur våra grannländer har hanterat ungdomsarbetslösheten. De har lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar. Det har varit en metod. De har lärlingsanställningar, det vill säga lägre löner för de unga vuxna som ska in på arbetsmarknaden . Det har också varit melodin i , och och som gör att de har en bättre statistik när det gäller ungdomsarbetslöshet än . När det finns facit att lära av blir det mycket märkligt att vi här i inte skulle kunna vidta denna typ av åtgärder för att öka ungas konkurrenskraft jämfört med dem som har varit ett tag ute på arbetsmarknaden. Jag tror att det är viktigt att tänka på att det ska finns utrymme och möjlighet för löneutveckling. Vad säger det egentligen när en 24-åring i princip får samma lön som en 45-åring som har jobbat i åtta, nio eller ? Är det bra att ha det så på arbetsmarknaden? Vi kan se att det nu pågår en diskussion med nyutexaminerade sjuksköterskor som ställer krav, med all rätt. De vill ha högre ingångslöner. Det sker i konkurrens med dem som har arbetat och som ligger på de lönenivåer som de nyutexaminerade nu kräver. Sedan läser man att de som har erfarenhet ska lära de nya som ännu inte kan sitt arbete fullt ut men till lägre lön än de som ännu in kan sitt arbete fullt ut har. Det skapar konflikter på arbetsmarknaden. Jag tror därför att det absolut finns anledning att titta på hur vi får in de allra yngsta vuxna på arbetsmarknaden. Då kan så kallade ungdomslöner eller ingångslöner eller det som man kan kalla lärlingsanställningar vara en lösning för många av våra unga. När man frågar människor om de tycker att lägre ungdomslöner är en bra idé eller inte tycker en stor majoritet av de människor som representerar en generation tillbaka i tiden att det är okej därför att det var så som de en gång fick in en fot på arbetsmarknaden. Jag kan förstå att de unga inte vill ha lägre löner. Vem vill inte ha mer pengar? Men de som är äldre och klokare insåg att det var vägen in för dem, och jag tror att de är lika intresserade av att deras barn också ska få en väg in på arbetsmarknaden genom att man underlättar för dem, sänker trösklarna och ökar deras konkurrenskraft. I övrigt håller jag med . Och precis som Finn säger är detta en viktig fråga. Den kommer vi att tampas med till. Men vi har vidtagit många åtgärder. Några av dem kommer att ge resultat först på lång sikt. Andra kan testas snabbt, till exempel det som ni inte gillar, nämligen sänkningen av restaurangmomsen. Det är en snabb åtgärd som man säkert om bara kan utvärdera och se vad den har gett för resultat. Jag hoppas också att vi kan återkomma med ytterligare åtgärder i den ungdomspolitiska propositionen. Det är viktigt att se till unga och ungas situation. De unga som blir föräldrar och unga som lämnar utan att ha uppnått kunskapsmålen är en nyckelgrupp att inte tappa fokus på när vi diskuterar arbetslösheten för den stora gruppen unga som handlar om att heltidsstuderande inte får tillgång till extraarbete. Det är ett seriöst problem i sig, men vi får aldrig tappa fokus på de unga som inte har utbildning, därför att ingen kommer att kunna konkurrera på arbetsmarknaden utan en gymnasiekompetens. Jag har inte riktigt ordning på mina papper. Jag har 200 000-300 000 uppgifter i mitt underlag om ungas situation på arbetsmarknaden. Jag skulle vilja att ungdomsministern i sitt sista inlägg säger något om vad hon tänker beträffande kommunernas uppföljningsansvar. Vi kan vara helt överens om att denna reform, oavsett vem som beslutar om den, varken tidigare eller fungerar fullt ut som det är tänkt. Det kan inte vara så att vi har det som det enda verktyget. Kommande ungdomspolitiska proposition behöver ha en lösning på detta bekymmer. I övrigt hävdar jag, med hela löntagarkollektivet i ryggen, att låga löner inte löser problemet med ungdomsarbetslösheten. Det finns ingenting som visar att lägre löner skulle driva löneutvecklingen framåt. Vi har en situation enligt den svenska modellen där lägstalönerna har en central funktion. Det är avgörande för lönestrukturen på hela arbetsmarknaden. Det finns ett tydligt förhållande mellan lägstalönerna och lönenivån i hela branschen. Ska något göras måste parterna självklart vara involverade så att nivån som sätts blir rimlig.Flera internationella jämförelser visar att de länder som infört särskilda ungdomslöner generellt sett har sämre villkor för löntagare. Jag tror inte att löntagarkollektivet som helhet i är intresserat av en sådan modell.Vårt budskap till regeringen är glasklart: Vi vägrar acceptera en politik som låter unga betala regeringens skattesänkningar. Det krävs investeringar i infrastruktur, utbildning, bostadsbyggande och arbetstillfällen.Jag håller med om att den ungdomspolitiska propositionen behövs . Jag har fått en utredning från som hanterar just denna typ av frågor, bland annat kommunernas uppföljningsansvar. Man visar tydligt att bara fyra av tio kommuner säger sig kunna hantera sitt uppdrag på ett bra sätt, så visst har vi en utmaning här.Med den här utredningen som utgångspunkt kommer vi nu att fortsätta vårt arbete. Sedan får vi återkomma till vad för typ av lösningar som propositionen kan innehålla.Avslutningsvis vill jag säga att de skattesänkningar som nu fnyser åt är skattesänkningar som faktiskt kan göra att även en lägre lön betyder en lön man kan leva på. Som vi vet har människor mer kvar i plånboken men inte nödvändigtvis därför att lönerna ökat speciellt mycket utan just därför att skatterna har sänkts. Det har gjort störst nytta för dem med låga inkomster eller med medelinkomster. Så skulle det också kunna vara för de allra yngsta vuxna, det vill säga för 19-24-åringar.Det är bättre med lite lägre lön än att leva på försörjningsbidrag. Att unga människor fostras till att första inkomsten kommer från är inte bra. Det är bättre att veta att man har ansträngt sig, att den lön man får räcker en bit på vägen och att man har en chans att kunna jobba upp sin lön. Lärlingsanställningar har i andra delar av EU visat sig vara framgångsrika.