· H010101 · 2012-12-04 15:47:41 — har frågat mig vilket ställningstagande jag har gjort i fråga om hur många av de 22 000 som utförsäkrats på deltid som i statistiken räknas som att de är tillbaka i arbete. Hon har vidare frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att se till att statistiken blir rättvisande, så att sjuka personer inte "friskförklaras" i statistiken.I och Arbetsförmedlingens gemensamma rapporter till regeringen finns ingen särredovisning av dem som varit sjukskrivna på deltid. Men det finns åtminstone de tre följande uppgifterna som talar för att de allra flesta deltidsarbetande arbetar mer.Försäkringskassan har i en rapport redovisat inkomster för dem som uppnådde maximal tid i sjukförsäkringen . Rapporten visar att andelen personer i gruppen som har förvärvsinkomst har ökat med sedan de nådde den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen. Den genomsnittliga förvärvsinkomsten för dessa personer har ökat med . Detta betyder att fler har återvänt till arbete och att de som var deltidssjukskrivna arbetar mer.En mycket liten del av dem som har registrerats som "i arbete" är enligt Arbetsförmedlingen tillbaka hos tidigare arbetsgivare. Dessutom visar Arbetsförmedlingens studie av historiska inkomster att stora grupper bland dem som har lämnat sjukförsäkringen kommer från en situation med påtagligt mycket ohälsa, arbetslöshet och inkomster från transfereringar snarare än arbete. Det är därför inte troligt att ett stort antal deltidsarbetande arbetar i samma utsträckning som när de också var deltidssjukskrivna.Framtida inkomststudier kan också ge mer detaljerad kunskap, och , om hur deltagandet i arbetslivet har utvecklats. Ekot gjorde en granskning av detta. Ett av de fall som lyftes fram var som har arbetat på ett säkerhetsföretag sedan 2007.Årsskiftet 2009/10 förlorade hon sin sjukpenning. Hon hade jobbat på företaget för att hon var så sjuk att hon inte orkade arbeta mer än så.Hon förlorade sjukpenningen utöver den inkomst hon hade från företaget. I statistiken för och Arbetsförmedlingen räknades hon tidigare som sjukskriven. Efter att hon förlorade sjukersättningen räknas hon som i arbete.Hon säger själv att ingenting har förändrats för hennes del. Hon är precis lika sjuk som . Hon kan fortfarande inte jobba . Skillnaden för henne är att hon har fått sälja av en del av sina tillgångar och att hon fått spara väldigt mycket på sina utgifter för att klara sig på en inkomst på 25 procent.Det som är intressant att veta är hur många av de 22 000 som var deltidssjukskrivna men som har utförsäkrats som räknas som att de är i arbete och hur många som räknas som att de är sjukskrivna.Vi har inga siffror på detta. Ministern har heller inget svar att komma med. Det finns ingen redovisning av detta. Det väcker ändå frågetecken. Om det nu finns fall där det uppenbarligen har skett ett fel kan det finnas många sådana fall. Antagandena om att de deltidssjukskrivna antingen inte jobbar alls eller att de skulle jobba mer är bara lösa antaganden.Det vi behöver är statistik för att se exakt hur många av dessa 22 000 som arbetar, hur mycket de arbetar och framför allt hur de redovisades i statistiken tidigare och hur de redovisas . Redovisas de som i arbete, precis som , trots att de är precis lika sjuka som förut?Detta är ändå intressant. Det har lyfts fram som att sjukförsäkringsreformen har varit lyckad och att det är många som återvänder i arbete. Det är väldigt tveksamt om det verkligen är på det sättet.Ministern säger själv att det inte finns någon särredovisning från och Arbetsförmedlingen just när det gäller sjukskrivna på deltid. Kanske är det just det som vi borde kräva. Jag tycker inte att man kan nöja sig med dessa antaganden om hur det ser ut, utan vi borde kräva en ordentlig redovisning. Det går givetvis att göra om man analyserar siffrorna lite närmare.Jag känner mig tveksam till påståenden från Arbetsförmedlingen om att det är väldigt få av de deltidssjukskrivna som fortfarande jobbar hon sin tidigare arbetsgivare. Hur kan man veta det när den övriga statistiken uppenbarligen innehåller felaktigheter? Det är bättre att man går till botten med siffrorna än att man gör lösa antaganden hit eller dit.Jag skulle över huvud taget vilja ifrågasätta siffrorna om att det är så väldigt många som har återvänt i arbete. Det finns siffror som Ekot har tagit fram som visar det motsatta. Jag kan återvända till det. Jag får tacka för interpellationen och socialförsäkringsministern för ett uttömmande svar, som jag upplever det, på basis av de uppgifter som och Arbetsförmedlingen har redogjort för.Jag delar bedömning att vi ska ha riktig statistik att bygga våra uppföljningar på. Ministern uttalar väldigt tydligt i sitt svar att framtida inkomststudier också kommer att ge en mer detaljerad kunskap . Det är den typen av statistik som vi kommer att kunna ha som underlag för vidare diskussioner om hur huruvida försäkringsreformen har varit en framgång eller inte.Icke desto mindre när man läser interpellationen från antar hon där att de 22 000 individer som varit sjukskrivna på deltid och fått prova möjligheten att vara i en arbetslivsintroduktion samtliga har blivit fattigare. Så läser i varje fall jag hennes interpellation.Det är ett antagande som strider helt mot det och Arbetsförmedlingen gör som en bedömning. Också ministern lyfter fram att det finns tre argument som talar för att denna grupp inte har blivit fattigare på aggregerad nivå utan har blivit rikare.Det är också rimligt eftersom de har bättre inkomst av lön än vad de har när de blir försörjda av en sjukskrivning, vare sig den är alliansledd eller socialdemokratisk.Herr talman! Man kan naturligtvis utgå från ett enstaka fall. I detta fall nämndes Ekots rapport om . Man kan titta djupare in i det och se om det i ett enskilt fall har lett till att försäkringen inte fungerar. Det är rimligt att man har det antagandet. Det är också därför som man ska ta fram en bättre statistik för att bedöma hela försäkringen.Om det nu visar sig att det är så att fler har kommit i arbete och därmed också tjänar mer, kan då tänka sig att respektera att sjukförsäkringsreformen har blivit bättre än vad den tidigare var när Socialdemokraterna hade en föråldrad sjukförsäkring?Den levde inte upp till ryktet att hjälpa dem som är sjukskrivna. Den härbärgerade däremot en hel del som inte hade anledning att vara sjukskrivna. Därmed var hela försäkringen i utförsbacken och kunde kanske inte finansieras med statliga medel på lång sikt. Det var det allvarliga problem som man rättade till med sjukförsäkringsreformen från Alliansens sida.Det är också viktigt att poängtera att man i förra budgetprocessen gjorde förbättringar i den redan vidtagna sjukförsäkringsreformen i så måtto att man började pröva arbetsförmågan innan människor når den bortre tidsgränsen och ger möjlighet till arbetslivsintroduktion under skydd av sjukförsäkringen.Det är min absoluta tro att individer som vare sig de har varit sjukskrivna på heltid eller deltid får en möjlighet att prova sin arbetsförmåga vid fasta tidsgränser. Detta görs tidigare än vid den bortre tidsgränsen.I majoriteten av de fall där det finns ytterligare arbetsförmåga kan detta också komma den sjukskrivna till del i så måtto att de kanske kan minska sin sjukskrivningsgrad ytterligare och arbeta något mer och därmed tjäna mer pengar.De skulle inte, som påstår, bli fattigare utan rikare. Detta är räknat pengamässigt. Men man kan också säga att det är ett rikare liv när människor får delta i arbetsgemenskapen och har förmåga att göra detta efter prövad arbetsförmåga vid låt säga 180 dagar.Människor kan då glädja sig åt att ha ett arbete att gå till i stället för att ha en passiv sjukskrivning som egentligen inte hade varit motiverad om det visat sig att arbetsförmåga finns. Som jag försökte beskriva på socialförsäkringsutskottet litar vi väldigt mycket på den statistik som och Arbetsförmedlingen gör var för sig och gemensamt levererar till regeringen. Jag har aldrig haft anledning att misstro den, och jag har inte heller hört andra regeringar misstro den grundläggande statistikföringen. När man sagt det ska man också säga att statistiken inte kan visa allting i minsta detalj. Den visar ögonblicksbilder. Det här är rörlig materia, den ändrar sig dess bättre . Vi ser en ökad andel av människor som kommer tillbaka till sjukförsäkringen . Vi ser en ökad andel av människor som kommer till arbete . Man måste därför vara ganska noggrann och långsiktig när man följer detta.Jag påpekade i utskottsdiskussionen att på åtminstone tre punkter finns det risker att vi överskattar eller underskattar frågeställningen i den gemensamma uppföljningen. Det jag nämnde där finns att få del av på webbplats. Det finns för det första den grupp som inte har deltagit i , arbetslivsintroduktion, över huvud taget men som arbetar mer efteråt. Dem vet vi väldigt lite om, för de finns inte alls med i Arbetsförmedlingens statistik. I den mån de över huvud taget är kvar i sjukförsäkringen registreras de enbart som sjukförsäkrade eller som i sjukförsäkringen vare sig de arbetar eller inte. Om de inte finns med där vet vi ingenting om de jobbar mer . Där kan vi alltså underskatta möjligheten att människor arbetar mer nu vad de gjorde tidigare.Det andra är de som är deltidsarbetande och som arbetar mer . De finns både i sjukförsäkringen och i arbetslivet. De syns enbart som i sjukförsäkringen i återrapportering, men de kan mycket väl arbeta mer än vad de gjorde tidigare.För det tredje har vi den mindre sannolika möjligheten att man är deltidsarbetande som inte har återvänt till sjukförsäkringen, som inte arbetar mer och som inte finns på Arbetsförmedlingen. Där skulle vi kunna överskatta.Allt detta påpekade jag. Det kan man följa upp i långtidsstudier om inkomster bland annat. Det har gjorts ett par sådana utredningar redan, både inkomstmätningar och enkätundersökningar. Jag tycker att både Arbetsförmedlingen och står på en ganska saklig grund när de påpekar att deras statistik är värd att lita på. För mig räcker det långt. Jag välkomnar att vi diskuterar exakt hur det går i inkomstmätningar, och det kommer vi att återkomma till. Vi vet inte hur många av dessa 22 000 som var deltidssjukskrivna som har utförsäkrats. Vi vet inte hur många av dem som har blivit friskare. Vi vet inte heller hur många av dem som arbetar mer eller mindre därför att statistiken inte täcker upp detta. Det är det min fråga handlar om. Det har gått att hitta fall där det uppenbarligen har varit felaktig statistik.Därför tycker jag att det är viktigt att gå till botten med det här. Om det skulle visa sig att det är många fall kan man ifrågasätta både sättet att föra statistik på och sättet att utvärdera hur sjukförsäkringsreformen har varit, men även hur man har behandlat de enskilda personerna. Det blir ett sätt att mörka det som har hänt dem, det vill säga att de har förlorat sin sjukersättning och dessutom blir ifrågasatta. Det är ett ifrågasättande när man utförsäkras. Är du verkligen sjuk? Det exempel som jag tog upp gäller en kvinna som själv känner att hon är precis lika sjuk som innan, men har hon dessutom extrema ekonomiska svårigheter. Man kan ifrågasätta hela den här gruppen på 62 000 personer som har utförsäkrats. Av dem är det 22 000 som har varit sjukskrivna på deltid. Man frågar sig: Vad händer med dessa när de blir utförsäkrade? Uppenbarligen finns det brister i statistiken från och Arbetsförmedlingen. Ekot har gjort ett försök att bena upp statistiken och då kommit fram till att var tionde är i någon form av sysselsättning, men då med ekonomiskt stöd från samhället. Det kan dessutom vara låga ersättningar som de får för att arbeta. Det är som har gått vidare från någon form av stödanställning. Det är tillsvidareanställningar och tidsbegränsade anställningar, men det förekommer också återgång till arbete hos tidigare arbetsgivare. Vi vet inte hur många av dessa 22 000 som räknas in i detta. , som jag tog som exempel, är en av dem som har hamnat i statistiken som i arbete, alltså som en framgång. Då undrar man hur många fler det är, för det är inte speciellt höga siffror från början, och risken är att det är ännu lägre siffror när det gäller dem som har återgått till arbete, om statistiken inte visar rätt. Jag tycker ändå att det är motiverat att kräva att man går till botten med statistiken. Det borde inte vara speciellt svårt. Om Ekot klarar av det borde man från myndigheter kunna göra det när man har tillgång till alla fakta. Det är ganska enkelt egentligen. Det är bara att titta på hur det redovisades innan man blev utförsäkrad och vilken sysselsättningsgrad man hade. Redovisades man som sjukskriven då? Hur redovisades det efter utförsäkringen? Är man då fortfarande sjukskriven, eller är man i arbete och vilken sysselsättningsgrad har man? Att gå igenom alla dessa 22 000 som var deltidssjukskrivna och se på varje enskilt fall borde inte vara en omöjlig uppgift. Då skulle man få svart på vitt hur det ser ut med statistiken, och då skulle vi kunna ha den diskussion som jag tycker egentligen är allra viktigast: Är det verkligen rätt att utförsäkra så många människor när de inte har blivit friskare och när de får så stora svårigheter att försörja sig när de ändå försöker arbeta, som de deltidssjukskrivna gör? Det här är en intressant diskussion utifrån den utgångspunkt som jag bedömer att interpellanten retoriskt agerar ifrån när hon talar om att Ekot skulle vara den stora sanningssägaren. Vi har två tunga myndigheter, och Arbetsförmedlingen, som både har ett uppdrag att kontinuerligt följa upp den verksamhet de själva bedriver och har fått tilläggsuppdrag för att kunna göra viktiga studier på om reformen verkligen fungerar. Mot detta står en nyhetsrapportering där man har hittat ett enstaka fall, och på det enstaka fallet bygger man upp en möjlig föreställningsvärld om att allting är likadant som i detta enskilda fall.Vi får inte glömma av att i princip av besluten på går de försäkrades väg, i av fallen får man inte den möjligheten. Eftersom det är så många beslut som 19 miljoner som fattas finns det naturligtvis en hel del människor i vilkas fall man kan ifrågasätta om bedömningen har blivit riktig. Jag vill dock understryka att i och Arbetsförmedlingens avrapportering av statistiken är den övergripande bilden att sjukförsäkringsreformen i allt väsentligt har fungerat så som det är tänkt. Man kan alltid hoppas att en del av de här människorna skulle ha större möjligheter att komma tillbaka till arbetslivet än vad som kanske är fallet. Ja, då återgår man till sjukförsäkringen. Man ska också komma ihåg att det redan från början är som inte har någon bortre tidsgräns, utan de har en sjukskrivning som fortsätter på grund av att det finns en hel del generösa undantagsbestämmelser. Men för den grupp som ändå har möjlighet att utvärdera sin arbetsförmåga är det viktigt att få chansen till denna utvärdering i det som heter arbetslivsintroduktion vare sig de är heltids- eller deltidssjukskrivna. Det är viktigt att konstatera att som det ser ut förefaller det som att en del av dessa har möjlighet att återkomma till en arbetsmarknad, vilket är mycket glädjande. Motfrågan blir naturligtvis: Hur skulle det se ut i värld? Ska vi gå tillbaka till det gamla systemet? Jag har med stort intresse tagit del av statsrådets svar till . Jag har lite svårt att förstå statsrådets argumentation. Det är tre uppgifter som, enligt statsrådet, talar för att de allra flesta deltidsarbetande arbetar mer.Den första uppgiften skulle vara att av dem som nådde den bortre gränsen har ökat sin förvärvsinkomst. av 62 000 omfattar i så fall inte dessa 22 000 som pratar om. Det kan göra det, men behöver inte göra det. En mycket liten del av dem som har registrerats i arbete enligt Arbetsförmedlingen är tillbaka hos sina tidigare arbetsgivare. Nej, det stämmer. Om man inte har lämnat sin arbetsgivare utan varit där är man naturligtvis inte tillbaka hos sin gamla arbetsgivare. Man har ju varit där . Man har aldrig lämnat den, och då kommer man inte upp i den typen av statistik.Vidare skriver statsrådet att stora grupper bland dem som lämnat sjukförsäkringen kommer från en situation med påtaglig ohälsa, arbetslöshet och inkomster från transfereringar snarare än arbete. Det är därför inte troligt att ett stort antal deltidsarbetande arbetar i samma utsträckning som när de också var deltidssjukskrivna.Hur vet vi det? Detta är lösa antaganden. Jag tycker att det är konstigt att statsrådet inte tar fasta på det reportage som var på Ekot. Om man är intresserad av att följa de här flödena mellan och Arbetsförmedlingen borde man bekymra sig över om statistiken är så luddig att personer faktiskt registreras som sjuka fast de jobbar också.I dag har jag träffat som var sjukskriven . Genom förrehabilitering har hon kommit tillbaka och går hos Arbetsförmedlingen. Hon har aktivitetsstöd. Hon har haft efter skatt, och har hon efter skatt. Det försvårar naturligtvis för henne att komma tillbaka till arbete. Hela hennes fokus ligger på hur hon ska få pengarna att räcka till hyran. Man kan konstatera att detta är en del av de utförsäkrade eller dem som är på väg till arbete.När det gäller de personer som tillhör gruppen med ökad förvärvsinkomst framgick det inte vid utfrågningen av statsrådet hur många av dem som har höjt sin förvärvsinkomst som har gått ifrån att vara nollklassade till att få en sjukpenninggrundande inkomst. Jag tänkte höra om statsrådet skulle kunna svara på frågan . Omfattar den här gruppen som har ökat sin förvärvsinkomst de nollklassade? Vi börjar känna igen den här diskussionen vid det här laget. är emot allt som har skett . Jag köper det. Jag är inte så förvånad. Vi noterar det gång på gång. Det finns ett enormt stort intresse för statistiska frågor, och jag har aldrig noterat att Socialdemokraterna har föreslagit en annan statistikuppföljning.Men plötsligt tycker man att detta är mycket intressanta frågor. Det hade varit hederligare om vi hade haft en diskussion som gick ut på att göra klart om vi i grund och botten är för en utveckling där färre människor är långtidssjukskrivna eller om vi i grund och botten är för att det ska vara som det var tidigare. Den diskussionen vill man gömma och i stället diskutera detaljer i statistiken där det alltid går att hitta problem. Vi talar om stora myndigheter, stora flöden och olika tidpunkter när man mäter.Jag har aldrig sagt annat än att jag i grund och botten litar på att statistiken fyller sitt syfte. Man kommer alltid att kunna hitta frågor som statistiken inte kan svara på här och . Så har det alltid varit. Det är lite fascinerande att se att detta plötsligt väcker så stort intresse.Jag har lutat mig mot några undersökningar som jag tycker stöder det faktum att det sammantaget är fler som har kommit i arbete och fler som har högre inkomster . Den ena är en enkätundersökning som visar att av dem som inte gick till Arbetsförmedlingen hade en huvudsaklig inkomstkälla från anställning eller eget företag, men hade försörjningsstöd och aktivitetsstöd eller a-kassa. En annan undersökning, som visar en något större grupp människor, pekar på att den grupp som tjänade minst har minskat. Den grupp som tjänar mitt emellan har också minskat. Den grupp som tjänar 200 000 eller mer, det vill säga har en ganska rejäl förvärvsinkomst, har mer än fördubblats. Den totala ökningen av förvärvsinkomster var mer än tidigare i den samlade gruppen som lämnade sjukförsäkringen första halvåret 2010.Det är siffror som är entydiga i sin enkelhet. De bevisar naturligtvis ingenting på enskild personnivå. Vill ni diskutera enskilda fall i kammare får ni gärna göra det. Jag tycker inte att det är ett värdigt sätt att diskutera de komplexa problem som vi diskuterar här.Till sist har man undersökt inkomsten historiskt för den grupp som gick till arbetslivsintroduktion. Den undersökningen visar att har nästan all inkomst kommit från transfereringar och en mycket liten inkomst från anställningar.Inget av detta bevisar någonting på den enskilda individnivå som ni så nyfiket vill diskutera. Men om man har ansvaret att diskutera system som hanterar hela och väldigt många svenskar, som ska vara likformiga och rättssäkra och som ska fungera får man ställa lite högre krav och inte diskutera enskilda förnamn. Nej, det borde inte behöva vara Ekot som förde statistik. Det borde vi klara av själva, men jag tycker att det är bra att vi har medier som granskar när någonting inte går rätt till. Och tänk om det inte bara är enskilda fall! Tänk om det är rätt många fall! Dessutom tycker jag att varje fall är ett fall för mycket. Det är faktiskt felaktig statistik.Därför vidhåller jag min fråga. Vad är det som hindrar ministern från att se till att vi får rätt statistik? Det kan inte vara så svårt. Om till och med Ekot kan göra det borde vi, med tillgång till myndigheter och regering, kunna sätta i gång ett sådant arbete där man har alla statistikuppgifter för alla de deltidssjukskrivna. Då blir det väldigt lätt att se vad som har hänt innan man blev utförsäkrad och sedan efter man blev utförsäkrad. Vad har hänt i statistiken där emellan? Då skulle vi kunna få rätt svar så det inte blir spekulationer.Många enskilda fall innebär trots allt att väldigt många människor berörs av det här systemet. Därför tycker jag att det är intressant. Om det kan gå fel i några fall kan det kanske gå fel i många fler fall.Jag undrar om det finns något att dölja. Varför vill man inte ta fram den här statistiken? Det kan jag inte förstå. Jag kan förstå att det blir missar i statistiken, men då ändrar man väl sättet att föra statistik så att det blir rättvisande . Jag kan inte förstå detta. Då skulle vi få svart på vitt på hur det ligger till och om det är många eller bara enskilda fall.Jag tycker att den förda politiken är ett rätt stort fiasko. Det har visat sig att många människor verkligen var sjuka och lider både av sin sjukdom och av fattigdom.På vår tid gick det faktiskt åt rätt håll på slutet. Det vi gjorde fel var att vi borde ha satsat mer på rehabilitering. Det är en lärdom. har regeringen dragit ned ännu mer på rehabilitering och gör dessutom folk fattiga. Det är inte bättre. Statsrådet säger att vi bara vill diskutera enskilda fall. diskuterar vi den statistik som regeringen har använt för att visa hur lyckad den så kallade reformeringen av sjukförsäkringen har varit. Statsrådet har till och med använt den för att skriva debattartiklar. Om det, när medierna granskar, visar sig att den statistiken är inte är så lyckad ifrågasätter man hela fundamentet för statsrådet att framhålla att sjukförsäkringen och den så kallade rehabiliteringskedjan har varit lyckade. Det är därför vi diskuterar det.Det är klart att en reform, en förändring, av sjukförsäkringen som sedan visar sig inte vara en reform utan en försämring innebär att enskilda drabbas. säger man att det kan vara upp till 22 000 personer som, enligt statistiken, har gått från att vara sjuka till arbete trots att de inte jobbar mer. Det är därför vi ställer de här frågorna.Därför tyckte jag att det var viktigt att statsrådet svarade på de här frågorna: Tycker han att de här lösa antagandena räcker som grund för att kunna luta sig mot den här statistiken, eller behöver man förändra statistiken? Ingår gruppen nollklassade, det vill säga de som trillade ut ur systemet och inte hade någon ersättning alls och sedan fick tillbaka en sjukpenninggrundande inkomst, i den gruppen? Ingår de i den gruppen som har ökat sin förvärvsinkomst? Har man använt statistiken på det sättet vore det intressant att få veta det . Det är tredje gången jag ställer den frågan, så jag hoppas få svar här. Om man var nollklassad och har fått sjukpenning i särskilda fall genom den regel som finns och har det som inkomst ingår man inte i gruppen som har förvärvsinkomst. Svaret är alltså nej.Först och främst vill jag säga att det må stå fritt att med den systematiken misstro Arbetsförmedlingens och statistik.