· H010115 · 2012-12-14 09:46:13 — har frågat biståndsministern om hon avser att agera för att ska ta sitt moraliska ansvar för reell fattigdomsbekämpning genom att signera och ratificera tilläggsprotokollet till FN:s konvention om de sociala, ekonomiska och kulturella rättigheterna, ICESCR/ESK. Interpellationen har överlämnats till mig. Frågan om avser att ratificera tilläggsprotokollet har tidigare besvarats av mig, 2010, och av utrikesministern . anslöt sig till konsensus när antog tilläggsprotokollet om enskild klagorätt. Vi höll då en röstförklaring som förklarade inställning till protokollet. I korthet innebar förklaringen att inte var övertygat om att enskild klagorätt var det bästa sättet att främja de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, bland annat därför att de så kallade ESK-rättigheternas karaktär ofta gör det svårt att med precision ange när en kränkning ska anses ha begåtts. Den bedömningen kvarstår.Sverige tar sina internationella åtaganden på stort allvar. Det är viktigt att känna till konsekvenserna av ett avtal innan det ingås. Därför är regeringen utifrån nuvarande omständigheter inte beredd att signera eller ratificera tilläggsprotokollet. Vi har dock inte stängt någon dörr utan kommer att studera den praxis som fortsatt utvecklas till följd av individuella klagomål till FN, på samma sätt som att vi även ser över andra möjligheter att stärka mänskliga rättigheter och bekämpa fattigdom. Tack herr minister för svaret, även om jag såklart dels tycker att det är lite tunt och lakoniskt, dels naturligtvis tycker att borde ha svarat eftersom jag har ställt frågan i en global fattigdomsbekämpningskontext. Men vi två får väl försöka bryta saken så långt det låter sig göras.Jag är också väl medveten om att andra har ställt frågan tidigare och i olika form. Det är ju bra. svarade till exempel min kollega , inte 2009 som det står i svaret. Han sade: Från svensk sida är vi inte övertygade om att enskild klagorätt är det bästa sättet att främja dessa rättigheter. Han svarade alltså nästan ordagrant likadant som minister svarar mig . Det är förhoppningsvis inte så att det inte har försiggått något vidare tankearbete eller något processande i den här saken i under de här fyra åren. Vi har faktiskt levt i en period där millenniemålsarbetet världen över har intensifierats. Bland annat just rätten till mat, som är en av de mest centrala delarna i ESK, kommissionen om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, har man i millenniemålen som nummer ett.Vi kommer också snart att gå in i det man kallar Beyond 2015-processen, där livsmedelssäkerhet, mattillgång och livsmedelsstyrning är väldigt viktiga i en global säkerhetsagenda. De går vanligtvis under beteckningen Food safety, Food security och Food sovereignty.Vi lever i en värld där allt fler svälter eller hungrar som befolkningar ökar. Optimisterna hävdar, tyvärr, att eftersom den procentuella andelen svältande minskar har förd politik ändå gjort saken bättre. Det är lite ologiskt.Rätten att klaga skulle troligen mest användas av individer och grupper som är i nöd och som är vapenlösa mot regimer som inte förmår se deras behov. Jag har fyra eller fem tänkbara förklaringar till regeringens ovilja att skriva under, som ministern gärna får svara på.I ministerns svar på en fråga framgick, ungefär som ministern säger , att mot bakgrund av den betydande osäkerhet som finns om hur ett framtida tilläggsprotokoll kan komma avses att tillämpas är det alltså inte möjligt att skriva under. säger ministern att det är viktigt att känna till konsekvenserna av ett avtal innan det ingås.Att det faktum att man inte känner till konsekvenserna på förhand av vad man instiftar eller förbinder sig till skulle vara utslagsgivande gäller väl all lagstiftning och alla ingångna avtal. Det finns alltid ett betydande mått av osäkerhet om hur ett regelverk ska komma att fungera. Det kan inte vara något riktigt skäl att inte skriva under.Det andra jag har funderat över, och som ligger nära till hands att misstänka, om ministern ursäktar, är att det kan finnas en rädsla att självt kan komma att ställas till svars här hemma, om fattiga individer skulle ges klagorätt för uteblivna rättigheter enligt konventionen. Men som jag tog upp i min interpellation är det just möjligheten till klagan som kan avgöra att det säkerställs drägliga livsvillkor för fattiga människor i korrupta eller svaga stater. Det är främst för att skydda dem som bör ratificera det dokument vi talar om.En tredje tänkbar förklaring som är mer generellt tillämplig på den rika delen av världen är resursprioriteringen. Organisationen to Food and Nutrition Watch skriver att när medlemsländer har spenderat oöverträffat mer pengar på att förebygga en eventuell kollaps av de finansiella institutionerna har bara några få miljarder godkänts av samma länder för att frambringa livsmedelssäkerhet och näring. Det vill säga att de rika länderna prioriterar sina banksystem och finansiella system i stället för att hjälpa de fattiga. De frågor vi diskuterar, och det som ligger bakom interpellation, är otroligt angelägna. Jag tror att hela kammaren, alla ledamöter som är samlade här , delar uppfattningen att det här verkligen är av central betydelse. Det är det självklart i de rika länderna med en rikare demokratitradition, men det är förstås ännu viktigare för alla de människor och folk som lever under förtryck av olika karaktär. Det gäller för oss i den rika mer privilegierade delen av världen att fundera på hur vi använder vår makt och vårt inflytande till att stärka deras rättigheter på det mest ändamålsenliga sättet.Flera departement är inblandade, och fördelningen av interpellationer är en vetenskap som utövas huvudsakligen över mitt huvud. Det råkar vara så att det här området är ansvar.Att utrikesministern har svarat nästan ordagrant som jag har gjort är så det bör vara. Vi har en regering, och regeringen ska tala med en röst - även om det kan förekomma diskussioner inom regeringen.Lotta spekulerar i skälen till varför regeringen inte har skrivit under. Jag har angett skälen. Regeringen vill få en bättre överblick av vad protokollet innebär. Jag tycker att vi ibland har en övertro till dokument och konventioner. Det innebär inte att jag säger att alla är meningslösa eller onödiga - tvärtom - men de ska finnas där de är ändamålsenliga. säger att regeringens skäl är att det är obekant vad protokollet ska leda till, och så är det väl alltid. Ja, det är klart att det alltid finns ett mått av osäkerhet, men det här gäller alldeles särskilt i fråga om internationella konventioner och särskilt när det finns en individuell klagorätt. Man måste någorlunda kunna förutse effekterna. Det är dels för att uppnå syftet, dels för att det inte ska inträffa något annat än det som är syftet. Där krävs ytterligare analys.En annan fråga rörde en rädsla att skulle ställas till svars. Om kränker de rättigheter som finns i konventionen ska ställas till svars. Det är rimligt, och det är grundtanken bakom. Det är inget skäl från regeringens sida.Jag antar att i kommande inlägg kommer tillbaka till ytterligare ett par möjliga skäl. Men, som sagt, jag angav skälet i mitt interpellationssvar. Tack för några klarlägganden! Det är skönt att höra att ministern och regeringen tycker att det är angelägna frågor i det globala perspektivet. Det har vi inte haft anledning att tvivla på.Det finns en annan aspekt som jag också skulle vilja ventilera, om regeringen möjligtvis fortfarande viktar de två grundläggande lite olika. De politiska och medborgerliga rättigheterna framskymtar ibland som att de har större tyngd och prioritet. FN har i en mycket entydig och resolut proklamation sagt att konventionerna är inbördes avhängiga varandra och har lika värde. Det är lika viktigt att upprätthålla de grundläggande politiska medborgerliga rättigheterna som att tillerkänna de ekonomiska, kulturella och sociala rättigheterna fullt värde. De hör ihop och förstärker varandra och ska aldrig sättas emot varandra. Det vore skönt att få avfärda dem från listan.Min huvudpoäng är att det finns två fundamentalt olika synsätt på matbistånd. Det är skillnaden mellan dem som jag tror är mer avgörande för regeringens tvekan att göra en sådan logisk gest som det vore att underteckna det viktiga tilläggsprotokollet. Det är två olika matbiståndsparadigm med den vidhängande syn på mottagaren som de har.Den första kallas för att investera i näring. Den omfattas av , och , och den artikulerades av och världsbankschefen i det nummer av som jag har i handen. De menar att det är viktigt att barn innan de fyller ska få adekvat näring. Det har hela samhället igen i en friskare befolkning. Det är en chans som inga myndigheter eller ansvariga bör missa. De bör ha beslutsamheten, resurserna och godheten nog att ta tag i uppgiften om de vill att konsekvenserna ska bli bättre för samhälle, individ och familj. Det låter klokt och vällovligt på många sätt, men en viktig komponent saknas, nämligen människors egen makt, deras rättigheter och egna ansvar - att se människan som subjekt.I det rättighetsbaserade synsättet är inte människor föremål eller objekt för någons godtycke, välvilja, kunskaper eller resurser. De är inte förmånstagare eller målgrupp utan rättighetsbärare. Andra har då motsvarande skyldigheter.Som en sådan rättighetsbärare stärks man av rättighetsperspektivet. Tanken är att man ska kunna kliva ur sin förhoppningsvis temporära beroendeställning tack vare den insats som görs. Jag misstänker tyvärr att den globala politik som realt sett förs i landet i mycket större utsträckning vilar på det förra synsättet, trots att det teoretiskt sett ännu är PGU som styr vårt handlande. PGU-modellen för global politik och bistånd är ännu inte avskriven, och den beröms och härmas fortsättningsvis överallt i världen.Rättighetsmodellen med klagomålsmekanism efterlyses bland annat av Concord, en svensk-europeisk biståndsorganisation, i deras gemensamma svar på PGU-skrivelsen av . tilläggsprotokoll erbjuder precis en sådan mekanism. Det paradoxala är att även i artikeln i efterlyser något som kan hålla regeringarna ansvariga.Ja, ministern, frågan kvarstår: Varför inte skriva under ESK-protokollet? Jag ska säga till dem som till äventyrs lyssnar på debatten att har 41 länder undertecknat det protokoll vi samtalar om. har åtta av FN:s 193 medlemsstater ratificerat protokollet.Det är naturligtvis bekymmersamt på sitt sätt, och kanske säger det något om komplexiteten i materialet i konventionen, att många medlemsländer hesiterar och vill göra en mer noggrann analys. Det är den uppfattning som den också har.Lotta ställer frågan om vi viktar konventionerna olika. Jag håller med beskrivning och syn på detta.När det gäller mänskliga fri- och rättigheter och andra rättigheter som tillkommer människor är min syn att människan inte får rättigheter av någon annans godhet, utan varje människa har i grunden rättigheter.Just för att vi är människor har hon, han och vi vissa rättigheter som är givna och som ingen kan eller ska inskränka eller äventyra på något sätt. Det tillhör människan att vara bärare av de rättigheterna. Jag tror att det är svar på det var ute efter i den senare delen av inlägget.I tisdags och onsdags hade vi i besök av WHO:s generaldirektör doktor . Hon är kinesiska och är nu långvarig generaldirektör för och gör ett fantastiskt arbete. Hon var också involverad i det sammanhang som beskriver med och för att föra dessa resonemang tillsammans.Detta löses inte enkelt enbart genom WHO:s, enskilda länders eller insatser. Det fordras en samordning och en samverkan mellan viktiga instanser. har betydande kunnande och inte minst betydande resurser som rätt använda kan stärka och förbättra möjligheterna att säkerställa de rättigheter som bör ankomma på varje människa. Det är klart att det finns en tvekan bland världens länder. Jag skulle ändå vilja hävda att en stor del av den tvekan handlar om att man helt enkelt inte vill stå till svars.Ett fenomen som är otroligt aktuellt och smärtsamt handlar om landgrabbing. Vi hade ett annat fint besök i från och . Det var två talespersoner som berättade på ett ytterst smärtsamt sätt hur deras regeringar nonchalant åser och godkänner detta. Stora utländska bolag tillåts vräka vanligt folk från deras hävdvunna land.I brist på en pålitlig administration eller pappersbevis på att de rättmätigt äger land får till exempel gruvbolag och sockerrörsodlingar i det här fallet etablera sig i och utan hänsyn till de civilas rättigheter och försörjningsbehov.Det är stora befolkningsgrupper. I var det till exempel upp till 400 000 människor som var berörda. De berövas rätten att åtminstone kunna klaga hos FN när det inte går att klaga hos deras egna regeringar. Som du själv sade fattas två ratificeringar för att tilläggsprotokollet ska kunna träda i kraft. Då borde vi gå i bräschen och kunna göra det möjligt för dessa människor.Landgrabbing är ett fenomen som just nu sprider sig väldigt mycket över världen och väldigt mycket i just . Det finns en färsk rapport i ämnet som jag skulle anbefalla både socialministern och biståndsministern att läsa.Det är bara att gå hem till regeringen och övertyga den om att det är vettigt, logiskt och rättvist att underteckna tilläggsprotokollet. Det vore en verklig julklapp för de fattiga världen över från den . Jag tackar därmed för svaret och vissa klargöranden. Tack, , för att ha bjudit till diskussionen om ett väldigt angeläget ämne som är mångfasetterat och kräver långsiktigt och hårt arbete av många för att man ska lyckas steg för steg säkra mänskliga fri- och rättigheter runt om i världen.Som jag tror har framgått av mina tidigare svar gillar regeringen tanken bakom och tycker att den är mer än ängelägen. Men det finns skäl att överväga just den här tekniken så att det stärker krafter och det som vi vill åstadkomma och inte bli någonting som är mindre ändamålsenligt.Lotta tar upp företeelser som landgrabbing som är ett brott mot äganderätt och traditionellt ägande som är förfärligt där det förekommer. Kanske skulle konventionen på något sätt kunna påverka.Det påminner oss om vilket värde vi ser i och möjligheten för enskilda medborgare i vårt samhälle att överklaga till när det uppkommer saker och ting.Återigen är det viktiga att det finns en klarhet om vad det är vi ikläder oss och en möjlighet att överblicka konsekvenserna av detta. står naturligtvis bakom de grundläggande tankarna.