· GZ10431 · 2012-08-16 13:02:48 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att elever i svenska skolor inte hänvisas till läromedel som inte uppfyller kraven på saklighet och allsidighet.Riksdagen och regeringen beslutar om nationella mål och riktlinjer i bland annat skollagen och i läroplanerna. Det är sedan skolhuvudmännen, kommunerna och friskolorna, vilket också interpellanten påpekar, som fördelar resurser och organiserar verksamheterna utifrån lokala förutsättningar så att de nationella målen för utbildningen kan uppfyllas. Det är således skolhuvudmännen eller de enskilda skolorna och lärarna som ansvarar för att tillhandahålla till exempel läromedel till eleverna.Som också nämner har eleverna enligt läroplanerna för grund- och gymnasieskolan rätt till en saklig och allsidig undervisning. Det är rektorn som tillsammans med lärarna har huvudansvaret för att ge eleverna denna undervisning. I läroplanerna finns bestämmelser som innebär att rektor och lärare även ansvarar för att alla elever tränas i kritiskt tänkande.Regeringen införde tydligare och mer konkreta kursplaner och ämnesplaner i och gymnasiet. I det centrala innehållet i kurs- och ämnesplanerna framgår tydligt vilka områden lärarna ska undervisa om. De nya styrdokumenten blir därmed ett reellt stöd till lärarna vid bland annat val av sakliga och allsidiga läromedel. Detta innebär även att läromedelsföretagen har fått tydligare styrdokument att utgå ifrån vid framtagandet av olika läromedel. Först vill jag tacka utbildningsministern för svaret på min fråga. Jag har ställt den därför att jag tycker att det är en av flera skäl oroväckande trend att anslagen till läromedel i svenska skolor minskar medan mängden gratismaterial ökar. Jag ser att det behöver göras mer för att säkerställa att elever i svenska skolor inte ska hänvisas till läromedel som inte uppfyller kraven på saklighet och allsidighet. Detta har eleverna rätt till enligt läroplan och skollag. Det ska finnas rätt utrustning, och där är läromedel en viktig del.Det är en stor minskning som har skett. Enligt statistik från läromedelsföretagens branschorganisation har anslagen till läromedel i svenska grundskolor minskat med , och detta från en inte särskilt hög nivå tidigare. ökar, kanske inte så förvånande, intresset för gratis material i undervisningen. Det är enkelt för lärare att beställa från många organisationer, myndigheter och företag som har råd att producera och erbjuda sådant.I vissa svenska kommuner satsar man mycket mer på läromedel än i andra, enligt en undersökning som presenteras på Skolvärldens hemsida . Elever får alltså olika förutsättningar i skolan beroende på var de bor. Jag undrar hur utbildningsministern ser på det, för utbildningen ska vara likvärdig.Visst är det huvudmännen, kommunerna och de fristående skolorna, som ansvarar för att undervisningen sker inom ramen för lagstiftningen och andra styrdokument. I detta ryms ansvaret för att det är aktuella, sakliga och allsidiga läromedel som används. Jag undrar hur utbildningsministern ser på detta. Har riksdag och regering något ansvar för att lagar och regler inte uppmuntrar kortsiktiga besparingar på läromedel när budgetarna är små och otillräckliga och man kanske rent av har vinstkrav?Vad är då problemet med gratisläromedlen? Det handlar självfallet om vinklat material från diverse aktörer, såväl kommersiella aktörer som lobbygrupper för starka särintressen, som skickas ut till skolelever. Och detta är ingen marginell företeelse. Det finns en hemsida som heter som förmedlar gratisläromedel. De skickar, enligt uppgift på hemsidan, upp till 200 000 exemplar av olika slags lektionsmaterial till fler än 58 000 lärare - ! Enbart har skickat ut totalt ca 150 000 exemplar av skolmaterial per år.Låt mig nämna vad som finns bland utbudet på . Där finns material från , , , , Svenskt Kärntekniskt Centrum, , flera fackförbund, , och sockerproducenten . Det sistnämnda företaget tillhandahåller en broschyr som heter Fysisk aktivitet och vikt. Det är viktigt att tänka på vilka intressen avsändaren har. En sockerproducent vill sälja så mycket socker som möjligt, och det speglas naturligtvis i broschyren.Det finns allt möjligt - allt från miljö och ekonomi till etik. Jag undrar om utbildningsministern ser några risker med att allt mindre pengar satsas på läromedel medan alltmer gratismaterial beställs till skolorna. Gratismaterialet är inte som konventionella läromedel nödvändigtvis faktagranskat, och rimligen är det vinklat utifrån avsändarens intressen. Om eleverna inte får läromedel som uppfyller kvalitetskraven - riskerar vi då inte att få just den flumskola som och förstås inte heller någon annan av oss vill ha? Jag ser stora risker med det enorma utbudet av olika typer av information, där inte böckerna är det stora. är fantastisk, men i skolans undervisning innebär den stora risker för att man tappar bort ett kritiskt tänkande. Eleverna tror på det de läser på en hemsida eller i en viss bok som är utgiven av en intresseorganisation. Den risken finns absolut; det är självklart.Interpellanten fokuserar just på en bok som är utgiven av . Det får väl tillskrivas interpellantens ideologiska perspektiv.Böckerna är inte det stora problemet, utan det stora problemet är allt det som finns på nätet. Eleverna går in på nätet, surfar och tar fram olika uppgifter i skolan. Det finns väldiga risker för att saker och ting är vinklade på ett sätt som inte kan beskrivas som allsidigt och objektivt beroende på vem som är avsändare. Så är det.Frågan är vad vi gör åt det. Mitt svar är att det inte går att stoppa detta. Det är inte önskvärt att göra det. Det finns bara ett sätt att hantera det, och det är att ha ämneskunniga lärare som behärskar sina ämnen och som kan hjälpa eleverna att skilja sant från falskt och ha ett källkritiskt perspektiv. Det finns inget annat sätt.Varenda kommun och varenda skola vet att vi har ett antal ganska tunga, seriösa läromedelsföretag i som har givit ut läromedel och som anstränger sig väldigt mycket för att producera objektiva och allsidiga läromedel. Även de fallerar ibland och utsätts för kritiska granskningar, och de ska utsättas för kritiska granskningar. Det är inte alltid så att det finns en enda sanning.Svaret är: Ja, jag ser riskerna med allt detta.Hur möter vi detta? Det finns inget sätt att reglera, censurera eller styra upp det från samhällets sida och säga: får ni bara använda de här böckerna eller bara titta på de här hemsidorna. Det är kunniga lärare som på sina lektioner måste ha den kunskapen att de kan sortera i detta och hjälpa eleverna att skilja partsinlagor från allsidig information. Jag instämmer till fullo med utbildningsministern i att A och O är kunniga och välutbildade lärare som kan lära eleverna att se kritiskt på det material som de får.Jag undrar om utbildningsministern har någon avsikt att förstärka lärarutbildningen på den punkten med ytterligare läromedelskunskap med tanke på att situationen har ändrats så mycket. Det är naturligtvis utmärkt att man kan söka informationen på nätet, och det är jätteviktigt att alla elever får lära sig att vara kritiska.Men jag håller inte med om att det inte är ett problem med böckerna. Det kan naturligtvis bli fel och vinklingar även hos läromedelsföretagen, men där finns det ändå en faktagranskning. Om skolorna inte har råd att köpa böcker som kostar är risken att man i värsta fall nöjer sig med dem som man kan få gratis. Lärarna måste helt enkelt få förutsättningar att göra ett bra jobb.Det blir en obalans. Jag tog upp exemplet med Svenskt därför att det är så tydligt, oavsett mina värderingar. Det är en tryckt bok. Man har råd att skicka ut den till hundratusentals elever. Den är mycket ensidig. Den första upplagan fick stark kritik av forskare och miljöorganisationer som menade att den bagatelliserade allvarliga miljöproblem, inklusive klimatkrisen. Den beskrevs som en allmän lärobok om miljö, och den riktade sig till 9-12-åringar och kunde beställas gratis. Mig veterligt finns det inga motsvarande böcker som kan beställas gratis som ger en annan synvinkel på miljöfrågan.I den senaste upplagan som vänder sig till 12-15-åringar är det genomgående temat att det mesta går åt rätt håll vad gäller miljön. Det är ett mycket ensidigt urval av helt sanna, goda exempel där industrin har löst miljöproblem, men man bagatelliserar sådant som överkonsumtion av naturresurser och förlust av biologisk mångfald. Man skriver att skogen växer som aldrig förr i , inte minst tack vare skogsbolagen som bidrar till tillväxten genom återplanteringen, men man tar inte alls upp att det finns ett stort antal arter som hotas av skogsbruket i . Jag skulle kunna fortsätta länge med detta. Det är det som inte står som gör att det blir snedvridet.Den första versionen gick ut i 200 000 exemplar, och den andra har beställts i 150 000 exemplar, enligt . Detta är givetvis bara ett exempel. Det finns många andra som man också skulle kunna ta upp.Tänk om man står där med en otillräcklig budget. Då tar man kanske hellre det man kan få gratis än inget alls. Det är också ganska tufft att vara lärare. De har mycket att göra ändå. Ska de dessutom gå ut på nätet, skriva ut och försöka sammanställa en annan bild för att få balans i detta? Det är alldeles utmärkt att läsa en sådan här bok som en källkritisk övning och som komplement till en mer allsidig lärobok eller en lärobok med helt motsatt syn på det hela. Men det man kan vara orolig för är att det inte blir ett komplement utan faktiskt ersätter läromedel. Man lägger på läromedel och elev i snitt i . Det är tyvärr inte så mycket pengar.Jag undrar om de försämrade resultaten i skolan också kan ha ett samband med att man inte har råd med ordentliga läromedel. Jag tycker att detta är något som vi måste fundera på. Jag har inga färdiga lösningar. Det är klart att det är skolorna och huvudmännen som har ansvaret, men jag undrar om utbildningsministern ser att vi i riksdag och regering också har ett visst ansvar att ge rimliga förutsättningar utifrån vårt kompetensområde och sätta upp regler och styrsystem. Kan vi göra någonting så att det blir lättare för lärarna och skolhuvudmännen att göra ett bra jobb vad gäller läromedel? När jag gick i mellanstadiet hade vi en bok med bilder på glada kinesiska arbetare som arbetade på fälten i folkkommunerna, och jag har faktiskt den boken i orienteringsämnen kvar. Den boken var godkänd av en statlig läromedelsnämnd. Vi hade en statlig läromedelsstyrning. Var det objektivt? Det får var och en värdera. Det var en sanslös bild av de här kommunistdiktaturerna som fanns i den boken, och den var godkänd av en statlig läromedelsnämnd. Det blir inte bättre för att vi tillsätter några byråkrater på som ska godkänna böcker, utan handlar det om lärarnas källkritik. Det handlar om lärarnas ämneskunskaper och den källkritik som finns.Nu talar vi bara om böcker. Interpellanten säger att investeringarna har gått ned när det gäller böcker. Det är möjligt att det stämmer, men uppgiften kommer från bokproducenterna, så man ska väl ta den siffran med en nypa salt. har investeringarna i it ökat kraftigt i skolan, och det räknas förmodligen inte in i den undersökningen. De har ökat , och den utvecklingen kan man förmodligen också diskutera. Jag har gjort det offentligt ibland och fått mycket stryk när jag säger att jag tror att vi också behöver böcker i skolan och inte bara it.Jag håller med om den problembeskrivning som interpellanten tar upp. All denna information, alla dessa böcker och alla dessa hemsidor innehåller väldigt många påståenden, och man kan naturligtvis inte lita på allt eftersom det är partsavsändare. Den bok som hålls upp här har jag inte sett tidigare. Jag ifrågasätter inte alls att det är en avsändare som har vissa syften, och så är det med nästan varenda hemsida på nätet som används mycket i undervisningen.Även om vi är överens om problemet måste vi fråga oss hur vi ska tackla det. Alternativet till att det är lärare och skolor som har ansvaret för att själva köpa in och bestämma vad de ska använda på lektionerna är att man tillsätter något slags statligt organ som ska godkänna och kvalitetsstämpla läromedel. Då är vi tillbaka läromedelscensur, och det vill vi inte. Det kan man göra när det gäller böcker, men det är inte möjligt och inte önskvärt när det gäller hemsidor på nätet.Jag har ägnat mig åt utbildningspolitik , och den här frågan kommer upp med jämna mellanrum. Jag har för min del kommit fram till att det inte finns något annat sätt än att se till att lärarna är kunniga och kan vägleda sina elever.Sedan kan man diskutera ytterligare en sak. Det handlar inte bara om böckerna som eleverna får. Den allra största påverkan på eleverna sker genom lärarnas muntliga undervisning på lektionerna. Vilken koll har vi på vad lärare med olika politiska preferenser säger till sina elever? Det har vi ingen koll på. Vi kan inte heller ha det. Det är inte önskvärt. Vi måste ha förtroende för att välutbildade lärare kan sovra i allt det material, all den information och all den kunskap som öses över skolan. Det finns inget annat sätt.Interpellanten frågar om vi har gjort något för att förstärka lärarnas ämneskunskaper. Ja, den nya lärarutbildning som har trätt i kraft lägger mycket större fokus på ämneskunskaper, till skillnad från den lärarutbildningsreform som de rödgröna drev igenom 2001 som rustade ned lärarnas ämneskunskaper och enbart prioriterade processerna i skolan. Ämneskunskaper blir viktigare i den nya lärarutbildningen.Interpellanten frågar mig också vad vi ska göra åt skillnaderna mellan olika kommuner. Jag har ett svar på det. Man kommer inte att kunna göra det mer likvärdigt med ett kommunalt huvudmannaskap för skolan. Det går inte. Det ligger i den kommunaliserade skolan att varje kommun bestämmer själv. Det är idén. Det är därför ni rödgröna har kommunaliserat skolan. Jag tycker att skolan borde återförstatligas. Då kan vi få den mer likvärdig. Det är kommunerna och skolhuvudmännen som bestämmer. Man får ta det goda med det onda med detta. Jag håller med om interpellantens problembeskrivning. Även om interpellanten i sitt inlägg antydde en mer statlig styrning är jag glad att det inte finns något skarpt förslag om det, för jag tror inte på det. Det är de kunniga lärarna som måste granska och ta ansvar för vad eleverna får sig till livs på lektionerna. Jag har egentligen inga färdiga svar. Jag kanske har idéer, men det som är allra viktigast nu tycker jag är att öka medvetenheten om hur stort det här fenomenet är, så att föräldrar, elever och lärare kanske därmed kan se det och reagera på det. Jag är därför väldigt glad att vi har den här debatten nu.Det här är en demokratisk fråga. Ska vi ha en demokrati och ska vi kunna tackla de stora problem som står framför oss, till exempel miljöutmaningen och alla andra viktiga frågor och ha ett gott samhälle , måste vi ha medborgare som har fått en allsidig, saklig och aktuell utbildning. Man har ju kanske inte råd att köpa nya böcker heller när det finns för lite pengar.Självklart är det viktigt med it, men självklart är det också viktigt med böcker och allting sådant. Man får inte bara förlita sig på att söka på nätet. Det är en risk även med det. Man kan inte säga åt eleverna att forska och använda vilka källor som helst, utan man måste också ha en del läroböcker. Jag menar att vi i riksdag och regering har ett ansvar att försöka se till att vi har regelverk som inte uppmuntrar till kortsiktiga besparingar på utbildning. Det står nämligen hela samhället dyrt . Läromedel är kanske lätt att spara in på när man behöver vinst eller när man behöver få budgeten att gå ihop. Det är verkligen värt att fundera på.Det är också viktigt att inte urvattna läromedelsbegreppet. Det är som sagt viktigt att söka information på internet, men det kan inte ersätta läroböcker och andra mer faktagranskade läromedel. Jag vill naturligtvis inte heller ha censur; jag har ett mycket stort förtroende för lärarna. Men det finns många konkreta saker vi kanske skulle kunna göra. Varför ska inte skolorna kunna ha en läromedelspolicy att redovisa på hemsidor, så att föräldrar och elever kan välja? Det finns säkert saker att diskutera, och det hoppas jag att vi kan göra framöver. När det kommer till kritan uppfattar jag att vi både är överens om problembeskrivningen och om att staten inte ska gå in och styra vilka läromedel som ska få användas och inte. Därmed uppfattar jag att det finns en enighet om detta, och det tycker jag är bra.I ett pluralistiskt samhälle - och det är det samhället vi eller åtminstone jag vill ha - får man inse att det finns mängder av aktörer och intressenter som har intresse av att sprida sitt budskap, och det får de göra. De får trycka upp böcker om de vill, och det går heller inte att förbjuda dem att skicka ut böckerna.När det gäller det som förmedlas i svenska klassrum är det läraren som har ansvaret. Det handlar om vad läraren säger och hur man vinklar en undervisningssituation. Det är läraren som har ansvaret för vilka papper och böcker man använder, vilka avsnitt i boken man väljer ut och sovrar bort, vilka hemsidor man rekommenderar eleverna att titta på och vilka man går in och kritiskt diskuterar kring.Det är läraren som har ansvaret, och det kommer aldrig att kunna ersättas av något slags nationell granskning. Ett sådant samhälle vill vi inte ha när vi funderar på konsekvenserna av det. Den diskussion vi nu har och som finns i samhället kring detta är bra, för den ökar medvetenheten också bland lärarna om att denna påverkan utifrån mot skolan naturligtvis finns. är det dock kunniga, självständiga och välutbildade lärare som måste ta ansvar för vad som förmedlas till eleverna också när det gäller böcker, och böcker är en del av allt det som man använder i undervisningen.När det gäller förskjutningen från böcker till it är även jag mycket angelägen om att diskutera detta. Vi får väl ta det i en annan debatt, men det är en stor förskjutning som äger rum snabbt där även jag ibland kan vara oroad över hur man drar på och dömer ut böcker och annat. Jag tror att böckerna har en given plats i skolan också .