· GZ10244 · 2012-02-28 13:47:16 — har frågat mig om jag avser att ta några initiativ som kommer att garantera apoteksverksamhet i glesbygden även när avtalet om apoteksombud upphör . Apoteksombuden har tre huvudsakliga uppgifter. Apoteksombuden är ombud för försäljning av vissa receptfria läkemedel från lager, receptförmedlare samt paketförmedlare av receptförskrivna och receptfria läkemedel som inte finns i lager hos ombuden.I samband med omregleringen gav regeringen i uppdrag att följa och analysera den geografiska tillgängligheten till receptbelagda och receptfria läkemedel. I en delrapport har myndigheten jämfört antalet apoteksombud före reformen med antalet apoteksombud efter reformens ikraftträdande. fanns det totalt ca 840 apoteksombud och hade antalet ombud minskat till 755, en minskning med 85 ombud eller . Antalet ombud har även minskat sett över en längre tidsperiod. har antalet ombud minskat från 963 till nuvarande nivå, en minskning med över 200 ombud eller i relativa termer . Enligt Tillväxtanalys kan nedgången ha flera olika orsaker. En del ombud kan ha försvunnit genom att ombudets huvudsakliga verksamhet, till exempel en dagligvarubutik, har lagts ned. Detta kan i sin tur vara orsakat av ett minskat befolkningsunderlag, minskad köptrohet, dålig lönsamhet eller att tidigare butiksägare slutat och att det då inte har funnits någon som velat ta över verksamheten. En del tidigare apoteksombud kan också helt ha avvecklat sin ombudsfunktion. kan dessutom en del ombud ha upphört att vara apoteksombud och enbart vara OTC-försäljningsställen, och det kan också tänkas att etablering av ett lokalt apotek i något fall har påverkat befintlig ombudsverksamhet. Det kan vidare heller inte uteslutas att det finns vissa fel i statistiken, till exempel att några ombud enbart finns registrerade som OTC- försäljningsställen trots att de har kvar funktionerna som receptförmedlare och paketförmedlare.Eftersom försäljning av receptfria läkemedel numera är tillåten även utanför apoteken kan ombudens betydelse för tillgängligheten till dessa läkemedel i viss utsträckning ha förändrats genom etableringen av nya försäljningsställen för receptfria läkemedel, OTC. I många små orter, där inga nya OTC-försäljningsställen har tillkommit, är dock ombuden de enda försäljningsställena för receptfria läkemedel. I många gles- och landsbygder är nätet av apoteksombud därför fortfarande av stor betydelse för den geografiska tillgängligheten till både receptbelagda och receptfria läkemedel.De flesta nya apotek har etablerats i områden eller på orter där det funnits apotek och där tillgängligheten i de flesta fall redan innan varit relativt god. Ett fåtal apotek har etablerats på orter där det tidigare saknats apotek. Tillgängligheten till apotekstjänster i många gles- och landsbygder är därför även fortsättningsvis starkt beroende av nätet av apoteksombud. En förutsättning för att ombuden ska kunna ses som fullvärdiga komplement till apoteken är dock att omfattningen av ombudens service inte försämras.För närvarande har ett uppdrag att fram till behålla befintliga apoteksombud i den utsträckning det behövs för att upprätthålla en god läkemedelsförsörjning på orten. I samband med omregleringen konstaterade regeringen att de apoteksombud som då fanns skulle finnas kvar . är nu på väg att löpa ut, och regeringen har mycket riktigt utvärderat det fortsatta behovet av ombudsverksamheten. Resultatet av denna utvärdering kommer att framgå av statens ägaranvisning till som antas på bolagets årsstämma . Grundläggande samhällsservice i glesbygd där apoteken ingår är en hjärtefråga för mig. Jag tackar ministern för svaret, men föga förvånande känner jag mig inte helt nöjd med det. Jag vill lyfta upp några glesbygdsperspektiv som visar på följder av den borgerliga regeringens privatisering och utförsäljning av apoteken.När avregleringen av apoteksmarknaden, med full fokus på privatisering, skulle ske sjöngs det lovsånger om att det skulle innebära bättre tillgänglighet och lägre priser. Det var den borgerliga regeringens ursäkt för att privatisera och sälja ut . står många människor med privatiseringskvittot i handen och konstaterar att det varken blev billigare eller mer tillgängligt med medicinerna.Livet har lärt mig att i valsituationer finns det oftast ett pris som ska betalas, och just nu betalas priset för utförsäljningarna av människor som bor och lever i glesbygden, människor som fått sämre tillgänglighet till och högre priser på mediciner. När det gäller de högre priserna är det viktigt att påminna statsrådet och regeringen om att det var de själva som beslutade om ett påslag på recepten för att privatiseringen så att säga skulle få en extra skjuts framåt. Då är det inte konstigt att människor känner sig lurade och svikna. Den borgerliga politiken verkar helt enkelt inte riktigt vara till för oss som bor utanför Stockholm.Fru talman! Jag bor i . till folkmängden är det en mycket liten kommun, men till ytan är den lika stor som och tillsammans. Vi har till nästa kommun i där det också finns ett apotek. Efter privatiseringen tillhör de inte samma firma, men det finns i alla fall ett apotek i närmaste kommun. I finns kommunmedborgare som har mer än till tätorten . Avståndet blir alltså till nästa apotek. Med det perspektivet på vardagen är det inte underligt att vi undrar över hur det ska se ut på medicin- och apotekssidan efter halvårsskiftet.Det känns inte helt tryggt när statsrådet till säger att den borgerliga regeringen ska verka för att vi även fortsättningsvis ska ha god tillgång till läkemedel och att det också ska gälla dem som bor utanför de större tätorterna. Kruxet är att varken jag eller andra som bor i , eller på andra orter i glesbygden, riktigt vet om statsrådet anser att det är en större tätort och därmed omfattas av ambitionen att det ska finnas ett apotek även för oss.Det var inte alltid bättre förr, det vill jag säga, men jag har mötts av en skylt på en apoteksdörr med budskapet "Stängt på grund av personalbrist". fanns det möjlighet att använda sig av personal från närmaste apotek för att täcka upp ifall någon var sjuk eller borta av andra orsaker. Den möjligheten verkar i utförsäljningens spår nu vara en utopi.Samordning och samverkan tycks inte riktigt fungera. Det är klart att det inte gör. Det är en självklar konsekvens av konkurrensen och av att det är olika företag som driver apoteken. Då hjälper det inte att säga, även om statsrådet säkert kommer att göra det, att det ska finnas utbildade farmaceuter på plats. Människor blir sjuka och den borgerliga regeringen har förstört samverkansformen.Nu liksom när jag skrev min interpellation är vi väldigt nyfikna och undrar hur statsrådet och den borgerliga regeringen ser på tillgängligheten till mediciner och apotek även i glesbygd, där det kan vara mellan apoteken. Därför kvarstår min fråga. Jag får börja med att tacka för en intressant och viktig interpellation i ett ämne som verkligen berör, nämligen tillgänglighet till apotek för att få läkemedel. Jag får även tacka statsrådet för svaret. Det var bra att vi i kammaren fick tydliggjort att myndigheten har lämnat en rapport till socialministern, som han tagit till sig. Det framgår av svaret att man tillsammans med den interna utredning som görs beträffande kommer att kunna leverera ett svar. Det sker i samband med att statens ägaranvisningar till antas på bolagsstämman . Jag tror att det ligger i framkant vad gäller hur vi ska se på apoteksombuden när treårsperioden har upphört.Låt mig komma tillbaka till det som jag tycker antyds i interpellantens inlägg, att det hos Socialdemokraterna och övriga rödgröna partier finns en allmän negativ hållning till omregleringen av apoteksmarknaden. Låt oss därför titta tillbaka i tiden lite grann. Det sägs i socialministerns svar bland annat att minskningen av apoteksombuden har varit ganska dramatisk om man går . Under många socialdemokratiska år med monopol minskade alltså apoteksombuden. Och vad värre var, de faktiska apoteken minskade.Sedan reformen trätt i kraft har antalet apotek ökat med en tredjedel. Det är den utveckling som förutsågs när andra länder, exempelvis som hade gjort en apoteksomreglering, analyserades. Mycket riktigt har reformen blivit framgångsrik när det gäller tillgängligheten. har av svenska folket sitt apotek inom tjugo minuters räckhåll. Det är naturligtvis en viktig siffra att fundera över. Så var det inte när Socialdemokraterna kramade sitt tidigare apoteksmonopol. Innan reformen som omreglerade apoteken trädde i kraft minskade tillgängligheten till vanliga apotek . Den trenden har, som sagt, helt vänts till det positiva, vilket är viktigt att komma ihåg.I ljuset av detta kan man säga att det uppstår personalbrist när vi får allt fler apotek. Det är en riktig iakttagelse och i grunden en positiv observation. Det innebär nämligen att fler farmaceuter kommer att behöva utbildas. Vi kommer att ha fler duktiga, läkemedelskunniga människor som erbjuder kunderna bättre assistans och kortare kötider. I förlängningen av reformen ser jag därför en utveckling där vi kommer att få ännu högre tryck på farmaceututbildningen. När vi hade ett apoteksmonopol höll det på att bli en avveckling och farmaceuter sökte sig utanför gränser, till länder som hade bättre tillgänglighet.Man kan även lite grann reflektera över vad det är som gör att Socialdemokraterna försöker komma tillbaka till frågan om monopol. Även om interpellanten säger att allt inte var bättre förr, vilket jag verkligen vill understryka i den här debatten, finns det många som gärna skulle vilja se att vi hade monopol på apoteksmarknaden. När vi tittade på hur det såg ut internationellt då vi genomförde omregleringen kunde vi se att det i princip var ett par totalitära länder som hade apoteksmonopol - samt . Vi vill naturligtvis inte gärna kvalificera in i den gruppen av länder.Att komma ut ur ett apoteksmonopol har varit helt avgörande för tillgängligheten till läkemedel. Det fanns negativa trender beträffande såväl apotekens avveckling som apoteksombuden i samband med monopoliseringen. Det är glädjande, fru talman, att den trenden nu är bruten, och vi ser fram emot den bedömning som staten gör inför sitt ägardirektiv till apoteken gällande apoteksombuden, vilket sker . För någon vecka sedan hade jag en debatt om just effekterna av avregleringen av apoteksmarknaden utifrån att det faktiskt har uppstått en bristande tillgänglighet på medicin. Det lyfter fram i sin interpellation är tillgängligheten i glesbygd. Det är mycket riktigt så att det till exempel någon mil utanför stadskärna, i ett stort köpcentrum, numera finns säkert fem apotek. Det har inte ökat tillgängligheten mer än att de finns på ett och samma ställe - det har inte uppstått fem nya apotek i till exempel , som ligger från och tillhör glesbygden. Jag tycker alltså att frågan är viktig. Det jag ibland inte tycker att statsrådet eller ens regeringen vill svara på är: Vad hade man kunnat åstadkomma genom det statliga ägandet? Hur hade man kunnat åstadkomma högre tillgänglighet genom att ge , som man äger till , direktiv? Etablera er i glesbygd! Se till att vara mer tillgängliga! Ha längre öppettider! Jag tycker att statsrådet i denna interpellationsdebatt borde kunna redovisa hur man kan använda , både före och efter avregleringen, genom att ge tydliga direktiv om bättre tillgänglighet och etablering på fler orter.Vad har statsrådet för avsikt att göra i denna fråga? Det är några saker som är väldigt viktiga att säga i detta sammanhang. En av dem är att tre av fyra personer har till det närmaste . Nio av tio personer når det närmaste inom tio minuters bilfärd. Det är 127 000 personer som har till sitt närmaste apotek. Det är en minskning med över 8 000 personer . Antalet personer med till det närmaste har också minskat. Det finns alltså ingen grund för alarmism här. Det är väldigt viktigt att säga att det inte är fler som har fått längre till ett apotek. Tvärtom har, vilket Finn också underströk, antalet apotek i ökat. Fler personer har fått närmare till för dem jätteviktiga läkemedel. Utöver de riktiga apoteken är det också möjligt att på 6 000-7 000 fler ställen än vad som tidigare gällde få tag på receptfria läkemedel av visst slag. Detta är naturligtvis en väldig förbättring. För att ska känna sig nöjd ska jag säga att jag tror att det är viktigt att alla småbarnsföräldrar kan få tag i nässprej eller huvudvärkstabletter när det kniper. Tillgängligheten har förbättrats rejält.Det jag nu har sagt minskar inte problemet för de personer som bor i extrem glesbygd. Också de har förstås rätt att få tag i läkemedel som ibland kan vara absolut livsviktiga. Därför har vi haft en särskild reglering när det gäller ombudsverksamheten, för att säkerställa att allting fungerar väl också för dessa personer. Som jag sade i mitt svar håller vi på att titta på detta just . Det är ännu för tidigt att ge ett definitivt besked, men kommer naturligtvis att få ett besked om hur vi ser på dessa frågor.När det gäller den riktigt stora frågan, som handlar om nedrivande av en monopolsituation för att i stället skapa en möjlighet för fler aktörer, var det huvudsakliga syftet med detta att öka tillgängligheten. Det finns heller ingen tvekan om att syftet har uppnåtts. Syftet har uppnåtts, och det är till väldigt stor nytta. nämnde på ett lite insinuant sätt möjligheten att finansiera apoteksverksamhet. Det kostar pengar att säkra att det finns apotek överallt, men det är också så att apoteksföretagen själva betalar - eller läkemedelsindustrin, ska jag säga. Vi har nämligen hittat nya mekanismer för att kunna pressa priser. Det finns verkligen inget egenvärde i att ha höga priser, utan vi ska i alla olika led försöka säkerställa att vi får bästa möjliga läkemedel till lägsta möjliga pris och ändå - det är viktigt att säga - säkerställa möjligheten för dessa företag att forska fram nya livsviktiga läkemedel som kan rädda liv . Det är jätteintressant att glesbygdsperspektivet och hur olika reformer slår för de väldigt få människor som lever i glesbygden aldrig verkar speciellt viktigt. Det känns lite ledsamt.Jag brukar säga: Utan spaning ingen aning. Jag gillar det. Att följa upp och utvärdera sina beslut är jättebra, och det är nödvändigt. På det sättet finns också en möjlighet att ändra på saker och ting som inte blev riktigt som det var tänkt när besluten fattades. Därför blev jag så förvånad när jag läste det svar som gavs till en kollega . Där sades: "Regeringen gjorde också i propositionen den bedömningen att reformen bör följas upp och utvärderas, bland annat avseende effekter på tillgänglighet och tjänsteutbud i bland annat glesbygder. Uppföljning av reformen är av central betydelse och kommer att ge underlag för att bedöma ett eventuellt behov av åtgärder för att garantera apotekstäckningen i alla delar av landet efter utgången av övergångsperioden ." står vi här, alla dessa år senare, och utvärderingen kommer i sista sekund innan avtalet löper ut och verkligheten verkligen pockar på uppmärksamhet. Resultatet av utvärderingen kommer , någon stackars månad innan avtalet löper ut, skrev statsrådet i svaret till mig. Min fråga blir alltså: Är det ett bra sätt att förhålla sig till en för många sjuka människor som är beroende av en säker och trygg läkemedelstillgång livsviktig fråga, att man poängterar att uppföljningen ska ske - och sedan kommer den några stackars månader innan avtalet löper ut?Jag vill poängtera att jag inte bara talar om möjligheten att köpa Alvedon och hostmedicin eller näsdroppar och på fler försäljningsställen. Det är jättebra. Det finns dock ett glesbygdsperspektiv som borde uppmärksammas och debatteras också när det gäller hostmediciner och Alvedon, och det är när bensinmacken och kanske den lilla livsmedelsbutiken läggs ned. Då finns det människor som får åtskilliga mil och kanske långa timmar till nästa ställe som säljer Alvedon och hostmedicin. Det är liksom ingen skillnad där för oss som bor i glesbygd.Det kanske inte är helt livsavgörande om man inte får tag i Alvedon , men det är som jag ser det ett tecken på att den grundläggande samhällsservicen är på väg att armas ut. Det kanske dock är en fråga som både och håller på med. Är det så, statsrådet, att du och statsrådet har en strategi för servicen i glesbygden när det gäller apoteksombud och tillgänglighet till receptfria mediciner som finns hos apoteksombuden? Det vore jättebra om statsrådet kunde kommentera detta. Vi är nämligen många som bor där ute i glesbygden som undrar över detta. För mig duger det inte att konstatera att det har skett en försämring - att minskningen av apoteksombud har skett . när statsrådet och kanske andra ledamöter av denna kammare har både konstaterat och poängterat att historien ser ut som den gör kräver nämligen åtminstone jag att ni som just nu innehar makten att påverka framtiden har åtminstone någon politisk vision eller något politiskt förslag som visar vägen in . Om man nu har tittat i backspegeln måste man också kunna berätta vad man ser i framrutan. Om man inte reflekterar över vare sig historia eller framtid blir det nämligen väldigt instängt i det fordon man åker i.Jag skulle alltså bli väldigt glad om statsrådet kunde lite grann kommentera glesbygdsperspektivet och kanske inte endast konstatera att det har blivit så mycket bättre för människor i tätorterna. Där kan man ju springa på ett apotek var tionde meter i vissa fall. Låt oss så här långt i debatten konstatera att reformen vid omregleringen av apoteksmonopolet i allt väsentligt givit en bättre tillgänglighet för svenska folket.Sedan är det korrekt, som interpellanten säger, att det naturligtvis finns ett glesbygdsproblem kring apoteksombuden. Här har regeringen en plan för att både utreda detta under resans gång och att komma med besked om ägardirektiven senast på stämman för man för konkurrens ser man de stora fördelarna med att omreglera en så här viktig distributionsmarknad som läkemedelsmarknaden är. Och det är inte bara så att vi har fått fler apotek, utan vi har också fått helt andra och mer gynnsamma öppettider. Detta är konkurrensens fördelar. Jag tror att det finns mycket konkurrensutsättning när det gäller just distribution till människor av ibland livsviktiga läkemedel. Det är väldigt glädjande att se att vi har kunnat bryta den tidigare trenden.Det finns en intressant motion från , som tänker i samma vidare banor, om att man kan tänka sig att apoteksombuden kan försörjas inte bara av utan även av andra aktörer på marknaden. Det är alltså helt nya tankar.Här måste regeringen ha en möjlighet att först se hur reformen har landat, och vi kan nu konstatera, som jag sade, att den i allt väsentligt har varit lyckad, och sedan fundera i vidare termer om man kan tänka sig ett apoteksombudssystem just för glesbygden som ser ännu bättre ut i framtiden.Det kan vara lite förvånande att titta tillbaka på när vi lade fram det första förslaget om att få receptfria läkemedel ute i dagligvaruhandeln. Dessa borde harangeras av livsmedelshandlare. senast säger man i tidskriften att reformen har ökat tillgängligheten fantastiskt bra och frågar också vad alternativet hade varit om oppositionen hade fått välja att stänga av den möjligheten även i glesbygd. Jag har en ganska enkel fråga: Hade det varit möjligt för statsrådet och regeringen att före omregleringen och efter omregleringen ge uppdraget att öka tillgängligheten genom bättre öppettider, fler försäljningsställen och genom att finnas i glesbygd? Min bild är att regeringen naturligtvis kan ge det uppdraget. Varför har man inte gjort det om man nu har tyckt att det har varit viktigt med ökad tillgänglighet?Försäljning av nässprej och huvudvärkstabletter är en av statsrådets favoritdelar. Jag vet inte riktigt varför han är så förtjust i det, för min bild är att det bästa för folkhälsan är om man slipper att använda sig av de här läkemedlen. Vi vet också att det som läkarna har varnat för är ökade leverskador, att det skulle bli en överdriven användning. Vi har inte varit emot försäljning av de här läkemedlen i affärer, men vi vill att det ska vara ordning och reda. Mediciner är inte vilka varor som helst.Jag hoppas, fru talman, att statsrådet kommer att svara på frågan varför man inte har gett i uppdrag att finnas mer tillgängligt och finnas i glesbygd.Hur kommer det sig att den utvärdering som regeringen har gjort inte kommer till handa utan först levereras på ? Vore det inte av intresse att de folkvalda kan ta del av utvärderingen innan den presenteras på årsstämman och därmed blir offentligt? Är det inte viktigt att vi folkvalda, som faktiskt har en möjlighet att granska regeringen, kan ta del av den innan den kommer till bolagets årsstämma ? Jag vill tacka statsrådet för svaret och för en väldigt viktig interpellation.När man genomför stora reformer går man från ett system till ett annat, och det är klart att det medför förändringar. En del förändringar blir klart positiva, och det har redovisats här av statsrådet att det har blivit väldigt mycket fler apotek på väldigt många ställen. Statsrådet säger att har fått närmare till ett apotek. Det är säkert så, för vi lever i ett långt land där befolkningen är vida spridd.I den del av landet som jag kommer från, i , har vi också fått ett nytt apotek. Vi hade förut, och har vi fått en annan ägarkonstellation. När man har fått sitt recept och går in på är det inte alls säkert att den medicin som man har fått på recept finns på . För att det inte ska drabba befolkningen utan patienterna ska få sin medicin har det fått till konsekvens att vårdcentralen ligger på ett antal förpackningar med viktig medicin, blodtrycks- och hjärtmedicin. Annars får patienten vänta i , och patienten kanske inte kan åka till nästa apotek som ligger fem, beroende på var det andra ligger där medicinen kanske finns.Precis som och varit inne på är det väldigt intressant att få veta vad som händer med apoteksombuden efter . Det är klart att vi tycker att det är lite konstigt, som statsrådet svarar, att vi ska vänta till bolagsstämman . Det är synnerligen dålig framförhållning. Det är väl inte mer än rätt att socialministern kommer med ett tydligt svar här som vi kan ta med oss eller kommer med ett svar på när kan få ett riktigt svar.Samtidigt som monopolet avskaffades infördes ett nytt upphandlingssystem. Apoteken ska sälja det billigaste läkemedlet om det inte är patentskyddat. gör staten därför stora upphandlingar. Problemet är att bolagen som vinner upphandlingarna inte har krav på sig att kunna leverera för en hel månad. I ett antal områden har det visat sig att varorna tar slut innan månaden är slut. Då krävs det ett nytt myndighetsbeslut för att gå in och besluta om vilken medicin man ska leverera i stället. Det ställer naturligtvis till det för de mindre apoteken, för de ligger ju inte på stora lager. Vad avser socialministern att göra för att öka tillgängligheten till läkemedel? Det är ju faktiskt det som är den viktiga frågan.Sverige har en regering, och regeringen ska leverera rättvisa villkor. Det har man inte fullt ut lyckats med i det här fallet, så jag tycker att det är upp till bevis för regeringen och socialministern. Utgångspunkten för den här interpellationsdebatten är en interpellation som har avlämnats av , och jag hoppas att andra deltagare ursäktar om jag någorlunda håller mig till ämnet. Det finns väldigt många spännande saker att diskutera, men tiden räcker inte till för precis allting.Jag ska ändå besvara fråga om det hade varit möjligt för regeringen att ge direktiv till att öppna fler apotek, öka tillgängligheten och så vidare under ett bibehållet monopol. Självklart hade det varit möjligt, och det finns väl knappast någon som har funderat på om det skulle ha varit möjligt eller inte. Men sedan är frågan: Hade det varit bra?Vi ska veta att ledning avrådde från sådana saker.