· H010108 · 2012-11-30 09:29:14 — har frågat mig om jag avser att verka för att regeringen lämnar förslag om en ny strategi för långsiktiga utvecklingssamarbete med , om jag avser att ta några initiativ för att stärka utvecklingssamarbete med landet samt om jag avser att verka för ett fortsatt budgetbistånd till fattigdomsbekämpning i Faso.Sverige bedriver ett långsiktigt utvecklingssamarbete med . Det bilaterala utvecklingssamarbetet inleddes och har framför allt inriktats på att stödja genomförandet av nationella strategi för bekämpning av fattigdom. Omkring hälften av stödet har utgjorts av generellt budgetstöd. Det svenska bilaterala stödet utgör av det totala biståndet till och merparten av stödet går till sektorer där andra större givare är verksamma. Utöver det bilaterala utvecklingssamarbetet med är en av de största givarna vad gäller humanitärt stöd till landet. Dessutom kommer svenskt stöd landet till del via CERF. Vårt humanitära stöd bidrar till att stödja landet att hantera den pågående livsmedelskrisen i samt underlätta för mottagandet av de stora flyktingströmmarna som uppkommit på grund av den svåra kris som råder i norra . Trots en stabil ekonomisk tillväxt i har fattigdomen varit och till och med ökat . Befolkningstillväxten är en av förklaringarna till detta men även den svaga reformtakten hos den burkinska regeringen samt bristfällig fördelnings- och decentraliseringspolitik. Regeringen gör i enlighet med budgetpropositionen 2013 en översyn av det svenska biståndets mervärde, inklusive det generella budgetstödet, i . Detta ska ses i ljuset av regeringens ambitioner att fokusera och ständigt förbättra mervärdet i vårt utvecklingsstöd. Efter genomförd översyn kan besked lämnas vad gäller det framtida utvecklingssamarbetet med . Jag ska börja med att tacka biståndsministern för svaret.När biståndsministern 2007 presenterade landfokuseringen för svenskt utvecklingssamarbete var ett av de tolv länder som skulle bedriva ett långsiktigt utvecklingssamarbete med. Jag och var kritiska mot delar av landfokuseringen, men beslutet att lyfta fram tyckte vi var rätt. Det underströks också när jag besökte och hade möjlighet att tillsammans med FN se flera av de projekt som finansierar i landet. Men jag mötte också en väldigt stor oro i om framtiden för svenskt utvecklingssamarbete med landet och tydliga frågor om verkligen ville bedriva ett långsiktigt utvecklingssamarbete med landet.Det är ingen tvekan om att behoven av bistånd är mycket stora i . Landet är ett av världens absolut fattigaste länder med plats 181 av 187 på Human Development Index. Genom sitt läge i är ett av de länder som riskerar att drabbas hårdast av klimatförändringarna: Vi kan se att mindre förändringar i nederbörden får dramatiska konsekvenser för befolkningen. Landet är dessutom ett grannland till , och vi har sett stora flyktingströmmar. Enligt har 35 000 flyktingar från kommit till . Den nuvarande presidenten har styrt landet sedan en militärkupp 1987, och jag håller med biståndsministern att reformtakten har varit för svag. har ett parti-till-parti-samarbete med ett av oppositionspartierna i . Jag kan säga att man i det partiet inte skulle ha uttryckt sig lika diplomatiskt om de skulle beskriva den demokratiska utvecklingen i landet.Samtidigt måste vi dock se att det sker framsteg i . Landet har lyckats göra stora insatser i arbetet med flera av millenniemålen. Man har lyckats öka andelen flickor i skolan. Man har minskat mödra- och barnadödligheten och man har lyckats minska spridningen av hiv och aids dramatiskt på ett sätt som är imponerande. Och det går tydligt att se att svenskt bistånd i har gjort skillnad. Genom satsningar på jordbruk och vattenförsörjning har matproduktionen ökat, man har fått ökade möjligheter att möta klimatförändringarna och fler har fått tillgång till rent vatten, vilket jag vet är en av biståndsministerns nya hjärtefrågor. Resultat kan vi också se på andra områden. Det gäller generella budgetstöd, stöd inom mänskliga rättigheter och stöd till uppbyggnad av myndigheter och institutioner. På alla dessa områden ser vi att svenskt bistånd har gett resultat.Gunilla säger att merparten av det svenska stödet går till sektorer där andra större givare är verksamma, men det är inte sant. När det kommer till demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet är den ledande givaren. Vi är så kallad lead donor. Inom forskning, statistik och stöd till landets skogsbruksprogram är den enda givaren, och när det kommer till stöd till det nationella programmet för dricksvatten och sanitet i , som av naturliga skäl är ett oerhört viktigt program, finns det bara två ytterligare givare utöver Sverige.Vi är fortfarande en relativt liten givare i , men vi är ändå på väg att bli den tredje största bilaterala givaren. ser vi hur flera like-minded länder fasar ut sitt bistånd. kommer att lämna . Det börjar bli ont om aktörer i som har den politiska viljan att lyfta fram kontroversiella frågor. Om väljer att avveckla sitt bistånd till är risken stor för att det inte kommer att finnas några aktörer kvar som kan lyfta fram frågor om kvinnors rättigheter, mänskliga rättigheter och korruption. Utifrån min erfarenhet både av besök i och av att läsa om vårt utvecklingssamarbete ser jag väldigt tydliga svenska mervärden. Frågan till är: Ser biståndsministern några mervärden med det svenska biståndet till ? Tack, , för den här interpellationen! Det sätt på vilket beskriver landets utsatthet och brist på demokratiska styre är sådant som jag till fullo kan ställa mig bakom. Frågan blir då: Vad ser för möjligheter med sitt eget bilaterala, långsiktiga utvecklingssamarbete med landet?Det är därför som vi i budgetpropositionen, som hanteras av , har antytt att vi vill göra en översyn av detta av några skäl. Först och främst har vi försökt att få en ansvarsfull hantering av biståndsmedlen på så sätt att vi konstaterar att vi behöver fokusera våra ansträngningar. Vi behöver försöka identifiera svenskt mervärde. Vi vet att behoven i världen är enorma och att det finns stor efterfrågan på svenskt kunnande, inte minst när det gäller kvinnors rättigheter och demokrati, och att vi går i förväg i en del frågor. Då finns det ofta en förväntan från människor i landet och från regeringar: Man vill ha med oss att göra.Vi har därför, precis som beskriver det, mejslat ut våra svenska mervärden i den svenska biståndsportföljen, men ett av de problem jag upplever är att vi inte kan vara överallt. Vi har fortfarande inte gett tillräckliga resurser till bemanningsgraden och till Sidas förmåga att följa länder för att också kunna ha ett starkt eget bilateralt engagemang i landet.Jag är glad över att har rest i . Det sker bara ett fåtal politikerutbyten, och det får man ju skylla regeringen för. Det är ett land i där vi av tradition inte har så mycket kontaktytor. Därför har jag funderat på hur vi kan få bredd i engagemanget. Det har varit ganska hopplöst - ursäkta mig! - i jämförelse med en del andra länder som likt växer ekonomiskt och så vidare. Det är ett land där vi inte har så många naturliga eller historiska ingångar. Det gör att vårt genomslag för både dialogen och för vårt sätt att arbeta i landet, givet att vi inte har lagt så mycket pengar där, står inför ett vägskäl. Antingen ska vi nu öka våra insatser och se till att allt fler blir intresserade, men då måste handläggarresurserna tas någon annanstans ifrån. Eller så får vi ta konsekvenserna och också satsa på något annat som jag tror är viktigt i biståndet. Det finns nämligen en uppfattning om att när inte är verksamt genom det bilaterala bryr vi oss inte om länderna.Jag är en sann multilateralist. Jag vill att vi ska jobba mer gemensamt för att få största möjliga effekt och tillsammans med andra göra förändringar i världen, både med våra ekonomiska resurser och i det sätt vi jobbar på. När det gäller hade regeringen en särskild miljösatsning som vi dels gjorde globalt, dels gjorde i en del länder som vi valde ut. var ett av de länder som fick tillkommande pengar för miljö- och klimatsatsningen. Merparten av de pengarna har vi kört via multilaterala kanaler. När vi nu har begränsade resurser som ska användas är frågan: Ska vi inte i stället då direkt se till att till exempel UNDP, , är starkare på kvinnor och mänskliga rättigheter i ? Vi är ju en av de största givarna till UNDP. Ska vi då inte snarare lägga vår kraft på det och kunna få avtryck och mervärde och kanske kunna hantera mer pengar än de som vi använder till landet, varav är budgetstöd?Detta är frågor och avvägningar av ganska teknisk karaktär, men jag vill vädja till och dess ledamöter: för att vi inte är bilateralt engagerade i många av dessa länder där det finns stora utvecklingsbehov och stora behov av engagemang från svensk sida är vi inte frånvarande. Vi är där, fast vi har valt de multilaterala kanalerna. Jag ser att måhända har ett mervärde. Jag skulle önska att vi hade större bredd och större engagemang för Faso.Jag tycker inte att vi ska nedvärdera de insatser som multilaterala kanaler kan göra i ett samarbete med . Låt mig vara väldigt tydlig, , på de här punkterna. Jag tycker inte heller att vi i ska vara överallt och göra allting själva. Självklart ska vi vara på plats och bedriva bistånd i länder där vi har ett mervärde och inom sektorer där vi har ett mervärde. Men jag menar, utifrån vår erfarenhet av av svenskt utvecklingssamarbete med , att de mervärdena finns i landet för del.Jag tycker att det är helt sant och riktigt att vi ska bedriva bistånd som eget land genom våra egna myndigheter och genom Sida men också genom de multilaterala organisationerna. Men jag kan se, även om jag betraktar mig själv som en stor FN-vän, att FN också har brister. Det finns tillfällen och områden där vi behöver komplettera de stora multilaterala organisationerna med att göra saker och ting själva. Det gäller i synnerhet de kanske mer kontroversiella frågorna - mänskliga rättigheter, kvinnors rättigheter och anti-korruption. Vi vet att FN-organen inte alltid orkar, kan eller har den politiska viljan att föra de frågorna lika långt som vi som enskilt land kan göra.Vi ser också, i en rad sektorer, att de stora FN-organen inte alltid är lika flexibla. De är inte alltid lika benägna att göra de små men viktiga satsningarna, som vi kan göra som ett enskilt land. Därför tror jag att det är viktigt att se att vi, när det gäller , behöver ha ett stöd till FN-organen, som gör ett viktigt arbete i landet. Men det finns också ett mervärde i att är på plats som enskilt land.Jag tror att det är viktigt, i det här sammanhanget, att påminna sig om att det nu är sedan den här behandlade proposition 100 som var startskottet för det svenska biståndet. Av de här 50 åren finns det en hel del vi kan lära. Vi kan lära av de misstag som vi har begått men också av de framgångar som vi har lyckats uppnå med svenskt bistånd.Den kanske tydligaste lärdomen, i alla fall ur mitt perspektiv, av av svenskt bistånd är att om biståndet ska vara framgångsrikt måste det vara långsiktigt, och det måste vara förutsägbart.Tyvärr kan vi konstatera att regeringen har tryckt på pausknappen när det gäller det svenska utvecklingssamarbetet med . Regeringen i huvudstaden vill samarbeta med . Man har identifierat områden där man vill utöka samarbetet - det gäller till exempel jordbrukssektorn, som vi precis diskuterade. Men från svensk sida kan man inte lämna några som helst besked.Man förlänger just , från svensk sida, bara samarbetet i taget, vilket såklart skadar kvaliteten och möjligheterna att uppnå tydliga resultat. Från regeringens sida har man dessutom skickat väldigt olika signaler när det gäller budgetbiståndet till Faso.Biståndsministern har ena dagen gått ut och sagt att man vill lägga ned och avveckla det svenska generella budgetbiståndet. ska det få vara kvar. ska man göra en översyn. Det ger väldigt otydliga signaler till dem vi ska samarbeta med i syd.Det förvånar lite, för pratar väldigt gärna om resultat i den svenska biståndspolitiken. Jag tror och är övertygad om att det finns ett genuint engagemang när det gäller att nå resultat i svenskt bistånd från sida. Men när det kommer till agerar regeringen nu på ett sätt, när man förhalar den här processen och när man inte lämnar några besked, som skadar förutsättningarna för att nå resultat.I stället för att agera långsiktigt agerar man oerhört kortsiktigt. I stället för förutsägbarhet finns det nu egentligen bara frågetecken om det svenska utvecklingssamarbetet med . Jag tycker att det är väldigt tråkigt.Sedan säger att det saknas band och liknande. Det saknas intresse i för . Ja, det är helt sant. Det var väl en relevant diskussion att ta när vi beslutade att gå in i . Men finns vi där. Vi har byggt upp relationer. Vi har projekt, och vi har byggt upp en relation med de parter som finns i landet. är frågan om vi ska vårda de relationerna eller inte. Det är naturligtvis en fantastisk argumentation när det gäller något så självklart som frågan: Varför ska vi inte fortsätta till i ?Jag vill då hävda att om vi ska göra det måste vi vara beredda att skala upp. Om vi ska vara i ett land som vi båda två beskriver som oerhört problematiskt vad gäller den demokratiska utvecklingen, korruptionen och hanteringen av kvinnor har vi en enorm uppgift framför oss. Det handlar om att ha en mycket seriös och tung dialog med en regering som faktiskt åsidosätter fattiga människors intressen.Det har varit en ekonomisk tillväxt i detta land som har gjort att resurserna har ökat, men fattigdomen har ökat ännu mer. Det är ett land som inte delar våra värderingar, skulle jag vilja hävda just . Eller det är en regering som inte riktigt är mottaglig för den svenska dialogen. Det är i alla fall mina egna personliga uppfattningar. Jag tog över det beslut som den socialdemokratiska regeringen fattade om att vi skulle jobba med , ett fransktalande land i , långt borta. Vi har förstärkt närvaron i . Vi har svårt med rekryteringar . Jag reste till detta land rätt så tidigt just för att förstå. Varför tog man detta beslut? Vad har vi för mervärde? Och hur ska det se ut långsiktigt?Då tycker jag att jag har tagit mitt ansvar genom att delvis trycka på den så kallade pausknappen genom att inte säga: Yes, vi ska fortsätta. Om vi ska fortsätta är det min personliga uppfattning att vi behöver titta på både volymerna och bemanningen och verkligen satsa men vara beredda på rätt stora bakslag. Det gäller framför allt om vi ska använda det generella budgetstödet. Jag hävdar att ska man ha ett generellt budgetstöd och gå in och stötta en regerings politik fullt ut måste det vara en regering som delar våra värderingar.Jag har på område efter område sett att förutsättningarna för bilateralt långsiktigt svenskt utvecklingssamarbete kan vara bättre på andra ställen just . Mot detta ska man väga att vi inte har alla resurser som vi kanske skulle vilja ha, givet behoven, men också att är ett medelstort land. Vi kan inte vara i alla länder. Vi har inte tillräckligt med personal. Vi har inte en tillräckligt stor myndighet, Sida.Det är därför som jag vill ta ansvar för att vi ska kunna följa pengarna och att vi ska kunna ha den här långsiktigheten. Det handlar också om att jag kan tala klarspråk. I det här fallet måste jag göra en halvhalt och fundera på hur det ska se ut framöver.Det är bra, herr talman, att vi kan diskutera detta här i , eftersom den landfokusering som jag hade som idé - vi skulle ha tajtare samarbeten, väldigt långsiktigt, med färre länder - riskerar att spridas ut en del.Jag har också, givet erfarenheten av landfokusering, sett lite grann på de här mervärdena, som jag skulle vilja säga för svensk del är universella. Det handlar om efterfrågan när det gäller att stötta demokratikämpar och att ha modiga kvinnorättsförespråkare som inte väjer för de svåra frågorna eller att stötta fria medier, journalister och vad det kan vara. Det är sådant som få andra törs ägna sig åt i utvecklingssamarbetet och där vi från regeringens sida drar nytta av hela den svenska resursbasen i den här delen.Det är sådant som vi har försökt med i länder som jag vet ligger nära om hjärtat, till exempel , där vi gjorde en utfasning. Det handlar om att kunna kompensera för sådana här eventuella utfasningar i länder genom att fortsatt ha kvar resurser för att göra det som är unikt bra på, vill jag hävda. De stora medlen och de stora kanalerna blir snarare då och olika fonder och program. är det kanske också samarbete, inte minst inom ramen för EU:s utvecklingsbistånd. Där har vi också möjligheter att påverka relationen med . Jag blir lite konfunderad när jag lyssnar på . Visst är utmaningarna stora i . Det är kanske just därför vi behöver vara närvarande i landet. Det är oftast där utmaningarna är som störst som behovet av svenskt bistånd också är som störst.Vi kan jämföra med ett land där regeringen nu har gjort ett långsiktigt löfte när det gäller bistånd: . På alla de punkter som nämner är utmaningarna där betydligt större än i . Man har inga problem att trots det utlova svenskt bistånd i mångmiljardklassen under en väldigt lång tid framöver.Jag får väl påminna biståndsministern om vad regeringen själv skrev i sin budgetproposition: Ett särskilt fokus ska riktas i biståndet på de länder som har längst kvar att nå millenniemålen, däribland konflikt- och postkonfliktländer, framför allt i Afrika.Jag tycker att det mycket väl beskriver varför behöver fortsätta att engagera sig i Faso.Sedan måste jag säga att även om jag håller med om att det finns stora utmaningar i tycker jag att faktiskt svartmålar läget i men också det svenska biståndet.Jag har läst en rapport från ambassadör i , . I sin rapport hem till den - jag vet inte om har missat den - skriver hon att det svenska biståndet levererar. Och hon beskriver väl till exempel att det svenska näringslivet visar ökat intresse för att investera i . Det är någonting som borde tilltala vet inte om har läst den här rapporten eller om hon helt enkelt inte håller med om det som ambassadör säger. Hon är tydlig med att har ett mervärde och att svenskt bistånd levererar.Jag vill bara avslutningsvis säga att jag är fullt medveten om att befinner sig lite i svensk medieskugga och att det här inte kommer att vara någon kioskvältare i medierna . Men jag hoppas att det inte är detta som ska styra svenskt bistånd utan var vi har ett mervärde.Det är min fulla övertygelse att och svenskt bistånd har ett väldigt stort mervärde i . Jag är glad över att ser det mervärde som vi har skapat i . Det är ett erkännande till svenskt bistånd och till svensk biståndspolitik.Självklart har jag läst rapport som också beskriver hur vissa framsteg sker och hur hon har jobbat mycket strategiskt och också med rätt små resurser för att uppnå sina mål. Det är det som är mitt problem. Vi behöver i så fall fler som ska vara utsända, och vi har inte administrativa resurser att backa upp bland annat det arbete som vår ambassadör har gjort.Detta är någonting som jag behöver ta ansvar för om vi nu ska göra anspråk på att ha ett långsiktigt och verkningsfullt ansvarstagande bilateralt utvecklingssamarbete med . Då måste vi i så fall säga: Vad ska vi annars dra ned på? Vad är det vi ska göra mer?Om man jämför med , där vi har relationer sedan kanske , där jag ser de investeringar som har gjorts och det väldigt starka vakuum som uppstår när man drar bort de säkerhetspolitiska styrkorna och där man nu verkligen får prova vad som leder utveckling, så är jag otroligt stolt över att vi kan lova en långsiktighet med belopp och annat.Jag vill inte här i kammaren, herr talman, stå och väga länder för eller emot varandra. Jag är väldigt glad över att vi kan föra en principiell diskussion om att förmodligen på många ställen både kan upparbeta och vidmakthålla väldigt starka svenska mervärden. Men det handlar inte bara om att vi långsiktigt är med bilateralt från svensk sida, utan det handlar även om, tycker jag, att vi på andra sätt, genom multilateralt samarbete, också kan vara med och påverka genom de olika verktyg som vi har skaffat oss i det svenska biståndet.Det här är inga enkla frågor. Vi är efterfrågade i lite för många länder. Nöden i världen är större, och det finns anledning för att se var vi kan göra mest avtryck och var vi kan ha bäst möjligheter att bidra till att lyfta fattiga människor ur fattigdom. Det handlar inte om medieläge eller medieskugga, utan det handlar just om att fint och sansat bedöma vilka resurser vi har, var vi ska lägga dem och var vi på bästa sätt kan bidra till att minska fattigdomen.