· GZ10368 · 2012-05-25 09:17:32 — har ställt följande frågor till mig:Vad avser statsrådet att göra för att säkra försörjningen av personal med kompetens inom alla områden i järnvägsbranschen?Vad avser statsrådet att göra för att utifrån ett samhällsperspektiv på bästa sätt ta till vara Järnvägsskolans unika resurser i form av kompetens och anläggningar, på kort och på lång sikt?Vad avser statsrådet att göra för att Järnvägsskolan ska överföras till ?Regeringen har infrastruktursatsning på närmare 500 miljarder fram satsat ytterligare extra på åtgärder i järnvägssystemet 2012 och 2013. De satsningar som genomförs 2012 och 2013 ska ses som en del i regeringens långsiktiga strategi för att skapa ett robust transportsystem. har ett antal förändringar genomförts inom transportområdet med utgångspunkten att det behövs en tydligare gränsdragning mellan förvaltning, politik och marknad. För statens del är en koncentration på kärnuppgifterna angelägen. Konkurrensutsatt verksamhet bör av det skälet i normalfallet inte bedrivas i myndighetsform.Det är därför av stor vikt för samhället och järnvägsbranschen att kompetensnivån på den omreglerade järnvägsmarknaden säkerställs . Detta bör kunna ske dels genom att och andra beställare ställer krav på kompetens i sina upphandlingar, dels genom att det ställs tydliga krav på kvaliteten i utbildningarna och hos dem som utbildar. Det är därför av stor vikt att järnvägsbranschen själv också tar ett stort ansvar för att säkerställa kompetensförsörjningen långsiktigt. En fungerande marknad bygger på att det finns flera aktörer som erbjuder sina tjänster. Järnvägsskolan är en viktig resurs inom järnvägsområdet, och jag noterar med tillförsikt att flera järnvägsanknutna utbildningar på både gymnasial och eftergymnasial nivå öppnas runt om i landet. Det är i detta sammanhang återigen viktigt att påpeka att branschen som helhet ger dessa utbildningsleverantörer möjlighet att jobba långsiktigt genom att ställa krav på kompetens och utbildning hos sin egen personal.Trafikverkets arbete med att avskilja Järnvägsskolan från myndighetens verksamhet ligger alltså i linje med regeringens intentioner om att skapa en fungerande marknad. Jag vet att det finns flera aktörer som har intressen i utbildningar inom järnvägsområdet, och jag kommer att fortsätta att följa frågan noggrant. Först vill jag tacka infrastrukturministern för svar på mina frågor.Mina frågor har jag ställt därför att jag är allvarligt bekymrad över hur kompetensförsörjningen i järnvägen ska säkras framöver i . generaldirektör har enligt Föreningen senaste nyhetsbrev sagt till dess styrelse att om inte branschen tar över finns risk för att lägger ned Järnvägsskolan. Det vore förödande för järnvägen i - detta i när vi behöver satsa stort på järnvägen.Järnvägsskolan har nämligen en kritisk roll i det svenska järnvägssystemet. Järnvägsskolan i är enda kompletta utbildare inom järnväg. Där utbildas ca 6 000 personer. Tekniker, ingenjörer och tågpersonal får teoretisk och praktisk träning i en realistisk och säker järnvägsmiljö. Det handlar om allt från kortare kurser till treårig högskoleutbildning till järnvägsingenjör. Järnvägsskolans verksamhet fungerar väl. Den är konkurrensneutral mot hela bredden av entreprenörer och operatörer. Trots det vill regeringen att den avyttras från . Ända har det rått ovisshet om hur framtiden ser ut för skolan. Det finns alltså anledning att vara orolig.Infrastrukturministern sade i sitt svar att regeringen har en intention att skapa en fungerande marknad. Men uppgiften är ändå att säkra kompetensförsörjningen för ett väl fungerande och säkert järnvägssystem, inte att skapa en marknad till varje pris där förutsättningar saknas. Det gäller att skilja på medel och mål. Att förlita sig på att marknaden ska erbjuda alla nödvändiga järnvägsutbildningar är orealistiskt och mer än lovligt naivt. Om en organisation med vinst som sitt huvudsakliga intresse tar över skolan riskerar smala kurser med få deltagare att försvinna. Många av järnvägsskolans utbildningar har en liten målgrupp, men de är helt avgörande för ett fungerande och säkert järnvägssystem. Dessa utbildningar är alltså samhällsekonomiskt men inte företagsekonomiskt lönsamma. Det finns till exempel risk att Lunds Tekniska Högskolas järnvägsingenjörsutbildning, KY-utbildningen till järnvägstekniker och YH-utbildningen till lokförare försvinner om skolan ska drivas på kommersiella villkor.Järnvägsskolan har byggt övningsanläggningar. Vissa av dessa, bland annat de signaltekniska anläggningarna, är unika. Det skulle vara mycket olönsamt att bygga sådana anläggningar på andra håll i . Många av grundutbildningarna och i än högre grad det stora antalet specialistutbildningar som Järnvägsskolan erbjuder kräver tillgång till dessa övningsanläggningar.Jag skulle vilja be statsrådet att utveckla närmare vad hon vill göra för att tillvarata Järnvägsskolans unika resurser.Infrastrukturministern sade att hon förlitar sig på att kompetensnivån i järnvägsbranschen säkerställs genom att och andra beställare ställer krav på kompetens i sina upphandlingar, kvalitet i utbildningarna och att branschen tar ett stort ansvar för att säkerställa kompetensförsörjningen långsiktigt.Vad hjälper det att ställa krav på kompetens och kvalitet i utbildning om utbudet av utbildning styrs av marknadsvillkor, om kurser som är samhällskritiska men företagsekonomiskt olönsamma inte längre finns att få? Varför skulle för övrigt ansvaret för utbildning inom just järnväg helt lämnas åt marknaden? Vi begär inte att exempelvis telekombranschen ska utbilda sina civilingenjörer och programmerare själva. Egentligen vill jag bredda frågan något ytterligare, om vi framför allt ska tala om långsiktighet.Just nu står vi inför en av de mest intensiva satsningarna som kanske någonsin har gjorts sedan järnvägen byggdes på att återställa järnvägen i ett skick som den var tänkt från början. Det gäller att jobba med reinvesteringar, få mer fart på underhåll och framför allt minska sårbarheten. Detta kräver kompetens och specialkunnande, som tar upp, kopplat till den åldersstruktur som ändå finns framför oss och insikten om att kommer människor att sluta jobba i branschen.Den viktigaste utmaningen är att se till att järnvägsbranschen är en attraktiv arbetsplats där unga vill jobba. Det vore en björntjänst att inte låta fler aktörer vara aktiva inom till exempel underhållsbranschen, som jag vet att parti i har för avsikt att återreglera till en aktör, nämligen självt.Med en bredd och ett stort kunnande bland många företag, som dessutom får krav på sig att ha kompetens, ökar trycket även på utbildningsväsendet att utbilda till motsvarande kompetens.Det finns en ny fråga, nämligen att vi inte bara talar sektoriellt om järnväg. Mer och mer av trafiken och transporterna sker transportslagsövergripande. Vi ser hur vi ekonomiskt kan få ut mer om vi samordnar väg och bana gemensamt i olika projekteringar. Även kunnandet behöver spridas mellan de olika transportslagen. Många aktörer på entreprenadsidan som vill bygga nytt och underhålla på vägsidan kan också användas på järnvägssidan. Sedan behövs specialistkompetens. Det här är något som branschen generellt mer och mer känner av. Det finns ett stort intresse av att hålla fast vid detta.Jag nämnde i mitt svar till att det finns många på gymnasial nivå som specialiserar sig på mer nischade områden. Det kan vara teknik och el. Det kan i och för sig vara bra. Vi ska också vara observanta att man inte tappar hela bilden och kunnandet i fråga om det transportslagsövergripande. Därför är Järnvägsskolan unik med sin samlade erfarenhet från alla år. Den är också unik med tanke på den anläggning som finns för övning och test. Det anser också branschen är unikt.Med utgångspunkt i de behov som finns på järnvägs- och vägområdet framöver kommer områdena att vara attraktiva. Då måste vi också tillåta en öppenhet för att många får vara med och vara aktörer. Det är vad jag kallar en marknad. Jag ser det som en större fara om vi stryper marknaden och säger att samhället måste bära kostnaden men det finns ändå inga som är intresserade av dessa utbildningar än att det finns utbildningsplatser utan sökande. Det måste finnas något i andra änden.De frågor som tar upp är fantastiskt viktiga. De handlar om hur vi ska lösa problemet. Men vi måste kanske vidga perspektivet. Det är vad gör när man efterhör olika aktörer. är en av dem. pekar ut Järnvägsskolan som en viktig aktör för att erbjuda utbildningar även på vägsidan. En fungerande marknad bygger på att det finns flera aktörer som erbjuder sina tjänster. Ja, utöver Järnvägsskolan finns gymnasieskolor, yrkeshögskolor och ett mindre antal privata aktörer som utbildar inom järnvägsområdet. Men den stora volymen, , står Järnvägsskolan för. Det är drygt 300 ban-, kontaktlednings- och signaltekniker som utbildas där . De andra skolorna kan inte ersätta Järnvägsskolan med tanke på dess unika övningsanläggningar. Skolorna har helt olika förutsättningar.För att bli en duktig bantekniker, signaltekniker eller kontaktledningstekniker krävs det mycket praktisk övning. Det är ett hantverk som man inte kan lära sig fullt ut i skolbänken. Man måste helt enkelt öva för att få handlaget, och det måste göras i en säker miljö. De som utbildas vid får den unika möjligheten, och de kan därför efter avslutad kurs direkt vara fullt användbara i jobbet.Pengarna räcker inte för att erbjuda detta i alla gymnasier och yrkeshögskolor, och det vore också en ganska ineffektiv användning av medel.Det handlar alltså om såväl volym som kvalitet. Kapaciteten finns just på Järnvägsskolan, och där kan eleverna få öva i en säker och realistisk miljö. Det finns möjlighet att ta emot ännu fler där. Det är, som sagt, både oekonomiskt och onödigt att bygga upp flera sådana miljöer. God hushållning är att på bästa sätt utnyttja de anläggningar vi redan gemensamt äger och definitivt inte slarva bort dem.Att Lunds universitet skulle bli huvudägare till Järnvägsskolan är en lösning som undersökts, och det skulle ge många fördelar. Till exempel kan bedriva viktig järnvägsteknisk forskning med Järnvägsskolans anläggningar som bas. Skolans verksamhet kan förstärkas med spetskompetens från . Allra viktigast är att det skulle ge en långsiktig stabilitet och ge en inriktning på samhällets behov i stället för vad som är kommersiellt gångbart. Så kan det nuvarande utbudet, kvaliteten och den teknikmässiga kvaliteten garanteras, något som branschen, inte minst , ser som mycket viktigt.Tyvärr har processen för att genomföra denna lösning stoppats upp, och det är olyckligt.Jag upprepar min fråga som jag inte har fått svar på. Jag undrar om är beredd att verka för att Järnvägsskolan överförs till . Jag undrar också hur ser på denna lösning.Om en privat ägare tar över Järnvägsskolan kan konkurrensneutraliteten gå förlorad. Kommer en privat ägare att se till samhällsnyttan och bedriva utbildningar som inte är företagsekonomiskt lönsamma men nödvändiga för utvecklingen av järnvägssystemet? Skulle en privat ägare vara beredd att reinvestera och utveckla skolan, och för vilka syften? Flera av skolans övningsanläggningar har för övrigt placerats där av olika leverantörer, exempelvis och , och om skolan tas över av någon annan kan de dra sig ur samarbetet. Det är inte till gagn för säkerheten i det svenska järnvägssystemet.Jag undrar om infrastrukturministern ser några problem med att exempelvis en av de olika järnvägsoperatörer som verkar i skulle ta över Järnvägsskolan, om det skulle bli så. Är det verkligen en rimlig och hållbar lösning för framtiden? Inledningsvis vill jag säga att jag först trodde att ifrågasatte om jag hade sagt att det gällde Järnvägsskolans vara eller inte vara i relation till andra gymnasiala skolor. Men så tolkar jag det inte när jag har hört hela anförandet. Det handlar inte om Järnvägsskolans vara eller inte vara, för den är. Det är snarare fråga om vem som ska vara huvudman, om i sitt arbete med att fokusera på sina uppgifter ser vem som ska ta över verksamheten.Det är den frågeställningen som har haft uppe och för samtal om. Precis som säger har varit en av dem som nämnts. Det finns andra tekniska högskolor som har liknande intressen, såväl i och i som KTH i och andra aktörer.Det viktigaste är väl snarare att branschen i sin helhet känner var den kan få mesta och bästa nyttan, alltså inte bara det som är gångbart just . Det som kanske är den riktigt svåra utmaningen är den signaltekniska kompetensen eller säkerhetskompetensen i form av en kontrollfunktion, där ett helt arbete utförs på spår. Det kräver av högskoleutbildning och dessutom bra tillfällen att få praktik.Det är därför som jag menar att det är viktigt att branschen är med. Även om samhället har behov av att järnvägen ska fungera eller att vi ska ha bra samarbete med alla transportslag måste det finnas ställen där man får vara i sin praktik och där man kan få kompetens. Men det är också fråga om innovation, som jag tror är en av de viktiga drivkrafterna för att det här ska bli en attraktiv framtidsbransch att jobba i, med många olika aktörer som med sitt kunnande jobbar på olika sätt. De bidrar i en konkurrens till att utveckla det som ger nytta för samhället och som skapar attraktivitet för många, där de kan få vara med och påverka i utbildningsväsendet. Det är det som är lite spännande.Transportstyrelsen, som är en myndighet, och mer en tillsynsmyndighet, ser just nu över om vi i stället för att bara godkänna utbildningsplatser kan ha någon form av branschsystem för kompetensförsörjning som skulle vara bra just för det transportpolitiskt övergripande, både väg och järnväg. Det finns också med i den här diskussionen.På direkta fråga om jag kommer att verka för att tar över Järnvägsskolan måste jag nog säga att det kanske inte är det jag först och främst ska göra. Det är att efterfråga någonting som jag inte får göra, och det är ministerstyre. Men jag konstaterar att är en av flera aktörer som tittar på. Och är inte en dålig aktör i detta sammanhang - det kanske rent av är en bra aktör.Just nu pågår samtalen. Jag vet att har haft diskussioner och så sent som har ringt runt till olika aktörer för att stämma av. Den här frågan är lika angelägen för som myndighet för att tillförsäkra sig att kompetensen finns både nu och . Ska vi göra alla dessa investeringar och fortsätta med det underhållsarbete vi nu har påbörjat måste vi ha kompetens. Det ligger förvisso i samhällets intresse. If it ain't broke, don't fix it. Om det inte är trasigt, laga det inte. Det är ett amerikanskt ordspråk som det är värt att ta fasta på när man funderar på framtidens kompetensförsörjning inom järnvägsbranschen i och Järnvägsskolans roll i det hela. Alltså: Om det inte finns något problem, försök inte lösa det.Infrastrukturministern talar klokt om att vi måste ha bästa förutsättningar för innovation på området och för inflytande för branschen. Jag menar att allt detta redan finns och fungerar på Järnvägsskolan, utifrån vad jag har sett när jag har varit där och tittat.Däremot tycker jag att man kan se flera problem om en privat aktör skulle ta över, vilket inte på något sätt är uteslutet, vad jag förstår. Jag har fortfarande inte fått svar på om ministern tycker att det kan vara problematiskt.Avreglering och konkurrensutsättning är inte någon universallösning på alla problem. Tvärtom har vi alltför sett hur blind tro på att marknadslösningar alltid är de mest effektiva har ställt till stora problem.Järnvägsskolans verksamhet fungerar väl. pekar ut den som en viktig aktör för att klara de stora utbildningssatsningar som krävs för att klara både de skärpta kvalitetskraven och de stora satsningarna på att förbättra och bygga ut järnvägen, som är helt nödvändiga. Varför sätta den på spel för att till varje pris tvinga fram en marknad där det i stort sett saknas förutsättningar och inte tjänar det överordnade syftet?Jag tycker inte att jag har fått tillräckligt svar på hur infrastrukturministern avser att agera för att Järnvägsskolans unika resurser ska tas till vara ur ett samhällsperspektiv. Branschen ingår ju i samhället. Men det är inte för sent att ta av sina ideologiska skygglappar och ta sitt ansvar från regeringens sida, för att inte slösa bort en fungerande verksamhet som är absolut nödvändig för järnvägen. Vi har inte råd att inte ta till vara de goda verktyg vi har. Jag hoppas på en snar lösning som prioriterar samhällsnyttan. Jag reagerar mycket positivt när återigen nämner just - och där har jag tagit på stort allvar - möjligheten till innovation. Men jag blir jätteledsen när jag hör att hon i nästa andetag säger att just marknadslösningar snarare har skapat problem kopplat till järnvägsbranschen.Låt mig då bara få konstatera att drift och underhåll utförs av flera olika aktörer. Tyvärr vill nu aktivt återreglera det. En utredning visade att vi får ut mer infrastruktur för pengarna. Vi har sänkt kostnaderna utan att kvaliteten eller säkerheten har försämrats. Detta finns det utredningar om.I stället har vi fått flera aktörer, stora företag med flera tusen anställda, som driver utvecklingen och driver innovation. Jag tror att vi egentligen är överens om att det är någonting som är viktigt. Engagemanget för innovation för med sig nytta tillbaka till den utbildning där vi ständigt måste bli bättre.Där menar jag att branschen totalt sett är en viktig aktör för att säkerställa kompetens i det som man själv gör och genom den input man tillför Järnvägsskolan när det gäller branschens behov framöver. Från till exempel kan vi styra upphandlingarna, och vi behöver kompetens för upphandlingar för långsiktiga behov. Jag tror att det är viktigare att fokusera på det.Vilken roll kan komma att ha i detta behöver inte vara avklarat just . Den frågan finns kvar. finns med i bilden när ska fokusera på att vara en god beställare.