· GZ10234 · 2012-02-28 18:17:21 — har frågat mig genom vilka ekonomisk-politiska åtgärder jag avser att vända det som han beskriver som en ökning av bidragsberoendet och skapa förutsättningar för fler jobb.Den finanskris som slog mot 2008 orsakade det kraftigaste internationella tillväxtfallet vi upplevt sedan . Det ekonomiska läget i vår omvärld är fortsatt allvarsamt med tydliga risker. Skuldkrisen väntas dämpa utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden.Sverige har en stark position. Ordning och reda i de offentliga finanserna gör att vi har utrymme att föra en aktiv politik medan skuldtyngda länder tvingas skära ned på jobb och välfärd.Låt mig ändå konstatera hur skiljer sig från övriga EU-länder. hör numera till de länder i EU som har lägst arbetslöshet. låg på 14:e plats; nu ligger vi på 7:e plats.Regeringen menar att bidragsberoende är när en person inte kan försörja sig på egen hand utan är beroende av olika transfereringssystem för sin försörjning. Trots skuldkrisen har detta utanförskap, mätt som helårsekvivalenter, minskat med 164 000 personer tack vare arbetslinjen.Full sysselsättning är fortsatt ett av regeringens främsta mål. Regeringen tänker fortsätta att driva en politik där det lönar sig att arbeta och som stärker personer som står långt från arbetsmarknaden.Regeringen har sänkt arbetsgivaravgifter och gjort det mer lönsamt att arbeta. Vi satsar på utbildning och genomför stora reformer när det gäller gymnasieskolan. Vi gör allt detta för att människor ska komma närmare arbetsmarknaden.Mot detta står åter en opposition som hellre vill höja bidragen. Det är inte att ta ansvar för svensk ekonomi. De framgångar vårt land haft när det gäller ekonomisk utveckling som inneburit frihet för samhälle och människor bygger på en socialdemokratisk politik som i grunden har skapat full sysselsättning men också ett tryggt samhälle där vi vid oförutsedda händelser som ingen av oss önskar, arbetslöshet eller sjukdom, kunnat ta del av trygghetssystem. Det har inte handlat om en minimistandard, utan man har kunnat upprätthålla en god inkomst. Det har inte varit ett bidrag, utan en försäkring som vi alla solidariskt betalar. Vi har inte betalat premien efter vilken risk vi har att hamna i arbetslöshet eller sjukdom. Vi har betalat den solidariskt och fördelat den på ett rättvist sätt. Så har den svenska modellen sett ut.Moderaterna pratade fram massarbetslöshet och utanförskap. Jag konstaterar att förvärvsfrekvensen är lägre än när den moderatledda regeringen tillträdde 2006. Arbetslösheten är högre. Det som skulle lösa samhällsproblem med sysselsättningen var att attackera den svenska modellen. Vi skulle inte ha råd med arbetslöshetsförsäkringen, utan vi skulle skapa incitament, stimulanser, för att man skulle kliva från arbetslöshet till sysselsättning. Sådan är världsbild: Du är arbetslös för att det är kul.Man trodde att jobben skulle bli fler genom att man sänkte arbetslöshetsförsäkringen kraftigt. Så har det inte blivit. Det är fler arbetslösa, och det är fler arbetslösa som lever i otrygghet. Det som är den stora otryggheten är när man ramlar ur försäkringssystemen, hamnar på kommunens socialkontor och knackar på dörren och redovisar vad man har i plånboken. Man blir av med bilen och sommarstugan och den lilla besparing man hade tänkt använda till 60-årsdagen.Så ter sig verkligheten för allt fler människor i vårt land, . Ni har tvingat människor bort från en generell välfärdspolitik och bort från en solidarisk riskfinansiering. De som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom får bära det fulla ansvaret. Kostnaderna för försörjningsstöd och trycket på Kommunsveriges utgifter ökar, vilket innebär att det är barnen i förskolan och skolan och äldre i äldreboenden som får vara med och betala den politik som plågar både enskilda som har slagits ut ur välfärdssystemen och kommuner som har fått ökat tryck på utgifter.Tycker du, , att det är en acceptabel utveckling? Vad tänker du göra för att bryta det nya stora bidragsberoende vi har i i form av försörjningsstöd i spåren av era förstörda generella trygghetssystem? Tack, finansministern, för svaret på interpellationen.En finanskris slog mot 2008, konstaterar finansministern i svaret. Det är naturligtvis ett korrekt konstaterande. Finansministern har varit finansminister i en regering ; det är . Sitter man i en regering och är man finansminister har man att ta ansvar för ett land när det går bra och när det går dåligt. En regering kan naturligtvis inte regera bara i goda tider. Väljarna har rätt att ställa krav på att regeringen ska klara av att regera även i dåliga tider. Därför räcker det inte att konstatera att har haft en högkonjunktur eller lågkonjunktur och att det skulle motivera att man som politiker och ansvarig beslutsfattare inte kan påverka situationen. Det är den bild finansministern försöker ge. Man kan undra varför man som väljare skulle rösta på en finansminister som flyger som ett rö för vinden.Man kan påminna om Svenskt Näringslivs så kallade rekryteringsenkät. I sin egen rekryteringsenkät säger att man på grund av regeringens misslyckade jobbpolitik missade 30 000 rekryteringar , när lågkonjunkturen var som värst. Finansministern har naturligtvis ansvar för att man för en politik som gör att misslyckas med 30 000 rekryteringar trots hög arbetslöshet. Därigenom försämras relativa läge.Det kan naturligtvis ha visst intresse att har gått från 14:e till 7:e plats när man jämför EU-länder. Finansministern briljerar med att laborera med statistik och bolla med äpplen och päron. Om sjunde plats innebär 8 procents arbetslöshet, är det okej för finansministern? Är man nöjd och belåten? Ser inte finansministern något som helst problem? Om finansministern är seriös med att full sysselsättning är regeringens främsta mål och ser att arbetslösheten ligger på , är finansministern nöjd med den förda politiken? Finns det minsta lilla gnutta självkritik eller självrannsakan? Finns det verkligen fog för den ståndaktiga, kanske lite imponerande Bagdad-Bob-mentaliteten, att det inte finns några problem och att allt är bra? Finns det inte minsta lilla gnutta tvivel hos finansministern när det gäller den förda politiken som ingen mer än finansministern hävdar fungerar?Man säger att det inte går att mäta effekten av jobbskatteavdragen. Det är ju en av de bärande delarna i finansministerns politik. Försämringarna i a-kassan har inte gjort att fler arbetslösa har valt att inte vara arbetslösa eftersom de inte har det valet. Det är därför det finns anledning att efterfråga något litet mått av eftertankens kranka blekhet. Det må vara hänt att vi bara är på sjunde plats i EU. Finansministern kanske är nöjd med det. Men det innebär att finansministern sänder signalen att 8 procents arbetslöshet i är helt okej. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Tack, finansministern, för svaret på en bra interpellation från . Vi har ju debatterat en interpellation som hade ett annat fokus, men egentligen handlade om den ekonomiska politik som finansministern bedriver.Eftersom liknande svar fanns med även i den tidigare interpellationen skulle det vara intressant om finansministern kunde precisera sig. I svaret står det: Regeringen menar att bidragsberoende är när en person inte kan försörja sig på egen hand utan är beroende av vissa transfereringssystem för sin försörjning.Bidragsberoendet har ökat, säger . Med det menar han att den andel personer som är beroende av försörjningsstöd, det vill säga socialbidrag, har ökat. Det visar Kommuner och Landstings undersökning.Det vore intressant om regeringen kunde precisera vad bidragsberoende är. Är det att vara beroende av föräldraförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring? Är det vad regeringen avser med "beroende av vissa transfereringssystem för sin försörjning"? Det här är en del av socialförsäkringarna.65 000 har blivit utförsäkrade med regeringens politik, och 120 000 arbetslösa står utan arbetslöshetsförsäkring. Dessa personer, som inte har rätt till sjukförsäkring eller a-kassa, hänvisas till försörjningsstöd, det vill säga socialbidrag.I regeringens svar står det vidare att man tänker driva en politik där det lönar sig att arbeta och som stärker personer som står långt från arbetsmarknaden. Jag antar att man syftar på fas 3 där 30 000 är inskrivna. Det är en av största arbetsgivare - större än . Hur stärker det personer som står långt från arbetsmarknaden att de blir inlåsta i fas 3? Vad är syftet? Hur ökar man deras chanser att ta sig ur transfereringssystemen? Hur ser regeringen på dessa transfereringssystem? Är det ett bidrag att ha föräldraförsäkring? Är det ett bidrag att ha en arbetslöshetsförsäkring? Är det ett bidrag att ha sjukförsäkring? Att ta del av de försäkringar som vi själva är med och bidrar till att finansiera, är det att vara bidragsberoende? Om regeringen anser att oppositionen vill höja bidragen, tycker ministern att det är ett problem att höja ersättningen i föräldraförsäkringen? Det är viktigt att få reda på det eftersom det finns förslag om det. Om regeringen inte tycker att det är bra att personer lever på bidrag, hur kommer det sig då att regeringen för en politik som innebär att fler i är beroende av socialbidrag? Jag har den största respekt för den som hittar en enskild företeelse som man känner en stor vikt av att sätta fokus på, eller för all del för den som brinner för en särskild fråga och återkommande tar upp den frågan. Jag förstår också den och har respekt för den som har en vision om en annan ordning och en idé om ett annat system. Jag respekterar det. Det som jag har svårt att acceptera är när man kategoriskt målar upp en bild som om det vore totalt raserat i det här landet, en bild av och en föreställning om att läget skulle vara värre än i de mest drabbade länderna i ett brinnande i krisens spår. Det är en bild som inte alls stämmer med verkligheten. prestationer i detta perspektiv går inte att förneka. har en av världens mest konkurrenskraftiga ekonomier, ett ökat antal sysselsatta i absoluta tal och ett minskat antal människor i utanförskap genom satsningar på rehabilitering och satsningar och riktade insatser på arbetsmarknadsåtgärder. har kanske haft de mest stabila finanserna i med låg skuldsättningsgrad och en stabil tillväxt genom hela krisen. Till detta ska läggas att vi har riktat stora satsningar i välfärden genom kommuner och landsting. Ni har möjlighet att bryta inlägg som kraftigt avviker från ämnet. Jag önskar, herr talman, att ni också hade möjlighet att bryta inlägg som kraftigt avviker från verkligheten. Då tror jag att tonläget kraftigt skulle sjunka från den socialdemokratiska trojkan här i kammaren. Låt oss börja med tal om den socialdemokratiska bedriften med full sysselsättning. När Socialdemokraterna styrde toppade utanförskapet av befolkningen i arbetsför ålder på det mått som den socialdemokratiska regeringen tog fram, lade fast och formulerade mål för. De mål som den socialdemokratiska regeringen formulerade nådde man aldrig. Det har vi gjort. är vi nere på de 800 000 personer som är beroende av sociala transfereringssystem. Men jag ska inte frånta Socialdemokraterna att de även under sin förra mandatperiod gjorde viktiga insatser som har bidragit till att står starkt. De sänkte marginalskatterna med genom förslaget om kompensation för egenavgifter. Det var bra. De sänkte marginalskatterna från i snitt till . Det var en bra åtgärd. Det bidrar till att öka sysselsättningen. De förstärkte kontrollen i a-kassan. Jag satt själv i under dessa år och följde hur P.-O. och . kontinuerligt skärpte kraven på kontroll av att människor faktiskt arbetade. De stramade upp förtidspensionerna så att man inte längre kunde vara förtidspensionär på samma sätt. Detta skedde för att Socialdemokraterna i regeringsställning måste erkänna att det finns en avvägning mellan välfärd och arbete. Alltför generösa bidragssystem och alltför svaga drivkrafter leder till att man slår ut jobb i privat sektor och bygger utanförskap. i opposition är det bara bidragspolitik som gäller. Det är inte en enda åtgärd som förstärker drivkrafterna, inte ett enda bidragssystem, såvitt jag kan minnas, som de kan hålla sig ifrån att förbättra och inte en skatt som de kan hålla sig ifrån att höja. Vi har haft dessa interpellationsdebatter i olika konstellationer . Låt oss göra en liten uppsummering. Den första anklagelsen som ni hade var att det skulle bli breda lönesänkningar. Ni talade om lönesänkningspartiet. Jag vet inte hur många interpellationsdebatter som vi har haft om det. Vi har inte haft med lönesänkningar. Vi har haft goda reallöneökningar under dessa år. Det har också tydligt varit så att den kommunala sektorn har haft bättre löneökningar än vad vi har sett generellt. Sedan fick vi höra att det skulle bli en massiv ökning av socialbidragen när vi drog ned de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna 2006-2007. Det visar sig att socialbidragsberoendet som andel av hushåll nådde sin botten 2007-2008. Sedan steg det något under krisen. Men det ligger på en nivå som är lägre än under åtta av de som Socialdemokraterna styrde. Under åtta av låg det högre än det som beskrivs som social misär. Vi har inte haft den massiva ökning som ni har beskrivit.Beträffande jobben har varit ett land som har halkat efter när det gäller jobb och sysselsättning i privat sektor. har de kommit tidigare, snabbare och kraftigare i än i kanske något annat europeiskt land. Vi har sysselsättningsökningar som ligger väsentligt högre än i och andra länder. Det är alldeles tydligt att vi har den lägsta långtidsarbetslösheten, lite beroende på måtten men på det sätt som redovisar, i hela som andel av arbetskraften - efter krisen. Detta har inte visat sig vara den katastrofpolitik som Socialdemokraterna har hävdat. Vi har inte rivit upp det svenska samhället. Vi är fortfarande bland de länder som har den bästa sociala sammanhållningen.Detta är en förstelning som håller på att ske av Socialdemokraterna. Vi har sagt att vi tror på sammanhållning och att det är ett viktigt värde. I sin iver att vara en så kraftfull opposition som möjligt har Socialdemokraterna intagit positionen att alla bidrag ska höjas, att alla skillnader ska minskas och att varje drivkraft ska bort. De har blivit fördelningstalibaner. Jag ska säga, mina herrar och damer, att det är en valrörelse som jag verkligen välkomnar. Jag noterar att behöver bredda sina historiekunskaper. Han tillbringar för mycket tid i mycket grunda historieskola. Han tror att politiska liv började när han skrev tal åt om semestervikarier som pratade upp räntan till . Kom ihåg, , när du försöker lägga socialdemokratin till last att vi inte har stått för full sysselsättning i vårt land, att vi fick ta över ett havererat . Det tog tid innan vi började komma i gång, och vi fick ned talen med bland annat socialbidrag. Vi genomförde inte försämringar för att vi inte trodde på människor. Vi fick sanera ekonomin efter er vanskötsel. Så är historien. Du skrev talen. Vi fick fixa till det sedan. Det stora som du har gjort, , är att du har ökat bidragsberoendet och slagit sönder försörjningssystem. Jag studerade hur det har varit i min nära omgivning i . I var det 126 miljoner i socialbidrag eller försörjningsstöd. är det 145 miljoner. I var det en ökning från 14 till 28 miljoner. I var det en ökning från 14 till 23 miljoner. I var det en 120-procentig ökning, alltså i detta entreprenörstäta som ofta beskrivs som föredömligt och är det i många avseenden. Era förstörda försäkringssystem har lett till att hela Kommunsverige sedan 2006-2007 har fått ökade kostnader för försörjningsstöd. Kostnaderna har ökat från att ha varit nere på 8-miljardersnivån till att tangera 12-miljardersnivån. Detta är det yttersta bidrag som en människa kan få för sin försörjning. Dit har ni plågat människor från välfärdssystem, ty det år ni vann valet hade av de arbetslösa a-kassa. När vi skrev hade a-kassa. Förutom fruktan för morgondagen och plågan av arbetslöshet plågar ni också människor ekonomiskt. Jag vill vidhålla och lägga fast: Ni har skapat ett ökat och nytt bidragsberoende i vårt land. Ni har misslyckats med ambitionerna när det gäller sysselsättningen.Förvärvsfrekvensen har minskat, arbetslösheten har ökat och långtidsarbetslösheten biter sig fast. Det mest dramatiska är alla ungdomar som inte har någon försörjning. ger rådet: Ni får väl gå hem till mamma och pappa. Familjen blir en ny försörjningsinstitution i det där sviker solidariteten. Jag blir lite nervös när vi har en finansminister, ansvarig minister i regeringen, som inte ser några som helst bekymmer med 8 procents arbetslöshet och säger att långtidsarbetslösheten i inte är något problem. Vi har låg långtidsarbetslöshet, säger talman! Bekymret är att alla som följer utvecklingen på svensk arbetsmarknad beskriver just den växande långtidsarbetslösheten. Genom politik går människor ut i arbetslöshet i en lågkonjunktur, de ligger kvar i arbetslöshet i en högkonjunktur, och de kommer in i nästa lågkonjunktur i arbetslöshet.Det är just utvecklingen att andelen långtidsarbetslösa växer och att de kommer allt längre från arbetsmarknaden med politik som alla seriösa bedömare som följer svensk arbetsmarknad är som mest oroade över. Men finansministern är helt oberörd.Vi har inga problem. Vi har en låg arbetslöshet. Vi har inga problem med långtidsarbetslösheten. Detta är naturligtvis varför finansministern inte kan svara på interpellantens fråga om vad man ämnar göra för att ta sig ur den väldigt svåra situationen.Finansministern börjar säga att hans politik inte har lett till lönesänkningar. Det är lite lustigt. Om den inte har gjort det har han ju misslyckats. Varför ska man ha differentierade avgifter i a-kassan, ? Varför skäller ut SKL:s ombud för att de är dåliga löneförhandlare?Det är möjligt att inte har nått fram med sin politik. Det är lite det som är poängen i vår kritik här . Det vi har kritiserat för är att han för en politik som han tror ska leda till lönesänkningar och att lönesänkningar ska vara en väg för ur krisen.Det är de inte, de kommer inte att vara det, och det kommer aldrig att fungera. Det är möjligt att det är mycket roligare att åka på internationella toppmöten än att stå i riksdag och ta ansvar för sin politik. Jag tycker ändå att det finns ett allvar i den interpellation som lyfter fram, och det är viktigt att landets finansminister tar frågorna på allvar. I stället ägnar han sig åt att nästan stå och skrika. Ett högt tonläge är tydligen någonting som är bra på.I söndags uttalade statsministern att lönepolitiken hos LO, TCO och var fel. Det var därför vi hade en hög arbetslöshet. Det var bra att statsministern erkände att det var en hög arbetslöshet. Men att skylla på arbetsmarknadens parter är inte speciellt ansvarsfullt. Regeringen har ansvar för arbetsmarknadspolitiken och borde försöka utveckla den. När man nu har medverkat till att fler är beroende av socialbidrag borde man också ta ansvar för det och försöka svara på de frågor som ställs.Det är 120 000 arbetslösa som inte har någon a-kassa. Det är 65 000 som är utförsäkrade från sjukförsäkringen. Det är fakta. Jag har ställt frågan hur regeringen ser på transfereringssystemet. Man skriver att människor är bidragsberoende när de har ersättning från föräldraförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring.Det vore bra om finansministern kan konfirmera här i talarstolen att han ser på ersättningar från dessa socialförsäkringar som bidragsberoende. Det gäller människor som har ersättning från föräldraförsäkringen. Jag är inte säker på att landets föräldralediga uppfattar det så. Det gör de inte ens när de är hemma från jobbet för vård av sjukt barn. Då hamnar de i utanförskap enligt regeringens bedömning.Man säger sig driva en politik där det lönar sig att arbeta men skickar in 30 000 i fas 3 som inte kommer ut därifrån och som inte får en utbildningssatsning. Jag tycker att det är en felaktig politik. Om finansministern nu står bakom den politiken är det viktigt att han också tar ansvar för den och talar om vad han menar med transfereringssystem och bidragsberoende. Vi har både nu och i en tidigare debatt redogjort för vilken politik vi står för. Vi tror på en politik för arbete och på människans kraft. Vi vill inte ge upp om en enda människa. Det är välfärd för mig när alla får chansen inte bara en gång utan kanske ytterligare en gång och en gång till.I det sammanhanget har vi i presterat om man jämför med övriga länder i . Vi kan inte förneka att vi har gått igenom ett stålbad i med en finanskris och ytterligare en skuldkris. Det måste ändå tas med i resonemanget.Om vi tittar och fram till har vi sett hur sysselsättningen kraftigt har ökat fram till finanskrisen. Det har skett en avmattning i samband med den. Det är inget konstigt i det. Det är tragiskt men fullt förklarligt.Det är viktigt att ha med sig det när man gör en bedömning av hur politiken har fungerat för att få fler i arbete. Jag vill påstå att det är en politik som har fungerat. Det S står för är att ge upp om människor, cementera fast människor i ett utanförskap och skjuta bort människor från ett deltagande i samhället.Det var det som hände när S styrde och . Det är dit ni vill tillbaka. När är ni nöjda? Är det när en miljon människor är i utanförskap eller när två miljoner är i utanförskap? Hur många är det ni vill skjuta bort från deltagande?Ni står för en gammal politik som inte fungerade förut och som inte kommer att fungera framåt heller. Jag uppskattar Socialdemokraternas vilja att gå tillbaka . Vi är inte primärt här för att tala om de misstag som Socialdemokraterna begick utan mer för att fundera på varför man inte tycks ha lärt något av det. Vi hade ett 80-tal med utan reallöneökningar. Det var en bubbla som exploderade, och sedan följde massiva nedskärningar i den kommunala sektorn.Vad ska vi lära oss av det? Vad är det vi ska fundera på med den svenska modellen? Jo, att det självklart alltid finns en avvägning mellan trygghet, flexibilitet och drivkrafter. Vi vill ha en välfärdsstat. Vi vill ha trygghet för människor. Men det måste också finnas drivkrafter.Den läxan lärde Socialdemokraterna. Det var därför vi fick se förändringar av förtidspension och sänkta marginalskatter . i opposition tycks det vara som att allt det är bortblåst. All den erfarenhet vi hade av att vi ska ha ordning och reda, drivkrafter, konkurrens och företagsamhet tycks nu vara borta.Låt oss konstatera hur Socialdemokraternas ekonomiska politik ser ut. Det är höjd a-kassa. Den enskilt viktigaste satsningen i Socialdemokraternas politik är att höja ersättningen från a-kassan och sänka avgifterna.Det är sjukförsäkringen. Det är att börja leka med regelverket i sjukförsäkringen så att vi återigen hamnar i en sits där sjukfrånvaron stiger och börjar tära på möjligheterna att finansiera annan välfärd.Det är förtidspensioneringen. Det handlar om att få upp den igen till de nivåer vi levde med under Perssonåren där tiotusentals människor tvingades lämna arbetsmarknaden.Det är den traditionella Amspolitiken. Det är inte den som bygger på att människor söker jobb och får anställningsstöd utan den som bygger på att man låser fast människor så att de står utanför arbetsmarknaden.Det går inte att göra den bidragssatsningen om man inte höjer skatterna. Det är därför den socialdemokratiska politiken ofrånkomligen måste lägga bördor på företagen. Det handlar om 15 miljarder i arbetsgivaravgifter för ungdomar, 5 miljarder i höjd restaurangmoms och de miljarder man drar in när man avskaffar RUT-systemet.I ett läge med högkonjunktur där man vill bromsa arbetsmarknaden kan man möjligtvis förstå att man höjer skatten. Men om vi nu har en sysselsättning som bromsar upp och om Socialdemokraterna med sin utrerade svartmålningsorgie här ser den kris framför sig som återspeglas i inläggen - hur kan det då vara rätt att dra på med skattebelastningar?Det kanske skulle vara på sin plats att gå in i en , ställa sig där och räkna hur många av dem som arbetar där som är .