· H01049 · 2012-11-20 13:02:06 — har frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta mot bakgrund av det han anfört rörande ursprungsmärkning av israeliska bosättningsprodukter, en förväntad resolution i om en uppgradering av status samt erkännande av en palestinsk stat.Sverige och Europeiska unionen verkar för en fredlig lösning på konflikten mellan israeler och palestinier. EU:s slutsatser anger ramarna och utgångspunkterna för en överenskommelse. Målsättningen är en tvåstatslösning där staten och en palestinsk stat lever sida vid sida i fred och säkerhet. En sådan varaktig fred kräver direkta förhandlingar mellan parterna.Men fredsprocessen står still. försämras situationen på marken kontinuerligt. Den israeliska bosättningsexpansionen fortsätter. Den politiska uppdelningen mellan och består. Upptrappningen i och kring är mycket bekymmersam, inte minst , och våldet från bägge parter - anfall ut från , anfall in mot - måste få ett slut. Den palestinske presidenten uttalande om hans rättigheter som palestinsk flykting vittnar dock om en fortsatt vilja, och möjlighet, till en framförhandlad fred.EU:s rådsslutsatser betonar EU:s beslutsamhet att bidra till att en tvåstatslösning fortsatt ska vara möjlig och identifierar de israeliska bosättningarna som ett centralt problem i sammanhanget.Vad gäller frågan om ursprungsmärkning understryker dessa rådsslutsatser även EU:s och dess medlemsstaters åtagande att fullständigt och effektivt implementera gällande EU-lagstiftning rörande produkter från israeliska bosättningar. Enligt EU:s direktiv om otillbörliga affärsmetoder får inte information till konsumenter om produkters huvudsakliga egenskaper vara falsk eller missvisande. Det finns inga gemensamma EU-bestämmelser som talar om hur just produkter från ockuperat område ska märkas.Skulle produkter från bosättningar på ockuperat område marknadsföras som produkter från är detta inte acceptabelt. Vi har anledning att uppmana till vaksamhet i detta avseende. Handeln har en självklar skyldighet att se till att dessa bestämmelser följs.Fru talman! Ett resolutionsförslag om ställning i FN, och möjligtvis också andra frågor, förväntas läggas fram i . President har uttryckt sin vilja att återuppta förhandlingarna med efter att en sådan resolution har antagits. Vi kommer att ta ställning till resolutionsförslaget när textens exakta utformning är känd.Sverige stöder politiskt och konkret arbetet med att bygga en livskraftig, sammanhängande och demokratisk palestinsk stat. Vårt stöd till palestinierna om gör oss till en av de största givarna. Vi har slutit ett värdlandsavtal med PLO. Avtalet ger representationen i motsvarande immunitet och privilegier som beskickningar har.Varaktig fred och en självständig, demokratisk och livskraftig palestinsk stat med kontroll över sitt territorium kan endast bli en realitet genom en framförhandlad lösning på konflikten.Det finns enligt folkrätten tre traditionella kriterier för erkännande av en stat, och det är också dessa som svensk politik grundat sig på. En självständig stat kräver ett territorium vars gränser dock inte behöver vara fastställda i varje detalj, en befolkning som är huvudsakligen permanent och en regering som har möjlighet att uppvisa kontroll, upprätthålla en viss inre stabilitet och ha effektiv kontroll över statens territorium och dess befolkning. Dessutom ska den ha möjlighet att ingå och uppfylla internationella förpliktelser.Av min beskrivning framgår att ett erkännande fullt ut av som självständig stat inte är förenligt med dessa kriterier. Så länge ockupationen pågår är någon rättvisa för det palestinska folket, eller möjlighet för det att självt forma sin framtid, inte möjlig.Den fortsatta ockupationen är folkrättsligt oacceptabel. EU har klargjort sin beredskap att erkänna staten så snart det bedöms möjligt. Att situationen är dyster är dess värre en slutsats som inte går att undvika. Men det får inte leda till att vi inte fortsätter våra ansträngningar att, med arbetet inom EU som främsta instrument och med folkrätten som självklar bas, åstadkomma en förhandlad tvåstatslösning mellan och ett som är den enda möjligheten till fred och säkerhet för alla i regionen. Jag tackar för svaret på min interpellation. Som utrikesministern sade ställde jag frågan vilka initiativ utrikesministern var beredd att ta i dessa frågor. Alla som lyssnade till svaret kunde notera att utrikesministern inte var beredd att ta några initiativ. Hela svaret handlade om att kommentera skeendet, kommentera vad som har hänt, vad som är rimligt och vad som inte är rimligt - men inga initiativ från den svenska regeringen.Från socialdemokratisk sida föreslår vi tre saker, nämligen: Vi ska märka bosättarprodukterna så att svenska konsumenter kan göra ett val när de står vid disken; de ska veta om det är bosättarprodukter från ockuperat område eller israeliska produkter, vi vill att unilateralt erkänner staten , och vi tycker att vi redan nu tydligt ska deklarera att vi avser att rösta för en FN-resolution som uppgraderar status i Förenta nationerna.Varför vill vi att den ska ta de initiativen? Jo, det grundar sig naturligtvis på att problemet i är ockupation av , blockad av och det faktum att bosättningspolitiken fortsätter. Trots att det internationella samfundet enhälligt säger till israelerna att stoppa bosättningspolitiken fortsätter ändå med det.Sedan decennier tillbaka talar vi alla om att det måste finnas en tvåstatslösning. Det är dags att vakna upp och inse att de israeliska politikerna inte är intresserade av en tvåstatslösning. Varje ny bosättning, varje nytt steg som den israeliska regeringen tar, har till syfte att omöjliggöra en framtida palestinsk statsbyggnad. Därför menar vi att det internationella samfundet måste vara tydligt med att det ska vara en tvåstatslösning, och därför erkänner vi staten håller med om att det utmärkta naturligtvis hade varit om det funnits ett fredsförhandlat avtal mellan och och man därefter kunnat erkänna det. Det hade givetvis varit det absolut bästa. Det har vi väntat på , men det sker inte. Vi ser hur israelerna omöjliggör en framtida palestinsk stat.Då måste vi naturligtvis ställa oss frågan: Är det rimligt att ha det förhållningssätt som utrikesministern har, det vill säga att vi ska låta ockupationsmakten ha ett veto när vi i avser att erkänna staten . För oss socialdemokrater är det orimligt. Det är att låta ockupationsmakten avgöra svensk politik. Det är dags att vi tar initiativ unilateralt och erkänner , att vi driver frågan i Europeiska unionen för att på det sättet sätta tryck på och låta politikerna där förstå att det inte finns någon väg bort från tvåstatslösningen.När det gäller märkningen av produkter är det samma sak. Det finns länder i som har tagit initiativ: och . Regeringarna där har gått före och sagt att det är rimligt att deras konsumenter vet vad det är för ett slags produkt. Men hos oss lägger utrikesministern ansvaret på handeln, inte ens på tullen och naturligtvis absolut inte på regeringen när det gäller att arbeta fram förslag som gör att vi kan få en märkning av bosättarprodukterna.Varför tycker vi då att det är väsentligt med en märkning av dessa produkter? Vi tycker att det är okej att handla israeliska produkter. Men vi är hårt emot dessa avskyvärda bosättningar. Det är ockuperat område. Bosättningspolitiken är folkrättsligt vidrig. Därför menar vi att svenska konsumenter i ord och handling ska kunna ta avstånd från bosättningspolitiken. Vi vet genom olika organisationer som informerat oss att det kommer in produkter i varom konsumenterna inte kan veta om de är från eller från ockuperade bosättarområden. Vi tycker att det är väsentligt att svenska konsumenter tydligt ska kunna ta avstånd från den avskyvärda bosättningspolitiken. Denna interpellationsdebatt kom väldigt lägligt, med tanke på allt som händer just nu i , i synnerhet i Gaza.Som sade tidigare är naturligtvis en framförhandlad lösning det allra bästa, men vi har inte sett några tecken på att det går att förhandla fram en lösning på den här frågan. Det är ett steg framåt och två steg tillbaka, och så har det sett ut under väldigt många år.Det som jag reagerar mest på är att inte har en egen uppfattning i de här frågorna. Vi kan diskutera frågorna här oss emellan och tycka saker, men utåt har vi inte någon egen uppfattning, utan vi ska bara komma överens på lägsta möjliga nivå med de andra EU-länderna. Jag tycker att det är dags att talar klarspråk, att vår regering uttalar det som jag vet att vi egentligen har en majoritet för här i . Människor utanför gränser som är vana vid att har en stark röst i utrikespolitiken saknar oss på den här arenan. Det får jag höra gång efter annan.I går morse hade vi ett EU-samråd om fördömanden av det som sker. Det som man valde att göra var egentligen att fördöma bara den ena parten, det vill säga Hamas och dess raketattacker mot . Jag tycker att man ska fördöma all våldsanvändning: raketattackerna från mot men också det enorma övervåld som sker från israelisk sida mot . Men vi har inte hört utrikesministern uttala att man fördömer det som gör.Israel är den ockuperande parten. är den part som blockerar . är den part som har förtryckt det palestinska folket på och i . Vi måste våga fördöma det agerande som utsätter andra människor för. Det är emot den humanitära rätten. Det är emot all rätt som jag över huvud taget kan komma på. Men där måste den våga säga någonting och inte hålla tyst, som vi gör i nuläget.Det är inte jämbördiga parter det handlar om. Men vi behandlar dem på något sätt i omvänd ordning. Den svaga parten tar vi avstånd från, men den starka parten tar vi inte avstånd från. Jag förstår inte alls logiken i detta.Urban var inne på bosättarprodukterna. Jag besökte och , bland annat staden , som förvandlats till en spökstad. En liten grupp bosättare sätter skräck i en hel stad. 850 bosättare med skydd av 650 soldater förbjuder exempelvis palestinierna att gå på sina egna gator. Jag tycker inte att detta är acceptabelt. Jag tycker att utrikesministern ska uttala sig i denna fråga. Vi kan inte bara fortsätta att låta detta passera som om ingenting hänt och tro att vi ska komma fram till en förhandlad lösning. Det sker inte om man inte sätter press. Ett erkännande av är ett steg för att sätta den pressen på . Utan press på kommer ingenting att hända. Jag vill börja med att instämma i det som här redogjort för på ett utmärkt sätt.Det viktigaste nu kortsiktigt är att röstar ja i FN. Jag har blivit informerad om att det är det handlar om. Det pågår ett intensivt arbete för att skjuta upp omröstningen, lägga hinder i vägen och se till att det inte blir någonting av detta, så att vi återigen får uppleva en situation där lobbyism av negativt slag på något vis har fått slå sönder och slå omkull planerna på att uppgradera den palestinska staten eller att över huvud taget komma framåt i den här frågan.Att ge ett stöd till och göra det till en stat med observatörsstatus i FN är ett viktigt steg och en viktig markering från omvärlden om att vi vill ha en lösning på den här konflikten. Vi accepterar inte ockupationspolitiken. Vi accepterar inte byggandet av bosättningar. Vi accepterar inte separationsbarriären - muren som man nu bygger mellan och Palestina.Om FN inte fattar detta beslut utan den negativa lobbyismen får effekten att det skjuts upp är det klart att det på ett negativt sätt påverkar möjligheterna att hitta en lösning för framtiden. Det sätter i gång pessimismens spiraler, och i spåren av dem kommer handlingar som vi inte vill se och inte vill ska bli verklighet. Det är klart att vi för vår del måste göra allt vad vi kan för att bidra till en fredlig lösning på detta. Därför är det oerhört viktigt att ha grundinställningen att vi ska stödja resolutionen.Jag tror att man inom regeringen inte är helt överens om hur man ska förhålla sig. Det kanske finns olika uppfattningar på den punkten. I konsekvens med agerande i andra sammanhang borde detta sluta med ett ja. Men vi har sett hur omröstningen slutade när det gällde , och då var det inte ett ja utan motsatsen. Det är inte bra för . Vi får en helt felaktig image. Vi framstår som en nejsägare och en stoppkloss i den här processen. Vi måste i stället vara ett land som verkar för fred och försoning. Vill vi bana väg för en tvåstatslösning är det ett ja som måste gälla i slutändan om vi ställs inför den situationen i . Allt annat skulle leda till en oerhörd besvikelse på ett brett plan och också visa att inte står upp i den här typen av konflikter.Att skjuta upp omröstningen är ingen lösning. Det finns en lång historia av uppskjutenhet när det gäller och hanteringen av palestinierna. Det finns alltid något argument man kan anföra för varför man inte ska göra det ena eller det andra, varför man inte ska förhandla eller varför man ska säga nej. För en gångs skull borde det kunna bli så att man orkar säga ja till någonting, orkar stå upp och avvisa den här negativa lobbyismen.Det finns inget slut på det här om man inte får till stånd en förhandling relativt snabbt. Nya bosättningar byggs . Man expanderar territoriet på marken i olika typer av aktiviteter. redogjorde här för läget i , som är mycket negativt och ansträngt. Vi måste vara väldigt tydliga och klara i detta.Nu blir det en prövning , och då hoppas jag att står för ett ja i det sammanhanget. Jag tror dess värre att det finns en betydande risk för en mycket allvarlig negativ spiral när det gäller utvecklingen i området i dess helhet.Jag har vid det här laget varit utrikesminister, tro det eller ej, eller något sådant och sysslat mycket intensivt med denna fråga, och jag har aldrig varit så bekymrad som jag är . Och jag kan egentligen inte se någon enstaka händelse nu som skulle kunna vrida detta till det bättre. Vore jag övertygad om att den votering som kanske kommer - vi är inte säkra och vet inte det exakta innehållet - skulle vrida detta till det bättre vore det mycket enkelt. Jag fruktar tyvärr att den kan komma att leda till att den nedåtgående spiralen intensifieras ytterligare. Därmed inte sagt hur vi ska ställa oss. Det vore amatörmässigt att låsa sig vid en mast nu när det fortgår ett mycket intensivt diplomatiskt spel om detta. Det dominerade överläggningarna med EU:s utrikesministrar i går. Och jag kan säga att det var praktiskt taget ingen som låste sig vid någon mast, därför att situationen är så pass allvarlig att vi behöver ett diplomatiskt manöverutrymme för att kunna påverka utvecklingen.Urban talar om huvudsaken erkännandefrågan. Men den här frågeställningen har dominerat i alla fall . Vi hade överläggningar mellan EU:s och utrikesministrar i . Jag fortsatte ned i regionen och har haft överläggningar inte minst med den palestinske premiärministern . Om tycker att man inte hör någonting av kan jag säga att han utnyttjar nästan varje tillfälle att hålla lovsång över den viktiga roll som spelar för EU:s uppfattning. Och EU:s uppfattning betyder faktiskt någonting i den här konflikten.Jag redogjorde för de kriterier som svensk erkännandepolitik alltid har vilat på, alldeles oavsett partifärg på den regering som har råkat sitta. Sedan kan det tillkomma unika omständigheter i olika fall - det är ingen tvekan om den saken. Men det ska också sägas, mer som en personlig bedömning, att jag inte är övertygad om att ett erkännande skulle spela rätt krafter i händerna. Det kan spela de krafter i händerna i som säger att man inte behöver bry sig om att lätta på ockupationspolitiken, för det är ju redan, säger vissa, en palestinsk stat och att ju har fått allt de vill ha, trots ockupationen där. Erkännandepolitiken är alltså i denna del ett något tveeggat svärd. Det tror jag att är medveten om. Jag driver utrikespolitik, inte bara inrikespolitik, som kanske dominerar i vissa andra fall.Bodil talade om situationen i . Den bekymrar oss alla . Kraven från vår sida är två. Det ena är omedelbar vapenvila, slut på alla attacker från och slut på alla attacker mot . Men jag har också sagt mycket tydligt att det inte räcker. Det innebär bara att vi stoppar, räknar alla de döda kropparna och sedan väntar på nästa utbrott av krig igen. Vi måste ta itu med grundproblemet, Gazas situation. Vi måste häva blockeringen. Det står i slutsatserna från Europeiska unionen , och jag ska inte säga vem som drev fram att det står där. Vi måste också försöka skapa förutsättningar för en fredsprocess.Jag ser tyvärr inte med någon större optimism på detta just , men vi måste driva det arbetet. Där har vi ett antal instrument. Ett är , som vi tyvärr har sett i inte alltid är det effektiva instrument som vi skulle drömma om att det var. Europeiska unionen kanske inte alltid är så effektiv som vi skulle vilja men är ett av de bästa instrumenten, och frågar man palestinierna är det kanske det instrument som de sätter den största tilltron till.Ett annat instrument är dialogen med andra. Jag har haft åtskilliga samtal med företrädare för icke minst . Utrikesminister är, as we speak, i ett flygplan på väg till området. Vi får se vad detta kan åstadkomma.Det är en tragisk, allvarlig och bekymmersam situation. Det är viktigt att vi bedriver politiken med långsiktighet och i nära samverkan med dem som kanske, kanske kan ha ett inflytande över utvecklingen. Sin vana trogen när utrikesministern känner sig pressad gäller det att försöka spegla en bild av att de andra politikerna i salen inte är lika smarta, att de ägnar sig åt inrikespolitik och inte har det långsiktiga perspektivet som är viktigt. Herr utrikesminister, du bedriver inte utrikespolitik. Du har tagit anställning som kommentator.I svaret till mig redovisar du skeenden och tankar om vad som pågår, men du redovisar inte vad svensk utrikespolitik har för avsikt att åstadkomma för förändring på marken. Där presenterade jag och vi socialdemokrater tre förslag: Märk bosättarnas produkter, så att vi markerar tydligt mot det som vi ogillar i politik, det vill säga den fortsatta bosättningspolitiken. Erkänn staten för att den vägen markera för israelerna att ockupationen inte är långsiktigt hållbar. Det går inte att fortsätta politiken för att omöjliggöra en palestinsk statsbildning. Rösta ja till en kommande resolution i som uppgraderar status.Detta är vad vi föreslår, och utrikesministern säger här att det är av inrikespolitiska skäl som vi gör det. Det är det inte alls. Vi har sett under att den politik som vi har bedrivit i inte har nått fram, och det ser ju också utrikesministern.Jag har några korta frågor som jag tror att de som lyssnar på den här debatten faktiskt vill ha svar på från utrikesministern.Resolutionsförslaget i har här mycket föredömligt redogjort för och förklarat att vi socialdemokrater avser att stödja, och vi har redan tidigt sagt att vi behöver göra det. Det finns ett utkast ute. Alla tittare och lyssnare kan hämta hem det på internet. Palestinierna har presenterat ett förslag till en resolution. Det är inte säkert att det är detta som blir det slutliga förslaget. Det är möjligt att det kommer att ändras under tidens gång. Men kan vi få ett svar från utrikesministern när det gäller det som ligger ute på frågan: Om palestinierna lägger fram detta förslag i , tycker då utrikesministern att kan rösta ja till den resolutionen? Utrikesministern har läst materialet, och jag utgår från att UD har analyserat det, så är svaret på frågan ja eller nej till det förslag som finns nu? Kan vi åtminstone komma bort från kommentatorsdelen och få en utrikesminister som berättar vad han vill göra i utrikespolitiken?När det sedan gäller erkännandefrågan säger han att det kan leda till något slags kontraproduktivt, att då kanske israelerna säger att de fortsätter med ockupationen. Ursäkta mig, de har gjort det , herr utrikesminister. Det är liksom ingen direkt ny sak om israelerna säger att då fortsätter de med ockupationen.Vad är poängen med erkännandet, och vad är poängen med att bli ansedd som en stat i FN-systemet? skriver tydligt och klart att en stat inte får attackera, ockupera eller kriga med en annan stat. Då måste FN-systemet in. har ett ansvar att få stopp på detta.Det är klart att det ökar pressen på om omvärlden står upp för en palestinsk stat. Allt annat tycker jag är fria fantasier och ett försök av utrikesministern att smita undan sin roll som utrikesminister och i stället bli kommentator och måla upp skräckbilder. Jag har varit med om det . Jag var inne före utrikesministern och talade om att vi skulle erkänna staten . Då gick utrikesministern ut och talade om att det skulle leda till blodspillan och att jag hade lyssnat på amerikanska hökar i Pentagon. Till slut kom utrikesministern med på vagnen och vi erkände staten , och jag kan inte direkt se att det har varit någon katastrof jämfört med hur det var tidigare.Du bedriver inte utrikespolitik, du kommenterar. vill jag ha ett svar: Ja eller nej till det förslag som palestinierna har lagt ut som en FN-resolution? Kan vi åtminstone få det svaret från utrikesministern. ger ett svar här vad gäller övrigas syn på , eftersom jag kritiserade att vi håller på att förlora vårt anseende. Precis som ministern säger lovordar premiärminister den resolution som antogs i EU under det svenska ordförandeskapet. Vi talade också med honom. Men sedan kom frågan om : Vad var det som hände? Och det är den frågan vi får , för även om var drivande under ordförandeskapet och gjorde en bra insats gjorde vi bort oss totalt efteråt. Det här är bara ett av de områdena när det gäller just . Det finns också andra områden.Ministern säger att vi behöver ett diplomatiskt manöverutrymme. Men frågan är: Vad tycker ? Vad tycker vår regering? Vad driver vår regering tillsammans med de andra EU-länderna?Jag kommer att bli oerhört besviken om det blir ett nej till den uppgraderade statusen i FN - och inte bara jag utan många andra här i kammaren. Ministern bör ju driva den svenska linje, och egentligen har vi en majoritet för den här frågan i , även om ni inte kommer överens helt och hållet i regeringen. I har vi en majoritet för att uppgradera statusen. Jag är till övertygad om det. Jag och många andra kommer att bli oerhört besvikna, och vi kommer att vara efter ministern som iglar framöver om det blir ett nej.Ministern säger också att de säger att de har fått allt de vill ha. Men vad är det palestinierna har fått egentligen? De som bor på lever under militärlagar medan bosättarna lever under israeliska civila lagar trots att de befinner sig på palestinskt territorium. Det är inte så att människorna på och i har fått allt de vill ha - det är precis tvärtom. beskriver det diplomatiska spel som sker inom EU. Det jag känner när jag lyssnar på den beskrivningen, med alla invändningar mot att man ska göra någonting, är att risken är stor för att det slutar i den obotfärdiges förhinder, att det inte blir någonting i FN nu heller, att man ska avstå eller skjuta upp omröstningen, att det bara blir en massa diskussioner där den ena schackar den andra och det slutar med noll och intet.Vad jag har förstått ska detta ske den 29. Om vi jobbar med den inriktningen är det ändå intressant vad gör, oavsett vilka diplomatiska diskussioner som sker inom ramen för EU. Då är det alltså ja, nej eller avstår som gäller. har redogjort för att man till och med kan läsa på nätet hur förslaget är utformat. Då måste ta ställning.Jag kan inskränka mig till frågan om har en positiv ambition att försöka driva fram ett ja, att han har den grundinställningen. Kan du nå så långt i någon form av besked?Inom EU, har du sagt att är berett att gå på en ja-linje? Har du drivit det inom EU? Vad har du sagt i förhållande till de krafter som vill skjuta upp det eller vill säga nej? Vad har du för hållning i de sammanhangen? Det är självklart att det är intressant för oss som sitter i att veta vad som pågår inom ramen för de lyckta dörrarna. Du är ju den som representerar och den som möjligen kan informera oss i sammanhanget.Sedan var det detta med "allvarligt".