· GZ10272 · 2012-03-23 11:14:35 — Ärade ledamöter och åhörare! har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra och skydda dricksvattnet från förorening av den hormonstörande kemikalien bisfenol A. Frågan ställs med anledning av att det blir allt vanligare att renovera vattenledningar inuti fastigheter med hjälp av härdplaster där bisfenol A ingår.En av de stora utmaningarna framöver i det svenska arbetet med kemikaliekontroll är att komma bort från nuvarande förhållande där konsumenter riskerar att utsättas för farliga kemikalier i sin vardag. Det gäller särskilt växande individer, från fosterstadiet till puberteten, och kvinnor i fertil ålder. Föräldrar ska kunna känna sig trygga i att de produkter som deras barn kommer i kontakt med inte är farliga eller skadliga, varken på kort eller på lång sikt. Regeringen gör därför en särskild satsning på ökad kemikaliesäkerhet. Kemikalieinspektionen får en resursförstärkning om för att i samarbete med andra myndigheter genomföra en handlingsplan för en giftfri vardag. Det är i det sammanhanget av stor vikt att genomföra en kartläggning av i vilken utsträckning bisfenol A kan avges vid renovering av dricksvattenrör. Frågan bereds inom . Jag hoppas kunna återkomma till med besked . Jag tackar miljöministern för svaret. Det är bra att ni nu lägger extra pengar på arbete med kemikaliefrågorna. Det är vad jag tycker är bra i svaret. Sedan får man hoppas att de används på ett bra sätt. Däremot är jag inte lika nöjd med det som ministern säger om att man ska genomföra en kartläggning av huruvida bisfenol A kan avges i vattnet efter renoveringar. Men jag återkommer till det. Vi får allt fler nya ämnen som finns i våra livsmedel och i andra produkter, och det blir ett allt större problem. Det handlar om nya användningsområden och nya ämnen. Tyvärr hinner inte kunskapen riktigt med . När det gäller till exempel bisfenol A finns det få studier. Det finns för lite kunskap för att vi ska veta hur stor risken är till exempel att ha dessa ämnen i vattenledningsrör. Detta är ett mycket stort problem. När det gäller dessa dricksvattenledningar känner jag att jag ändå vill förklara lite mer. , och även , har man använt det som vi kallar stambyten när man ska göra i ordning gamla och trasiga vattenledningsrör. Men har det blivit alltmer vanligt att man hittar nya metoder. Denna så kallade relining är en av dem som ökar inte bara i utan i hela världen. Det material som vi vet att man använder innehåller bisfenol A. Man vet av de få studier som är gjorda att detta ämne i vissa situationer fälls ut. handlar detta om vårt absolut viktigaste livsmedel, nämligen vårt vatten. Det finns inget livsmedel som är så viktigt. Därför menar jag att vi måste göra insatser i politiken i denna fråga. Vi får inte chansa på att detta ämne kanske fälls ut. Vi vet att bisfenol A är giftigt, och vi vet att det ger skador. Det liknar östrogenet, bland annat, och kan ge skador i fortplantningsorganen. Djurförsök har också visat att det kan hämma hjärnans utveckling.Det är jättebesvärande när forskningen och vetenskapen säger att vi vet för lite. Vi vet inte ens i vilka produkter bisfenol A finns och på vilket sätt vi exponeras. Därför menar jag att det absolut viktigaste måste vara att skydda och säkra dricksvattnet, och då tror inte jag att en kartläggning av hur detta fälls ut i vattnet är den viktigaste och främsta frågan att ta tag i. Jag vill återigen fråga miljöministern om det verkligen är det smartaste sättet att börja arbeta med denna fråga. EU beslöt att förbjuda användningen av bisfenol A i polykarbonatflaskor i nappflaskor från . Marknadsföring och export av sådana nappflaskor förbjöds . I övrigt är användningen av bisfenol A oreglerad inom EU. Jag var som EU-parlamentariker, på grundval av ett antal väldigt oroande rapporter, med och såg till att EU fick fram detta förbud för nappflaskor. Eftersom det precis som säger inte fanns den mängd av vetenskapliga rapporter som krävs för att EU-systemet ska gå vidare kunde vi i alla fall få fram en begränsad reglering just av nappflaskor eftersom barn är särskilt känsliga och detta är något de har i munnen under en i tidig ålder. Så långt var det bra, men jag delar faktiskt interpellantens oro i ämnet. har enskilt nationellt infört ett förbud mot bisfenol A i material och ämnen i kontakt med livsmedel avsedda för små barn. jobbar också med frågan, liksom och . Det är de länder inom EU som just nu är aktiva när det gäller bisfenol A-frågan. För att det ska gå vidare i den stora kemikalielagstiftningen krävs det samlad kunskap och mer dokumentation. har detta särskilda uppdrag, och vi stöttar och jobbar väldigt nära med för att inom Reachsystemet - den europeiska kemikalieregleringen - få så mycket dokumentation att den samlade tyngden gör att , alltså ECHA som finns i , tar sig an bisfenolfrågan.Parallellt med detta finns det naturligtvis saker vi behöver göra. I samband med diskussionen i fick Kemikalieinspektionen i i uppdrag att titta igenom den svenska användningen. Man kom fram till att det fanns oroande signaler och att det fanns anledning att fortsätta utredningen om bisfenol A.Det jag tänker göra nu är att ta initiativ till ett uppdrag åt Kemikalieinspektionen, och att kartlägga användningen och låta analysera om bisfenol A förekommer i vattnet. Detta uppdrag blir naturligtvis i dialog med berörda aktörer och med största möjliga insyn för allmänheten, just för att tydligt reda ut frågan vad som händer när ämnet finns i plaster som precis som beskrev i sitt förra inlägg används för så kallad relining av dricksvattenrör. Jag kommer att försöka göra detta så snabbt som möjligt och även försöka påskynda arbetet så att vi snabbt får ett underlag som avgör om vi ska gå vidare med beslut i frågan eller inte. Jag delar nämligen oro i sammanhanget. Jag tackar för svaret. Jag håller med, det är jättebra att vi åtminstone vet att små barn nu exponeras lite mindre för detta genom det förbud när det gäller nappflaskor som kom . Det är jättebra. Men vet vi också att bisfenol finns i material som till exempel lock till barnmatsburkar och plastlådor vi har mat i. När man säljer varm mat i butiker vet vi att ämnet finns i förpackningarna. Återigen: Det vi vet är att vattnet är vårt viktigaste livsmedel. Vi vet att bisfenol A är giftigt och kan ge skador. Det vi inte vet är hur det fäller ut, i vilken omfattning och i vilka situationer. Det har gjorts några studier kring detta, och det man tror sig kunna säga - man vet alltså inte - är att om dessa vattenledningsrör inte blir förarbetade på ett riktigt sätt genom rening vid blästringen, vilket ska ske innan epoxin sprutas in, så att det är fukt kvar eller om röret inte blir rengjort till riskerar det att lättare fälla ut. Den kartläggning miljöministern föreslår kommer förmodligen att ta väldigt och kommer förmodligen inte att ge oss det svar vi behöver för att kunna vara säkra på att metoden kan användas i våra dricksvattenrör. Därför menar jag att det absolut inte är det första att göra. Det är klart att vi ska jobba med kartläggning och ta reda på så mycket som möjligt, men i ett läge där marknaden på många sätt tycker att de olika reliningmetoderna är bra att använda i stället för stambyten är det de facto så att vi inte ens vet vilka fler material som finns och används vid dessa metoder. Vi vet alltså inte riktigt vad som händer och hur stora riskerna är. Därför vore det väl smartare, miljöministern, att ge någon av våra myndigheter i uppdrag att faktiskt ta fram underlag för beslut som handlar om att vi helt enkelt säger att dessa material inte får komma i kontakt med dricksvatten. Det andra uppdraget borde vara att titta på metoder vi tycker att vi kan använda när det gäller renoveringar av vattenledningar. Vi har en historia som har varit fruktansvärd på många områden, eftersom vi har kunnat för lite. Det handlar om hormoslyret, mediciner och en mängd olika områden där vi har material och ämnen som använts som vi vet har skördat många människoliv. Det är länge sedan, och då fanns inte kunskaperna. har vi så mycket mer kunskaper, och därför borde det vara jätteviktigt att vi faktiskt sätter ned foten och säger att vi när det gäller vårt dricksvatten inte ska använda material vi inte är hundraprocentigt säkra på är giftfria. Visst är det så att kunskapen utvecklas . Man kan ta flera exempel på hur kvicksilver har använts och förskrivits till patienter, eller hur bly har funnits i ansiktspuder. Det har vi lärt oss var fullständigt livsfarligt. Kunskapen utvecklas hela tiden.När det gäller bisfenolen i kommer jag att ge ett uppdrag till Kemikalieinspektionen att tillsammans med och både kartlägga användning och analysera hur, var, när och om bisfenol fälls ut i dricksvattnet. Än så länge är det en misstanke, även om det är en välgrundad misstanke - det håller jag absolut med om. Därmed ska det undersökas. KemI har fått extrapengar och har möjligheter till detta, och jag kommer att ta det initiativet. Det tar lite tid, men jag kommer att sätta en tidsgräns för just frågan om relining och den eventuella användningen av bisfenol i vattenrör.Samtidigt är det de långa processerna som pågår. Miljömålsberedningen arbetar med målet om en giftfri vardag och kommer med resultatet av det, och där är alla partier representerade. Och jag måste säga att jag tycker att Miljömålsberedningen gör ett föredömligt arbete när det gäller att sätta ramverket för hur vi ska tänka med miljömål och etappmål. Jag ser mycket fram emot deras resultat. De studerar naturligtvis också detta väldigt nära. I Miljömålsberedningen finns som sagt alla partier med. Det är en väldig styrka för mig som miljöminister att Miljömålsberedningen finns så att vi kan nå överenskommelser redan där om hur vi ska åtgärda olika problem.Det finns också ett nationellt utvecklingsprojekt hos , vilket deltar i, som också hör ihop med detta och som sagt med uppdraget till Kemikalieinspektionen.Därmed gör vi så mycket vi kan för att snabbt komma fram med kunskap och beslutsunderlag för att kunna fatta beslut i närtid i de här frågorna. Jag är också väldigt engagerad i just det här problemområdet.Jag skulle vilja reflektera över den industri som arbetar på det här området och producerar de här produkterna, för det finns ju ersättningsmaterial. Man behöver inte använda just bisfenol A.Jag funderar väldigt mycket över hur de företagsledningar tänker som bestämmer sig för att introducera produkter på marknaden, eller fortsätta att sälja produkter på marknaden, som de själva vet innehåller en kemikalie eller en substans som finns på en lista över misstänkt svåra produkter och utreds av fyra fem länder inom EU. Det är ett väldigt risktagande för ett företag att göra det. Jag måste säga att jag inte riktigt förstår hur man kan fatta sådana beslut.Från regeringens sida gör vi nu allt för att snabbt få fram kunskapen när det gäller bisfenol A och därmed ett underlag för att fatta de beslut som behöver fattas för att åtgärda det här problemet. Jag tänker på det som miljöministern sade om dem som producerar. Hon har helt rätt, det finns ju andra material i dag.I producerar vi inga material som innehåller ämnet bisfenol. Problemet är att man gör det i mängder utomlands och att vi importerar det. Och vi har ingen aning om vad som finns i materialen som vi importerar. Kemikalieinspektionen säger att det är ett problem. Vi vet inte ens i vilka material och på vilka områden ämnet finns.Det som Kemikalieinspektionen säger att man är tämligen säker på är att allmänheten exponeras, i alla fall en låg exponering, av bisfenol A i ganska stor omfattning. Men man kan inte säga i vilka material och på vilka områden. tror man att det finns i alla sektorer i samhället, inom industrin såväl som inom hälsovården, livsmedelshanteringen och allt vad det kan vara. Det är ett problem.Miljöministern hänvisade till det utredningsuppdrag som ni gav Kemikalieinspektionen 2010. Utredningens arbete har främst inriktats på att klargöra små barns tidiga och kontinuerliga exponering av bisfenol A och också att så långt det är möjligt beskriva den vuxna befolkningens exponering, framför allt för att få en uppfattning om fostrens och spädbarnens exponering via modern.Det är så många delar i det här som man över huvud taget inte har tittat på. Ja, det kommer väldigt många nya kemikalier på marknaden. Det är oerhört svårt för svenska och europeiska myndigheter att hålla jämn takt och kunna kontrollera hela tillväxten av produkter och deras användning.Jag var en av tre som förhandlade fram den europeiska kemikalieregleringen Reach från parlamentets sida. Jag lade ned väldigt mycket jobb på det under ganska svårt motstånd från bland annat tysk kemikalieindustri.Det som jag ville var att man skulle använda den kunskap som finns i Reachsystemet med registreringen, utvärderingen och det material som finns hos myndigheten för konsumentinformation, ungefär som vi gör med läkemedel i . Det var fullständigt omöjligt att få majoritet för det. Jag fick visst stöd från EU-parlamentarikerna men inte när det landade i ministerrådet.Det som finns kvar är en möjlighet för konsumenter att ställa skriftliga frågor om varor. Det kan man göra över internet. Det är en svarsperiod på 30 eller , en . Den möjligheten finns alltså inte när man står vid disk och vill handla någonting. Men en planerande konsument kan faktiskt höra av sig för att fråga om vissa kemikalier. Det är alldeles otillräckligt.Som påpekar är importen av blandade produkter till så stor att vi måste ha en europeisk reglering när det gäller mycket av denna. Vi arbetar med det. Jag har själv varit med och begärt att kommissionen ska titta på om vi kan komplettera med hormonstörande ämnen och cocktaileffekter i själva Reachregleringen. Det skulle vara ett bra steg framåt. Det är en lång uppförsbacke, men jag har i alla fall börjat dra i frågan.Sedan kan jag försäkra att KemI verkligen använder det extra anslaget på ett alldeles utomordentligt sätt, men det kan vi prata om en annan gång.Jag skulle vilja tacka för denna intressanta interpellationsdebatt.