· GZ10380 · 2012-06-05 13:56:52 — har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av arméinspektörens förslag.Försvarsmakten är nu mitt inne i den stora omställning av försvar som beslutade om i proposition Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140). Den pågående reformen innebär förändringar på flera viktiga områden för att skapa ett användbart och tillgängligt försvar. Försvarsreformen har tagit viktiga steg framåt men omfattar fortfarande betydande utmaningar, särskilt för markstridskrafterna, där personalförsörjningen är en vital del.En viktig uppgift för Försvarsmakten är att genomföra omställningen genom att prioritera iståndsättandet av insatsorganisationens förband. För arméstridskrafternas del innebär detta att skapa flexibla bataljonsstridsgrupper som kan användas med kort varsel.När det gäller arméinspektörens förslag kan jag konstatera att Försvarsmakten inte har framställt om att få göra några ändringar i den av beslutade insatsorganisationen, i enlighet med proposition 2008/09:140 Ett användbart försvar (bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Det finns således inget förslag för regeringen att ta ställning till, men jag välkomnar en fortsatt öppen debatt om försvarspolitiken. Låt mig börja med att gratulera försvarsministern till ministerposten.Anledningen till interpellationen är arméinspektörens intressanta skiss över genomförbara förändringar som skulle kunna öka markförsvarets eldkraft, skydd och rörlighet. Försvarsministern hänvisar till att det ännu inte föreligger något formellt förslag från Försvarsmakten. Det är riktigt, men det är av intresse att veta om Försvarsdepartementet tänker i samma banor som armén avseende möjligheter att verkligen nå uppsatta mål för förmågor.Försvarsministern hänvisar också till att försvaret redan är under stor omställning. Även detta är riktigt, men arméinspektörens förslag är konkreta och tar fasta på befintliga förutsättningar.Försvarets utvecklingsplan sätter nu åter som mål att försvaret ska kunna strida till skydd av vårt territorium.Regeringens försvarspolitiker brukar ta fasta på att det var Socialdemokraterna som stod för den stora förbandsnedläggelsen som mynnade ut i en situation där vi helt saknade försvarsplanering, den så kallade strategiska pausen. Jag delar irritationen över Socialdemokraternas negativa insatser för försvaret, men om vi nu åter har en återupptagen försvarsplanering som mål för territoriellt försvar måste vi ta ansvar för att det byggs förmåga som matchar dessa mål. Regeringens budget har ett alldeles för litet anslag för försvaret. Statsbudgeten har som följd av detta för låga anslag för såväl armé som marin och flygvapen. Det gäller på såväl materiel- som förbandssidan.Upprustningen som nu gör skulle under dystrare förutsättningar tvinga oss att bygga ett betydligt större försvar med betydligt färre brister. Den aktuella hotbilden är dock låg efter slut. Skulle hotbilden inte vara låg hade vi enligt bedömare behövt minst 16 armébrigader för att skapa en trovärdig tröskel mot hot eller angrepp.Herr talman! mål om sex armébrigader och tre kustartilleribrigader är en avvägning av den aktuella hotbilden. Hotbilden är låg men kan ändras snabbt. Ingen kan säkert garantera att världsutvecklingen är stabil över . Vi kan heller inte snabbt återta tillräcklig försvarsförmåga om vi nedrustar för mycket avseende såväl materiel som kompetens. Ett större försvarsanslag är nödvändigt.I väntan på att fler partier inser detta måste vi med givet anslag optimera försvarsförmågan, inte bara för internationella insatser utan även för territoriellt försvar. Arméinspektörens förslag är en intressant möjlighet att utöka slagstyrkan utan att det medför stora merkostnader. Tack för inledande gratulation!Om vi börjar med att koncentrera oss på arméstridskrafterna kan jag säga att de i enlighet med den av beslutade inriktningen av Försvarsmaktens insatsorganisation ska inriktas mot att öka förmågan till insatser i och bortom närområdet. Det ska åstadkommas genom att förbanden ska vara modulärt uppbyggda för att kunna användas flexibelt. Sammansättningen av förbanden varierar beroende på vilken uppgift som förbanden eller stridsgruppen ska lösa. Det förutsätter att förbanden är samövade, för att säkerställa hög tillgänglighet och användbarhet. Det är såväl som regeringens inriktning att detta ska prioriteras till 2014.Inriktningspropositionen är tydlig med att det ska ske en förskjutning från tyngre förband till den nya insatsorganisationens lättare förband med hög rörlighet. Den nya strukturen inom arméstridskrafterna bör enligt regeringens bedömning, såvitt vi vet, vara på plats då armén ska ha intagit 2014, IO 14. I den här organisationen är stridsvagnskompanierna organiserade utanför de mekaniserade manöverbataljonerna i syfte att just kunna tillföras om behov uppstår.Återigen vill jag säga att det här är en av kärnpunkterna i inriktningspropositionen, där vi understryker vikten av att ha modulära förband som kan sättas samman i tillfälligt sammansatta stridsgrupper beroende på vilken uppgift som ska lösas. I Försvarsmaktens budgetunderlag finns det inga förslag till förändringar av arméstridskrafternas insatsorganisations utformning. Försvarsmakten beskriver att förbandens utveckling mot IO 14 och den fastställda målsättningen är prioriterade.Sammantaget kan man konstatera att Försvarsmaktens budgetunderlag naturligtvis följer de inriktningar som regering och riksdag har beslutat om. Det här underlaget kommer vi att behandla i budgetpropositionen för 2013.Precis som säger är det ett förslag från arméinspektören. Jag uppfattar det som en myndighetsintern diskussion. Regeringen har inte fått några indikationer som innebär att ett konkret myndighetsberett förslag är under utarbetande.Samtidigt vill jag understryka att det naturligtvis ligger i myndighetens uppdrag att titta på framtida möjligheter. Om man ser detta som ett debattinlägg välkomnar jag självklart det som ett debattinlägg, för vi ska ha en öppen och levande debatt. Men vi måste ha viss ordning och reda, , därför vill jag understryka vikten av att Försvarsmakten nu genomför den gällande inriktningen där syftet är att skapa tillgängliga och användbara förband. Arméinspektören föreslår bland annat att 72:a lätta mekbataljonen förses med befintliga och blir en mekaniserad bataljon, att det förrådsställda stridsvagnskompaniet på bemannas med tjänstgörande soldater från , att de tre fristående stridsvagnskompanierna avvecklas och tillsammans med ytterligare befintliga stridsvagn 122 tillförs manöverbataljonerna, att livbataljonen i utökas personellt och materiellt så att den förutom statsceremoniella uppgifter också kan lösa stridsuppgifter inne i , att ytterligare en granatkastarpluton tillförs varje mekaniserad bataljon och att broläggare tillförs de mekaniserade bataljonerna för att öka rörligheten. Allt detta ökar arméns förmåga att försvara , vilket borde vara bra för alla försvarspolitiker.Naturligtvis är detta bara en dellösning. För att verkligen kunna tala om ett avvägt minimerat territorialförsvar måste vi ha Gripen 39 E/F-versionen med bra bestyckning, ett nationellt täckande luftvärn, robotskydd för färdiga Visbykorvetter, tillräckliga markstridskrafter med mera. Allt detta är möjligt med politisk vilja.I avvaktan på försvarsvänligare politik från flera partier får vi skruva på och finställa det vi har. Förslaget från armén om ökad eldkraft, skydd och rörlighet har stöd. Jag vill gå tillbaka lite till de utmaningar och hot som togs upp i det tidigare inlägget, varför vi nu gör den här förändringen och också återkoppla till det sade om vad vi såg för försvarsmakt sedan.Den insatsorganisation som är under införande, 2014, anpassas just för att möta utmaningar och hot som är gränslösa, föränderliga och komplexa. Vissa av de här hoten är väldigt svåra att förutse. De kan uppstå plötsligt. Det kan gälla både utvecklingen i närområdet och konfliktområden längre bort. Då är det viktigt att vi har en insatsorganisation som har en hög tillgänglighet, som kan sättas in med kort varsel och som också är flexibel. Det är det som hela inriktningspropositionen handlar om.I det här ingår att också återuppta den nationella försvarsplaneringen. Där har alliansregeringen givit Försvarsmakten ett uppdrag att återuppta nationell försvarsplanering. Den är särskilt viktig för att kunna genomföra den här omställningen på ett bra sätt.Regeringen inriktar eller när behov uppstår Försvarsmaktens planering avseende insatser och beredskap. Försvarsplaneringen blir då ett instrument för myndigheten att underlätta hanteringen av specifika händelser som kriser eller konflikter. Planeringen syftar också till att anpassa myndighetens beredskap och förmåga just i den föränderliga värld som vi lever i.Vi är alla medvetna om att utgångsläget före reformen var en nationell insatsorganisation med beredskapstider ända upp till . Den här reformen innebär att beredskapskraven höjs avsevärt från tidigare. Huvuddelen av förbanden ska ha en beredskap som inte överstiger . Inget förband ska ha en beredskap . Efter beslut av regeringen ska alla förband kunna användas inom . , bara in i reformen, har beredskapen hos Försvarsmaktens förband ökat markant.Sedan tycker alliansregeringen, kanske till skillnad mot , att vi ska ha en fortsatt hög ambition att bidra till internationella militära insatser till stöd för fred och säkerhet som beredskap att genomföra insatser nationellt ska upprätthållas.Den försvarspolitiska inriktning som vi nu har antagit gör det här genomförbart genom att det inte längre finns en delning mellan nationell insatsorganisation för territoriella behov och den särskilda utlandsstyrka för internationella insatser som vi hade tidigare. Vi har inte uppdelningen mellan nationell och internationell förmåga. Det är en av de andra kärnpunkterna i hela reformen och hela insatsorganisationen att vi har en och samma uppfattning om förband och att de kan användas både nationellt och internationellt. Då tar vi till vara viktig erfarenhet och kunskap i förbanden. Det är också kostnadseffektivt.Reformen stärker Försvarsmaktens förmåga att agera i , i närområdet och längre bort från närområdet. Med förslag får jag känslan av att vi går tillbaka i tiden till mer traditionellt invasionsförsvar där risken är att kostnaderna blir så höga att man faktiskt inte får ut så hög operativ förmåga. Jag är medveten om att förslaget är ett mer internt diskussionsobjekt och inte ligger på regeringens bord. Det är fråga om en debatt, inte ett färdigt förslag.De inslag som finns i regeringens försvarspolitik, att det finns en hög beredskap och tillgänglighet, är bra. Internationella insatser är bra om de sätts in på rätt sätt så att de får bra effekt. Men vi anser att de måste vänta tills vi har ett försvar av färdigt. Då kan vi återgå till internationella insatser.Försvarspolitiken har förändrats över tiden. På den socialdemokratiska tiden sänktes förmågan mycket och planeringen tappades helt. Ni har återupptagit planeringen, och kommer inslaget att försvara även och agera i brigadformat. Men det kräver en viss volym och sammansättning av försvaret för att det ska vara meningsfullt. Ert försvar är för litet. Det är vår invändning.Jag är glad att det åter finns en försvarsplanering för att skydda . Det måste vara huvudsyftet med vårt försvar.Jag är också glad att det talas om försvar av och hög beredskap för , vilket är viktigt. Jag är glad över att det har talats om försvar i brigadformat med tydliga mål för förmågan att slå en fientligt mekaniserad bataljon i händelse av att vi angrips. Jag är glad att det åter talas om stadsskytteförmåga för försvar i . Låt detta bli en början för ett återtagande av förmågan till militärt skydd av . Jag är orolig för den försvarspolitik som företräder. Jag är rädd att den innebär en tillbakagång till det som var mer likt det vi hade förut, nämligen det mer traditionella förrådsställda invasionsförsvaret med värnpliktsförband som bara finns på papper men som inte finns i verkligheten.Det här hänger ihop med kostnaderna. Med det ni beskriver i ert alternativa förslag fruktar jag att kostnaderna för att genomföra detta gör att det blir för lite pengar över till övningar och att effekten blir att förbanden blir som de var förr, det vill säga förband på papperet som inte var övade och som saknade erfarenhet. Detta innebär en risk. Vi vill inte komma tillbaka till med dåligt övade förband med för gammal materiel och bristfällig utbildning. Det skulle ta att få dem åter i stånd att möta en kvalificerad motståndare.Här har vi uppenbarligen olika lösningar, och har inte några ytterligare anföranden.Det viktiga för mig som minister är att det finns soldater och officerare som kan möta dagens krav. Det ställer höga krav på professionalism och erfarenhet. De behöver vara väl samövade och ha tillgång till kvalificerad materiel. Det här får vi genom att ha en samlad insatsorganisation med förband som kan sättas in nationellt och internationellt.Jag var i och besökte den svenska insatsen. De soldater som roterade hem, med avslut , tillhörde sannolikt de mest välövade och erfarna soldater som svenska försvaret har haft. Det är vad vi kommer att ha störst nytta av . Det ska vara väl övade förband som har prövats.