frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — Om en god man har förordnats med huvudmannens samtycke enligt 11 kap. 4 § och huvudmannen begär att godmanskapet ska upphöra, brister således en av förutsättningarna för förordnandet, nämligen huvudmannens samtycke. I förarbetena till bestämmelsen sägs också att rätten i den situatio- nen bör entlediga den gode mannen under förutsättning att huvudmannens tillstånd inte är sådant att kravet på samtycke enligt 4 § kan efterges. I vissa fall kan det därvid finnas skäl att ersätta godmanskapet med ett förvaltarför- ordnande, som inte kräver samtycke från huvudmannen (prop. 1987/88:124 s. 179). har i ett mål prövat frågan om ett godmanskap skulle kvarstå sedan en person hade begärt att detta skulle upphöra (RH 1990:67). Hovrätten konstaterade att det inte hade påståtts att personens tillstånd skulle vara sådant att kravet på samtycke kunde efterges. Vid sådant förhållande saknades laga grund för att låta godmanskapet bestå trots att personen i fråga begärt att det skulle upphöra. Hovrätten angav vidare att det inte heller hade gjorts gällande att det skulle föreligga behov av förvaltare. Enligt min mening framstår det som uppenbart att B.O. i den skrift som lämnades över av överförmyndaren till tingsrätten begär- de att godmanskapet skulle upphöra. En sådan begäran kan inte uppfattas på annat sätt än att B.O. inte längre samtyckte till att ha god man. Om hennes tillstånd var sådant att kravet på samtycke inte kunde efterges, fanns det där- med inte längre någon laglig grund för godmanskapet. Tingsrätten borde därför när ärendet kom in ha vidtagit åtgärder för att kunna ta ställning till om godmanskapet skulle upphöra. Jag noterar att överförmyndaren, såvitt fram- kommit, inte hade påstått att B.O:s tillstånd var sådant att kravet på samtycke skulle efterges eller att det fanns behov av förvaltare. I stället dröjde det drygt tingsrätten vidtog någon fak- tisk handläggningsåtgärd, vilken var att förelägga B.O. att precisera sitt yr- kande. Från det att ärendet inleddes vid tingsrätten till dess att tingsrätten avgjorde det dröjde det . Genom beslutet upphävde tingsrätten godmanskapet för B.O. Det framstår enligt min mening som tydligt att det för den enskilde, som inte längre samtycker till godmanskapet, finns ett starkt intresse av att få ett besked från domstolen i saken. I kommentaren till 11 kap. 16 § anges att det ofta är av vikt att ett ärende om anordnande eller upphörande av godmanskap för sjuk person eller förvaltarskap avgörs snabbt (m.fl., En kommentar på internet). En handläggningstid på tret- ton månader i ett ärende som det här aktuella framstår inte minst mot denna bakgrund som helt oacceptabel. Jag är förvånad över att i sitt yttrande till JO skriver att han inte anser att ärendet tagit . Sammantaget konstaterar jag att handläggningen av ärendet har varit brist- fällig och att handläggningstiden har varit helt oacceptabel. För detta förtjänar allvarlig kritik. 2 012 /1 3:JO1 Vad som i övrigt framkommit ger inte anledning till någon åtgärd eller nå- got uttalande från min sida. Kritik mot en rådman vid för hanteringen av frågor om rättegångsfullmakt (Dnr 3625-2011) framförde i en anmälan och komplettering till anmälan klagomål mot rådmannen vid med anledning av hand- läggningen av och tredskodomen i ett tvistemål där hon var svarande. Till komplettering av anmälan fogade hon kopior av en fullmakt och en transport- fullmakt för kärandeombudet i det aktuella målet. uppgav bl.a. följande. Tingsrätten kallade till muntlig förberedelse i mål FT 3456-10 . Eftersom hon var förhindrad att närvara personligen vid sammanträdet meddelade hon tingsrätten per telefon att hon avsåg att inställa sig genom ombud. Vid den muntliga förberedelsen inställde sig både hennes och kärandens ombud per telefon. Vid sammanträdet förelades hon att precisera och förtydliga de grunder och omständigheter som hon åberopade till stöd för sin talan samt komma in med bevisuppgift. meddelade tingsrätten tredskodom mot henne och angav som skäl för detta att tingsrätten inte hade erhållit någon fullmakt från hennes ombud. Tingsrätten hade inte före det att tredskodomen meddelades förelagt henne att komma in med fullmakt. Av kärandeombudets fullmakt framgår att den endast var giltig intill utgången av februari månad 2011, varför kärandeombudet inte var behö- rigt att därefter företräda käranden i målet vid tingsrätten. Eftersom käranden således inte kan anses ha varit närvarande vid den muntliga förberedelsen har förutsättningar för att meddela tredskodom mot henne inte förelegat. Handlingar i tingsrätts mål FT 3456-10, bl.a. dagboksblad, protokoll från sammanträde för muntlig förberedelse och tredskodom , hämtades in. Av dessa och av V.K. ingivna handlingar fram- gick bl.a. följande. om återvinning av en tredskodom i mål FT 1214-10. Ansökan om återvinning handlades i mål FT 3456-10. I akten i mål FT 1214-10 fanns en rättegångsfullmakt för bl.a. A-M.F. att före- träda käranden samt en transportfullmakt från A-M.F. till bl.a. E.B. Av rätte- gångsfullmakten framgår att den var gällande intill utgången av februari må- nad 2011 och av transportfullmakten framgår att den gav E.B. samma behö- righet och befogenhet att föra kärandens talan som A-M.F. Tingsrätten kallade parterna till ett sammanträde för muntlig förberedelse . kontaktade enligt en notering i målregistret en okänd man tingsrätten och meddelade att V.K. önskade inställa sig per telefon. 2 012 /1 3:JO1 en anteckning i målregistret framgår att M.F. därefter kontaktade tingsrätten och anmälde sig som ombud för V.K. samt uppgav att han hade skickat in en fullmakt till tingsrätten. Vid sammanträdet för muntlig för- beredelse bestod rätten av rådmannen . deltog per telefon. expedierades protokollet från sammanträdet till såväl E.B. Enligt protokollet uppgav M.F. att han redan dagen innan hade skickat in en fullmakt till tingsrätten. att tingsrätten för det fall M.F. inte kom in med fullmakt skulle med- dela tredskodom mot V.K. meddelade tingsrätten tredskodom mot V.K. och angav under rubriken och yrkanden m.m. bl.a. följande. Vid sammanträdet inställde sig inte V.K. Istället anmälde sig M.F. som om- bud, under angivande av att fullmakt har skickats in till tingsrätten, för henne. Tingsrätten har emellertid inte erhållit någon fullmakt till styrkande av M.F:s behörighet att företräda V.K. Vidare anges under . varken personligen eller genom ombud infunnit sig vid sammanträde för muntlig förberedelse trots erinran om att tredskodom då kan komma att meddelas mot henne och då käromålet inte saknar laga skäl eller framstår som uppenbart ogrundat ska det bifallas genom tredskodom. Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar om vilka överväganden i fråga om styrkande av behörighet för V.K:s ombud som föregick tingsrättens beslut att meddela tredskodom. Vidare anmodades tingsrätten att yttra sig med anledning av vad V.K. anfört i komplettering till anmälan om kärande- ombudets fullmakt i målet. Tingsrätten (lagmannen ) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande från rådmannen . uppgav i huvudsak följande. Tredskodomen i FT 3546-10 ringde en för tingsrätten okänd man till tingsrättens kansli och meddelade att han ville inställa sig till förhandlingen mellan Finaref (käranden i målet; JO:s anmärkning) och V.K. till mig och uppgav att han var ombud för V.K. Han skulle skicka fullmakt . medver- kade vid förhandlingen, men telefonförbindelsen bröts vid upprepa- de tillfällen och efter flera misslyckade försök uppgavs slutligen försöken att återupprätta telefonförbindelsen. Innan kontakten bröts hann dock M.F. anföra nya grunder för bestridandet av käromålet. Bland annat anfördes att V.K. inte ingått något köpeavtal med käranden och att hennes namnteckning på beställningarna förfalskats. Käran- den anförde utöver att detta var nya uppgifter som inte kunde bemötas vid förhandlingen att V.K. ändock hade gjort avbetalningar på skulden varför det fanns skäl att ifrågasätta de nya uppgifterna. Det fanns så länge förhand- lingen pågick inte anledning att räkna med annat än att fullmakt för M.F. skulle inges och att förberedelsen skulle fortsätta på det sätt som framgår av protokollet från förhandlingen. Någon fullmakt ingavs emellertid inte. har enligt dagboksbladet per telefon uppgivit att han som förhandlingen ägde rum skulle skicka fullmakten till tingsrätten. Av dagboks- bladet framgår inte att V.K. skulle ha ringt till tingsrätten och meddelat att hon anlitat ett ombud. Det saknas i tingsrättens dokumentation stöd för att 2 012 /1 3:JO1 skulle ha lämnat muntlig fullmakt för M.F. att företräda henne. M.F:s besked att han var ombud och att han skulle skicka in en fullmakt att företräda V.K., vilket alltså antecknades på dagboksbladet, har expedierats till kärandens ombud, . Därefter har kärandens ombud tagit kontakt med tingsrätten och för den händelse fullmakt ej ingivits begärt att tingsrätten skulle meddela tredsko- dom. Som nämnts ingavs aldrig någon fullmakt till tingsrätten. Enligt min bedömning kunde V.K. inte anses ha varit närvarande vare sig personligen eller genom ombud vid förhandlingen i och med att det uppgivna ombudet aldrig förmådde styrka sin behörighet. hade lovat att skicka in fullmakten och i och med att hans meddelande därefter expedierades till såväl honom som V.K. ansåg jag att det inte var behövligt med ytterligare åtgärder i syfte att få in fullmakten. varit införstådd med att en fullmakt erfordrades och då han vid telefonsamtal lovat att skicka in fullmakten och därefter av tings- rätten påmints om detta har det enligt min mening funnits välgrundad anled- ning att fatta det beslut som föranlett V.K:s anmälan till JO. Frågan om kärandens fullmakt Jag har som beredningsansvarig domare i det aktuella ärendet, när de aktuella handlingarna inkommit till tingsrätten, vederbörligen granskat dessa och därvid bland annat kontrollerat att ombudet var behörigt. har enligt in- givna handlingar varit behörig att företräda Finaref vid tiden för målets an- hängiggörande vid tingsrätten. Jag kan nu inte erinra mig om jag alls observe- rat att fullmakten var tidsbegränsad. Av de skäl som redovisas i det följande kan ifrågasättas om en tidsbegränsning av en rättegångsfullmakt alls ska till- mätas någon betydelse. 12 kap 14 § anger omfattningen av rättegångsombudets behörighet. Av 12 kap 15 § framgår i vilka avseenden det i en rättegångsfullmakt är tillåtet att inskränka ombudets behörighet. Det slag av behörighetsinskränkning som en tidsbegränsning torde utgöra finns inte angivet i detta stadgande. Av samma regel framgår att andra än de angivna inskränkningarna inte är tillåtna och att om annan inskränkning skett den är utan verkan. Härutöver kan tilläggas att tidsbegränsade rättegångsfullmakter allmänt sett framstår som en olycklig företeelse som kan medföra avsevärda fördröj- ningar i målhanteringen och även bidra till att kostnaderna ökar. Avslutnings- vis kan tilläggas att i den mån en huvudman inte längre önskar att ett visst ombud ska företräda honom/henne bör enligt min mening ankomma på hu- vudmannen att tillkännage detta genom att återkalla fullmakten. Vederböran- de ombud ska även svara för att han/hon har en giltig fullmakt. anförde att han inte kunde finna att gjort fel i någon av de omstridda frågorna. yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Om en part vill föra talan genom ombud, ska han eller hon enligt 12 kap. 8 § , RB, antingen ge ombudet en muntlig fullmakt inför rätten 2 012 /1 3:JO1 eller en skriftlig fullmakt. Muntlig fullmakt meddelas genom att parten inför den rätt där målet handläggs förordnar ett ombud att föra hans eller hennes talan. Av utredningen i ärendet framgår att M.F. då han kontaktade uppgav att han dagen före eller i varje fall till tingsrätten hade skickat en fullmakt för honom att företräda V.K. Dessa upp- gifter antecknades i målregistret och i tingsrättens protokoll. Någon fullmakt kom dock inte in till tingsrätten och expedierades protokollet från sammanträdet med den nämnda anteckningen till bl.a. V.K. Någon annan åtgärd vidtogs inte med anledning av den uteblivna fullmakten innan tingsrätten meddelade tredskodom mot V.K. Ett föreläggande att komma in med fullmakt skulle ha utfärdats En skriftlig fullmakt ska enligt 12 kap. 9 § första stycket RB visas upp i origi- nal när ombudet första gången för talan i målet. Av paragrafens andra stycke framgår att rätten för det fall en fullmakt inte finns tillgänglig när den ska visas upp ska ge ombudet tid att visa upp den. I regel sker detta i form av ett föreläggande. Handläggningen av målet får under fristen fortsätta i viss ut- sträckning men rätten får inte skilja sig från målet innan fristen gått ut. Om ombudet inte kan visa upp en fullmakt inom fristen, bör de processhandlingar som han eller hon har företagit anses vara utan verkan (se Fitger m.fl., Rätte- gångsbalken, , Zeteo, kommentaren till 12 kap. 9 § RB). kunde inte visa upp någon fullmakt att företräda V.K. vid den munt- liga förberedelsen. Rätten skulle därför i ett föreläggande i enlighet med 12 kap. 9 § andra stycket RB ha gett honom tid att styrka sin behörighet. Först sedan tidsfristen gått ut har rätten på yrkande av motparten kunnat skilja sig från målet genom tredskodom. Det var således fel av att meddela tredskodom mot V.K. på det sätt som skedde och för detta förtjänar han kritik. Kärandeombudets fullmakt och vilka åtgärder som borde ha vidtagits med anledning av tidsbegränsningen i denna Av utredningen framgår att kärandeombudets fullmakt enligt sin ordalydelse bara gällde till utgången av februari månad 2011. Enligt anmälan betyder det att käranden inte var närvarande vid sammanträdet . Tings- rätten har i sitt yttrande ifrågasatt om en tidsbegränsning av detta slag ska tillmätas någon betydelse. 12 kap. 12 § andra stycket RB stadgar att en fullmakt kan avse ett visst mål, rättegång i allmänhet, viss domstol eller särskilt rättegångstillfälle. Av bestämmelsen kan inte utläsas något förbud mot att fullmakten tidsbegränsas. I 12 kap. 15 § RB står vilka inskränkningar en part får göra i ombudets behö- righet. Enligt bestämmelsen är det tillåtet med inskränkningar endast när det gäller att väcka talan, ta emot delgivning av stämning, ingå förlikning, söka verkställighet av rättens dom eller ta emot ersättning för rättegångskostnader. Om parten gjort någon annan inskränkning i fullmakten, är den utan verkan. Tingsrätten har i sitt yttrande skrivit att det slag av behörighetsinskränkning 2 012 /1 3:JO1 som en tidsbegränsning torde utgöra finns inte angivet i detta stadgande. Bland annat därför har tingsrätten ifrågasatt om en tidsbegränsning av detta slag ska tillmätas någon betydelse. Jag anser inte att man kan dra den slutsatsen av vad som står i 12 kap. 15 § RB. Bestämmelsen anger vilka inskränkningar en part får göra i ombudets behörighet. En tidsbegränsning är emellertid inte en inskränkning i ombudets behörighet. Tidsbegränsningen innebär i stället att ombudet vid en viss tid- punkt upphör att vara ombud. Enligt min mening får man utgå från att lagstif- taren, om tanken var att parten till skillnad mot vad som gäller inom förmö- genhetsrätten inte skulle kunna tidsbegränsa fullmakten, skulle ha skrivit in det i lagen. Det innebär att E.B. inte hade fullmakt att företräda käranden vid samman- trädet . Rätten borde ha uppmärksammat detta senast i sam- band med sammanträdet och gett henne tid att visa upp en giltig fullmakt. Jag är kritisk mot för att han inte gjorde det. Vad som i övrigt framkommit ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Kritik mot med anledning av handläggningen av en fråga om rättelse av en dom (Dnr 4715-2011) framförde i en anmälan klagomål mot i , och . Klagomålen avsåg handläggningen av ett brottmål. Klagomålen mot polis och åklagare har varit föremål för JO Axbergers ställningstagande i JO:s ärende dnr 3272-2011 medan tingsrättens handlägg- ning prövas i detta ärende. Handlingar i tingsrätts mål B 2093-10 begärdes in. Av dessa framgick bl.a. följande. Tingsrätten meddelade deldom i målet och dom . Domslutet i den senare domen rättades genom beslut såvitt avsåg bl.a. påföljden för tre av de fem tilltalade i målet. Beslutet om rättelse registrerades i målhanteringssystemet . Av handlingarna framgick inte att frågan om rättelse hade kommunicerats med parterna innan beslutet fattades. Muntliga uppgifter inhämtades från tf. lagmannen angåen- de den ovan nämnda rättelsen av domen. Hon uppgav bl.a. att en av försva- rarna i målet uppmärksammade henne på att domslutet i påföljdsdelen var felaktigt. Eftersom det riktiga domslutet i den delen framgick av domskälen 2 012 /1 3:JO1 gjorde hon och gör alltjämt bedömningen att det var fråga om en uppenbar felskrivning och att det därför var uppenbart obehövligt att ge parterna tillfäl- le att yttra sig över rättelsen. Av samma skäl förde hon endast in rättelsen i målhanteringssystemet , varför någon annan dokumentation av rättelse- beslutet inte finns. Ärendet remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande i fråga om anledningen till att tingsrätten inte gav parterna tillfälle att yttra sig över rättelsen och till att beslutet endast dokumenterades genom att det registrera- des i samt vilka överväganden som gjordes i fråga om att beslutet enligt 30 kap. 13 § fjärde stycket , RB, om möjligt ska antecknas på varje exemplar av det avgörande som ska rättas. Tingsrätten () kom in med ett yttrande och uppgav följande. Den aktuella domen har rättats och i flera avseenden. Par- terna har inte i samband med någon av dessa rättelser givits tillfälle att yttra sig. Samtliga rättelser har dokumenterats endast genom registrering i . De felaktigheter i domslutet som upptäckts har varit rena felskrivningar. Domslutet sattes upp av en oerfaren sommarnotarie och jag uppmärksamma- de tyvärr inte felaktigheterna i samband med genomgång av domen innan den lämnades för expediering. Förklaringen till detta är den extrema arbetsbelast- ningen som rådde med många förtursmål med såväl häktade som ungdomar. När det särskilt gäller rättelserna av påföljden för tre av de dömda gjorde jag bedömningen att påföljderna för samtliga dömda framgick tydligt av dom- skälen och att det var uppenbart att det var fråga om rena felskrivningar i domslutet. Jag fann det därför uppenbart obehövligt att kommunicera rättel- sen med berörda parter. Jag vägde även in att resultatet av en sådan kommu- nicering inte hade kunnat inverka på utgången i målet. När det slutligen gäller dokumentationen av rättelserna skedde ingen an- teckning på varje exemplar av avgörandet. Utdrag från rättelsen i målhanter- ingssystemet expedierades till samtliga parter samt bifogades akten och originaldomen enligt gängse praxis på domstolen. Jag har varit ensam ordinarie domare på tingsrät- ten. Sedan detta ärende aktualiserades genom telefonsamtalet med E.B. (före- dragande hos JO; JO:s anmärkning) har de rättelser som förekommit därefter skett efter kommunicering med parterna och även dokumenterats i akten och på originalet av avgörandet. kommenterade tingsrättens remissvar. I ett beslut anförde JO följande. Av utredningen i ärendet framgår att påföljden i domslutet för tre av de tillta- lade i målet angetts till ett lägre antal timmar ungdomstjänst än vad som framgick av domskälen och att en av försvararna i målet uppmärksammade på detta. beslutade om rättelse av domen på så sätt att domslutet i påföljdsdelen avseende de tre tilltalade justerades till att överensstämma med vad som angetts i domskälen. Rättelsen beslutades utan att parterna fått tillfälle att yttra sig och registrera- des enbart i målhanteringssystemet . 2 012 /1 3:JO1 Av 30 kap. 13 § första stycket RB framgår att rätten får besluta om rättelse om rätten finner att en dom eller ett beslut innehåller någon uppenbar oriktig- het till följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknande förbiseende. Enligt paragrafens fjärde stycke ska parterna innan ett sådant beslut fattas ha fått tillfälle att yttra sig om det inte är uppenbart obehövligt. Vidare ska beslutet om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats. 2 Parterna skulle ha beretts tillfälle att yttra sig Möjligheten att besluta om rättelse utan att bereda parterna till- fälle att yttra sig ska användas med försiktighet. Om det finns minsta anled- ning att tro att parterna kan ha något av betydelse att säga i frågan, bör yttran- de alltid inhämtas (se Fitger, , En kommentar på Internet, 30 kap. 13 § RB med hänvisning till 17 kap. 15 § RB). Eftersom det i domslutet och domskälen angavs olika antal timmar ung- domstjänst innehöll domen sådana uppenbara oriktigheter som kan vara skäl för rättelse. Vid bedömningen av om parterna skulle höras före rättelsebeslu- tet är det av betydelse att felen upptäcktes dagen innan tiden för att överklaga domen gick ut. Att då skärpa påföljden genom ett beslut om rättelse kräver enligt min mening att parterna bereds tillfälle att yttra sig. Det förtjänar att påpekas att bestämmelsen om rättelse är fakultativ. Om en rättel- se inte är lämplig, bör den inte ske. 3 Ett beslut om rättelse med överklagandehänvisning skulle ha skickats till parterna Ett beslut att rätta en dom är att anse som ett slutligt beslut (se m.fl., Nya 1949 s. 202, prop. 1989/90:71 s. 82 och NJA 2006 s. 70). Beslutet borde ha avfattats skriftligen och expedierats till parterna som det meddelades (2 § förordningen 2003:234 om tiden för tillhanda- hållande av domar och beslut, m.m.). Eftersom det gick att överklaga beslutet (52 kap. 1 § RB) skulle tingsrätten i beslutet ha angett hur den som ville över- klaga skulle gå till väga (30 kap. 10 § andra stycket RB). 4 Beslutet skulle ha antecknats på varje exemplar av den rättade domen Enligt 30 kap. 13 § fjärde stycket RB ska beslutet om rättelse om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats. Anteckning om rättelsen och om den dag rättelse skett ska först och främst ske på originalav- görandet. Även det exemplar av avgörandet som finns i akten ska förses med en sådan anteckning. Det åligger vidare rätten att se till att de papperskopior av avgörandet som expedierats till parter och andra om möjligt förses med anteckning om rättelsen (se Fitger, , En kommentar på In- ternet, 30 kap. 13 § RB med hänvisning till 17 kap. 15 § RB). Att information om eventuella rättelser av en dom eller ett beslut framgår av originalavgöran- det och eventuella kopior är givetvis av central betydelse. Detta gäller särskilt i sådana fall där beslut om rättelse avser uppgifter i ett domslut. 2 012 /1 3:JO1 ella domen har en sådan anteckning varken gjorts på originalet eller på de kopior som expedierats till parterna. En sådan anteckning hade naturligtvis varit möjlig att göra på originaldomen och då de tre tilltalade hade offentliga försvarare förordnade för sig borde det även ha varit möjligt att utan alltför stora arbetsinsatser förse kopiorna med en anteckning om rättelsen. 5 Ytterligare åligganden för rätten För fullständighetens skull vill jag tillägga två ytterligare åligganden för rät- ten i samband med beslut om rättelse. För det första måste givetvis alla som fått del av domen, i pappersform eller i elektronisk form, få reda på den nya rättade lydelsen även om rätten inte kunnat anteckna rättelsen på deras doms- exemplar. Och för det andra åligger det rätten att se till att den version av domen som lagras i målhanteringssystemet har samma innehåll som den rättade originaldomen (se 14 § [DVFS] 2006:9). Jag noterar med tillfredsställelse att tingsrätten har infört nya rutiner såväl vad gäller i fråga om kommunicering med parterna inför ett beslut om rättelse som anteckningar om rättelsebeslutet på originalavgörandena. Tingsrätten bör dessutom i fortsättningen skriva beslut om rättelse med överklagandehänvis- ning och expediera besluten till parterna.