frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — Med hänsyn till detta samt till att han inkommit med falska dokument ansåg migrationsdomstolen att hans berättel- se inte var tillförlitlig och därför inte kunde läggas till grund för antagandet att han vid en återkomst till hemlandet riskerade sådan förföljelse att han var att betrakta som flykting eller skyddsbehövande i övrigt. Med hänsyn till att han hade gett in falska handlingar ålades han återreseförbud räknat från den dag domen vann laga kraft. (rättschefen ) yttrade sig, varvid de- partementet redovisade följande bedömning. Av utredningen i ärendet framgår att i har över- lämnat handlingar innehållande uppgifter som kan ha varit sekretesskyddade till en förtroendeadvokat. I samband med advokatens åtgärder för [att] utreda handlingarnas äkthet så har myndigheterna i uppdagat att handling- arna varit förfalskade och vidtagit åtgärder för att utreda det misstänkta för- falskningsbrottet. Att utlämna uppgifterna till förtroendeadvokaten har varit nödvändigt för att ambassaden skulle kunna fullgöra sina uppgifter i asyl- ärendet och har därför inte utgjort något åsidosättande av sekretess. Advoka- tens åtgärder för att utreda handlingarnas äkthet har varit adekvata och inte innefattat något handlande som bör kritiseras. Mot bakgrund av det anförda finns ingen anledning till kritik mot ambassadens handläggning. Sekretess gäller för uppgift som rör en utlänning, om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller lider annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och en utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar (21 kap. 5 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen, OSL). Utöver vad som följer av 21 kap. 5 § OSL gäller sekretess i verksamhet för kontroll över utlänningar (med detta avses bl.a. asylärenden) för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Denna sek- retess gäller också hos myndighet som lämnar biträde i sådant ärende eller i sådan verksamhet. (37 kap. 1 § första och fjärde styckena OSL). Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en enskild eller till en an- nan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § OSL). En migrationsdomstol vände sig i en s.k. ambassadförfrågan till i och bad om hjälp med äkthetskontroll av handlingar i ett asylärende. Ambassaden tog kontakt med en lokal advokat (förtroendead- vokat) och lämnade över kopior av handlingarna till henne. 2 012 /1 3:JO1 kande, som anmält saken hit, har detta lett till allvarliga problem för honom och hans familj. Generellt gäller att en utlandsmyndighet måste iaktta stor försiktighet vid utförandet av uppdrag av detta slag och i varje enskilt fall noga överväga vilka risker den enskilde eller dennes närstående kan komma att utsättas för genom myndighetens handlande. Jag instämmer härvid i de uttalanden som Justitiekanslern, , gjorde i JK-beslut s. 63 (dnr ; beslutet finns även återgivet i SOU 2001:110). JK uttalade där: Tydligt är att praxis att anlita advokater kan ha betydande för- delar och kanske också vara det enda möjliga sättet att kontrollera asylsökan- des uppgifter. En inhemsk advokat kan uppenbarligen ha helt andra förutsätt- ningar att genomföra diskreta kontroller än vad som är möjligt för de anställ- da vid en ambassad. Den kritiska frågan blir därför i vad mån det går att hysa ett sådant förtroende för den advokat som anlitas att sekretessbelagda uppgif- ter kan lämnas till denne för uppdragets skull. Ett sådant uppdrag är mycket grannlaga och fordrar känsliga avvägningar i fråga om hur det bör utföras. Det synes mig finnas anledning att hävda att uppdragen bör föregås av närma- re överväganden från svenska myndigheters sida varvid sekretess- och rätts- säkerhetsaspekter på den utredningsteknik som övervägs beaktas särskilt. Utredningsmetoder får inte användas slentrianmässigt utan fordrar varsamhet i tillämpningen. De överväganden som görs i samband med uppdrag av detta slag bör dessut- om tydligt dokumenteras. Detta är av betydelse för utlandsmyndighetens möjlighet att vidta åtgärder mot förtroendeadvokater som inte agerar korrekt, något som berörs av JK i det citerade beslutet. Om advokaten ska anförtros uppgifter för vilka sekretess gäller kan myndigheten inte underlåta att doku- mentera skälen för detta och ange de rättsregler som tillämpats. Därigenom säkerställs att en sekretessprövning i samband med utlämnande av handlingar verkligen sker, en prövning som då också kan kontrolleras av granskande instanser i efterhand. Det är med andra ord en rättssäkerhetsfråga. Enligt var utlämnandet till advokaten nödvändigt för att ambassaden skulle kunna fullgöra sin uppgift i asylärendet (se 10 kap. 2 § OSL). Departementet synes alltså ha utgått från att sekretessbelagda uppgifter lämnades ut. Departementet har dock inte närmare redogjort för vilka över- väganden som föregick detta, och någon dokumentation finns uppenbarligen inte. Det är, inte minst mot bakgrund av JK:s uttalanden, anmärkningsvärt att de bedömningar som gjorts i detta känsliga ärende inte har kunnat redovisas. Det medför att det inte låter sig bedömas om det förekommit ett åsidosättande av den sekretess som torde ha gällt och inte heller om ärendet i övrigt handlagts med den omsorg det krävde. Jag tvingas därför lämna dessa frågor öppna, vilket innebär att det inte kan uteslutas att anmälarens uppgifter om att han lidit skada på grund av försummelser från ambassadens sida är riktiga. Oav- sett hur det förhåller sig med den saken måste utrikesförvaltningen kritiseras för att handläggningen av ärendet inte dokumenterats så att de bedömningar som gjorts kunnat redovisas. 2 012 /1 3:JO1 Fråga bl.a. om socialnämnds skyldighet att dokumentera uppgifter i en muntlig anmälan angående oro för barn (Dnr 2180-2010) Beslutet i korthet: I beslutet bedöms det, vid en strikt tillämpning av 11 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, inte föreligga någon skyldighet att dokumentera uppgifter i en muntlig anmälan. Det får dock anses ligga i sakens natur att den som tar emot en sådan anmälan, som innehåller uppgifter av den karaktären att de kan komma att ligga till grund för åtgärder från socialnämndens sida, ska dokumentera uppgifterna. I beslutet uttalas vidare att det av en anmälan enligt 14 kap. 1 § andra stycket SoL bör framgå vilka uppgifter som föranlett anmälan. Fosie stads- delsfullmäktige i kommun kritiseras för brister i en sådan anmälan till en annan kommun. var på uppdrag av socialnämnder i olika kommuner familje- hem för barn. Även en granne, familjen , var familjehem. Fosie stadsdels- fullmäktige i kommun hade hos den familjen placerat en pojke, A., född . Två tjänstemän från Fosie stadsdelsförvaltning besökte M.G. , varvid hennes kontakter med bl.a. A. diskuterades. Vid besöket uppgav M.G. att hon ville göra en anmälan angående A. En skriftlig anmälan kom in till stadsdelsförvaltningen . skickade en skrivelse, som är daterad , till i de kommuner som hade placerat barn hos makarna . I skrivelsen anförde förvaltningen följande. Information avseende familjehemmet (M.G. och U.G.) SDF Fosie har en pojke placerad i en familj i grannskapet. Genom SDF Fosies familjehem och övriga personer i familjehemmets omgivning som känner till familjen (. och U.G.) har undertecknade erhållit information gällande de barn som är placerade hos familjen (.). Denna information för- anledde en kraftig oro från vår sida om hur dessa barn har det. har ringt till skola, assistenter, kontaktfamilj samt modern gällande vår placerade pojke. Hon har baktalat familjehemsföräldrarna inför pojken och sagt att han skall bo hos henne. Detta skapade oro hos pojken, vilket inte på något sätt gagnade honom. I samband med detta beslöt SDF Fosie att be- söka M.G. Under besöket uppfattade undertecknade M.G. som mycket instabil. Mot bakgrund av besöket samt all den information vi erhållit vill vi härmed göra er uppmärksamma på att missförhållande kan råda. Vi har tidigare informerat er via telefonen och har även kontaktat de övriga kommunerna som har placeringar hos familjen. 2 012 /1 3:JO1 Vi återger ej den information vi fått då detta blir andrahandsuppgifter för er. Personerna själva är beredda att berätta det de vet. Vi har fått tillåtelse att ge er dessa personers namn och telefonnummer för ytterligare information. (Se bilaga) I en anmälan till JO framförde jur.kand. B.G., som ombud för M.G., klagomål mot tjänstemän vid Fosie stadsdelsförvaltning i kommun. Han anförde bl.a. följande. A. sökte upp M.G. och berättade att han hade blivit misshand- lad i sitt familjehem. M.G., som redan tidigare hade anat att allt inte stod rätt till i pojkens familjehem, gjorde en anmälan till stadsdelsförvaltningen. Anmälan fick en helt annan effekt än vad som kunde förväntas. Förvaltningen misstänkliggjorde familjehemmet M.G. genom att muntligt och skriftligt lämna felaktiga samt vaga och grundlösa påståenden om M.G. till de kommu- ner som hade barn placerade hos henne. Agerandet har orsakat M.G. stort obehag och ekonomisk skada. B.G. kompletterade därefter anmälan och anförde bl.a. följande. En av de personer som angavs i bilagan till stadsdelsförvaltningens skrivelse kände inte till att hon var upptagen på listan. När personen kontaktade förvaltningen och begärde att hennes namn skulle tas bort fick hon till svar: Det är synd att du inte vill vara med på listan. Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från stadsdelsförvaltningen. Fosie stadsdelsfullmäktige i kommun anmodades därefter att in- komma med utredning och yttrande över om den information som förvalt- ningen erhållit rörande de barn som var placerade hos familjen . hade do- kumenterats. Om förvaltningen hade underlåtit att dokumentera informatio- nen skulle det av remissvaret framgå vilka överväganden som hade gjorts i saken. I sitt remissvar anförde stadsdelsfullmäktige (socialutskottet) bl.a. följande (åberopade bilagor har här utelämnats). Besöket hos MG. föranleddes av att M.G. på flera sätt påverkat vården av A., en av Individ och familjeomsorgen (IoF) i Fosie SDF, familje- hemsplacerad pojke. , , kontaktade A:s familjehem fa- miljehemssekreterare och berättade att M.G. ringt till A:s assistenter (bilaga nr l) samt hans kontaktfamilj (bilaga nr 2). Familje- hemmet uppgav också att A. berättat att M.G. inför A. talat illa om familje- hemmet samt att M.G. sagt att han skulle få det bättre i hennes hem och att hon hade pratat med A. om allt roligt de skulle göra om han flyttade dit. A. är en pojke med mycket stora känslomässiga och kommunikativa problem och M.G:s handlande medförde stora konsekvenser för A. vad gäller mående och beteende. Syftet med besöket hos familjen . var att Fosies IoF bedömde det som mycket viktigt att framföra till M.G. vilka konsekvenser hennes handlande fått för A. Detta framgår tydligt i det brev som skrivits till de olika kommu- nerna. 2 012 /1 3:JO1 När (Fosie IoF) via telefonsamtal kontaktar M.G. för att boka (bilaga nr 3) frågar . varför A:s familjehem an- mält henne. uppger att ingen anmält henne och att det i så fall inte skulle ske till Fosie SDF eftersom Fosie SDF inte har något barn placerat hos henne. I bakgrunden i anmälan från M.G., står att A. uppsökt M.G. för att han har blivit misshandlad i sitt familjehem. nämnde detta först efter att Fosie IoF ifrågasatt hennes handlande att kontakta A:s kontaktfamilj och skolassi- stenter. Efter att hon, i telefonsamtalet, fått veta att ingen anmält henne upp- ger M.G. att hon sett att A. inte mår bra och att hon därför kontaktat hans assistenter, uppmanar då M.G. att inte göra egna utredningar gällande A:s mående utan i stället ta kontakt med Fosie IoF om hon tror att det förekommer missförhållanden. Besök av familjehemssekreterare samt hos familjen . bokas in 090519. Under besöket upplevde båda familjehemssekreterarna att det var svårt att få några konkreta svar och att anklagelserna blev allt fler besöket varade (bilaga nr 4 och 5) samt att samtalet blev allt rörigare. Familjehemssekreterarna uppmanade M.G. att göra en formell anmälan eftersom hon misstänkte missförhållanden i A:s familjehem, vilket hon då gjorde. Fosie IoF öppnade utredning i syfte att utreda om det fanns missförhållan- de i A:s familjehem. En omfattande utredning visade att det inte fanns något som styrkte de påståenden som M.G. framfört varför det inte heller fanns någon anledning att omplacera A. Detta beslut är ifrågasatt av jur.kand. B.G. Flera av händelserna i anmälan har visat sig ha naturliga förklaringar. Utred- ningen är granskad av . Under Fosie IoFs utredning kontaktades Fosie IoF av namngivna personer (bilaga nr 6) som uttryckte en oro för hur barnen hade det hos M.G. Fosie IoF uppmanade vederbörande att kontakta de kommuner som hade barn placerade hos M.G. Utifrån informationen samt M.G:s underliga beteende vad gäller A. gjorde Fosie IoF bedömningen att informera de kommuner som hade barn placerade hos M.G. om att det fanns en oro beträffande hur barnen hade det i sitt familjehem. Det är inte Fosie IoF:s uppgift att kontrollera sanningshalten i den information som emottagits utan det är de berörda kommunerna som måste hantera informationen och göra sina egna bedömningar. Fosie IoF har inte gått ut med felaktiga uppgifter eller gjort några vaga och grundlösa påstå- enden. Ett brev har skickats till de berörda kommunerna vilka i sin tur omfat- tas av sträng sekretess varför det inte kan ses som att det har spridits några felaktiga påståenden eller att någon har blivit misstänkliggjord offentligt. Den information som kom till Fosie IoF:s kännedom kunde ej dokumente- ras då varken de placerade barnen eller M.G. är aktuell hos Fosie IoF. Fosie IoF har dock en anmälningsplikt och är skyldigt att lämna uppgifter till berör- da kommuner. Den lista som jur.kand. B.G. refererar till består av personer som kan lämna information. Personerna står inte på någon hatlista utan har själva erbjudit sig att ge information till de kommuner som beslutar att utreda för- hållandena. Det är upp till personerna själva om de ångrat sig och inte längre vill lämna information. Det brev Fosie IoF skrivit skickades endast till de berörda kommunernas handläggare. I det telefonsamtal med kvinnan, som jur.kand. B.G. i Tillägg till anmä- lan hänvisar till, försökte tala med kvinnan om att detta inte var någon hatlista utan att hon själv kunde avgöra om hon ville informera, positivt eller negativt. Kvinnan står nämnd i bilagan men endast med förnamn, ej med telefonnummer eller efternamn. Kvinnan förklarar för att hon fått barn och att någon sagt till henne att socialen kan ta barnet ifrån henne om hon står på listan. Då förklarar för [kvinnan] att ingen kan ta hennes barn ifrån henne med anledning av detta uttrycker [kvinnan] att hon 2 012 /1 3:JO1 är rädd och vill tas bort från listan. säger då att det är synd att hon känner så. Detta med tanke på att kvinnan kände stort obehag och var rädd. Om man tar meningar ur sitt sammanhang kan det bli missvisande. En annan kvinna uppgav att hon hade information och att hon var villig att tala med berörda kommuner, vilket alla på den s.k. listan varit villiga till att göra. Anledningen till att Fosie IoF inte informerade kommunerna om vad respektive person sagt var att detta då skulle bli andrahandsinformation och de berörda kommunernas bedömningar måste utgå ifrån egna utredningar. Fosie IoF anser inte att felaktig information spridits utan har gjort som la- gen kräver. Den information som erhölls, under utredningen gällande A., var den information som orsakade Fosie IoF:s oro för barnen. Fosie IoF anser att det var viktigt att göra de kommuner som har barn placerade hos M.G. Den information som kommit fram gäller ej Fosie IoF:s placerade pojke varför de uppgifter vi fått avseende M.G. inte kunnat journalföras. Detta samt för att undvika ytterligare eventuella tolkningar gjorde att Fosie IoF bedömde det som viktigt att de berörda kommunerna själva kontaktade de personer som var villiga att ge information. G. brev är daterat 100409. Han uppger att M.G. fortfarande inte fått någon placering för att kommunerna avvaktar att situationen skall bli utredd, vilket orsakat M.G. stort obehag och ekonomisk skada. Detta är dock inget Fosie IoF kan ta ansvar för eller på något sätt påverka. De berörda kommunerna gör sina egna utredningar och bedömningar om de skall placera barn eller ej. B.G. kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Genom telefonsamtal och en skrivelse uppmärksammade Fosie stadsdelsförvaltning i de kommuner som hade barn famil- jehemsplacerade hos M.G. på att det kunde råda missförhållanden i familjehemmet. Informationen grundade sig på vad som hade kommit fram vid stadsdelsförvaltningens besök hemma hos M.G. samt på uppgifter som förvaltningen hade fått från det familjehem där A. var placerad och från personer som torde ha känt både familjen . och familjen . Enligt 14 kap. 1 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, är myn- digheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, och kriminalvården skyldiga att genast anmäla till socialnämn- den om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Jag har därför inte någon invändning mot att stadsdelsförvaltningen kontaktade i de be- rörda kommunerna i anledning av vad som hade kommit till förvaltningens kännedom beträffande familjehemmet M.G. Av skrivelsen gick dock inte att utläsa vilka uppgifter som stadsdelsförvaltningen hade fått rörande de barn som var placerade hos M.G. Skälet till att uppgifterna inte återgavs angavs vara att detta blir andrahandsuppgifter för er men att personerna var beredda att berätta 2 012 /1 3:JO1 vad de visste. I en bilaga till skrivelsen fanns bl.a. namn och telefonnummer till de personer som hade lämnat uppgifter till förvaltningen. I remissvaret har anförts att den information som kom till stadsdelsförvaltningens kännedom inte kunde dokumenteras eftersom varken M.G. eller de barn som var place- rade hos henne var aktuella hos förvaltningen. Dokumentation av en muntlig anmälan Enligt 11 kap. 1 § SoL ska socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens känne- dom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. har således en utredningsskyldighet beträffande sådant som tillhör nämndens verksamhetsområde. Om det finns anledning att inleda en utredning får avgö- ras efter en bedömning från fall till fall. En sådan s.k. förhandsbedömning grundas i första hand på innehållet i anmälan och kännedom om den eller dem som berörs av anmälan. När det gäller skyldigheten att göra en förhandsbedömning har det givetvis inte någon betydelse om socialnämnden har fått kännedom om förhållandena genom en skriftlig eller en muntlig anmälan. I båda fallen ska en bedömning göras av om de sakförhållanden som har anmälts kan leda till någon åtgärd av nämnden. Först om så bedöms vara fallet ska en utredning inledas. Då upp- kommer ett ärende hos nämnden. Av 11 kap. 5 § första stycket SoL framgår att handläggning av ärenden som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgär- der som vidtas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av bety- delse. Med handläggning av ärenden avses alla åtgärder från det att ett ärende anhängiggörs till dess att det avslutas genom beslut (prop. 1996/97:124 s. 181). I de fall en anmälan inte föranleder socialnämnden att inleda en ut- redning uppkommer alltså inte något ärende hos nämnden. Vid en strikt till- lämpning av 11 kap. 5 § SoL kan det följaktligen inte anses föreligga någon dokumentationsskyldighet enligt den bestämmelsen för uppgifter i en muntlig anmälan som görs utanför ramen för ett pågående ärende. Enligt min mening får det dock anses ligga i sakens natur att den som tar emot en muntlig anmä- lan, som innehåller uppgifter av den karaktären att de kan komma att ligga till grund för åtgärder från socialnämndens sida, ska dokumentera uppgifterna. Det gäller exempelvis en muntlig anmälan som kan leda till att socialförvalt- ningen tar kontakt med vårdnadshavarna till ett barn, att en utredning inleds eller att uppgifter anmäls eller vidarebefordras till en annan myndighet. De uppgifter som Fosie stadsdelsförvaltning fick från A:s familjehem och från personer som torde ha känt både familjen . och familjen måste ses som anmälningar. Eftersom uppgifterna inte ledde till en utredning enligt 11 kap. 1 § SoL hos Fosie stadsdelsfullmäktige uppkom det inte något ärende hos fullmäktige. Uppgifterna från de utomstående personerna sammantagna med stadsdels- förvaltningens egna iakttagelser i samband med hembesöket hos M.G. föran- ledde emellertid förvaltningen att skicka skrivelsen med rubriken 2 012 /1 3:JO1 tion avseende familjehemmet M.G. till i de kommu- ner som hade placerat barn hos familjehemmet. Eftersom uppgifterna de facto kom att föranleda en åtgärd från myndighetens sida får de antas ha varit av den karaktären att de borde ha dokumenterats. Jag har dock inte grund för att rikta någon kritik mot stadsdelsfullmäktige för att så inte skedde. anmälan till i andra kommuner Som jag uppfattar stadsdelsfullmäktiges remissvar har stadsdelsförvaltningen ansett sig vara skyldig att göra en anmälan enligt 14 kap. 1 § andra stycket SoL till i de kommuner som hade barn placerade hos M.G. Förvaltningens skrivelse får mot den bakgrunden ses som en anmälan enligt den nämnda bestämmelsen. En sådan anmälan bör göras skriftligt med hänsyn till de ingripande åtgärder av socialnämnden som den kan medfö- ra. För att tillförsäkra de barn som berörs av en anmälan det skydd och stöd som de kan ha behov av är det nödvändigt att socialnämnden i den kommun som har ansvar för barnen får kännedom om vad som föranledde stadsdels- förvaltningen att göra anmälan. Detta gäller oavsett om det rör sig om för- valtningens egna iakttagelser eller uppgifter som lämnats av en utomstående anmälare. Att det i detta fall rörde sig om andrahandsuppgifter medför enligt min mening inte att uppgifterna inte skulle ha vidarebefordrats. Jag är därför kritisk till att uppgifterna, i den mån de var relevanta, inte redovisades för berörda kommuner. Detta har otvivelaktigt medfört att M.G. känt sig utpe- kad utan att närmare kunna förstå varför. Vidare måste det ha försvårat de mottagande socialtjänsternas bedömningar av om förhållandena var sådana att de borde leda till någon åtgärd från deras sida. Vad som i övrigt har kommit fram föranleder inte något uttalande från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan anförda. 2 012 /1 3:JO1 Fråga bl.a. om socialnämnden har kunnat underlåta att fatta ett beslut om att inleda en s.k. barnavårdsutredning därför att nämnden inte ville att barnets föräldrar skulle få vetskap om barnets kontakt med (Dnr 1909-2010) Beslutet i korthet: En skolsköterska gjorde en anmälan till i kommun angående en 14-årig flicka som hade uppgett sig bli slagen av sina föräldrar. kritiseras för att det dröjde innan nämnden formellt beslutade att inleda en s.k. barnavårdsutredning med anledning av anmälan. Orsaken till dröjsmålet att man inte ville att flickans föräldrar skulle få vetskap om hennes kontakt med är inte godtagbar. Nämnden kritiseras även för att man i sitt beslut om placering av flickan på ett s.k. skyddat boende inte angav var hon skulle vistas och också avstod från att ta reda på var hon faktiskt vistades.