frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — har ett ansvar enligt 5 kap. 1 § SoL att verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden och de har att, med särskild uppmärksamhet, följa utvecklingen hos barn och ungdom som har visat tecken på en ogynnsam utveckling. Enligt samma bestämmelse har nämnden att i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. Det är socialnämnden som enligt 6 kap. 1 § SoL ska sörja för att den unge som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i familjehem eller i ett HVB och barnets bästa ska beaktas (1 kap. 2 § SoL). Nämnden ansvarar för att den som genom deras försorg tagits emot i ett annat hem än det egna får god vård. Vård i familjehem och i HVB ska enligt 6 kap. 4 § SoL bedrivas i samråd med socialnämnden och nämnden ska, enligt 6 kap. 8 § SoL, minst en gång var sjätte månad överväga om vården fortfarande behövs. Det framgår av 3 kap. 14 § första stycket SoF, att när behovet av vård i ett HVB har upphört ska den som vårdas skrivas ut. Det är föreståndaren som beslutar om utskrivning, om inte huvudmannen har bestämt annorlunda. 2 012 /1 3:JO1 den som vårdas enligt socialtjänstlagen ska utskrivning ske tidigare om den enskilde eller dennes vårdnadshavare begär det. Av 1 kap. 1 § SoL framgår att verksamhet enligt socialtjänstlagen ska byg- ga på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet. Enligt 3 kap. 5 § SoL första stycket ska socialnämndens insatser för den enskilde utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne. Enligt andra stycket samma paragraf ska, när en åtgärd rör ett barn, barnet få relevant information och hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläg- gas. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mog- nad. Bestämmelsen i 3 kap. 5 § första stycket anger klart att inte får företa åtgärder över huvudet på den enskilde (prop. 1979/80:1 del A s. 528). Stadgandenas främsta funktion får anses vara att understryka betydel- sen av den enskildes aktiva roll och bestämmande över sin situation. Det innebär att frivillighet och självbestämmande ska vara vägledande vid hand- läggningen av enskilda ärenden inom . Frivillighet och självbe- stämmande ska gälla vid såväl vård och behandlingsinsatser som andra av förmedlade sociala insatser (jfr prop. 1979/80:1 del A s. 208). Principen om frivillighet fråntar inte socialnämnden dess ansvar att i samspel med den enskilde vid behov motivera och aktivt påverka den enskilde att ta emot en viss insats (jfr prop. 1979/80:1 s. 211). Enligt 3 kap. 5 § andra styck- et gäller detta även när en åtgärd rör ett barn. Insatser mot den enskildes vilja kan således inte komma i fråga med stöd av socialtjänstlagen. Detta gäller oavsett om insatsen är riktad till barn eller vuxna. Med barn avses enligt lagen den som är (1 kap. 2 § SoL). Av följer att vårdnadshavare har att företräda barnet och föra dess talan. Genom 11 kap. 10 § SoL har dock barn som fyllt rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt lagen. Har den underårige fyllt men ännu inte uppnått myndig ålder, dvs. , kommer i allmänhet både vårdnadshavaren och den underårige att ha partsställning (prop. 1979/80:1 del A s. 408, se även Thunved 2010 s. 255). Om ett barn eller ungdom inte vill ta emot en erbjuden insats eller en fri- villig insats inte kan anses tillgodose barnets eller den unges behov bör nämnden överväga ett tvångsomhändertagande enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Frivilliga lösningar ska tas till i första hand, men om förutsättningarna i nämnda lag är uppfyllda har socialnämnden inte bara en befogenhet utan också en skyldighet att ingripa till den underåriges skydd. Med yttrandet bifogas en skrivelse från den inspektör som genomförde den aktuella inspektionen. I skrivelsen redogörs för händelsen (bilaga 2). vill tillägga följande. Vid inspektioner inom ramen för den så kallade frekvenstillsynen av HVB används en förtryckt intervjumall. Inter- vjumallen baserar sig på nationella bedömningskriterier för tillsyn av kvalitet och säkerhet vid HVB för barn och unga samt familj. En av frågorna i är Hur är det att vara här? Skola, kompisar, personal, fri- tid? På denna fråga svarade 16-åringen att han inte tycker om att vara på hemmet och att han inte har lämnat sitt samtycke (se bilaga 3). Uppgifterna bekräftades enligt inspektören av föreståndaren för hemmet vid det efterföl- jande samtalet med föreståndaren. Det finns dock ingen tjänsteanteckning upprättad som styrker detta. Det är ytterst viktigt att barn som är placerade på HVB kommer till tals och ges utrymme att beskriva sin upplevelse av vårdens innehåll. Av denna anled- ning har tillsynsmyndigheten enligt 13 kap. 4 § SoL en möjlighet att vid till- syn som rör barns förhållanden höra barnet. 2 012 /1 3:JO1 har sedan att göra en bedömning av vad som fram- kommit vid ett sådant samtal och inspektionen i övrigt. Vid bedömningen ska tillsynsmyndigheten bl.a. ta ställning till om verksamheten uppfyller krav och mål enligt lagar och andra föreskrifter. Det följer av socialtjänstlagen och socialtjänstförordningen att ett HVB inte kan skriva in eller vårda en ungdom som har fyllt för vård enligt socialtjänstlagen om samtycke saknas eller om samtycke till vården återtas. Den enskildes utsaga bör väga tungt. Det hindrar dock inte att ytterligare utredning kan behöva göras för att ta ställning till om innehållet i den enskil- des utsaga är tillräckligt för att göra bedömningen av om verksamheten för- tjänar kritik eller inte. I det förevarande beslutet har tillsynsmyndigheten dragit slutsatser om dels att den unge vårdades utan samtycke och dels att den unge hade skrivits in på HVB utan att samtycke fanns. Det är uppfattning att en kontakt i förevarande fall borde ha tagits med socialnämn- den och en granskning av vårdplanen och annan relevant dokumentation gjorts innan kritik kunde riktas. noterar att någon tjänstean- teckning inte gjorts av de samtal som inspektören har haft med föreståndaren angående 16-åringens samtycke till insatsen. En sådan anteckning borde ha gjorts och tillförts materialet i ärendet, vilket också hade underlättat kontakten med socialnämnden. vill avslutningsvis förtydliga att tillsynsmyndighetens be- slut att rikta kritik mot verksamheten bygger på vad som framkom vid inspek- tionen och det som den 16-årige pojken då uttryckte. Om den unge i ett senare skede lämnat sitt samtycke till att vara fortsatt placerad så förelåg det i den situationen inget hinder för att den unge kvarstannade vid Hoppet . HVB samt placerande socialnämnd har att, efter ett beslut som det förevaran- de, utifrån den kritik som riktas, i samtal med den unge ta reda på om sam- tycke föreligger till insatsen. beslut kan aldrig, vilket anmälaren anfört, vara ett beslut som tvingar ett HVB att skriva ut den enskil- de. Det är socialnämnden som har ansvaret för den unge och som har att be- döma om erforderligt samtycke finns för att bedriva en god vård i frivillig form. Vården vid HVB ska också bedrivas i samråd med socialnämnden. 3 kap. 14 § SoF reglerar att när behovet av vård i hemmet har upphört så ska föreståndaren besluta om utskrivning. För den som vårdas enligt socialtjänst- lagen ska utskrivning ske tidigare om den enskilde eller dennes vårdnadsha- vare begär det. Behovet kan likväl finnas kvar även om den unge inte längre samtycker till vården. Då måste socialnämnden informeras av HVB och överväganden om andra åtgärder måste göras, t.ex. om insatser med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga är nödvändiga. H.S. kommenterade yttrandet och anförde bl.a. följande. Av den behandlings- plan som N.N. undertecknade , före inspek- tionen, framgick det tydligt att han skulle stanna kvar i Hoppet till dess att annan fungerande och lämplig lösning hade hittats. fanns det således ett samtycke till placeringen från N.N:s sida. Föreståndaren har alltså inte sagt att samtycke saknats då han, och ungdomens enda anhöriga (syster) levde i tron att samtycke fanns. I ett beslut anförde JO följande. har riktat allvarlig kritik mot HVB-hemmet Hoppet för att N.N. skrivits in i eller i vart fall inte skrivits ut från hemmet då N.N. inte skulle ha samtyckt till att vårdas i hemmet. 2 012 /1 3:JO1 Av utredningen framgår att N.N. H.S. har uppgett att N.N. vårdades med stöd av LVU för in- skrivningen och att LVU-vården upphörde först . har i sitt yttrande inte tillbakavisat dessa uppgifter. Med utgångspunkt från vad H.S. har anfört har beslutet om inskrivning kunnat fattas oavsett om N.N. samtyckte till vård i hemmet eller inte. har då inte haft grund för att kritisera Hoppet för att N.N. skrevs in i hemmet. Det är förvånande att inte har berört frågan i sitt remissvar. Jag övergår nu till att behandla den kritik som har uttalat mot Hoppet för att det inte hade fattats beslut om utskrivning av N.N. Enligt 3 kap. 14 § socialtjänstförordningen (2001:937) ska den som vårdas i ett HVB-hem skrivas ut när behovet av vård i hemmet har upphört. Om vården sker med stöd av socialtjänstlagen (2001:453), SoL, ska utskrivning ske tidigare om den enskilde eller dennes vårdnadshavare begär det. Det har inte framkommit annat än att N.N. alltjämt hade behov av vård i HVB-hemmet när genomförde inspektionen. har i beslutet anfört att N.N. upp- gav att han uttryckt att han inte ville vara på institutionen, både till och till föreståndare. I dokumentationen av samtalet med N.N. antecknades följande på frågan Hur är det att vara här? Skola, kompi- sar, personal, fritid? Tycker inte om att vara på Hoppet. Men har ingenstans att bo, och soc vill inte flytta honom till familjehem. Har sagt till soc att han inte vill vara på Hoppet. Har inte lämnat sitt samtycke. Planeras att han ska flytta till ett elev- hem ... Har inte fått reda på sina rättigheter och visste inte att han kan klaga på soc! Vidare framgår det att frågade . Har du försökt att på- verka hur du vill ha det? Som N.N:s svar antecknades följande. Ja men mest försökt att få flytta. Vill också ha internetuppkoppling men fungerar inte dålig mottagning. Finns mobilt, men mycket långsamt! I remissvaret har anfört att föreståndaren för Hoppet be- kräftade de uppgifter som N.N. hade lämnat under samtalet om att han inte tyckte om att vara i hemmet och att han inte har lämnat sitt samtycke. H.S. har dock tillbakavisat uppgiften att föreståndaren skulle ha bekräftat att N.N. inte samtyckte till placeringen. Varken i tillsynsbeslut eller i dokumentationen beträffan- de inspektionen finns det något som tyder på att föreståndaren bekräftade de aktuella uppgifterna. Det är därför inte möjligt för mig att bedöma vad som sades vid diskussionen mellan tjänstemän och föreståndaren. För det fall föreståndaren skulle ha bekräftat N.N:s uppgifter borde, som har medgett, uppgiften givetvis ha dokumenterats. Inte minst med hänsyn till att i sitt beslut riktade allvarlig kritik mot HVB-hemmet är det oacceptabelt att det av dokumentationen i ärendet inte går att utläsa vilket underlag som hade för sitt beslut. Även om N.N. inför personal vid HVB-hemmet hade uttryckt att han inte ville vara i hemmet och att han inte samtyckte till att vårdas där är det enligt 2 012 /1 3:JO1 min mening inte givet att N.N. för den skull kan anses ha begärt att bli utskri- ven. För att socialnämnden med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen ska kunna bereda ett barn vård utanför det egna hemmet fordras ett samtycke från barnets vårdnadshavare. Om barnet har fyllt måste även den unge sam- tycka till vården. Ett samtycke ska avse både att barnet ska beredas vård utan- för hemmet och själva placeringen. Utan samtycke från vårdnadshavaren och, när det krävs, barnet själv, kan den unge inte beredas vård på frivillig grund. Om vårdnadshavaren eller den unge återtar ett tidigare lämnat samtycke an- kommer det på socialnämnden att ta ställning till om insatsen ska upphöra eller om den unge ska beredas vård enligt bestämmelserna i . Det är inte helt ovanligt att en ungdom som är placerad i ett HVB-hem ut- trycker att han eller hon inte vill vara i hemmet. Varje uttalande från den unge om att han eller hon inte vill vara placerad utanför det egna hemmet, inte vill vara i HVB-hemmet eller inte trivs där kan emellertid inte uppfattas som en begäran om att bli utskriven från hemmet. Huruvida den unges uttalanden innefattar en sådan begäran måste bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. För det fall det föreligger någon osäkerhet om vad den unge vill ska hemmet naturligtvis diskutera saken med honom eller henne. Såvitt framgår av tillsynsbeslut och remissyttrande ska N.N. i huvudsak ha framfört samma sak till föreståndaren för Hoppet som han gjort under samtalet med tjänstemännen från när det gäll- er hans uppfattning om att vårdas i HVB-hemmet. Det för enligt min mening för långt att uppfatta att det i dessa uttalanden har legat en begäran om att mer eller mindre omgående bli utskriven från hemmet. Såvitt framgår av anmälan till JO var det inte heller N.N:s önskan att skrivas ut. Dokumentationen av samtal med N.N. ger inte heller vid handen att frågan disku- terades närmare med N.N. för att klarlägga vad han hade menat. drog i sitt tillsynsbeslut den slutsatsen att eftersom N.N. inte skulle ha samtyckt till placeringen hade HVB-hemmet vårdat honom mot hans vilja. Jag vill med anledning av detta uttalande framhålla att om den unge anger att han eller hon inte samtycker till placeringen och vill lämna HVB-hemmet står det den unge fritt att göra det. Hemmet kan i princip inte hindra honom eller henne. (Jag går här inte in på vad som gäller i en nödsitua- tion.) Om den unge vill lämna HVB-hemmet ska hemmet givetvis kontakta socialnämnden, som får ta ställning till om den unges önskemål ska föranleda någon åtgärd från nämndens sida. Det har inte ens antytts att hemmet skulle ha förhindrat N.N. att lämna hemmet. Sammanfattningsvis anser jag att det inte har funnits grund för Socialsty- relsen att rikta kritik mot HVB-hemmet, vare sig för att N.N. skrevs in i hemmet eller för att han före inspektionen inte hade skrivits ut från hemmet. Jag kan av det som har kommit fram i ärendet inte dra annan slutsats än att varken i sitt tillsynsbeslut eller i sitt remissyttrande har gjort någon egentlig analys av när ett HVB-hem ska besluta om att skriva ut en ungdom från hemmet. Det är självfallet inte tillfredsställande. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan anförda. 2 012 /1 3:JO1 hade inlett en utredning beträffande en 13-årig pojke; fråga om socialförvaltningens handläggare borde ha samrått med barnets vårdnadshavare innan de inom ramen för utredningen hade samtal med pojken (Dnr 7161-2010) Beslutet i korthet: Ärendet rör tillämpningen av 11 kap. 10 § socialtjänstlagen (2001:453). I beslutet konstateras att det, även om det finns rättsliga förutsättningar för att under en s.k. barnavårdsutredning genomföra ett samtal med ett barn som är utan samtycke från barnets vårdnadshavare, är en allmän utgångspunkt att utredningen ska bedrivas i samråd med vårdnadshavaren. Utgångspunkten är alltså att vårdnadshavarens inställning till att samtal hålls med barnet ska efterfrågas och i största möjliga mån beaktas. De skäl socialnämnden anfört för att underlåta att söka kontakt med vård- nadshavarna inför ett samtal med en 13-årig pojke godtas inte. I en anmälan till JO klagade . på i kommun angående handläggningen av en s.k. barnavårdsutredning rörande deras son J., född . De anförde bl.a. följande. genomförde två socialsekreterare ett samtal med J. hos skolsköterskan, utan att de som föräldrar hade informerats om att samtalet skulle äga rum. J. upplystes om att skolsköterskan hade gjort en anmälan till . Socialsekreterarna började fråga ut honom hur han hade det hemma. gav därefter in en kompletterande skrivelse. Inledningsvis inhämtade JO vissa handlingar från socialförvaltningen i Vet- landa kommun. i kommun anmodades därefter att göra en utred- ning och yttra sig över huruvida borde ha samrått med vård- nadshavarna innan samtal genomfördes med J. I sitt remissvar anförde socialnämnden bl.a. följande. Bakgrund och familjens kontakter med Till inkom , två av varandra oberoende anmäl- ningar om misstanke om stor oro för J. [ ] Denna information föranleder övervägande om polisanmälan gällande misstanke om brott mot underårig och ska inte vårdnadshavarna underrättas förrän samråd skett med polis och åklagare gällande övervägande om polisanmälan samt om fortsatt hand- läggning från polisens sida. I anmälan nummer två från skolan framkommer att skolsköterskan har haft kontakt med fadern om oron för J. Efter det avbröt fadern all kontakt och ville heller inte att J. skulle bli undersökt av skolläkaren. 2 012 /1 3:JO1 Det har tidigare genomförts två utredningar enligt 11 kap. 2 § socialtjänstla- gen. I tidigare utredning som genomfördes /2008 var det genomgående svårigheter att få kontakt med vårdnadshavarna. Föräldrarnas medverkan i utredningen var näst intill obefintlig. Endast under utrednings- tiden svarade fadern i telefon. Utredaren sökte familjen ett flertal gånger per telefon och pratade in meddelanden på telefonsvarare. Sammanlagt sju brev skickades med kallelse till möten. Ett oanmält hembesök gjordes och då var fadern avogt inställd och hotade med polis. Utredningen genomfördes med referentkontakter och inhämtande av uppgifter från skolan. Några samtal med barnen kunde inte genomföras. Den andra utredningen genomfördes /2009. Även var det svårt att få föräldrarna att medverka. Föräldrarna kallades till flera möten men uteblev och lämnade inte återbud. Några samtal med barnen kunde heller inte hållas under denna utredning. Uppgifter fick inhämtas från klasslärare, skolhälsovården och sjukvården. inleddes utredning enligt 11 kap. 2 § socialtjänstlagen. Under nuvarande utredningstid har föräldrarna inte medverkat i utredningen, ej kommit [till] möten eller hört av sig. Övervägande gällande samråd innan samtal genomfördes med underårige . Utifrån allvaret i de två anmälningar (misstanke om våld mot underårig), som föranledde att utredning enligt 11 kap. 2 § inleddes så gjordes bedömningen att det inte kunde uteslutas att det fanns behov av att ingripa till J:s skydd eller stöd. Sannolikheten att få samtycke av vårdnadshavarna var obefintlig utifrån de erfarenheter sedan de tidigare två utredningarna då vårdnadshavar- na inte tidigare medverkat i utredningar. De har heller inte tidigare tillåtit samtal med barnen. Det bedömdes vara till J:s bästa att höra hans inställning gällande framkommen information i anmälningarna, för att kunna ta ställning till om nämnden behöver ingripa till hans skydd samt vilket behov av insatser som finns, för J. J. är och det bedömdes inte att J. skulle ta skada av detta samtal. Socialsekreterarna som genomförde samtalet har många års arbetslivserfa- renhet och rutin på hur samtal med barn ska gå till för att fungera på bästa sätt. De bedömde att J. var mogen att klara av det och förstå vad saken gällde och själv skulle kunna avgöra om han ville delta i samtal eller ej. Det var också nödvändigt att låta samtalet äga rum relativt snabbt utifrån allvaret i anmälningarna. Det bedömdes osannolikt att snabbt få kontakt med vårdnads- havarna för att efterhöra samtycke. J. tillfrågades om sin medverkan i samta- let, och ville prata om sin situation. Samtalet ägde rum på en trygg plats för honom och det lades ingen onödig börda på J. J. pressades inte på några syn- punkter under samtalet. Familjen är känd av socialförvaltningen och socialsekrete- rarna som genomförde samtalet var väl medvetna om att J. kan befinna sig i lojalitetskonflikt. Socialsekreterare bedömde att det fanns ett tydligt behov av att prata med J. och till nytta för utredningen utan vårdnadshavarnas sam- tycke. Det har varit omöjligt att få insyn i familjen och hur barnen har det via vårdnadshavarna. Någon regel om att vårdnadshavarnas inställning ska kontrolleras finns inte. Innan samtalet rådgjorde socialsekreterare med gällande omständigheterna och fick rådet att genomföra sam- talet utan att tillfråga vårdnadshavarna. I ett beslut anförde JO följande. 2 012 /1 3:JO1 I en anonym anmälan till i kommun den 25 novem- ber 2010 uttryckte anmälaren oro för J. ringde en skol- sköterska till socialförvaltningen och framförde att hon var orolig för honom. Hon uppgav bl.a. att skolan hade för avsikt att göra en anmälan till social- nämnden. Nämnden inledde en utredning och träffade två socialsekreterare . i skolan tillsammans med skolsköterskan. Skolsköterskan gjorde därefter, , en skriftlig anmälan till socialnämnden. har enligt 11 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, en skyldighet att utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsultera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska bedri- vas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Den ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet (11 kap. 2 § första stycket SoL). Den som berörs av en sådan utredning ska underrättas om att en utredning inleds (11 kap. 2 § tredje stycket SoL). Vikten av att barn får komma till tals i utredningar enligt SoL markeras på flera ställen i lagen. Enligt 1 kap. 2 § ska, när åtgärder rör barn, särskilt beak- tas vad hänsynen till barnets bästa kräver och enligt 3 kap. 5 § andra stycket ska, när en åtgärd rör ett barn, barnets inställning så långt det är möjligt klar- läggas. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. I 11 kap. 10 § SoL föreskrivs följande. Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. Barn som är yngre bör höras, om det kan vara till nytta för utredningen och barnet inte kan antas ta skada av det. Vid en sådan utredning som avses i 2 § om behov av ingripande till ett barns skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Detsamma gäller vid en utredning på socialnämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 7 eller 8 § . Tredje stycket i bestämmelsen infördes genom en lagändring som trädde i kraft . fanns det inte någon bestämmelse i SoL som rörde möjlighet att tala med barn utan vårdnadshavarens medgivande. De rättsliga förutsättningarna för att under en s.k. barnavårdsutredning inhämta uppgifter direkt från barnet fick då bedömas utifrån de grundläggande bestämmelserna i (FB) om ställföre- trädarskap för barn. Enligt huvudregeln i 6 kap. 2 § första stycket FB står barn under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem. Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. 2 012 /1 3:JO1 havaren ska därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (6 kap. 11 § FB). Om ett barn samtyckte till att samtala med och barnet hade uppnått en sådan ålder och mognad att han eller hon själv kunde råda över frågan fick redan före tillkomsten av bestämmelsen i 11 kap. 10 § tredje stycket SoL hålla samtal med barnet även om vårdnadshavaren motsatte sig åtgärden (jfr JO:s ämbetsberättelse 2006/07 s. 212). Barnets medgivande var då både en nödvändig och tillräcklig förutsättning för att skulle kunna hålla ett samtal.