frsrdg · GZ04RB5 · 2012-01-01 00:00:00 — SAMMANFATTNING 2011/12:RB5 16.42 2011/12:RB5 SAMMANFATTNING 16.42 2011/12: RB5 Sammanfattning föreslår i denna framställning att medger att ingår ett avtal om kredit till () med ett belopp om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (SDR). Bakgrunden till förslaget är den överenskommelse som träffades vid om att förstärka IMF:s utlåningskapacitet. Förstärkningen motiveras av att det potentiella lånebehovet i många länder ökat i samband med den pågående skuldkrisen i euroområdet. Av 7 kap. 4 § fjärde stycket lagen (1988:1385) om riksbank (riksbankslagen) framgår att i valutapolitiskt syfte får delta i finansiering inom ramen för Internationella valutafondens verksamhet. Om finansieringen gäller ett långsiktigt ekonomiskt åtagande krävs dock medgivande enligt vad som sägs i paragrafens andra stycke. Enligt bedömning är det aktuella kreditarrangemanget ett angeläget stöd för stabiliteten i det internationella betalningssystemet. Det är därför befogat att medverkar i den temporära förstärkningen av IMF:s utlåningskapacitet. Det innebär att behöver ingå ett avtal om ett bilateralt lån till IMF om 6,7 miljarder SDR. För detta behövs medgivande. SAMMANFATTNING 2011/12:RB5 16.42 2011/12:RB5 SAMMANFATTNING 16.42 Sammanfattning 1 Innehållsförteckning 2 Förslag till riksdagsbeslut 3 deltagande i IMF:s finansieringslösning 4 1 Bakgrund och redogörelse för ärendet 4 1.1 4 2 Överväganden och förslag 5 INNEHåLLSFöRTECKNING 2011/12:RB5 16.42 2011/12:RB5 INNEHåLLSFöRTECKNING 16.42 föreslår att medger att ingår ett avtal om kredit till () med ett belopp om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (). På direktionens vägnar / (ordförande), , , Per , och har deltagit i beslutet. Föredragande har varit . Medgivande för att ge kredit till MEDGIVANDE FöR ATT GE KREDIT TILL INTERNATIONELLA VALUTAFONDEN 2011/12:RB5 16.42 2011/12:RB5 MEDGIVANDE FöR ATT GE KREDIT TILL INTERNATIONELLA VALUTAFONDEN 16.42 förslag föreslår att medger att ingår ett avtal om kredit till () om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (). 1 Bakgrund och redogörelse för ärendet Osäkerheterna i den globala ekonomin, framförallt i euroområdet, har medfört en potentiellt ökad efterfrågan på lån från (). Valutafondens chef har därför efterfrågat en bred överenskommelse om en förstärkning av IMF:s utlåningskapacitet. enades om att tillsammans låna ut motsvarande till IMF i form av temporära bilaterala lån. Deras förhoppning var att även andra skulle ge liknande utfästelser. direktion beslutade att verka för ett riksdagsbeslut som ger rätt att låna ut till IMF. Vid och under G20:s toppmöte har sedan ett flertal länder gjort utfästelser om temporära lån till IMF. bekräftade inför vårmötet intentionen att verka för ett lån till IMF om motsvarande . Inklusive har 37 länder utlovat bidrag vilka sammanlagt summerar till . beslutade om ett standardavtal vars huvudsakliga villkor inte ska frångås i de bilaterala låneförhandlingarna, detta för att försäkra likabehandling. I det följande anges några huvuddrag i det standardavtal som beslutade . Villkorens slutliga utformning fastställs i det bilaterala avtalet mellan och . Beloppet i låneavtalet denomineras i särskilda dragningsrätter (SDR), vilket är den räkneenhet som IMF oftast använder. förslag innebär att det maximala lånebeloppet under avtalet ska vara 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (). Detta motsvarar de som ställt i utsikt med förbehåll för godkännande. har rätt att välja vilken av vissa angivna valutor (amerikanska dollar, euro, brittiska pund och yen) som lånas ut under avtalet och IMF har sedan rätt att återbetala lånet i antingen någon av dessa valutor, svenska kronor, eller i SDR. IMF har endast rätt att nyttja avtalet om IMF:s kvarvarande resurser för utlåning under andra tillgängliga finansieringskällor, insatskapitalet och de nya lånearrangemangen (NAB), understiger ett nedre gränsvärde om 100 miljarder särskilda dragningsrätter. Detta villkor syftar till att säkerställa att bilaterala låneavtal endast ska användas som en förstärkning av de ordinarie lånearrangemangen. åtagande att låna ut gäller från det datum avtalet undertecknats av båda parter, IMF och . Under förutsättning att ger sitt godkännande har IMF sedan möjlighet att förlänga avtalet efter konsultation med och därefter med godkännande. Utnyttjandeperiod är sålunda (samma som i det bilaterala låneavtalet mellan och ) men avtalet är sedan öppet för att finansiera de utbetalningar som godkänts även efter att denna löpt ut. Om IMF utnyttjar avtalet kan den enligt huvudregeln låna medlen i längst från lånetillfället. är bestämd utifrån den längsta återbetalningstid IMF beviljar i sin vidareutlåning vilken också är . Utöver detta finns en skrivning om att IMF kan, med långivarlandets godkännande, förlänga återbetalningstiden upp till . Denna paragraf syftar till att skydda IMF från likviditetsrisk utifall att något land IMF lånat till inte betalar tillbaka . kan begära förtida återbetalning av utlånade medel om sådan förtida återbetalning är motiverad p.g.a. betalningsbalans och tillgängliga reserver. Ett sådant beslut fattas av efter att ha beaktat skäl för begäran. IMF har även rätt att låna under avtal i syfte att betala tillbaka ett lån till en annan långivare som begärt förtida återbetalning. Om en sådan situation uppstår får IMF låna de medel som behövs så länge det finns utestående fordringar till något långivarland års avtal och givet att det finns outnyttjat låneutrymme under avtal (dvs. aldrig mer än 6,7 miljarder SDR). får ränta från IMF på utlånade medel. Denna ränta, som brukar kallas SDR-räntan, motsvarar en sammanvägd marknadsränta och varierar . 2 Överväganden och förslag Av 7 kap. 4 § fjärde stycket lagen (1988:1385) om riksbank (riksbankslagen) framgår att i valutapolitiskt syfte får delta i finansiering inom ramen för Internationella valutafondens verksamhet. Om finansieringen gäller ett långsiktigt ekonomiskt åtagande krävs dock medgivande enligt vad som sägs i paragrafens andra stycke (se prop. 1999/2000:50 s.27). Enligt bedömning är det aktuella kreditarrangemanget ett angeläget stöd för stabiliteten i det internationella betalningssystemet. Det är därför befogat att medverkar i den temporära förstärkningen av IMF:s utlåningskapacitet. Eftersom tilltänkta kreditavtal med IMF kan komma att innebära ett flerårigt åtagande krävs enligt vad som redovisats ovan ett medgivande från för att ska kunna ingå det aktuella avtalet. föreslår därför i denna framställning att med stöd av 7 kap. 4 § andra stycket riksbankslagen medger att ingår ett avtal om kredit till med ett belopp om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (). Kreditåtagandet får ingen omedelbar effekt på balansräkning. Det sker endast i den mån lånemöjligheten utnyttjas av IMF. fordran på IMF ökar då och valutareserven minskar i motsvarande mån. håller en valutareserv för att fullfölja sitt uppdrag att vid behov förse bankerna med likviditet i utländsk valuta och möta internationella åtaganden. Om medel skulle behöva tillföras valutareserven för att möta olika åtaganden kan detta ske på olika sätt. Det kan också nämnas att frågan om valutareservens storlek och sammansättning behandlas i en av regeringen tillsatt utredning som beräknas lämna sitt betänkande .