frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — Transportstyrelsen anmodades därefter att lämna upplysningar om hand- läggningen av ärendet och om huruvida det i ärendet gjorts några övervägan- den att, med stöd av 5 kap. 5 § körkortslagen (1998:488), tills vidare återkalla körkortshavarens körkort i avvaktan på ett slutligt avgörande av återkallelse- frågan. I sitt remissvar anförde Transportstyrelsen i huvudsak följande. inkommer anmälan från läkare beträffande den aktuella körkorts- havaren (G.S.). remitteras ärendet till konsultläkare. inkommer yttrande från konsultläkaren. I yttrandet an- förs att G.S. har sådan nedsättning av centrala funktioner att han inte uppfyl- ler de medicinska kraven för körkortsinnehav enligt 10 kap. i TSFS 2010:125. skickas en underrättelse (kommunicering) till G.S. att kör- kortsingripande övervägs återkallelse på grund av sjukdom för yttrande . Med utgångspunkt i G.S:s svar skickas en begäran till anmälande läkare att komplettera med det MMT-underlag () som finns. inkommer begärda handlingar. Ny remiss till konsultläkaren skickas . I svar vidhåller konsultläkaren sin tidigare bedömning. skickas en ny underrättelse till G.S. 2011 inkommer yttrande från G.S. som begär att Transportstyrelsen avvaktar med beslut med hänvisning till att han ska genomgå en CT-scanning (datortomografi) av skallen. I meddelande till G.S. ges han tillfälle att inkomma med komplettering . inkommer intyg utfärdat av ögonläkare (.). Av intyget framgår att G.S. inte uppfyller gällande medicinska krav för körkortsinnehav. remitteras ärendet till konsultläkare som anför att G.S:s kör- kort bör återkallas. ges G.S. tillfälle att yttra sig . 2 012 /1 3:JO1 tar G.S:s hustru telefonkontakt med handläggaren och begär att Transportstyrelsen ska begära läkarintyg från , dvs. den läkarmottag- ning varifrån det första intyget kom. G.S:s begäran föranleder ingen åtgärd och ytterligare svar inkommer inte. Beslutet har inte vunnit laga kraft på grund av delgivningsproblem. Frågan om återkallelse tills vidare Utredningen ger vid handen att frågan om återkallelse tills vidare inte över- vägdes. Prövningen av medicinska förhållanden är allmänt sett och oavsett om det gäller ansöknings- eller återkallelseärenden resurskrävande och innehåller materiellt sett svåra bedömningar. I den situation som förelåg efter överta- gandet av körkortsuppgifterna från länsstyrelserna har myndigheten priorite- rat ansökningsärenden i förhållande till återkallelseärenden. När det gäller handläggningstiden konstateras återkommande fördröjningar i att driva ärendet framåt men det är särskilt två moment som enligt styrelsens mening inte hanterats tillfredsställande. Det första är tidsutdräkten mellan anmälan och den tidpunkt då ärendets egentliga handläggning påbörjades. Det andra momentet är passiviteten efter det att tiden för komplettering passerats. Transportsty- relsen har inga andra förklaringar än de generella problem som myndigheten drabbades av i samband med överföringen av uppgifterna från länsstyrelserna. Slutsatsen är dock att myndigheten inte levt upp till förvaltningslagens krav på handläggningen av ärenden. Transportstyrelsen har i de interna rutiner- na understrukit behovet av att anmälningar från läkare behandlas skyndsamt. De materiella svårigheter som ofta finns i bedömningen av medicinska förhållanden innebär att körkortsmyndigheten (tidigare länsstyrelserna och Transportstyrelsen) lägger ribban högt för att återkalla ett körkort tills vidare. Det är inte ovanligt med kompletterande underlag som motsäger, eller i vart fall inger tveksamheter till, ett ursprungligt intyg. Det är inte heller ovanligt med medicinska förhållanden som utvecklas till det bättre och till en, slutligt, acceptabel nivå för fortsatt innehav. Sammantaget är det därför för- hållandevis ovanligt med återkallelse tills vidare i medicinska ärenden. Härav följer naturligtvis inte att den möjligheten ska bortses från i det enskilda fal- let. I detta fall borde frågan ha övervägts och i vart fall efter konsultläkarens bedömning . De då kända förhållandena talade med styrka för en slutlig återkallelse. bereddes tillfälle att kommentera Transportstyrelsens remissvar. I ett beslut anförde JO följande. Om en läkare vid undersökning av en körkortshavare finner att körkortshava- ren av medicinska skäl är olämplig att ha körkort, ska läkaren enligt 10 kap. 2 § körkortslagen anmäla det till Transportstyrelsen. Innan anmälan görs ska läkaren underrätta körkortshavaren. Anmälan behöver inte göras om det finns 2 012 /1 3:JO1 anledning att anta att körkortshavaren kommer att följa läkarens tillsägelse att avstå från att köra körkortspliktigt fordon. Ett körkort ska enligt 5 kap. 3 § 7 körkortslagen återkallas om körkortsha- varens förutsättningar för rätt att köra ett körkortspliktigt fordon är så väsent- ligt begränsade genom sjukdom, skada eller dylikt att han från trafiksäker- hetssynpunkt inte längre bör ha körkort. Vid bedömningen av de medicinska kraven enligt denna punkt i bestämmelsen tillämpas Transportstyrelsens före- skrifter och allmänna råd (TSFS 2010:125) om medicinska krav för innehav av körkort m.m. Enligt 5 kap. 5 § körkortslagen ska ett körkort återkallas tills vidare i av- vaktan på slutligt avgörande av återkallelsefrågan om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas slutligt. Av 5 kap. 2 § första stycket körkortsförordningen (1998:980) framgår att Transportstyrelsen, om det finns anledning att anta att en körkortshavare inte uppfyller de förutsättningar som gäller för att inneha körkort, skyndsamt ska utreda dennes lämplighet. Enligt 7 § förvaltningslagen (1986:223) ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerhe- ten eftersätts. I 7 § förvaltningslagen föreskrivs att ett ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten efter- sätts. Bestämmelsen har tillkommit både av hänsyn till myndigheterna och till den enskilde. Den som får vänta på ett betydelsefullt beslut kan föror- sakas otrygghet och lidande, kanske också ekonomiska förluster. När det gäller körkortsingripanden finns en särskild reglering i 5 kap. 2 § körkortsför- ordningen. Regeringen har i den bestämmelsen ålagt Transportstyrelsen att skyndsamt göra en utredning när det finns anledning att anta att en kör- kortsinnehavare inte uppfyller förutsättningarna för att inneha körkort. Be- stämmelsen innebär att Transportstyrelsen ska verkställa utredningen och självfallet också i övrigt handlägga ärendet med förtur. Motivet härtill torde vara att det av trafiksäkerhetsskäl är angeläget att ett ingripande sker snabbt när myndigheterna får en indikation på att körkortshavaren är lämplig att inneha ett körkort. Det nu aktuella ärendet inleddes hos Transportstyrelsen genom att en di- striktsläkare anmälde att körkortshavaren inte bedömdes lämplig att inneha körkort. Av anmälan framgick att körkortshavaren sannolikt fortfa- rande körde bil. Det dröjde dock fram till innan Transportstyrelsen vidtog några faktiska handläggningsåtgärder i ärendet. Mot bakgrund av det skyndsamhetskrav som gäller för handläggningen av sådana ärenden är detta dröjsmål anmärkningsvärt. Utredningen utvisar vidare att Transportstyrelsens konsultläkare i septem- ber 2010 yttrade att körkortshavaren hade sådan nedsättning av centrala funk- tioner att han inte uppfyllde de medicinska kraven för körkortsinnehav. Enligt min mening borde Transportstyrelsen redan efter detta yttrande ha övervägt 2 012 /1 3:JO1 att med stöd av 5 kap. 5 § körkortslagen återkalla körkortet tills vidare i av- vaktan på ett slutligt avgörande. Så skedde emellertid inte. Transportstyrelsen beredde körkortshavaren tillfälle att yttra sig och inhämtade sedan på kör- kortshavarens begäran viss utredning. Denna utredning remitterades till kon- sultläkaren som vidhöll att körkortet borde återkallas. I detta skede kan det hävdas att ärendet var klart för slutligt avgörande. I varje fall fanns det underlag för att fatta ett beslut om återkallelse tills vidare enligt 5 kap. 5 § körkortslagen. Handläggningen av ärendet fortsatte emellertid utan att något beslut fatta- des. Transportstyrelsen gav körkortshavaren tillfälle att yttra sig. Sedan anstånd meddelats körkortshavaren fram till vidtogs inga åtgärder i ärendet förrän B.L:s anmälan kom in . Av B.L:s anmälan framgick att körkortshavaren angett att han körde bil. Även B.L:s anmälan remitterades till konsultläkaren som för tredje gången uttalade att körkortet borde återkallas. Efter ytterligare en kommuni- kation med körkortshavaren fattade Transportstyrelsen beslut om återkallelse . Transportstyrelsen har i denna del vidgått att det uppehåll i handläggningen som varade från till inte var förenligt med förvaltningslagens krav på handläggning av ärenden. Jag delar denna uppfattning. Sammanfattningsvis kan således konstateras att det dröjde från det att Transportstyrelsen fick in den första anmälan beträffande kör- kortshavarens lämplighet till det att körkortet återkallades. Handläggningen har präglats av passivitet och obeslutsamhet. Jag ifrågasätter inte vad Trans- portstyrelsen uppgett om att det ofta förekommer materiella svårigheter i bedömningen av medicinska förhållanden men det faktum att ett ärende inne- fattar svåra bedömningar får inte leda till att handläggningen drar ut så som skett i detta fall. Transportstyrelsen förtjänar därför allvarlig kritik för sin handläggning av ärendet. Jag noterar att Transportstyrelsen i sina interna rutiner nu understrukit be- hovet av att anmälningar från läkare behandlas skyndsamt. Eftersom kravet på skyndsamhet står inskrivet i 5 kap. 2 § körkortsförordningen borde det redan ha varit känt för Transportstyrelsens personal. Allvarlig kritik mot Transportstyrelsen för handläggningstiden i ett ärende om körkortsingripande (Dnr 4627-2011) framförde, som ombud för A.B., klagomål mot Transportstyrelsen för handläggningstiden i ett ärende om körkortsingripande. Han uppgav att A.B. hade gjort sig skyldig till rattfylleri och erkänt brottet genom att godkänna ett strafföreläggande samt att Transportstyrelsen först hade återkallat A.B:s körkort och bestämt spärrtiden . 2 012 /1 3:JO1 Handlingarna i Transportstyrelsens ärende TSTRKK 2010/36440 begärdes in och granskades. Därefter remitterades ärendet till Transportstyrelsen för upp- lysningar och yttrande över handläggningstiden i ärendet. I sitt remissvar anförde Transportstyrelsen (generaldirektören ) följande. Upplysningar om handläggningen av ärendet Om det finns anledning att anta att en körkortshavare inte uppfyller de förut- sättningar som gäller för att inneha körkort ska Transportstyrelsen, enligt 5 kap. 2 § körkortsförordningen (1998:980), skyndsamt utreda dennes lämplig- het. Transportstyrelsens tillgång till brottsbelastningsuppgifter regleras i 5 kap. förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Motorn i systemet är skyldighet att underrätta Transportstyrelsen om brott som sägs i 2 §. Uppgifterna sammanställs med aktuell körkortsinformation i ett så kallat registerblad enligt 6 §. Ett registerblad aktualiserar således frågan om ett körkortsingripande. Allmänt kan sägas att hanteringen av körkortsärenden och handlingar i dessa sker helt digitalt. Det förekommer således inga pappersakter och i den mån fysiska handlingar kommer in till körkortsverksamheten registreras och skannas dessa. De läggs sedan in i systemet antingen automatiskt eller av en registrator. Fördelningen av ärenden sker genom att de styrs till olika ärende- köer i ärendehanteringssystemet där utredare eller handläggare hämtar upp ärenden utifrån sin behörighet att handlägga. Det är även möjligt att manuellt fördela och styra om ärenden. ett strafföreläggande avseende drogratt- fylleri . mottog Transportstyrelsen en underrättelse om föreläggandet och ett registerblad framställdes. Handlingen registrerades på körkortsärende TSTRKK 2010/36440. Ärendet tilldelas utredare och skickades en underrättelse till A.B. om att körkortsingripande övervägdes. begärde anstånd och inkom slutligen med yttrande . meddelades beslut om återkallelse av körkortet. Beslutet överkla- gades och överlämnades till förvaltningsrätten i . När det gäller handläggningstiden räknat från framställningen av regis- terbladet till återkallelsebeslutet ligger den i nivå med en stor mängd ären- den av motsvarande slag. Handläggningstiderna är för långa men arbetet med att komma i balans och minska ärendeköerna från enhetens uppstart är inte avslutat. Körkortsenheten gör med anledning av detta riktade insatser för att korta handläggningstiderna. Enheten har ett samarbete med i syfte att snabbare fånga upp underrättelser om förare som agerat särskilt trafikfarligt. Dessutom pågår fortlöpande förbättringar av ärendehanteringssystemet. Arbete pågår också med att effektivisera enhetens arbetssätt och en översyn och uppdatering har gjorts av samtliga enhetens arbetsrutiner. Handläggningen av A.B:s körkortsärende har varit bristfällig och Transport- styrelsen beklagar detta. Underrättelsen om det brott A.B. gjort sig skyldig till har legat hos Transportstyrelsen utan att någon åtgärd vidtagits. Detta står inte i överensstämmelse med förvaltningslagens krav på handlägg- ning, eller vad som sägs i körkortslagstiftningen, och är därför otillfredsstäl- lande. Arbete pågår dock med att effektivisera verksamheten och korta hand- läggningstiderna. 2 012 /1 3:JO1 bereddes tillfälle att yttra sig över Transportstyrelsens remissvar. I ett beslut anförde JO följande. I 7 § förvaltningslagen (1986:223) föreskrivs att ett ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säker- heten eftersätts. Bestämmelsen har tillkommit både av hänsyn till myndighe- terna och till den enskilde. Den som får vänta på ett betydelsefullt be- slut kan förorsakas otrygghet och lidande, kanske också ekonomiska förluster. När det gäller körkortsingripanden finns en särskild reglering i 5 kap. 2 § körkortsförordningen (1998:980). Regeringen har i den bestämmelsen ålagt Transportstyrelsen att skyndsamt göra en utredning när det finns anledning att anta att en körkortsinnehavare inte uppfyller förutsättningarna för att inneha körkort. Bestämmelsen innebär att Transportstyrelsen ska verkställa utred- ningen och självfallet också i övrigt handlägga ärendet med förtur. Motivet härtill torde vara att det av trafiksäkerhetsskäl är angeläget att ett ingripande sker snabbt när myndigheterna får en indikation på att körkortshavaren är lämplig att inneha ett körkort. fick Transportstyrelsen besked om att A.B. godkänt ett strafföreläggande för rattfylleri. Enligt 5 kap. 3 § körkortslagen (1998:488) skulle hans körkort därför återkallas om det inte fanns synnerliga skäl för en annan bedömning (5 kap. 10 § 2 st. körkortslagen). I stället för att handlägga ärendet skyndsamt dröjde Transportstyrelsen mer än , till , innan man började handlägga ärendet genom att ge A.B. möj- lighet att yttra sig. Efter ytterligare drygt en månad återkallade Transportsty- relsen A.B:s körkort. Transportstyrelsen är i sitt remissvar inne på den omorganisation som skedde , då Transportstyrelsen tog över länsstyrelsernas uppgifter inom körkortsområdet. Jag är väl medveten om att denna omorgani- sation precis som andra liknande förändringar medförde problem. Men omor- ganisationen kan under inga förhållanden åberopas som ursäkt för den lång- samhet som präglat handläggningen i det nu aktuella fallet. När underrättelsen om det godkända strafföreläggandet kom in ålåg det Trans- portstyrelsen att skyndsamt påbörja handläggningen genom att ge A.B. tillfäl- le att yttra sig. Att vänta med den åtgärden strider både mot skyndsamhetsregeln i körkortsförordningen och mot de allmänna kraven på handläggning i 7 § förvaltningslagen. Transportstyrelsen har i sitt remissvar vidgått att handläggningen varit bristfällig och jag kan inte annat än instämma i det omdömet. Transportstyrelsen förtjänar allvarlig kritik för sin handlägg- ning. 2 012 /1 3:JO1 Anmälan mot i angående handläggningen av ett ärende om förvaltarskap m.m. (Dnr 6301-2010) I en anmälan, som kom in till JO , framförde I.S.W. klagomål mot i angående handläggningen av ett ärende om förvaltarskap avseende G.S. De anförde bl.a. följande. I en skrivelse daterad meddelade nämnden att I.S.W. under en månad inte hade tillåtelse att besöka G.S. och att P.W. över huvud taget inte längre fick besöka henne. G.S:s telefon hade, enligt vad som framgick av skrivelsen, stängts av för inkommande samtal och om de ville kontakta G.S. skulle detta ske via verksamhetschefen för . Det uppgavs i skrivelsen från nämnden att detta var G.S:s vilja, vilket hon dock själv förnekade. G.S. kontaktade förvaltaren upprepade gånger för att hon åter skulle kunna ta emot inkommande samtal och framförde önskemål om att besöksförbudet skulle upphävas. Detta resulterade i att överförmyn- darnämnden i sin helhet besökte G.S. för att övertyga henne om fördelarna med nämndens åtgärder. I en skrivelse med- delade nämnden att G:S:s semester var slut och att det åter var tillåtet för I.S.W. att besöka henne enligt ett bifogat besöksschema. I handlingar, som kom in till JO , anförde P.W. bl.a. föl- jande. ansvarar för G.S:s inköp av saker för personligt bruk och skick- ar därefter kvittona för betalning till förvaltaren, som sätter in ersättning för utläggen på I.S.W:s konto. Detta fungerade någorlunda väl fram till septem- ber månad 2010, då återbetalningarna plötsligt upphörde. fortsatte att med egna medel sköta G.S:s inköp, medan hon utan resultat försökte få tag på den dåvarande förvaltaren för en förklaring. Vid ett möte med den nuvarande förvaltaren noterade denne att I.S.W. inte fått tillbaka för utlägg om . Vid samma tillfälle bad förvaltaren I.S.W. förskot- tera ytterligare till G.S:s handkassa, eftersom han ännu inte hade fått ordning på huvudmannens ekonomi. Trots att förvaltaren lovade att I.S.W. skulle få tillbaka pengarna , har fortfarande inga pengar återbetalats och försöken att få tag på förvaltaren har varit resultatlösa. Inledningsvis infordrades och granskades överförmyndarnämndens akt avse- ende G.S. anmodades därefter att yttra sig över handlägg- ningen av förvaltarskapet avseende G.S. Yttrandet skulle särskilt beröra de riktlinjer från nämnden, daterade , som angav att G.S:s barn inte fick besöka G.S. från och en månad framåt samt det 2 012 /1 3:JO1 därpå följande besöksschemat som barnen anmodades att följa. Mot bakgrund av att det fanns en pärm med ej diarieförda mejl i överförmyndarnämndens akt ombads nämnden även att redogöra för sina rutiner avseende diarieföring av allmänna handlingar. I en efterremiss anmodades överförmyndarnämnden att även beakta hand- lingar från anmälarna, som kom in till JO . Handlingarna innehöll kritik mot nämndens tillsyn över förvaltarens sätt att sköta G.S:s ekonomi. I sitt remissvar anförde överförmyndarnämnden i huvudsak följande. Angående uppsatta riktlinjer för besök Handläggarna på överförmyndarnämndens kansli hade ett möte med förvalta- re B.J. och verksamhetschef ägde rum på överförmyndarnämn- dens kansli. A.P. och B.J. uttryckte sin oro för G.S., som ständigt utsattes för barnens stridigheter. Handläggarna på överförmyndarnämnden gjorde ett hembesök hos G.S. tillsammans med förvaltaren B.J. Under detta besök framkom det att G.S. inte orkade träffa sina barn för tillfället, utan önskade en period av lugn och ro, vilket innebar att hon inte ville träffa varken A.H. G.S. uttryckte att hon aldrig mer ville träffa P.W. Därefter upprättades riktlinjerna för barnens besök, helt enligt önskemål av G.S. Inkomna mail från huvudmannens barn är upprättade med diarie- nummer och finns i en särskild pärm. Från början gjordes inte denna rutin, eftersom mängden av inkomna mail inte tillförde något i ärendet, så ansåg nämnden att de skulle sparas i en särskild pärm i stället. Merparten av inkom- na mail handlar bara om den syskonkonflikt som pågår. Angående beaktande av handlingar i efterremiss daterad Det finns ingen uppgjord överenskommelse att dottern I. ska gå och handla för sin mamma. Det är något som måste bestämmas i samråd med förvaltaren innan inköp görs. För de nu gjorda inköpen hänvisar överförmyndarnämnden till T.P. att avgöra om de ska ersättas eller inte. Angående påståendet att handläggare . inte har varit kontaktbar un- der vill vi påpeka följande: uppfyller förvaltningslagens krav på tillgänglighet för allmänheten. Kansliet har anting- en öppet för besök eller telefontid varje vardag. Det finns också en möjlighet att skicka e-post till överförmyndarnämnden, vilket I.S.W. är väl medveten om, med tanke på den mängd e-post hon själv har producerat och skickat in. har varit i tjänst som I.S.W. hänvisar till och över- förmyndarnämnden finner det anmärkningsvärt med ett sådant påstående. När det gäller den ekonomiska förvaltningen för G.S., har överförmyndar- nämnden haft fullt förtroende för föregående förvaltare B.J. och har fullt förtroende för nuvarande förvaltare T.P:s hantering av G.S:s ekonomi. Som tillägg kan nämnas att har efter beslut , dia- rienr 203-1131-10, inte funnit någon anledning till kritik mot överförmyndar- nämnden. Ärendet är avskrivet hos . En utskrift av dagboksblad från överförmyndarnämndens datoriserade re- gistreringssystem infordrades och granskades. 2 012 /1 3:JO1 I ett beslut anförde chefsJO följande. riktlinjer för besök hos huvudmannen samt efterföljande besöksschema Överförmyndare och överförmyndarnämnder utövar tillsyn över förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet (se 16 kap. 1 § första stycket föräldra- balken). I denna tillsynsverksamhet ägnar sig överförmyndarna och overför- myndarnämnderna i första hand åt myndighetsutövning. Med myndighetsut- övning menas beslut och åtgärder från det allmännas sida som är ett uttryck för samhällets rätt att utöva makt över medborgarna. Myndighetsutövning måste alltid grundas på lag eller annan författning. Genom ett meddelande från i översändes riktlinjer till I.S.W. och hennes bror avseende besök hos huvudmannen riktlinjerna framgick att G.S:s barn och en månad framåt inte fick besöka G.S. När en månad hade gått skulle en utvärdering göras, där G.S skulle ta ställning hur hon skulle gå vidare med när och hur hon skulle träffa sina barn. Barnen uppmanades att avvakta med besök till dess att nya riktlinjer hade presente- rats. Av meddelandet framgick även att G.S. inte ville att P.W. längre skulle besöka henne. Detta gällde omgående och fick ändras endast om G.S. ändrade sig. Av meddelandet framgick även riktlinjer för telefonkontakt med G.S. Det framgick även att överförmyndarnämnden stod bakom riktlinjerna och att dessa upprättats efter G.S:s önskemål tillsammans med den tidigare förvaltaren och verksamhetschefen vid . Ge- nom ett mejl upplystes I.S.W. och hennes bror om att nu var G.S:s semester slut. Detta innebar att de kunde besöka henne igen, I.S.W. jämna veckor och hennes bror udda veckor. skulle umgänget utvärderas. Vid den i ärendet aktuella tidpunkten gällde enligt 1 § lagen (1988:688) om besöksförbud att förbud får meddelas för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person (besöksförbud)14. Enligt 7 § prövas frågor om besöksförbud av allmän åklaga- re och tas upp på begäran av den som förbudet avses skydda eller när det annars finns anledning till det. Enligt min mening är det svårt att uppfatta överförmyndarnämndens riktlinjer m.m. om besök hos G.S. på något annat sätt än att nämnden för- ordnat om besöksförbud för G.S:s barn i förhållande till G.S. Att riktlinjerna enligt nämnden ska ha upprättats efter G.S:s önskemål tillsammans med bl.a. den tidigare förvaltaren föranleder inte någon annan bedömning. Något lag- stöd för överförmyndarnämnden att besluta om besöksförbud fanns inte. Det kan tilläggas att ett uppdrag som förvaltare alltid är knutet till en viss person,