frsrdg · GZ04RB1 · 2012-01-01 00:00:00 — Värdet av mynt i cirkulation har även minskat med anledning av att skrev av 50-öresmynt, som inte längre löses in av . Det genomsnittliga värdet på mynten i cirkulation uppgick därmed till . var myntens värde (se tabell 2 och diagram 16). Den vanligaste myntvalören var enkronan. Detta mynt utgjorde av det totala antalet mynt i cirkulation och stod för av det genomsnittliga värdet på mynten i cirkulation . Arbete med nya sedlar och mynt fortsatte arbetet med att utforma en ny sedel- och myntserie i enlighet med direktionens beslut . Målet är att modernisera sedlarna så att de även i fortsättningen har ett effektivt skydd mot förfalskningar. Mynten ska bli lättare och mindre så att hanteringskostnaderna och miljöbelastningen kan minska. Den nya sedel- och myntserien kommer dessutom att innehålla två nya valörer en 200-kronorssedel och ett 2-kronorsmynt i enlighet med beslut. I arbetet med att utforma den nya sedel- och myntserien samarbetar med banker, värdebolag, handelns branschorganisationer, leverantörer av utrustning för maskinell kontanthantering och . beslutade riksbanksfullmäktige om tema, motiv, format, material och färger för den nya sedel- och myntserien. I enlighet med detta beslut ska de nya sedlarna ha personporträtt samt svensk natur och miljö som tema. Natur- och miljömotiven ska ha en anknytning till personerna så att varje sedel består av ett personporträtt och ett natur- eller miljömotiv som kan kopplas till personen i fråga (se tabell 3). Fullmäktige beslutade också att de nya sedlarna blir mindre än de nuvarande och att alla sedlar ska ha samma höjd. Deras längd kommer däremot att variera mellan valörerna så att den lägsta valören blir kortast och den högsta valören blir längst. Sedlarna kommer att tillverkas av bomullspapper som är kraftigare än det bomullspapper som används vid tillverkningen av de nuvarande sedlarna. Sedlarnas färger förblir samma som , det vill säga 1 000-kronorssedeln blir gråbrun, 500-kronorssedeln blir röd, 100-kronorssedeln blir blå, 50-kronorssedeln blir gul-orange och 20-kronorssedeln blir . Den nya valören, 200-kronorssedeln, kommer att bli grön. De nya sedlarna kommer att förses med detaljer i trycket som ska göra det lättare för synskadade att känna skillnaden mellan valörerna. direktion beslutade att de nya sedlarna ska få en ny säkerhetsdetalj i form av ett färgskiftande tryck där färgskiftningen syns när sedeln vinklas. De fyra högsta valörerna, 100-, 200-, 500- och 1 000-kronorssedeln, kommer också att förses med ytterligare en säkerhetsdetalj i form av en tråd som ger intryck av rörelse när sedeln vinklas. Denna säkerhetsdetalj finns på den senaste versionen av 1 000-kronorssedeln. I samband med dessa beslut utlyste en tävling om utformningen av de nya sedlarna, som var öppen för konstnärer, grafiker, designer och arkitekter. I tävlingens första steg valdes åtta sökande ut att gå vidare till steg 2 som kommer att avslutas . Dessa åtta utvalda får lämna förslag till utformning av de sex nya sedlarna. Avsikten är att det vinnande förslaget ska bli den konstnärliga utgångspunkten för formgivningen av sedlarna. Motiv på sedlarna i nya sedelserie De nya mynten blir i enlighet med fullmäktiges beslut betydligt mindre och lättare än de nuvarande. 1- och 2-kronorna kommer att tillverkas av kopparpläterat stål medan 5-kronan kommer att tillverkas av Nordic Gold, vilket är samma material som finns i dagens 10-krona. Någon förändring av materialet för tillverkning av 10-kronan kommer däremot inte att ske. Följaktligen blir två av mynten i den nya myntserien kopparfärgade och två mynt blir guldfärgade. De nya mynten får räfflingar i kanten för att underlätta för synskadade att känna skillnaden mellan valörerna. Mynten kommer även i fortsättningen att ha statschef som tema. Förslag till deras utformning kommer att lämnas av några utvalda formgivare utan en särskild tävling. Beslutet om den konstnärliga utformningen av de nya sedlarna respektive mynten ska fattas av . förde diskussioner med bankerna, värdebolagen, handeln och andra berörda om hur sedel- och myntutbytet ska gå till. Diskussionerna handlade bland annat om när de nya sedlarna och mynten ska ges ut, i vilken ordning de ska ges ut och hur länge de nuvarande sedlarna och mynten ska finnas kvar. kommer att fatta beslut i dessa frågor . Som en del av arbetet med översynen av sedel- och myntserien slutfördes indragningen av 50-öresmyntet. Myntet upphörde att vara lagligt betalningsmedel men kunde lösas in på bankerna till och med . fick in knappt 111 miljoner 50-öresmynt till ett värde av efter att myntet blivit ogiltigt. Detta motsvarar av det totala antalet 50-öringar som fanns i cirkulation . 50-öresmynten såldes till myntleverantör som kommer att smälta ned mynten. Utveckling av nya former för kontanthantering startade bygget av ett nytt kontor för kontanthantering i enlighet med beslut . Kontoret byggs i kommun och ska ersätta nuvarande två kontor för kontanthantering. När kontoret enligt planerna tas i drift 2013 kommer den övervägande delen av sedelhanteringen i de nya lokalerna att vara automatiserad. planerar inte att lagerhålla och hantera mynt där utan denna verksamhet ska ske utanför . Därför har påbörjat ett arbete med att upphandla tjänster för lagerhållning och hantering av mynt. Uppföljning Det minskade värdet på kontanter i cirkulation och den alltmer utbredda användningen av kort vid betalningar bedöms ligga i linje med ansvar att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. I och med att kortanvändningen har ökat har det genomsnittliga transaktionsvärdet vid en kortbetalning fallit över tiden. Enligt de senast tillgängliga uppgifterna låg det genomsnittliga transaktionsvärdet på , vilket kan jämföras med . Detta indikerar att kontanterna i ökande utsträckning används främst för betalningar av lägre belopp. Då kontantbetalningar är mer kostnadseffektiva än kortbetalningar vid belopp under kan denna utveckling vara ett tecken på att det svenska betalningsväsendet utnyttjas mer effektivt. De svenska sedlarna förfalskades i liten omfattning (se tabell 4). Värdet på de falska sedlar som togs ur cirkulation uppgick till , vilket i stort sett inte är någon förändring jämfört med . Antalet falska sedlar som togs ur cirkulation uppgick till 562 stycken, vilket däremot är betydligt färre än 2010. Det var i huvudsak 20-kronorssedeln och den äldre 50-kronorssedeln utan folieband som förfalskades. Dessutom förfalskades 1 000-kronorssedeln, främst den äldre 1 000-kronorssedeln utan folieband, något mer . Denna ökning förklarar att det totala värdet på falska sedlar i stort sett var oförändrat jämfört med som antalet falska sedlar minskade kraftigt. bedömer att säkerheten kring kontanthanteringen även i övrigt ligger på en hög nivå. tar löpande in information om hur kontantförsörjningen i samhället fungerar genom kontanthanteringsråd och de arbetsgrupper som är knutna till rådet. I rådet deltar representanter för banker, bankägda bolag, värdebolag, detaljhandel, fackföreningar och berörda myndigheter. hade ett sammanträde . Bland de frågor som togs upp i rådet fanns översyn av sedel- och myntserien, bankernas bolag för kontantautomater, en kostnadsstudie om kontantbetalningar samt utvecklingen vad gäller rån mot banker, värdetransporter och butiker. Mot bakgrund av de diskussioner som fördes i kontanthanteringsrådet och dess arbetsgrupper bedömer att kontantförsörjningen fungerar väl och att det finns ett stort förtroende för sedlar och mynt som betalningsmedel. Antalet sedlar och mynt 2007 2008 2009 2010 2011 Antal sedlar i cirkulation (miljoner stycken) 390 392 354 351 343 Antal mynt i cirkulation (miljoner stycken) 2 2 256 1 989 Antal förfalskade sedlar (stycken) 1 248 1 512 1 064 1 503 562 Anm. Uppgifterna om antalet sedlar och mynt i cirkulation avser genomsnitt och är avrundade. I uppgiften om antalet mynt i cirkulation 2010 och 2011 ingår även minnesmynt. ETT SäKERT OCH EFFEKTIVT BETALNINGSVäSENDE 2011/12:RB1 2011/12:RB1 ETT SäKERT OCH EFFEKTIVT BETALNINGSVäSENDE Marknadsvärdet på finansiella tillgångar uppgick till . Den totala avkastningen var , medan avkastningen exklusive valutakurseffekter uppgick till . förvaltar finansiella tillgångar för att säkerställa att banken kan uppfylla sitt lagstadgade mål och utföra sina uppdrag: att genomföra penningpolitiken, att ha beredskap att intervenera på valutamarknaden och att kunna ge tillfälligt likviditetsstöd till banker. Tillgångarna måste därför vara sammansatta så att uppdragen alltid kan genomföras. Med detta som utgångspunkt ska tillgångarna sedan förvaltas för att ge så hög långsiktig avkastning som möjligt i förhållande till den risk som tas. En långsiktigt god avkastning på tillgångarna stärker även finansiella oberoende. finansiella tillgångar finansiella tillgångar består av guld- och valutareserven inklusive fordringar på (), tillgångar knutna till penningpolitiska verksamhet samt derivatinstrument. I likhet med många andra centralbanker har en guldreserv. Den är i viss mån en kvarleva från tiden då värdet på utestående sedlar och mynt var kopplat till guld. Guldreserven bidrar till att motverka svängningarna i värdet på valutareserven eftersom priset på guld inte brukar följa samma mönster som värdet på valutareserven. Guldreserven redovisas under egen rubrik i balansräkning. Valutareserven består av räntebärande värdepapper i utländsk valuta med hög likviditet och låg risk, i huvudsak statsobligationer. investerar reserven i flera valutor, även sådana som normalt inte används för att intervenera på valutamarknaden eller för att ge likviditetsstöd. Bland tillgångar finns även fordringar på IMF eftersom ansvarar för de skyldigheter som följer av deltagande i fonden. lånar ut pengar till IMF som i sin tur lånar ut pengar till länder med betalningsbalansproblem, det vill säga länder som har svårt att finansiera sin utlandsskuld. Valutareserven och fordringarna på IMF redovisas i balansräkningen under rubriken i utländsk valuta på hemmahörande utanför . För att genomföra penningpolitiken kan också hålla så kallade penningpolitiska tillgångar. bestod dessa huvudsakligen av de fordringar på svenska banker som uppstod när genomförde den penningpolitiska repan. har banksystemet ett likviditetsöverskott som lånar in antingen genom att emittera riksbankscertifikat eller via dagslån, så kallade finjusterande transaktioner. De penningpolitiska transaktionerna resulterar därför i att har en skuld till bankerna. Denna skuld redovisas i balansräkningen under rubriken i svenska kronor till kreditinstitut i relaterade till penningpolitiska transaktioner. För att underlätta hanteringen av finansiella risker i sin verksamhet kan använda derivatinstrument. De derivatinstrument som har positivt värde på bokslutsdagen redovisas i balansräkningen under , medan de derivatinstrument som har negativt värde redovisas under . Diagram 17 visar hur finansiella tillgångar var sammansatta . finansiella tillgångar , miljarder kronor Guldreserv 43,5 Valutareserv 267,7 Derivatinstrument 0,1 Fordringar på IMF 35,3 finansiella regelverk och hantering av risker finansiella riskpolicy fastställer övergripande ramar för den risk som är beredd att ta i tillgångsförvaltningen. Uppföljningen av de risker som exponeras mot sker främst inom avdelningen för kapitalförvaltning där enheten middle office ansvarar för den dagliga riskkontrollen och för beräkningen av avkastningen på tillgångar. Inom finns också en riskenhet, placerad vid stabsavdelningen, som ansvarar för en övergripande och oberoende riskkontroll (se avsnittet Organisation och styrning). finansiella risker utgörs av likviditetsrisk, marknadsrisk och kreditrisk. Likviditetsrisk är risken för att inte kan fullgöra sina uppgifter och åtaganden till följd av att tillgångarna i guld- och valutareserven inte kan avyttras eller endast kan avyttras till ett väsentligt reducerat pris. Marknadsrisk, som i sin tur kan delas upp i valutarisk, ränterisk och guldprisrisk, är risken för att värdet på tillgångar faller. Kreditrisk är risken för förlust på grund av att motparter eller utgivarna av de värdepapper som investerat i inte fullgör sina finansiella förpliktelser. Vid den löpande uppföljningen av riskerna i förvaltningen används Value-at-Risk (VaR) som det huvudsakliga måttet för marknadsrisk. VaR mäter den största förlust som kan uppkomma till följd av prisrörelser över en bestämd tidsperiod och med en viss sannolikhet. Avkastningen på tillgångarna i valutareserven mäts också med hänsyn till den risk som tar vid förvaltningen av dessa tillgångar. Den riskjusterade avkastningen beräknas med hjälp av en så kallad Sharpekvot som definieras som avkastning utöver den riskfria räntan i relation till risken i valutareserven mätt som standardavvikelse. Förutom att löpande följa upp riskerna i förvaltningen testar också regelbundet hur känslig guld- och valutareserven är för oväntade marknadshändelser. Testerna visar hur mycket värdet kan minska om ett visst tänkt eller historiskt scenario inträffar. Till de finansiella riskerna kommer operativa risker. Sådana risker finns i all verksamhet och kan leda till förluster om någon till exempel begår ett misstag eller gör något otillåtet eller om det blir fel i de tekniska systemen (se rutan Risker i verksamhet i avsnittet Organisation och styrning). Verksamheten 2011 De finansiella marknaderna präglades av oron för den ekonomiska utvecklingen till följd av statsfinansiella problem i euroområdet och i . Osäkerheten medförde att marknadsaktörerna var mindre villiga att ta risker och i stället efterfrågade tillgångar som av tradition anses säkra, såsom guld och amerikanska statspapper. Till följd av detta ökade värdet på både guldinnehav och stora delar av obligationsinnehavet i valutareserven. Dessutom förstärktes den amerikanska dollarn, den australiensiska dollarn och det brittiska pundet gentemot den svenska kronan, vilket ytterligare ökade värdet på guld- och valutareserven uttryckt i kronor. Omfattningen av penningpolitiska transaktioner var avsevärt mindre jämfört med föregående år. Det sista extraordinära lån som lämnat med anledning av den finansiella krisen 20082009 avvecklades . efterfrågade bankerna inga riksbankscertifikat utan banksystemets likviditetsöverskott hanterades endast via finjusterande transaktioner. Förvaltning av guld- och valutareserven arbetade med att förtydliga de krav som ställs på guld- och valutareserven för att säkerställa att banken alltid ska kunna fullgöra sina uppdrag. Att vid behov och med kort varsel kunna ge tillfälligt likviditetsstöd i utländsk valuta är det av uppdrag som ställer störst krav på guld- och valutareservens sammansättning. beslutade därför att reserven i än högre grad än tidigare ska hållas i de valutor i vilka likviditetsstöd kan bli aktuellt och i sådana tillgångar som snabbt kan omvandlas till likvida medel. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till erfarenheterna från den senaste finansiella krisen, ökade andelen amerikanska statspapper i valutareserven. sålde därför under årets första tertial tillgångar utgivna i euro, växlade euro till dollar och köpte amerikanska statsobligationer till ett värde motsvarande . Dessutom avyttrade värdepapper utgivna av till ett värde motsvarande och återinvesterade medlen i amerikanska statspapper. lade även om valutalån från euro till amerikanska dollar inom ramen för den överenskommelse med Riksgälden som träffades i syfte att förstärka valutareserven. uppdrag medför att valutareserven är koncentrerad till tillgångar i amerikanska dollar och euro. Reservens värde mätt i kronor påverkas därför av valutakursförändringar i dessa valutor gentemot kronan. För att sprida riskerna och därigenom kunna uppnå en högre riskjusterad avkastning placerade , , en mindre del av reserven i andra valutor än amerikanska dollar och euro. Dessa placeringar utgjordes i huvudsak av brittiska och kanadensiska statsobligationer samt australiensiska stats- och delstatsobligationer. Arbetet med att förtydliga de krav som ställs på guld- och valutareserven resulterade också i att förändrade den interna beslutsordningen för förvaltningen av reserven. De beslut som avsåg riskspridning fattades i högre grad än tidigare inom ramen för den löpande förvaltningen. För att utvärdera om skapar mervärde i form av lägre risk eller högre avkastning på valutareserven jämförs den riskjusterade avkastningen på valutareserven med en motsvarande avkastning på en så kallad referensportfölj. Referensportföljen är sammansatt av sådana värdepapper som skulle hålla för att kunna utföra sina uppdrag om ingen hänsyn behövde tas till avkastningen. Referensportföljen består därför uteslutande av amerikanska och tyska statsobligationer. arbetade med en intern utredning om hur valutarisken i valutareserven skulle kunna hanteras. Den interna utredningen har beröringspunkter med andra frågor kring balansräkning som behandlas av en extern utredning om finansiella oberoende och balansräkning. I den externa utredningens uppdrag ingår bland annat att granska om storleken och finansieringen av valutareserv samt storleken på eget kapital behöver ändras mot bakgrund av erfarenheterna av den finansiella krisen. Utredningen fick därför ta del av resultatet av det interna arbetet i form av en promemoria som handlar om valutarisken i valutareserven. Valutareservens sammansättning framgår av diagram 18. Tillgångar i amerikanska dollar och euro svarade för av valutareserven. Valutareservens sammansättning , miljarder kronor Övriga euroländer GBP 16,4 CAD 9,4 98,4 Tillgångarna från övriga euroländer utgjordes av statsobligationer och statsgaranterade obligationer från , , , , och . Eftersom tillgångar främst består av amerikanska dollar och euro påverkas bankens eget kapital av hur värdet på dollarn och euron utvecklas gentemot den svenska kronan. Effekten på det egna kapitalet motverkas emellertid av att även har skulder i amerikanska dollar och euro. För att ytterligare reducera effekten av valutakursförändringar omvandlades en del av exponering mot amerikanska dollar till exponering mot norska kronor med hjälp av derivatinstrument. valutaexponering framgår av diagram 19. valutaexponering , miljarder kronor NOK 17,9 GBP 16,4 CAD 9,4 10,1 Med hänsyn till den internationellt låga räntenivån och ökad risk för stigande räntor valde att bibehålla valutareservens räntekänslighet på knappt 4, mätt som modifierad duration (se diagram 20). En modifierad duration på 4 innebär att värdet på valutareserven sjunker med om räntenivån ökar , eller vice versa. Valutareservens modifierade duration 2011 3,6 3,7 3,8 3,9 4,0 4,1 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec beslutade att dess guldinnehav på skulle vara oförändrat . lånade ut sammanlagt till IMF som i sin tur lånade ut dessa medel till , , , , och inom ramen för det nya lånearrangemanget NAB (se rutan Internationellt arbete i avsnittet Ett säkert och effektivt betalningsväsende). Därutöver lånade IMF ut sammanlagt till , och som finansierades genom att sköt till insatskapital i fonden. Dessutom sålde på fondens begäran sammanlagt 87,5 miljoner SDR till , , , , , och , och mot betalning i amerikanska dollar och euro. Totalt innebar transaktioner med IMF att återstående åtagande mot fonden minskade med 344 miljoner SDR eller (se tabell 5). finansiella åtagande gentemot IMF 2011, miljoner SDR respektive kronor SDR SEK maximala åtagande 11 333 119 704 Utnyttjat vid årets början 730 7 708 Utnyttjat 344 3 636 Utnyttjat vid slutet av året 1 074 11 344 Återstående åtagande 10 259 108 360 Källa: . Med anledning av den osäkra situationen i euroområdet beslutade om att verka för ett riksdagsbeslut som ger rätt att teckna ett bilateralt avtal om att låna ut ytterligare till IMF. Beslutet beskrivs närmare i rutan Internationellt arbete i avsnittet Ett säkert och effektivt betalningsväsende. Uppföljning balansomslutning ökade . Vid utgången av uppgick balansomslutningen till , vilket är mer än vid utgången av 2010. Förändringen beror främst på att värdet på guld- och valutareserven ökade . De penningpolitiska transaktionerna bestod av ett extraordinärt lån om och finjusterande transaktioner. Storleken på de finjusterande transaktionerna uppgick till , vilket är en ökning med i förhållande till föregående år. Ökningen förklaras till övervägande del av att värdet på utelöpande sedlar och mynt minskade med och att levererade in till statskassan i enlighet med beslut om disposition av vinst . Den ränta betalar för inlåning av banksystemets likviditetsöverskott via finjusterande transaktioner uppgår till gällande reporänta minus . resulterade de finjusterande transaktionerna i att fick en räntekostnad på . Förvaltning av guld- och valutareserven Marknadsvärdet på guld- och valutareserven var . Reserven bestod av tillgångar i utländsk valuta till ett värde av , guld till ett värde av och nettofordringar på IMF till ett värde av (se tabell 6). Avkastning i 2011, och procent Avkastning Avkastning exkl. valutakurseffekter Guld- och valutareserv inkl. IMF 10 678 Guldreserv 43 508 Valutareserv 267 667 86 674 13 697 10 646 varav förstärkning 86 612 86 674 236 236 IMF 35 304 23 761 363 32 Derivatinstrument 53 943 1 136 389 Penningpolitiska transaktioner 271 Totalt 346 532 128 210 17 624 10 796 Källa: . Avkastningen på valutareserven uppgick till . Den positiva avkastningen beror huvudsakligen på att räntorna på flertalet av de marknader som placerade i föll . Avkastningen exklusive valutakurseffekter uppgick till eller . förstärktes dessutom valutorna i valutareserven mot kronan med i genomsnitt , vilket också bidrog till den positiva avkastningen. Den samlade valutakurseffekten uppgick till sammanlagt . beslutade att tillfälligt förstärka valutareserven med ett belopp motsvarande genom att låna utländsk valuta av Riksgälden. Marknadsvärdet på de tillgångar i valutareserven som svarar mot dessa lån uppgick till . Räntenettot för denna del var . Priset på guld fortsatte att öka även och var som högst per uns (se diagram 21). Priset på guld mäts vanligen i amerikanska dollar, och uttryckt i dollar ökade guldpriset . Eftersom dollarn dessutom förstärktes gentemot den svenska kronan ökade guldpriset i kronor räknat . Värdet på guldinnehav ökade därmed med . 1 300 1 400 1 500 1 600 1 700 1 800 1 900 2 000 7 000 8 000 9 000 10 000 11 000 12 000 13 000 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Svenska kronor per uns (vänster skala) US-dollar per uns (höger skala) Anm. Ett uns motsvarar ungefär . Källa: Reuters. Värdet på fordringar på IMF var medan värdet på bankens skulder till IMF var . Avkastningen på nettofordringarna uppgick till , exklusive valutakurseffekter (se tabell 6). var det samlade värdet av derivatinstrument negativt och utgjorde en skuld på . Avkastningen på dessa derivatinstrument exklusive valutakurseffekter uppgick till , varav utgjordes av upplupna ränteintäkter som tas upp i balansräkningen som tillgångar på bokslutsdagen. Marknadsrisker i guld- och valutareserven I takt med att oron för den ekonomiska utvecklingen växte till följd av de statsfinansiella problemen i euroområdet och i ökade marknadsrisken . Detta berodde främst på att valutakurserna varierade mer än tidigare . Även den stora ökningen av volatiliteten i guldpriset i samband med nedgraderingen av kreditbetyg fick marknadsrisken att stiga. Trots att oron för den ekonomiska utvecklingen bestod minskade risken i guld- och valutareserven . En bidragande orsak till detta var att förändringarna i priset på guld och värdet på valutareserven i högre grad än vanligt tog ut varandra. Som mest uppgick marknadsrisken till , mätt som VaR (se diagram 22). Det är högre än den genomsnittliga marknadsrisken i guld- och valutareserven , som i termer av VaR uppgick till . över var det valutakursförändringar som bidrog mest till risken i guld- och valutareserven.