frsrdg · GZ04RB1 · 2012-01-01 00:00:00 — Särskilda villkor kan exempelvis innebära att accepterar andra säkerheter än de som godkänns vid övriga utlåning. och svenska företag som står under tillsyn kan få sådant stöd om det finns synnerliga skäl. Ett sådant synnerligt skäl är enligt om ett institut bedöms vara systemviktigt i den situation som för tillfället råder. har valt att definiera en aktör, marknad eller del av den finansiella infrastrukturen som systemviktig om problem som uppstår hos en sådan aktör, på en sådan marknad eller inom en sådan infrastruktur kan leda till störningar i det finansiella systemet med potentiellt stora samhällsekonomiska kostnader som följd. För att kunna hantera en kris effektivt måste också ständigt hålla sin krisorganisation aktuell. En förutsättning för detta är att löpande gör stabilitetsanalyser som ger en god kännedom om det finansiella systemet. Dessutom måste upprätthålla en praktisk förmåga att hantera kriser. organiserar därför egna krisövningar och deltar även i övningar tillsammans med andra svenska och utländska myndigheter, i första hand tillsynsmyndigheter och finansministerier, för att värdera och förbättra krisberedskapen. I takt med att bankernas gränsöverskridande verksamhet har ökat har det blivit allt viktigare att genomföra krisövningar där myndigheter från olika länder deltar. Finansiell krishantering har också blivit en profilfråga för arbete i olika internationella forum. Verksamheten 2011 arbete med finansiell stabilitet präglades fortfarande av efterverkningarna av den finansiella kris som började med oro på de internationella marknaderna 2007 och drabbade . deltog bland annat i ett fortsatt reformarbete kring det framtida finansiella regelverket. arbetade också med att förtydliga sin kommunikation genom att precisera de rekommendationer som banken riktar till aktörerna i det finansiella systemet. ökade oron på de finansiella marknaderna, vilket framför allt berodde på statsfinansiella problem i euroområdet. Investerarnas förväntningar på en omförhandling av statsskuld ökade och föreslog en frivillig nedskrivning av värdet på de grekiska statsobligationerna. började investerarna ifrågasätta hållbarheten i de offentliga finanserna i större länder inom euroområdet. Till följd av detta steg räntorna på statsobligationer i de statsfinansiellt svaga länderna (se diagram 11). ökade därför sin beredskap för att kunna agera om osäkerheten på de finansiella marknaderna skulle påverka det finansiella systemet i . Bland annat intensifierade sina kontakter med både marknadsaktörer och banker samt med andra centralbanker. Trots osäkerheten kunde de svenska bankerna finansiera sig på de finansiella marknaderna. Det berodde dels på att de var bättre kapitaliserade än många andra internationellt aktiva banker, dels på att de hade små direkta exponeringar mot de statsfinansiellt svaga länderna. Bankernas situation underlättades också av att de hade förlängt löptiden på sin marknadsfinansiering. behövde därför inte återinföra några åtgärder för att säkerställa likviditeten i banksystemet. I detta avseende skilde sig situationen i från den i många andra europeiska länder, där bankerna återigen förlitade sig på lån från (). Det blev dock dyrare för de svenska bankerna att finansiera sig på längre löptider. Räntor på tioåriga statsobligationer i och i ett urval av europeiska länder, procent 0 5 10 15 20 25 30 -09 jul -09 jan -----12 Källa: Reuters EcoWin. Utveckling av internationellt regelverk och samarbete fortsatte arbetet med att utreda och påverka framtida regelverk och förbättra tillsynen av det finansiella systemet. Svenska banker och finansiella institut regleras av de lagar som utformas på EU-nivå, vilka i sin tur ofta utformas i andra internationella organ. deltog aktivt i detta arbete både på EU-nivå och inom (). Dessa internationella diskussioner fokuserade till stor del på det nya globala regelverket för banker, de så kallade III-reglerna, som antog . III-reglerna ställer bland annat krav på att bankerna ska hålla mer kapital och kapital av bättre kvalitet än vad som har krävts . Det innebär att minimikravet på bankernas eget kapital höjs, vilket ökar bankernas förmåga att absorbera förluster. Därmed minskar sannolikheten för en finansiell kris. För att minska likviditetsriskerna i det finansiella systemet ställer överenskommelsen dessutom bindande kvantitativa krav på bankernas likviditetsrisker. Det nya regelverket syftar även till att öka genomlysningen av bankernas balansräkningar och de risker som de tar. III-reglerna ska införas successivt . presenterade ett förslag till hur III-reglerna ska implementeras inom EU. deltog i diskussionerna om detta förslag genom att bistå med expertis vid förhandlingar med och om hur förslaget ska se ut. Som medlem i deltog också i arbetet med att vidareutveckla förslaget om extra kapitaltäckningskrav på internationellt systemviktiga banker och studera vilka konsekvenser det nya regelverket kan få på den reala ekonomin. fortsatte att inom BIS delta i arbetet med att ta fram nya reviderade principer för systemen i den finansiella infrastrukturen. Dessutom deltog i utformningen av ett förslag från om nya regleringar för att öka transparensen och minska riskerna i handeln med OTC-derivat (European Market Infrastructure Regulation) genom att bistå med expertis inför förhandlingar. I sitt arbete med att säkra de finansiella marknadernas funktionssätt lämnade synpunkter på hur det nya regelverket för EU:s marknad för finansiella instrument (MiFID eller Market in Directive) ska utformas. Översynen av detta regelverk syftar till att förbättra finansmarknadernas funktion genom att ge enhetliga regler för värdepappersföretag och därigenom öka genomlysningen av marknaden. Vidare presenterade BIS slutsatserna av en undersökning om hur centralbanker kan struktureras så att de effektivt kan arbeta med stabilitetsfrågor. Undersökningen, som genomfördes under riksbankchef ledning, visade att centralbankernas ansvar och mandat för finansiell stabilitet behöver fastställas tydligt. För att beslut ska kunna fattas effektivt och för att ansvar ska kunna utkrävas behöver man också klargöra hur ansvaret ska fördelas mellan centralbankerna och andra myndigheter som är involverade i arbetet med att främja finansiell stabilitet. Centralbankerna behöver dessutom få lämpliga verktyg för att främja stabiliteten i det finansiella systemet. Vikten av ökad genomlysning av banksektorn är en fråga som förste vice riksbankschef även drev för räkning, i sin roll som ledamot i ekonomiska och finansiella kommitté (EFK). Han arbetade för att analysen i Internationella valutafondens (IMF:s) så kallade Financial Sector Assessment Program (FSAP) också ska omfatta stresstester av banksystemets motståndskraft och en granskning av bankernas likviditetssituation. På uppdrag av EFK ledde vice riksbankschef en arbetsgrupp som hade i uppgift att kartlägga och analysera vilka krishanteringsmekanismer medlemsländerna hade för att möta resultatet av Europeiska bankmyndighetens (EBA:s) stresstester som publicerades . deltar i arbetet i det nybildade europeiska makrotillsynsorganet (). verkade aktivt för att ESRB ska agera när det gäller tänkbara åtgärder för att minska bankernas sårbarhet till följd av att de använder marknadsfinansiering i amerikanska dollar. lämnade sitt bidrag också i ESRB:s arbete med att granska den framväxande EU-lagstiftningen för banker, infrastruktur och försäkringsbolag. Granskningen fokuserade på att lagstiftningen måste göra det möjligt för myndigheter att på nationell nivå fastställa hårdare krav än de som beslutats på EU-nivå, till exempel när det gäller sådana tillsynsinstrument som kapitalkrav för banker. deltog även i arbetet med att utforma ESRB:s första offentliga rekommendation med åtgärder som ska minska riskerna i banksystemet till följd av utlåning i utländsk valuta (se även rutan Internationellt arbete). fortsatte att utveckla det nordiska och baltiska samarbetet. hölls två möten i med , ett informellt samarbetsforum för centralbanker och tillsynsmyndigheter i dessa länder som ska fokusera på finansiella stabilitetsrisker och den gränsöverskridande bankverksamheten i regionen. Riksbankschef är ordförande i forumet . fortsatte även arbetet inom ramen för den nordisk-baltiska stabilitetsgruppen, som är ett forum för finansdepartement, centralbanker och tillsynsmyndigheter i de nordiska och baltiska länderna. Detta forum bildades efter en överenskommelse om finansiell stabilitet, krishantering och krislösning mellan de nordiska och baltiska länderna för att stärka beredskapen att hantera gränsöverskridande finansiella stabilitetsfrågor inom den nordisk-baltiska regionen. arbetade med den svenska delen av en studie om kostnader för betalningar som ECB påbörjade tillsammans med 19 nationella centralbanker inom Europeiska centralbankssystemet (ECBS). Resultatet av studien skulle enligt plan presenteras men arbetet fick skjutas upp eftersom flera länder har haft svårigheter med att få tillgång till relevanta data. Internationellt arbete verkar inom ett flertal internationella organisationer. Utöver det arbete med finansiella regelverk som bedrivs inom BIS, ECBS och EFK har andra internationella åtaganden, bland annat inom ramen för IMF. har internationella uppgifter utökats i och med att fick nya engagemang inom ESRB, och Rådet för finansiell stabilitet (FSB). ESRB ESRB är en ny oberoende med ansvar för makrotillsyn av det finansiella systemet i EU. Dess huvuduppgift är att bidra till att förhindra eller minska systemrisker för den finansiella stabiliteten i unionen. Den kan utfärda offentliga eller konfidentiella varningar och rekommendationer om åtgärder. Dessa kan riktas såväl till hela unionen som till en eller flera medlemsstater, europeiska tillsynsmyndigheter eller nationella tillsynsmyndigheter. blev riksbankschef vald till ordförande för ett av de två rådgivande organen i ESRB, den rådgivande tekniska kommittén (ATC). I egenskap av ATC-ordförande ingår både i styrkommittén som förbereder styrelsens sammanträden och övervakar ESRB:s löpande arbete och i . Även vice riksbankschef deltog som representant för vid ett flertal möten i och i ATC. Inom ESRB deltar dessutom aktivt i olika arbets- och expertgrupper som förbereder arbetet i ATC. och har som uppgift att ta fram internationella standarder, riktlinjer och rekommendationer för reglering av banker. Det senaste exemplet är III-reglerna. deltar aktivt i ett flertal undergrupper till . ordförande är dessutom medlem i FSB som är en internationell nämnd inrättad för att belysa sårbarheter i den finansiella stabiliteten. Nämnden har som uppgift att utveckla, samordna och införa internationella regleringar och tillsyn inom området finansiell stabilitet. FSB har också initierat sex regionala konsultationsgrupper för olika delar av världen för att öka informationsutbytet med länder som inte är medlemmar i organisationen. valdes till ordförande för . I denna egenskap är han medlem i FSB där han representerar kommittén på mötena i plenum och i styrkommittén, som är det högsta beslutande respektive det verkställande organet i FSB. Vice riksbankschef representerar i FSB:s regionala konsultationsgrupp för . Tillsammans med ESRB:s och egna sekretariat arbetar löpande med att förbereda inför möten i dessa kommittéer. IMF fortsatte sitt arbete gentemot IMF. ingår i den nordisk-baltiska valkretsen i IMF, vilket bland annat innebär att i samarbete med lägger fast position i policyfrågor inför diskussioner och beslut i . bidrar även till IMF:s finansiering via insatskapital och lånearrangemang. Därutöver är riksbankschef guvernör i IMF, medan vice riksbankschef representerar i den nordisk-baltiska monetära och finansiella kommittén (NBMFC), som är valkretsens högsta policyskapande organ. lämnade ett bemyndigande till regeringen om att öka insatskapital i IMF med 2 035 miljoner särskilda dragningsrätter (SDR) så att det uppgår till totalt högst 4 430 miljoner SDR. bemyndigade vidare att betala det nödvändiga beloppet till IMF. Insatskapitalet i höjs först när tillräckligt många medlemsländer () ratificerat detta. En viktig policyfråga som diskuterades var IMF:s övervakningsroll. välkomnade att denna innefattar en fördjupad analys av gränsöverskridande effekter av enskilda länders ekonomiska politik och länken mellan den finansiella sektorn och realekonomin. arbetade även aktivt för att IMF:s övervakning ska omfatta analys av länders finansiella balanser och att IMF ska utveckla riktlinjer för hur länder bör hantera volatila kapitalflöden. I samarbete med IMF anordnande en konferens där olika centralbanker deltog för att diskutera metoder för att genomföra stresstester av bankernas motståndskraft. Därtill arrangerade och ett seminarium där man diskuterade hur det internationella finansiella systemet ska stärkas och vilken roll IMF ska ha i detta arbete. deltar även i IMF:s nya lånearrangemang (NAB) som aktiveras vid behov då efterfrågan på utlåning från IMF är så pass stor att insatskapitalet inte bedöms vara tillräckligt. beslutade och övriga medlemmar i att öka lånearrangemangets storlek och förbättra dess funktionssätt. (transaktioner i samband med NAB beskrivs i avsnittet .) Med anledning av den osäkra situationen i euroområdet beslutade om att verka för ett riksdagsbeslut som ger rätt att teckna ett bilateralt avtal om att låna ut till IMF. Beslutet togs i samband med ett EU-initiativ om ett tidsbegränsat europeiskt bidrag till IMF:s resurser för att dämpa effekterna av den pågående skuldkrisen. Enligt beslutet ska arbeta för att dess andel av det europeiska bidraget används för lån under IMF-program som är förknippade med övervakning och strikta villkor med krav på reformer i låntagarländerna och som baseras på en rimlig fördelning av EU-ländernas individuella insatser. Teknisk assistans bidrar också med experthjälp till centralbanker i utvecklingsländer, så kallad teknisk assistans. omfattade experthjälpen samarbete med centralbankerna i , , och . Verksamheten finansierades med medel från Sida. Översyn av det svenska ramverket för tillsyn och övervakning av den finansiella sektorn Mot bakgrund av lärdomar från den finansiella krisen och det omfattande regleringsarbete som pågår internationellt fortsätter också arbetet med att se över det svenska ramverket för tillsyn och övervakning av den finansiella sektorn. Flera utredningar pekade även på vikten av att det svenska ramverket ändras så att det blir mer ändamålsenligt. Här ingår till exempel att se över och förtydliga mandat för finansiell stabilitet, att tydliggöra ansvarsfördelningen mellan och samt att utreda om behöver särskilda verktyg för att värna den finansiella stabiliteten. Utvärderingar av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet 20052010 I sitt remissyttrande över finansutskottets rapport av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet 20052010 presenterade direktionen sina ställningstaganden även till den del av utvärderarnas bedömningar och rekommendationer som avser arbete med finansiell stabilitet. Direktionen instämde i utvärderarnas uppfattning att det finns brister i det institutionella ramverket och lagstiftningen. konstaterade direktionen att merparten av dessa frågor är under utredning inom ramen för arbete och att finansutskottet avser att göra en översyn av riksbankslagen efter det att kommittén lagt fram sina förslag. Även riksbanksfullmäktige ställde sig positivt till att utredarnas rekommendationer ligger i linje med den framställning som överlämnade till 2010. Fullmäktige bedömde dock i sitt remissyttrande att det saknas anledning att göra förändringar i direktionens ansvarsfördelning och återinföra särskilda beredningsområden för varje enskild direktionsledamot. arbete med finansiell stabilitet behandlades också på uppdrag av och Samhälle (SNS) i forskarrapporten in an Open Economy: in the Global Crisis and Beyond. Rapporten analyserar hantering av den finansiella krisen och lyfter bland annat fram behovet av att se över rollfördelningen mellan och andra myndigheter, i första hand . Författarna pekar även på att det krävs nya regleringar av den finansiella sektorn och att sambandet mellan penningpolitik och finansiell stabilitet är starkare än vad som tidigare antagits. Mot denna bakgrund ingick en överenskommelse med om att inrätta ett temporärt och informellt samverkansråd för makrotillsyn för att etablera en effektiv samrådsstruktur kring finansiell stabilitet i avvaktan på att förslag presenteras och genomförs i lagstiftningen. Syftet med rådet är att etablera ett forum där och kan diskutera bedömningar av systemrisker, finansiell stabilitet och makrotillsyn. ska även kunna utgöra ett forum där man diskuterar och samordnar eventuella policybudskap och åtgärder inom myndigheternas gemensamma intressesfär. Det gäller till exempel utformning och tillämpning av riskförebyggande verktyg. Rapporternas slutsatser kring penningpolitik presenteras i avsnittet Ett fast penningvärde prisstabilitet. Där redogörs också för remissvar och andra åtgärder inom penningpolitiken med anledning av de aktuella utvärderingarna. Myndigheternas insatser för finansiell stabilitet arbete med finansiell stabilitet granskades även av . Syftet med granskningen, som också omfattade arbete inom området, var att dra lärdomar för statens arbete med att upprätthålla stabiliteten i det svenska finansiella systemet utifrån den risk som de svenska bankernas exponeringar i de baltiska länderna innebar för . I sitt remissyttrande över denna granskning välkomnade att granskar myndigheternas arbete med finansiell stabilitet. instämde dessutom i stora drag med uppfattning. Det gäller exempelvis att det finns brister i det institutionella ramverket och i lagstiftningen om finansiell stabilitet samt att kommunikationen kring riskuppbyggnaden före krisen inte var tillräckligt tydlig. föreslog Utredningen om stärkt krisberedskap i det centrala betalningssystemet (SOU 2011:78) att ska få en tydligare roll i arbetet med den finansiella sektorns krisberedskap och ansvara för nationell samordning av denna. Detta ansvar är tänkt att vara en del av det arbete som driver för att stärka sektorns motståndskraft mot operativa kriser och vidareutveckla dess krishanteringsförmåga. Det handlar om att de berörda myndigheterna och företagen, enskilt och tillsammans, ska kunna motverka och hantera kriser till följd av exempelvis omfattande systemavbrott, personalbortfall eller fysiska olyckor och katastrofer. En väl fungerande krisberedskap kan vara avgörande för att den finansiella sektorn ska upprätthålla sina samhällsviktiga tjänster om en operativ kris inträffar. Utvärdering av det svenska finansiella systemet utvärderade IMF den finansiella sektorn i . Utvärderingen skedde inom ramen för en FSAP, vars syfte är att identifiera sårbarheter i det finansiella systemet som kan leda till en finansiell kris. Bland annat genomför man stresstester av banksystemets motståndskraft mot en sämre ekonomisk utveckling, utvärderar det finansiella regelverket och analyserar i vilken utsträckning internationella standarder och regelverk efterlevs. bistod IMF i detta arbete genom att planera, samordna och arrangera möten mellan IMF och andra myndigheter och aktörer i det svenska finansiella systemet. samlade också in data åt IMF och hjälpte till att ta fram nya modeller för att genomföra stresstester. Resultatet av utvärderingen visade att IMF i allt väsentligt delar uppfattning om att de största riskerna för den svenska finansiella sektorn härrörde från den statsfinansiella krisen i euroområdet, men att dessa risker var indirekta. Av IMF:s utvärdering framkom även att vissa av verksamhetsområden behöver förstärkas. Det gäller exempelvis modellutvecklingen och övervakningen av den finansiella infrastrukturen. har inlett ett arbete i syfte att förstärka båda dessa områden. IMF pekade också på vikten av att man tar ett samlat grepp om det finansiella ramverket i genom att bland annat etablera ett nytt forum för svenska myndigheter med ansvar att värna den finansiella stabiliteten. Analys av lämplig kapitalnivå i svenska storbanker genomförde en studie över lämplig kapitalnivå i svenska storbanker. Studien fokuserade på de samhällsekonomiska för- och nackdelarna med att bankerna har olika kapitalnivåer med hänsyn till de specifika omständigheter som råder i det svenska banksystemet. Dess resultat, som presenterades i expertrapporten i svenska storbanker en samhällsekonomisk analys, blev ett inlägg i debatten kring hur mycket kapital banker behöver hålla som buffert för att bättre stå emot finansiella kriser. Debatten kretsar bland annat kring det nya som anger den lägsta nivån på bankernas eget kapital (kärnprimärkapital) i relation till de riskvägda tillgångarna som varje land bör ålägga sina banker. I III-reglerna sätts de grundläggande kapitaltäckningskraven något förenklat till . studie indikerar däremot att de svenska bankerna ur ett samhällsekonomiskt perspektiv bör uppnå kapitalnivåer inom intervallet . Därmed tycks kapitaltäckningskraven enligt III-reglerna inte räcka till för att säkerställa att de svenska bankerna uppnår kapitalnivåer inom det samhällsekonomiskt mest lämpliga intervallet. Utredning om risker på den svenska bostadsmarknaden utredning om risker på den svenska bostadsmarknaden, vars resultat presenterades , undersökte flera frågor ur ett stabilitetsperspektiv (de resultat som har betydelse för den penningpolitiska analysen beskrivs i avsnittet Ett fast penningvärde prisstabilitet). Det gällde bland annat frågan om hur den finansiella stabiliteten skulle påverkas om huspriserna började falla och om ett sådant prisfall skulle leda till stora kreditförluster på bankernas utlåning till hushållen. Utredningen konstaterade att de kreditförluster som de svenska bankerna i sådana fall skulle väntas göra på bolån till hushåll inte förefaller utgöra något direkt hot mot den finansiella stabiliteten. Däremot skulle bankernas kostnader för och tillgång till marknadsfinansiering genom säkerställda obligationer kunna påverkas av ett fall i huspriser, trots att kreditrisken i den underliggande tillgången bolånen bedöms som liten. En annan viktig slutsats från utredningen är att tillgången till detaljerade uppgifter om hushållens tillgångar och skulder är en förutsättning för en god analys av bostadsmarknaden. Genom att använda sådana uppgifter kan man på ett tidigt stadium bilda sig en uppfattning om vilken del av bankernas utlåning som är känslig för förändringar i hushållens ekonomi och vad det kan betyda för stabiliteten i det svenska finansiella systemet. Mot denna bakgrund tillsatte ett projekt med uppdrag att undersöka hur man kan bygga upp en databas som samlar detaljerade uppgifter om hushållens tillgångar och skulder (se rutan Statistik i avsnittet Ett fast penningvärde prisstabilitet). Parallellt med detta projekt påbörjade i samarbete med även en undersökning om kreditgivningen på den svenska bolånemarknaden utifrån de uppgifter som hushållen lämnar till bankerna i sina låneansökningar. Utredningen pekade också på att det är viktigt att undersöka vilka verktyg som behövs för att förebygga systemrisker, och hur ansvarsfördelningen mellan myndigheter bör se ut när det gäller att använda dessa verktyg. Analys av dessa frågor ingår i arbete inom ramen för en översyn av regelverket för att hantera finansiella kriser. Bedömningar av den finansiella stabiliteten bedömde att de svenska bankerna var finansiellt starka eftersom deras intjäning hade förbättrats medan kreditförlusterna var och väntades förbli låga. hade de svenska bankerna stärkt sitt kapital och var väl kapitaliserade jämfört med många banker i andra länder. Detta bidrog till att de svenska bankerna hade god tillgång till marknadsfinansiering trots att oron på de finansiella marknaderna tilltog . Deras kostnader för att finansiera sig på längre löptider ökade dock .