frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — Vad får då Nämndens beslut att anställningar inte ska anmälas till för möjligheten att få lagligheten av ett beslut att anställa en lärare prövad? Svar: Inga. Svaret utvecklas i det följande. Vilka beslut kan laglighetsprövas? Beslut enligt kommunallagen kan överklagas genom laglighetsprövning. Det är upp till förvaltningsdomstolarna att ex officio i varje enskilt fall avgöra om ett visst beslut kan tas upp till laglighetsprövning eller inte. Vid denna bedömning har rätten att bestämma huruvida beslutet är ett beslut enligt kommunallagen eller ett beslut av rent förberedande eller rent verkställande art, jfr 10 kap. 2 § KL. Enkelt uttryckt kan man säga att alla beslut i en kom- mun som inte är av rent förberedande eller rent verkställande art kan laglig- hetsprövas. Enligt 10 kap. 3 § KL gäller detta dock inte om det i lag eller annan författning finns särskilda föreskrifter om överklagande. Av tillkommen rättspraxis (Högsta förvaltningsdomstolens dom av i mål nr 8044-09 [HFD 2011 ref. 7; JO:s anmärkning]) framgår att begreppet beslut av rent verkställande art ska tolkas restriktivt. Detta torde innebära att merparten av alla beslut som fattas i en kommun kan bli föremål för laglighetsprövning. Utifrån ett verksamhetsperspektiv är det emellertid ohållbart att kräva att alla sådana beslut ska anmälas till Nämnden. Att en kommun anser att en viss åtgärd utgör ett beslut av rent verkställan- de art saknar betydelse vid domstolens bedömning. Domstolen ska göra sin egen prövning oavsett kommunens inställning, se RÅ 2006 ref. 78. Det fak- tum att Nämnden anser att tjänstetillsättningar utgör så kallade löpande för- valtningsåtgärder påverkar således inte möjligheterna för en kommuninvånare att få lagligheten i ett anställningsbeslut prövad eftersom det är domstolen som i varje enskilt fall har att ta ställning till ett besluts överklagbarhet. 2 012 /1 3:JO1 Utebliven anmälan påverkar inte möjligheten att överklaga I RÅ 2006 ref. 78 innebar förhållandet att det ifrågasatta beslutet inte hade anmälts till den aktuella styrelsen inte något hinder för Regeringsrätten att pröva målet. Huruvida ett beslut anmälts till Nämnden eller ej saknar sålunda betydelse för möjligheterna att få lagligheten i beslutet prövad. Konsekvensen av en underlåten anmälan blir, med föreliggande regelverk, att överklagande- fristen inte börjar löpa möjligheten att överklaga påverkas dock inte. I sammanhanget får ånyo framhållas att anledningen till att O.R. fått sin begäran om laglighetsprövning avvisad av förvaltningsrätten berodde på att den aktuella tjänsten inte var tillsatt för begäran om laglighets- prövning. Skälet var alltså inte att Nämnden bestämt att tjänstetillsättningar inte ska anmälas till Nämnden. Mot bakgrund av det anförda anser Nämnden att dess hantering av tillsätt- ning av lärartjänster på ett tillfredsställande sätt möjliggör för kommunens medborgare att få lagligheten i ett beslut att anställa lärare prövad samt att Nämndens agerande inte bör föranleda någon kritik från JO. kommenterade remissvaret och gav in vissa handlingar. I ett beslut anförde JO följande. Bestämmelser om delegation finns i 6 kap. 3338 §§ kommunallagen (1991:900). Enligt 6 kap. 33 § första stycket kommunallagen får en nämnd uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en anställd hos kommunen att besluta på nämndens vägnar i ett visst ärende eller en grupp av ärenden, med undantag för vissa fall som anges i 34 § och som inte är aktuella här. Vid införandet av den nu gällande kommunallagen anfördes i specialmo- tiveringen till dessa två bestämmelser (prop. 1990/91:117 s. 204) bl.a. följan- de. Med beslut i delegeringsbestämmelserna avses endast beslut i kommunalla- gens mening. Kännetecknande för ett beslut är bl.a. att det föreligger alterna- tiva lösningar och att beslutsfattaren måste göra vissa överväganden eller bedömningar. I den kommunala förvaltningen vidtas dock också en mängd åtgärder som inte kan anses som beslut i lagens mening. Man talar om rent förberedande åtgärder eller rent verkställande åtgärder. Några klassiska exempel på rent verkställande åtgärder är avgiftsdebitering enligt en fastställd taxa och tilldel- ning av daghemsplats enligt en klar turordningsprincip. Det får alltså inte finnas utrymme för självständiga bedömningar. Sådan verksamhet ankommer normalt på de anställda. Rätten för de anställda att vidta sådana åtgärder grundas inte på delegering. Den följer i stället av den arbetsfördelning mellan de förtroendevalda och de anställda som måste finnas för att den kommunala verksamheten skall kunna fungera. Praktiskt sett kan en mycket stor del av den kommunala verksamheten an- tas höra till området ren verkställighet. kan gränsen mellan vad som hör till beslut i lagens mening och ren verkställighet vara svår att dra. Den förändring som den kommunala verksamheten genomgår genom ökad mål- styrning och decentralisering kan leda till att gränsen förskjuts. Fler åtgärder än tidigare kan därigenom komma att hänföras till ren verkställighet. Finns det klara målsättningar för verksamheten är det mycket som talar för att många vardagliga åtgärder inom förvaltningen som rättsligt sett är att anse som beslut kan hänföras till ren verkställighet även om de innefattar ett visst mått av självständigt ställningstagande och inte bara är ett rent meka- 2 012 /1 3:JO1 niskt verkställande av beslut. Det kan t.ex. gälla interna frågor om inköp, fastighetsförvaltning och personaladministration där intresset av att överklaga genom kommunalbesvär normalt inte kan vara särskilt stort. Beslut som har fattats med stöd av uppdrag enligt 6 kap. 33 § kommunallagen ska, enligt 35 § i samma kapitel, anmälas till nämnderna, som bestämmer i vilken ordning detta ska ske. Enligt 10 kap. 1 § första stycket kommunallagen har varje medlem av en kommun rätt att få lagligheten av kommunens beslut prövad genom att över- klaga dem hos förvaltningsrätten för laglighetsprövning. De beslut som kan överklagas är, enligt 10 kap. 2 §, bl.a. beslut av en nämnd, om beslutet inte är av rent förberedande eller rent verkställande art. Ett överklagande ska, enligt 10 kap. 6 § kommunallagen, ha inkommit till förvaltningsrätten från den dag då det tillkännagavs på kommunens anslagstavla att pro- tokollet över beslutet justerats. I de fall beslut har fattats efter delegation, och om det över beslutet inte har förts särskilt protokoll som har justerats och anslagits, räknas tiden för överklagande från den dag då anslag skedde om justering av protokollet från det sammanträde vid vilket delegationsbeslutet anmäldes hos nämnden. Av det anförda följer att ett delegationsbeslut alltid måste vara formaliserat och att det av nämndens protokoll eller en bilaga till det ska framgå att dele- gationsbeslutet har anmälts till nämnden. Av protokollet måste kunna utläsas vilka beslut som har återrapporterats, dvs. besluten måste kunna identifieras. Det är lika angeläget att man av protokollet kan sluta sig till vilket eller vilka beslut som har anmälts vid ett visst sammanträde som att man då man tar del av ett enskilt delegationsbeslut kan utläsa huruvida, och i så fall när, det anmälts till nämnden. Som en illustration till det sagda kan hänvisas till ett avgörande av Regeringsrätten (RÅ 1988 not 559). I beslutet återställde Reger- ingsrätten försutten besvärstid på den grunden att det i en nämnds protokoll varit närmast omöjligt för klaganden att identifiera sitt ärende. Av remissvaret från barn- och utbildningsnämnden framgår bl.a. följande. I myndighetens delegeringsordning regleras beslut av större dignitet och vissa beslut enligt skollagen. Beslut som fattats med stöd av delegeringsord- ningen ska anmälas till nämnden. Åtgärder av karaktären löpande åtgärder i förvaltningen regleras i ett dokument benämnt arbetsinstruktion. Nämnden har beslutat att åtgärder som vidtas med stöd av arbetsinstruktionen inte ska anmälas till nämnden. Beslut om anställning av lärare betraktas som en lö- pande förvaltningsåtgärd och anmäls således inte till nämnden. Information om anställningar lämnas vid löpande verksamhetsrapporteringar. Nämnden anser att kommuninvånarnas krav på insyn tillgodoses bättre genom offent- lighetsprincipen än genom anmälningsförfarandet. har ifrågasatt om barn- och utbildningsnämndens hantering av anställ- ningsärenden möjliggör för en kommunmedlem att få lagligheten av anställ- ningsbeslut prövad. Nämnden har i yttrandet till JO framhållit att det som är avgörande för om ett beslut kan bli föremål för laglighetsprövning är om det rör sig om ett beslut i kommunallagens mening, och att utebliven anmälan till nämnden inte påverkar överklagbarheten utan att konsekvensen endast blir att överklagandefristen inte börjar löpa. 2 012 /1 3:JO1 Vid införandet av den nu gällande kommunallagen föreslog regeringen att nämnderna själva skulle få besluta om i vilken utsträckning beslut som fatta- des med stöd av delegation skulle anmälas till dem. Förslaget innehöll också en bestämmelse om att beslut som inte anmäldes skulle protokollföras sär- skilt, om beslutet fick överklagas enligt reglerna om laglighetsprövning (prop. 1990/91:117 s. 204 f.). konstitutionsutskott inhämtade yttrande från Lagrådet över vissa delar av lagförslaget. Beträffande förslaget till be- stämmelsen i 6 kap. 35 § yttrade Lagrådet följande (bet. 1990/91:KU38 s. 70 f.). I 6 kap. 35 § föreslås en uppmjukning av den nuvarande anmälningsskyldig- heten när det gäller beslut som har fattats med stöd av delegeringsuppdrag så att nämnderna själva skall få bestämma i vilken utsträckning sådan anmälan skall ske. Enligt paragrafens andra stycke skall vidare beslut som inte anmäls protokollföras särskilt, om beslutet får överklagas enligt föreskrifterna i 10 kap. Lagrådet, som utgår ifrån att det är meningen att justeringen av de särskilt protokollförda besluten fortlöpande skall tillkännages på kommunens eller anslagstavla, ifrågasätter om den föreslagna ordningen är tillräck- lig för att tillgodose medborgarnas möjligheter till insyn i den kommunala beslutsprocessen. Särskilt för en enskild som vill få lagligheten av ett beslut prövad kan förslaget medföra svårigheter att bevaka ett ärende på ett sådant sätt att inte överklagandetiden går förlorad. Från rättssäkerhetssynpunkt fin- ner Lagrådet därför att den nuvarande obligatoriska anmälningsskyldigheten är att föredra. Lagrådet föreslog därefter en lydelse av 6 kap. 35 § kommunallagen som godtogs av utskottet och och som fortfarande gäller. Motivet för att behålla den gällande ordningen om skyldig- het att anmäla alla delegationsbeslut till ansvarig nämnd var således bl.a. att förfarandet ansågs ha en väsentlig betydelse för medborgarnas möjligheter till insyn i den kommunala beslutsprocessen. JO har tidigare uttalat att beslut om att anställa en lärare för tjänstgöring under ett läsår måste anses vara av sådan vikt och innefatta ett sådant inslag av självständig bedömning att det är fråga om ett beslut i kommunallagens mening, och alltså inte en åtgärd eller ett beslut av rent förberedande eller rent verkställande art (se bl.a. JO:s ämbetsberättelse 2004/05 s. 353). Jag delar den uppfattningen. Följaktligen anser jag att kommunallagens bestämmelser om delegation och överklagande är tillämpliga i sådana fall. Det som nämnden har anfört innebär givetvis inte att myndigheten kan underlåta att följa re- gleringen i 6 kap. 35 § KL om anmälningsplikt för delegationsbeslut. I sammanhanget vill jag tillägga följande. Den av nämnden tillämpade ord- ningen innebär att överklagandefristen inte börjar löpa. Det ligger i sakens natur att beslut ska vinna laga kraft och inte för alltid kunna bli föremål för överklagande. Att ett anställningsbeslut inte vinner laga kraft är självfallet negativt ur rättssäkerhetssynpunkt för bl.a. den som beslutet avser. Det kan här också noteras att en domstol vid prövning av ett överklagande enligt lagen inte får beakta andra omständigheter än sådana som klaganden har hänvisat till före klagotidens utgång (10 kap. 10 § kommunallagen). Det kan därför ha stor betydelse för processen i domstol att det kan fastslås när tiden för över- klagande har gått ut. 2 012 /1 3:JO1 Jag ser allvarligt på att nämnden i fråga om anställningsbeslut inte följer kommunallagens reglering beträffande delegationsbeslut. Jag förutsätter att rutinerna ses över. Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet. 2 012 /1 3:JO1 Kritik mot Radiotjänst i för handläggningen av ett överklagande i ett ärende om radio- och tv-avgift (Dnr 1476-2011) framförde i en anmälan klagomål mot Radiotjänst i (Radio- tjänst) med anledning av handläggningen av ett ärende om radio- och tv- avgift rörande hans sambo . Han uppgav bl.a. att Radiotjänst inte hade vidarebefordrat J.L:s överklagande av myndighetens omprövningsbeslut till förvaltningsrätten trots att beslutet om avgiftsskyldighet vid omprövningen inte hade ändrats så som J.L. begärt i sitt överklagande. gjorde också gällande att Radiotjänst till följd av dess handläggning av ärendet var skyldig att utge skadestånd. Handlingar i det aktuella ärendet begärdes in och granskades. Av handlingar- na framgick sammanfattningsvis följande. Radiotjänst meddelade ett beslut om omprövning av J.L:s radio- och tv-avgift, varefter hon kom in med ett över- klagande av beslutet. I överklagandet, som var ställt till Förvaltningsrätten i , framställde J.L. yrkande om att Radiotjänsts beslut om avgiftsskyldig- het skulle upphävas och att myndigheten skulle åläggas att återbetala erlagd avgift jämte viss ränta. Vidare yrkade J.L. att domstolen skulle ålägga Ra- diotjänst att ändra sina rutiner på vissa angivna sätt. Vid omprövning beslutade Radiotjänst att ändra det tidigare fattade beslutet om av- giftsskyldighet och angav att återbetalning av erlagd avgift skulle ske. I beslu- tet angavs också att Radiotjänst inte skulle komma att ersätta J.L. i fråga om yrkad ränta. påpekade i en skrivelse till Radiotjänst att myndighe- tens senaste omprövning inte innebar att tidigare beslut hade ändrats så som hon hade begärt i sitt överklagande och att detta därför borde överlämnas av Radiotjänst till förvaltningsrätten. Radiotjänst angav i en svarsskrivelse att myndigheten inte betalar ut någon ränta vid återbetalningar och hänvisade till en dom från Regeringsrätten. därefter frågat om överklagandet hade översänts till förvaltningsrätten, svarade Radiotjänst henne att överklagandet inte skulle komma att skickas vidare till domstol på grund av att myndigheten hade ändrat tidigare beslut. skickade sitt överklagande direkt till förvaltningsrätten, som översände överklagandet till Radiotjänst för handläggning. I en skrivelse till J.L. angav Radiotjänst bl.a. att vad J.L. i överklagandet yrkat om åläggande 2 012 /1 3:JO1 för myndigheten att ändra sina rutiner inte är frågor som förvaltningsrätten kan pröva. Såvitt framgick av handlingarna hade Radiotjänst inte heller därefter över- lämnat J.L:s överklagande till förvaltningsrätten. Ärendet remitterades till Radiotjänst för upplysningar och yttrande om handläggningen av J.L:s överklagande. Radiotjänst inkom, genom verkstäl- lande direktören , med ett remissvar och anförde bl.a. följan- de. Radiotjänst i har enligt avtal med staten ett uppdrag att hantera uppbörden av radio-och tv-avgifter samt att bedriva avgiftskontroll. Avgifts- kontrollen sker genom att Radiotjänst kontaktar hushåll som inte betalar av- giften. Kontakterna kan ske genom telefonsamtal, brevutskick eller personliga besök. I det aktuella ärendet har en av Radiotjänsts kontrollanter besökt J.L. i hennes bostad . Enligt noteringarna på anmälan har J.L. medgett innehav av tv-mottagare. Radiotjänst har registrerat, med anmälan som grund, en avgift i J.L:s namn. bestrider avgiften i ett e-brev . l omprövningsbeslut daterat vidhåller Radiotjänst avgiftsskyldigheten med hänvisning till anmälan från kontrollanten. Omprövningsbeslutet överklagas av J.L. Radiotjänst ändrar i beslut tidigare fattat beslut om av- giftsskyldighet och återbetalar inbetald avgift. undrar i e-brev daterat när överklagandet kan förväntas nå förvaltningsrätten i . I e-brev daterat informerar Radiotjänst om att tidigare beslut om avgiftsskyldighet ändrats och bifogar även beslutet i elektronisk form. I e-brev frågar . om överklagandet är överlämnat till för- valtningsrätten. Radiotjänst skickar svar i e-brev med information om att ränta inte utbetalas vid återbetalning. I e-brev undrar J.L. om överklagandet är överlämnat till för- valtningsrätten. Radiotjänst har i e-brev meddelat att ärendet inte kommer att överlämnas till förvaltningsrätten eftersom Radiotjänst ändrat tidigare omprövningsbeslut om avgiftsskyldighet. Radiotjänst får en underrättelse från förvaltningsrätten i , med en skrivelse från J.L., ankomstdatum . Radiotjänst besvarar skrivel- sen i ett e-brev . Enligt 15 § lagen om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst, ska Radiotjänst ompröva beslut om avgiftsskyldighet och påförande av avgifter enligt lagen. Radiotjänst har i det aktuella ärendet sänt ett omprövningsbeslut daterat . Enligt 21 § ovan nämnda lag får Radiotjänsts beslut en- ligt 15 § överklagas. Av paragrafen framgår att övriga av Radiotjänst fattade beslut inte får överklagas. har yrkat att förvaltningsrätten bl.a. ska ålägga Radiotjänst att ändra vissa rutiner. Dessa frågor kan inte förvaltningsrätten i pröva, vilket framgår av 21 §. l beslut daterat har Radiotjänst ändrat tidigare fattat beslut om påförande av avgift, och inbetald avgift har också återbetalats. Enligt 22 § förvaltningslagen framgår att ett beslut får överklagas av den som beslutet 2 012 /1 3:JO1 angår, om det har gått honom emot. Eftersom Radiotjänst ändrat tidigare fattat beslut om avgiftsskyldighet, kan inte förvaltningsrätten i pröva frågan om avgiftsskyldighet. Enligt 4 § andra stycket förvaltningslagen ska frågor från enskilda besvaras . Handläggarna som svarat på J.L:s e-brev och uppfattade att de besvarat frågan om ärendet överlämnats till förvaltningsrätten genom att meddela att tidigare beslut om avgiftsskyldighet ändrats och att inbetald avgift återbetalats. Eftersom svaren kunnat skrivas tydligare i denna fråga har Radiotjänst påmint medarbetarna om vikten av att besvara frågor på ett tydligt sätt. I ett beslut anförde JO följande. Enligt 15 § lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst ska Radiotjänst ompröva beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter enligt lagen om den som beslutet rör begär det eller skäl annars föreligger. Radiotjänsts beslut i ärenden om omprövning får enligt 21 § över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. I övrigt får Radiotjänsts beslut inte överklagas. Grundläggande bestämmelser om överklagande av beslut och förvalt- ningsmyndigheters hantering av överklagande finns i förvaltningslagen (1986:223), FL. I 22 § föreskrivs att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Av 23 § andra stycket framgår att en skrivelse med överklagande ska ges in till den myndighet som har meddelat beslutet. Enligt 24 § första stycket prövar den myndighet som har meddelat det överklagade beslutet om skrivelsen med överklagandet har kommit in i rätt tid. Har skrivelsen kommit in , ska myndigheten som huvudregel avvisa den. Om skrivelsen inte avvisas enligt 24 §, ska enligt 25 § den myndighet som har meddelat beslutet överlämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet till den myndighet som ska pröva överklagandet. Överlämnandet ska ske utan dröjsmål och handläggningstiden bör inte överstiga (se t.ex. JO 2002/03 s. 424). I 27 § FL stadgas att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omstän- digheter eller av någon annan anledning ska myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon en- skild part. Skyldigheten gäller som huvudregel även om beslutet överklagas. Om myndigheten vid omprövning själv ändrar beslutet såsom klaganden begär, förfaller överklagandet (28 § första stycket FL). I så fall tillämpas inte reglerna i 24 och 25 §§ FL. Ändrar myndigheten däremot beslutet på annat sätt än klaganden begär, ska överklagandet anses omfatta det nya beslutet, om inte avvisning ska ske på grund av att skrivelsen med överklagandet har kommit in för sent (28 § andra stycket FL). 2 012 /1 3:JO1 beslutade Radiotjänst att J.L. skulle betala i radio- och tv-avgift. överklagade detta beslut och yrkade att det skulle upphävas. Dessutom yrkade hon dels ränta på vad hon hade betalat, dels att förvaltningsrätten skulle ålägga Radiotjänst att ändra sina rutiner i vissa avse- enden. omprövade Radiotjänst beslutet av den 31 janua- ri. Radiotjänst upphävde beslutet att J.L. skulle betala radio- och tv-avgift. I beslutet förklarade också att bolaget inte skulle betala ränta till J.L. Överklagandet överlämnades inte till domstol. Av utredningen framgår att Radiotjänst grundade sitt ställningstagande att inte överlämna överklagandet till domstol på att myndigheten i fråga om avgiftsskyldigheten hade ändrat sitt beslut såsom J.L. hade begärt samt att övriga av henne i överklagandet framställda yrkanden inte lagligen kunde bifallas respektive inte kunde prövas av domstol. Som framgått är Radiotjänsts uppgift enligt förvaltningslagens bestämmel- ser begränsad till utanför tillämpningsområdet för omprövningsskyldigheten att ta ställning till om ett överklagande har kommit in i rätt tid. De övriga förutsättningar som måste vara uppfyllda för att överklagandet ska kunna tas upp till prövning i sak, t.ex. att det är fråga om ett beslut som är överklagbart, prövas av den högre instansen och alltså inte av beslutsmyndigheten (se t.ex. JO 1991/92 s. 316 och och , Förvaltningslagen med kommentarer, 3:e uppl., s. 286). Givetvis ankommer det även uteslutande på överinstansen att pröva förutsättningarna för att i sak bifalla ett visst yrkande. Frågan i detta ärende är om J.L:s överklagande hade förfallit enligt 28 § FL eftersom Radiotjänst i sitt omprövningsbeslut ändrade sitt tidigare beslut så som som J.L. Till följd av omprövningen upp- hävde Radiotjänst beslutet om avgift. i sitt överklagande fram- ställde ytterligare yrkanden som inte tillgodosågs genom Radiotjänsts om- prövningsbeslut innebar Radiotjänsts beslut emellertid inte att överklagan- det förföll enligt 28 § FL. Att Radiotjänst ansåg att dessa yrkanden inte lagli- gen kunde bifallas respektive inte kunde prövas av domstol är utan betydelse. Det sagda innebär att Radiotjänst efter sitt omprövningsbeslut borde ha ta- git ställning till om J.L:s överklagande hade kommit in i rätt tid och om så var fallet utan dröjsmål ha överlämnat det till förvaltningsrätten. Av utredningen framgår också att Radiotjänst i samband med sitt beslut inte underrättade J.L. om att hennes överklagande enligt Ra- diotjänsts uppfattning hade förfallit. En sådan upplysning borde Radiotjänst ha tagit in i beslutet (se prop. 1985/86:80 s. 80). För sin bristfälliga handläggning av J.L:s överklagande i nu angivna hän- seenden förtjänar Radiotjänst kritik. Vad som i övrigt kommit fram föranleder inte något uttalande från min sida annat än att jag vill nämna att JO inte är behörig att pröva anspråk på skadestånd. 2 012 /1 3:JO1 Allvarlig kritik mot Transportstyrelsen för dess handläggning av ett ärende om körkortsingripande (Dnr 3507-2011) framförde i en anmälan, som kom in , klagomål mot Transportstyrelsen. Klagomålen gällde främst långsam och passiv hand- läggning av ett ärende om körkortsingripande. Transportstyrelsens akt i ärende TSTRKK 2010/595254 begärdes in och granskades.