frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — Det är inte möjligt för mig att utifrån detta enda fall bedöma om det finns behov av bestämmelser som tar sikte på den situationen att en vårdnadshavare har fört ett barn till utlandet och lämnat barnet för fostran där. Detta är frågor som närmast har möjlighet att bedöma. 2 012 /1 3:JO1 en kopia av detta beslut för kännedom. Jag sänder även för kännedom en kopia av beslutet till . Kritik mot en i motiveringen av ett beslut om avslag på en ansökan om ekonomiskt bistånd (Dnr 6481-2010) I en dom förklarade i att N.N. var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden avseende och januariapril 2009. Efter kammarrättens dom ansökte N.N. om bistånd för bl.a. hyra avseende . I ett beslut avslog stadsdels- nämnd i (delegationsbeslut) delvis N.N:s ansökan om bistånd för boendekostnaden. Nämnden fattade därefter likartade beslut be- träffande N.N:s ansökningar om bistånd . I en anmälan till JO framförde M.B. klagomål mot angående handläggningen av N.N:s biståndsärende. Hon anförde bl.a. att N.N., trots kammarrättens dom, inte hade fått bistånd som täckte hela boen- dekostnaden. klagade även på och var missnöjd med bl.a. styrel- sens granskning av N.N:s ärende. Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från Kammarrätten i , och stadsdelsförvaltning. Mot bakgrund av vad kammarrätten hade anfört i domen uppkom fråga om vilka närmare överväganden som hade gjort när det gällde N.N:s rätt till bistånd för hela boendekostnaden. anmodades därför att inkomma med yttrande om föl- jande. Vilka överväganden det var som låg till grund för beslutet att den 24 augus- ti 2010 neka N.N. bistånd för hela boendekostnaden. Av remissvaret skulle framgå om det efter kammarrättens dom hade framkommit några nya omstän- digheter som hade betydelse för bedömningen av N.N:s rätt till bistånd. Huruvida motiveringen av det nämnda beslutet var tillfredsställande. I sitt remissvar anförde nämnden (sociala delegationen) bl.a. följande. har valt att hyra en lägenhet med en månadshyra uppgående till . Denna hyra överstiger av stadsdelsnämnden godkända nivåer. har själv valt den aktuella lägenheten trots att handläggaren informerat henne innan hon flyttade in om att boendet bedömdes vara för dyrt. 2 012 /1 3:JO1 de att nämnden godkände en hyresnivå motsvarande genomsnittshyran, en nivå som ligger under den faktiska hyran. överklagade vårt beslut. För- valtningsrätten delade stadsdelsförvaltningens bedömning. överklagade förvaltningsrättens dom till kammarrätten vilka ändrade förvaltningsrättens beslut till N.N:s fördel och ansåg att hon hade rätt till den högre hyresnivån av det skälet att hon ansågs för sjuk för att flytta. Kammarrättens dom kom mitt och besvärstiden hade vid stadsdelsnämndens möte löpt ut. hade dock haft för avsikt att över- klaga kammarrättens dom vidare till högre instans eftersom man ansåg den felaktig. Kammarrättens dom gäller en begränsad period och nämnden är av den uppfattningen att man inte kan utesluta att N.N. har resurser att hitta an- nat boende. har dessutom erbjudit sig att hjälpa till med flytthjälp. I kammarrättens dom anges att hon på grund av sjukdom helt saknar förmåga att flytta. vägrar komma på be- sök har stadsdelsnämnden haft svårt att utreda om de uppgivna hälsoproble- men kvarstår. har därför fortsatt att endast godta den lägre hyresnivån eftersom N.N. inte kan ansetts medverka i denna del av utredning- en. bedömer att eftersom N.N. inte fullt ut redogör för sin aktuella situation så har nämnden valt att fortsätta bevilja en lägre hyresnivå än den faktiska hyran med hänsyn till att denna bedöms som oskäligt hög. Eftersom nämnden inte hade yttrat sig vad gällde frågan om motiveringen av beslutet var tillfredsställande, hemställde JO att nämnden skulle inkomma med ett kompletterande yttrande. I det kompletterande remissvaret anförde nämnden (sociala delegationen) följande. anser att beslutsformuleringen är tillfredsställande utifrån de omständigheter som föreligger i ärendet, dvs. att hyresnivån på /mån. är för hög i förhållande till den rekommenderade nivå för genomsnittshyran för ensamstående som uppgår till /mån. bereddes tillfälle att kommentera remissvaren. Jag har haft tillgång till bl.a. Kammarrättens i beslut i mål nr 72027205-10, som avser prövning av N.N:s rätt till bi- stånd för hyra avseende . I ett beslut anförde JO följande. avslog delvis N.N:s ansökan om bistånd för boen- dekostnad avseende och januariapril 2009. Som skäl angavs att en hyra om för en person inte kunde anses skälig. Länsrätten i avslog N.N:s överklaganden av biståndsbeslu- ten genom domar . överklagade länsrättens domar till Kammarrätten i och an- förde bl.a. att hon på grund av sjukdom var för svag och utmattad för att söka efter ett nytt boende och ombesörja en flytt. I en dom biföll kammarrätten överklagandet och förklarade att N.N. var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden avseende och januariapril 2009. Kammarrätten anförde bl.a. följande. har på grund av ohälsa särskilt behov av kontinuitet i boendet. Hon kan antas ha begränsade möjligheter att bli godkänd som hyresgäst. 2 012 /1 3:JO1 De i kammarrätten åberopade intygen styrker enligt rättens uppfattning att N.N. på grund av sjukdom helt saknar förmåga att vidta de åtgärder som erfordras för att flytta till en billigare bostad. Detta oavsett om hon beviljas flytthjälp eller inte. Kammarrätten finner att det föreligger sär- skilda skäl till att godta hela boendekostnaden vid beräkning av bistånd. betalade stadsdelsnämnden ut ett kompletterande bistånd till N.N. i enlighet med kammarrättens dom. ansökte om bistånd för sin hyra avseende . Genom ett beslut avslog nämnden (delegationsbeslut) delvis N.N:s ansökan. Avslag på ansökan enligt kap 4:1§ SoL om FSS till del av hyra 2375:- då en hyra på 7500:- för en person inte kan anses skälig. har givetvis varit formellt bunden av kammarrättens dom endast vad gäller den tidsperiod som domen omfattar. Ur kammarrättens dom har nämnden dock kunnat utläsa hur domstolen ansåg att biståndsparagrafen i socialtjänstlagen (2001:453) borde tillämpas i N.N:s fall. Eftersom nämnden lät domen vinna laga kraft, faller det sig naturligt att nämnden, om inga nya omständigheter kommit fram, skulle lägga kammarrättens bedömning till grund för kommande beslut. Nämnden kan annars lätt misstänkas för att mer eller mindre medvetet tillämpa socialtjänstlagen felaktigt och därigenom tvinga den biståndssökande att varje gång ett nytt beslut har fattats överklaga hos allmän förvaltningsdomstol för att få sin rätt tillgodosedd. Att nämnden hade för avsikt att överklaga kammarrättens dom, men försummat denna möjlighet på grund av att domen meddelats , ändrar inte det som sagts. Det synes inte heller efter kammarrättens dom ha fram- kommit några nya omständigheter som hade betydelse för bedömningen av N.N:s rätt till bistånd. Mot bakgrund av det anförda finns det enligt min mening starka skäl att ifrågasätta att stadsdelsnämnden efter kammarrättens dom nekade N.N. bistånd för hela boendekostnaden. Eftersom nämnden emellertid i formell mening var oförhindrad att avslå ansökan anser jag mig inte ha grund för att kritisera beslut. Jag kan dock inte underlåta att notera att Förvaltningsrätten i genom en dom bl.a. förklarade att N.N. var berättigad till bistånd för hela boendekost- naden avseende . I domen anförde förvaltningsrätten bl.a. att det måste anses finnas särskilda skäl mot att kräva att N.N. ska byta bostad. överklagade förvaltningsrättens dom till Kammarrätten i , som beslutade att inte meddela prövningstill- stånd. Även om jag inte riktat någon kritik mot att stadsdelsnämnden den 24 au- gusti 2010 delvis avslog N.N:s ansökan om bistånd för boendekostnaden har jag invändningar mot motiveringen av det aktuella beslutet. Förvaltningslagen (1986:223) innehåller få regler om utformningen av för- valtningsmyndigheters beslut. Vad som föreskrivs i detta avseende inskränker sig i huvudsak till att myndigheterna ska uttrycka sig lättbegripligt (7 §) och 2 012 /1 3:JO1 att de i allmänhet ska motivera sina beslut (20 §, jfr även 11 kap. 8 § social- tjänstlagen). Enligt 20 § förvaltningslagen ska ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myn- dighetsutövning mot någon enskild, t.ex. ett beslut om ekonomiskt bistånd. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis såvitt här är av intresse om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Bestämmelsen omfattar även de beslut som endast delvis går den sökande emot, s.k. partiella avslagsbeslut. Ett avslag, helt eller partiellt, på en biståndsansökan ska alltså som regel komma till uttryck i ett skriftligt beslut med en tydlig motivering. Det är an- geläget att den som har ansökt om bistånd förstår varför myndigheten beslutat som den har gjort, inte minst för att kunna bedöma om beslutet ska överkla- gas. Av nämndens beslut går det endast att utläsa att skälet till att N.N. nekades bistånd för hela boendekostnaden var att en hyra om för en person inte kunde anses vara skälig. hade dock frågan i ärendet gällt om N.N. på grund av sjukdom var förhindrad att flytta. När stadsdelsnämnden, efter att kammarrätten hade förklarat att N.N. var berättigad till bistånd för hela boendekostnaden, delvis avslog N.N:s biståndsansökan för just denna kostnad borde det givetvis av beslutsmotiveringen ha framgått hur beslutet förhöll sig till kammarrättens dom. Någon sådan förklaring finns inte i beslutet. Det har därför inte varit möjligt för N.N. att förstå varför nämnden gjorde en annan bedömning än den kammarrätten hade gjort. Nämnden har i remissvaret anfört att skälen till avslaget var att det inte kunde uteslutas att N.N. hade resurser att hitta ett annat boende och att nämn- den erbjudit N.N. flytthjälp samt att N.N. inte kunde anses ha medverkat i utredningen då hon vägrat att komma på besök och det därför hade varit svårt att utreda om de i kammarrätten uppgivna hälsoproblemen kvarstod. Om ansökan avslogs på den grunden att N.N., enligt nämndens mening, inte hade medverkat i utredningen borde detta självfallet ha framgått av beslutet. I det första remissvaret har nämnden, trots begäran härom, över huvud ta- get inte berört frågan om motiveringen av beslutet varit tillfredsställande. Efter en förnyad remiss har nämnden anfört att beslutsformuleringen är till- fredsställande utifrån de omständigheter som föreligger i ärendet. Det är anmärkningsvärt att nämnden inte ens i samband med upprättandet av remiss- svaren till JO synes ha insett att det finns uppenbara brister i motiveringen av beslutet. När det gäller M.B:s klagomål mot vill jag endast anföra följande. En tillsynsmyndighet har betydande frihet att själv bestämma om och hur en tillsynsutredning ska bedrivas. JO är som regel återhållsam med att uttala sig om de bedömningar och ställningstaganden som en tillsynsmyndig- het har gjort i sin granskningsverksamhet. Det som M.B. har framfört ger mig inte skäl att frångå den principen. i övrigt har anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats mot stadsdelsnämnden. 2 012 /1 3:JO1 Uttalanden angående socialnämnds skyldighet att ompröva vård enligt 3 § LVU (Dnr 2422-2011, 5941-2011 och 2605-2012) Under verksamhetsåret har JO fattat beslut i två ärenden och gjort uttalanden i ett inspektionsprotokoll som har gällt att socialnämnder har un- derlåtit att enligt 13 § tredje stycket LVU ompröva vård som ges med stöd av 3 § LVU inom den s.k. sexmånadersfristen. Avgörandena redovisas nedan under en rubrik som anger vilken nämnd som respektive ärende rör. (Dnr 2422-2011) Vid en inspektion av i granskade JO bl.a. akten beträffande M.S., född , som vårdades med stöd av 3 § LVU. Av de tillgängliga handlingarna framgick bl.a. följan- de. Dåvarande Länsrätten i län förordnade i en dom att M.S. skulle beredas vård med stöd av 3 § LVU. Han placerades un- der på Långanässkolan som är ett sådant särskilt ungdomshem som avses i 12 § LVU. vistades alltjämt på Långanässkolan vid tidpunk- ten för min inspektion. I sociala utskottets protokoll (§ 320) antecknades följande. Övervägande vid placering enligt 13 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) [M.S.] är med stöd av 1 och 2 §§ LVU omhändertagen och placerad på Lång- anässkolan. är i fortsatt behov av vård med placering där han kan stå under särskilt noggrann tillsyn (§ 12-hem). Att övervägande enligt 13 § LVU är fullgjort. Enligt förslag till beslut. I samband med övervägandet hade någon omprövning av vården med stöd av 3 § LVU inte gjorts. Såvitt framgick av den översiktliga granskning som gjordes under inspektionen syntes vården med stöd av 3 § LVU inte ha om- prövats efter länsrättens dom om vård . Mot bakgrund av dessa uppgifter beslutade JO att inom ramen för ett sär- skilt ärende utreda varför nämnden inte hade omprövat vården av M.S. 2 012 /1 3:JO1 anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som kommit fram rörande avsaknaden av omprövning av den vård som M.S. erhöll med stöd av 3 § LVU. I ett remissvar anförde nämnden bl.a. följande. blev placerad i familjehem till med stöd av social- tjänstlagen (SoL). Familjehemsplaceringen varade fram till , då M. omplacerades till Arabievillan, hem för vård och boende. M. blev med stöd av SoL föremål för flera nya omplaceringar med anledning av otillräck- liga vårdinsatser och har ytterligare haft placeringar : tas beslut med stöd av 6 § LVU om ett omhänderta- gande samt enligt 11 § LVU om placering på . Placeringen verk- ställs samma datum. meddelar Länsrätten i län bifall till socialnämndens ansökan och beslutar att M. skall beredas vård enligt 1 och 3 §§ LVU. omplaceras M. med stöd av 11 § LVU till nuvarande vårdgiva- re, Långanässkolan, . SOU har följt vården genom redovisningar som gjorts i sam- band med överväganden enligt 13 § LVU. Från att placeringen blev verkställd har redovisningar och överväganden enligt 13 § LVU ge- nomförts vid sammanträden: SOU § 248, övervägande enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag SOU § 412, övervägande enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag SOU § 201 övervägande enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag SOU § 382, övervägande enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag SOU § 154 övervägande enligt 13 § LVU omedelbar justering BESLUT; enligt förslag SOU § 320 övervägande enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag Till följd av inspektion av JO framkom felaktigheter i hand- läggandet av ärendet. Till nästkommande sammanträde i SOU togs ärendet upp för prövning enligt 13 § LVU. SOU § 113, omprövning enligt 13 § LVU BESLUT; enligt förslag 2 012 /1 3:JO1 Rörande avsaknad av omprövning av vården Bedömningen är att M. enligt angivna rekvisit i 3 § LVU, utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas. Det har visat sig att M. behö- ver stå under särskilt noggrann tillsyn för att kunna säkerställa en god vård och omsorg. Efter flera misslyckade placeringar, där beslutade och tillgängli- ga vårdinsatser för M. har visat sig otillräckliga, har det föranlett socialnämn- den, för att säkerställa en trygg och förutsägbar vård för M., att han blivit placerad på Långanässkolan. Den planerade vården är mer eller mindre inrik- tad att följa en långsiktig uppgjord behandlingsplanering med fortsatt placer- ing på Långanässkolan. M. var fyllda när han placerades med stöd av LVU och den nu beslutade vården kunde inledas. Vården är bedömd som nödvändig för M. M.K., som är M:s vårdnadshavare, har under vårdens genomförande inte begärt prövning av den beslutade vården eller på annat sätt framfört synpunk- ter på att vården skall ha ett annorlunda innehåll. har inte av den anledningen haft skyldighet i enlighet med 13 § LVU att ompröva fattade beslut. M. blev , och därmed berättigad till att själv få sin vårdinsats prövad enligt 13 § LVU. Detta handläggningsärende är generellt sett, ett komplicerat ärende med många krävande inslag. För att tillmötesgå de vårdbehov som föreligger och med det långsiktiga perspektivet som den planerade vården är inriktad på, för att uppnå erforderliga förbättringar, så har det tyvärr medfört bristande upp- märksamhet från handläggare, andra deltagande tjänsteutövare och social- nämndens ledamöter. M. blev och var därmed berättigad till att själv få sin vårdinsats prövad enligt 13 § LVU och detta uppmärksammades inte. har upprättade skriftliga rutiner och riktlinjer kring handläggning och dokumentation för barn- och ungdomsvård. Utifrån de felaktigheter som gjorts gällande i ärendet och utifrån strävandet att allmänt förbättra handläggningsrutiner har ytterligare rutiner skapats. I rutinen fram- går att samordnare regelbundet tillsammans med handläggaren ska bevaka de skyldigheter som åvilar socialnämnden i myndighetsutövning. JO inhämtade nämndens beslut om omprövning av vården, underlaget för beslutet och journalanteckningar i ärendet för tiden den 12 april1 . I ett beslut anförde JO följande. Insatser inom för barn och ungdom ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen. Under vissa förutsättningar kan det bli aktuellt med vård utan samtycke. Bestämmelser om sådan vård finns i LVU. Vård med stöd av LVU ska beslutas om det på grund av fysisk eller psy- kisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller ut- veckling skadas (2 § LVU). Vård ska också beslutas bl.a. om den unge utsät- ter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende (3 § LVU). ska noga följa vården av den som får vård med stöd av LVU. Har den unge beretts vård med stöd av 2 §, ska socialnämnden minst en gång var sjätte månad överväga om vård enligt lagen fortfarande behövs (13 § andra stycket LVU). Har den unge beretts vård med stöd av 3 §, ska social- 2 012 /1 3:JO1 nämnden för verkställighet av vårdbeslutet pröva om vård med stöd av lagen ska upphöra. Denna fråga ska därefter prö- vas fortlöpande från senaste prövning (13 § tredje stycket LVU). omhändertogs med stöd av LVU . Länsrätten besluta- de att M.S. skulle beredas vård med stöd av 3 § LVU. En- ligt 13 § tredje stycket LVU skulle socialnämnden ha prövat om vården skulle upphöra och därefter fortlöpande från den senaste prövningen. Någon sådan prövning gjordes inte förrän jag vid inspektionen hade upplyst nämnden om bristen. Vården av M.S. omprövades och nämnden beslutade då att vården skulle fortsätta. De överväganden som nämnden har gjort av om vården av M.S. fortfarande behövs kan inte jämställas med prövningar av om vården ska upphöra, eftersom en sådan omprövning medför att ett förvalt- ningsrättsligt ärende uppkommer vid nämnden. Detta innebär bl.a. att nämn- dens utredning av huruvida det fortfarande föreligger förutsättningar för vård med stöd av LVU ska kommuniceras med parterna som även ska beredas tillfälle att yttra sig inför beslutet. Parterna har vidare rätt till företräde inför nämnden i anslutning till att frågan om fortsatt vård avgörs. Ett omprövnings- beslut kan till skillnad från ett övervägande överklagas till domstol. Parterna ska, i samband med att de underrättas om beslutet, informeras om hur de kan överklaga detsamma om det har gått dem emot. I remissvaret till JO har nämnden uppgett att det före inte förelegat någon skyldighet att ompröva vården eftersom M.S. var gammal och hans vårdnadshavare inte motsatte sig vården av honom. Skyldighet att ompröva vården gäller dock oavsett den unges ålder och om vårdnadshavaren eller den unge själv motsätter sig vården. Nämndens ståndpunkt om omprövningsskyldigheten är direkt felaktig. Att nämnden vidhållit sin uppfattning även efter att ha tagit del av mitt protokoll från in- spektionen är förvånande. Jag förutsätter att nämnden nu tar till sig den information som jag har lämnat. Att en individ genomgår tvångsvård på ett särskilt ungdomshem utan att föreskrivna omprövningar görs är givetvis allvarligt. Underlåtenhet att om- pröva vård som ges med stöd av 3 § LVU kan föranleda ansvar för tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Vården av M.S. har inte omprövats av nämnden. Flera tjänstemän vid förvaltningen och ledamöter i nämnden har varit delaktiga i handläggningen. Att ingen uppmärksammat bristen i handläggningen är anmärkningsvärt. Det framstår dock inte som möjligt att utpeka någon eller några enskilda personer som ansvariga för bris- terna. Jag har därför inte funnit skäl att inleda en förundersökning med anled- ning av det inträffade. Jag vill dock, mot bakgrund av vad som sagts, framhålla vikten av att nämnden vidtar åtgärder för att höja kompetensen, till undvikande av att liknande fel kan inträffa . Jag finner skäl att skicka en kopia av detta beslut till , som har tillsyn över . Jag skickar också en kopia av beslutet för kän- nedom till . Med den allvarliga kritik som uttalats ovan avslutas ärendet. 2 012 /1 3:JO1 (Dnr 5941-2011) Vid en inspektion av i kommun granskade JO bl.a. ärenden som rörde ungdomar som hade beretts vård med stöd av 3 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU (JO:s ärende dnr 4970-2011). Vid genomgång av akterna beträffande A., född , B., född . och C., född , som alla vårdades med stöd av 3 § LVU, framgick bl.a. följan- de. Enligt socialnämndens protokoll från sammanträde övervägdes den vård som gavs A. med stöd av 3 § LVU. Utskottet beslutade att lägga tjänstemannaförslaget, att vården efter prövning enligt 13 § tredje stycket LVU skulle fortgå, till protokollet. Vad gäller den vård som gavs B. med stöd av 3 § LVU övervägdes denna enligt utskottets sammanträdesprotokoll . Utskottet beslu- tade att lägga tjänstemannaförslaget, att vården efter prövning enligt 13 § tredje stycket LVU skulle fortgå, till protokollet. Vid sammanträdet övervägde utskottet också, enligt 13 § tredje stycket LVU den vård som gavs C. Utskottet beslutade att lägga tjänstemannaförslaget om fortsatt vård till protokollet. Mot bakgrund av dess uppgifter beslutade JO att närmare utreda social- nämndens handläggning av ärendena. anmodades att inkomma med utredning och yttrande över varför vården av A., B. och C. vid de aktuella tillfällena inte hade omprövats utan enbart övervägts. I ett remissvar anförde nämnden bl.a. följande. Sammanträdesprotokollen vid de angivna tillfällena har behandlats felaktigt på grund av att rubriken på BBIC-formulären varit Övervägande vid placer- ing enligt 13 § LVU, istället för BBIC-formuläret Omprövning vid placer- ing enligt 13 § LVU. Följden av detta har blivit att sammanträdesprotokollet har hanterats som ett övervägande, varav beslutet blivit att Rapporten läggs till handlingarna. Nämndsekreteraren har här inte uppmärksammat tjänste- förslaget till beslut som i ärende A. varit: föreslås besluta att efter prövning enligt 13 § tredje stycket LVU besluta bereda NN fortsatt vård enligt 1 och 3 §§ LVU och att vården ska fortsätta på LSS-boende. I det fall NN inte sköter sig och fortsätter begå kriminella handlingar föreslås ny om- placering till låst SIS-institution ske. I ärende B: föreslås, efter prövning enligt 13 § tredje stycket LVU, besluta att NN fortsatt vård enligt 1 och 3 §§ LVU. Vården ska fortsätta på HVB-hemmet. I ärende C: IFO- utskottet föreslås, efter prövning enligt 13 § tredje stycket LVU, besluta att bereda NN fortsatt vård enligt 1 och 3 §§ LVU. Vården skall fortsätta i famil- jehemmet. Handläggningsmässigt har dessa överväganden hanterats som ompröv- ningar. Parterna har varit delaktiga och lämnat sina synpunkter på förslag till 2 012 /1 3:JO1 den fortsatta vården. Beslutsformuleringen med förslag till beslut har inte varit att Rapporten läggs till protokollet. Ett övervägande innebär inte att ett formellt beslut i frågan fattas.