frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — [ ] Den generella utformningen av sekretessregleringen på socialförsäkringsom- rådet medför således att några olika verksamhetsgrenar i sekretesslagens mening inte kommer att uppkomma inom den nya myndigheten såvitt gäller sakfrågorna (prop. 2003/04:152 s. 250). Sekretess gäller alltså inte inom såvitt gäller myndighetens handläggning av försäkringsärenden. Detta innebär att den handläggare som utreder ett ärende kan inhämta uppgifter från ett annat ärende som rör samma eller en annan försäkrad om han eller hon behöver det i sitt arbete. Uppgifterna ur dotterns ärende om handikappersättning får anses ha varit behövliga vid bedömning av N.N:s arbetsförmåga. Myn- digheten har därför varit oförhindrad att inhämta och använda sig av dessa. Överlämnandet av uppgifter till förvaltningsrätten Nästa fråga att ta ställning till är om även har varit oför- hindrad att lämna uppgifterna ur dotterns ärende vidare till förvaltningsrätten. 2 012 /1 3:JO1 Jag har tagit del av yttrande till förvaltningsrätten samt av de där till bifogade bilagorna. Av yttrandet framgår bl.a. att N.N:s dotter, trots att hon klarar den person- liga omvårdnaden, har beviljats handikappersättning eftersom hon är helt beroende av annan särskilt av N.N. för att klara av sin dagliga livsföring. Det framgår vidare på vilket sätt och i vilken omfattning N.N. bistår sin dot- ter. Till yttrandet bifogades beslut i dotterns ärende om handikappersättning samt en journalanteckning ur det ärendet. Av journal- anteckningen framgår att N.N. uppgivit att dottern är beroende av hennes hjälp. Journalanteckningen innehåller inte några uppgifter om dotterns dia- gnos eller personliga förhållanden i övrigt. Till yttrandet bifogades även ett personligt brev som N.N:s dotter gett in i samband med sin ansökan om handikappersättning. I brevet ger hon en per- sonlig beskrivning av sina besvär och sin situation samt uppger att hon får daglig hjälp av sin mamma. Jag delar uppfattning att de i ärendet utlämnade upp- gifterna om N.N:s dotter omfattas av sekretess. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för omprövning av beslut eller åtgärd av den myndigheten där uppgiften förekommer (10 kap. 16 § OSL). Enligt förarbetena till motsvaran- de bestämmelse i sekretesslagen (1980:100) avses med omprövning även överprövning i domstol (se prop. 1979/80:2 s. 323). Bestämmelsen ovan innebär inte att myndigheter har någon allmän befo- genhet att lämna sekretessbelagda uppgifter till en överordnad myndighet eller domstol. För att den sekretessbrytande regeln ska bli tillämplig krävs att uppgifterna i fråga behövs i den mottagande myndighetens verksamhet. I förarbetena uttalas att den myndighet där den sekretessbelagda uppgiften förekommer i regel bör kunna utgå från att den myndighet som begär att få uppgiften också behöver den i sin verksamhet (a. prop. s. 323 f.). Detta utta- lande talar för att lagstiftaren utgått från att frågan om utlämnande uppkom- mit till följd av den mottagande myndighetens begäran. Någon sådan be- gränsning föreskrivs emellertid inte i lagtexten. I förevarande fall har uppgifterna i fråga lämnats i samband med kommu- niceringen efter den mottagande myndighetens, dvs. förvaltningsrättens, be- gäran om yttrande i samband med en överprövning. Jag har i tidigare ärenden, där en länsrätt hade begärt yttrande i ett hos domstolen pågående mål, uttalat att då det inte är fråga om en begäran om specificerade uppgifter får den närmare behovsprövningen ankomma på den utlämnande myndigheten (se bl.a. JO 2009/10 s. 352). Det är min uppfattning att myndig- heten i samband med en sådan behovsprövning bör hålla i minnet att det är fråga om tillämpning av en undantagsbestämmelse. En viss försiktighet bör därmed iakttas. Uppgifterna i yttrande får, enligt min bedömning, an- ses ha varit behövliga hos förvaltningsrätten. Jag har heller inte några invänd- ningar mot att den journalanteckning där N.N. uppger att hon hjälper sin dot- ter bifogades. Beträffande det bifogade beslutet får uppgifterna om dotterns 2 012 /1 3:JO1 diagnos anses ha varit obehövliga för förvaltningsrättens prövning medan uppgifterna i det personliga brevet får anses ha varit obehövliga i sin helhet. De borde därför inte ha överlämnats till förvaltningsrätten. Uppgifter som en myndighet får på annat sätt än genom en handling och som kan ha betydelse för ärendets utgång ska antecknas (15 § FL). En god doku- mentation bör även omfatta sådant som anger och förklarar myndighetens ställningstaganden. Om ett ärende avser myndighetsutövning har den enskilde dessutom rätt att ta del av och yttra sig över uppgifter som tillförts ärendet genom någon annan än honom själv (17 § FL). Som framgår av remissvar har myndigheten brustit i sin dokumentations- och kommuniceringsskyldighet i förevarande fall. Själv- fallet skulle de från dotterns ärende inhämtade uppgifterna ha dokumenterats i N.N:s akt och därefter ha kommunicerats med henne. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda. Kritik mot för felaktigt angivna diagnoser i kommuniceringsbrev till den försäkrade (Dnr 334-2012) Beslutet i korthet: har i ett ärende om sjukpenning skickat ett kommuniceringsbrev till den försäkrade där felaktiga diagnoser angetts. förtjänar allvarlig kritik för det inträffade. Det noteras att det är det tredje ärendet hos JO där kassan uppgivit felaktiga diagnoser i sin ärendehantering. I en anmälan, som kom in till JO , anförde E.C. bl.a. föl- jande. handläggare har felaktigt angivit att hon lider av psykisk sjukdom. Hon har inte kunnat arbeta på grund av detta. Inledningsvis infordrades och granskades akt i det aktuel- la ärendet. Anmälan remitterades därefter till , som i sitt remissvar anförde följande. interna utredning med anledning av JO:s begäran om yttrande visar följande: E.C:s försäkran för sjukpenning och läkarintyg kom in till Försäkringskas- san . Hon har beviljats sjukpenning i olika omfattning. 2 012 /1 3:JO1 Ansökan om fler dagar med sjukpenning på normalnivå kom in till Försäk- ringskassan och avsåg tiden . I det medicinska underlaget, som låg till grund för bedömning- en, angavs diagnoserna Lumbago ischias och Cervicobrakialt syndrom. Handläggaren bedömde att kriterierna för att få fler dagar med sjukpenning på normalnivå, d.v.s. allvarlig sjukdom, inte var uppfyllda. När kommuni- ceringsbrevet sammanställdes använde handläggaren ett tidigare brev som mall. Av misstag anpassades inte diagnosen till det aktuella ärendet. När brevet sändes ut innehöll det således felaktiga diagnoser Recidiverande depression, Generaliserat ångestsyndrom och PTSD. genomfördes ett avstämningsmöte med E.C. och hennes läkare. Syftet med mötet var att följa upp hälsotillståndet och utreda om E.C. skulle kunna klara ett annat arbete på den reguljära arbets- marknaden. Det fördes även en diskussion kring vilka arbetstider E.C. hade när hon arbetade halvtid. Eftersom det inte gick att få klarhet i detta vid mötet överenskoms att E.C. skulle inkomma med skriftliga uppgifter på detta sena- re. framförde inga synpunkter kring kommuniceringsbrevet vid mötet. skickades därför beslutsbrevet ut, där det angavs korrekta diagnoser. skriftligt sina arbetstider vid halv- tidsarbete. Eftersom uppgifterna visade på mer än halvtidsarbete gjordes ett interimistiskt beslut om minskning av sjukpenningen till en fjärdedel. Detta beslut skickades till E.C. ringde E.C:s make till handläggaren och undrade vilka uppgifter hade kring E.C:s psykiska problem. Hand- läggaren upptäckte då vilket misstag hon hade gjort. Maken ville ha en skrift- lig ändring och för att prata med handläggaren. Handläggaren erbjöd ett möte . Maken frågade efter vilka brev som E.C:s läkare hade fått ta del av. Handläggaren uppgav att kopia av beslutsbrevet hade skickats, eftersom E.C. hade lämnat skriftligt samtycke till detta. Läkaren hade således inte fått ta del av kommuniceringsbrevet med de felaktigt angiv- na diagnoserna. Vid besöket framförde E.C:s make sina synpunkter och krävde bl.a. att handläggaren skriftligt skulle bekräfta vad hon sagt. Handläggaren lämnade över ett nytt kommuniceringsbrev, med rätt diagnoser angivna, som ersatte brevet . ringde E.C:s make och frågade efter skriftligt besked i ärendet. Eftersom handläggaren var ledig så fick han prata med en specialist. Specialisten upplyste återigen om att bedömningen av ärendet hade gjorts utifrån de diagnoser som finns i det medicinska underlaget och som har an- getts i beslutsbrevet . Att det fanns fler diagnoser med i kommuniceringsbrevet var en ren felskrivning. Maken frågade också efter ett beslut om sjukpenning efter . Beslut i ärendet om minskning till en fjärdedels sjukskrivning skickades ut . konstaterar att fel diagnoser har angetts i kommunice- ringsbrevet , vilket djupt beklagas. Av utredningen i ärendet framgår att handläggaren försökte rätta till sitt misstag genom att skriva ett nytt kommuniceringsbrev som ersatte det felakti- ga. Det kan konstateras att inga synpunkter framkom under kommunicerings- tiden utan först efter det att ifrågasatt graden av sjukskrivning. Berörd handläggare har vidtalats. I samband med en ny genomgång av processen för sjukpenning och samordning kommer också samtliga personliga handläggare på berört LFC att påminnas om vikten av att kontrollera faktaun- derlaget i kommuniceringen. 2 012 /1 3:JO1 beklagar det inträffade och de olägenheter detta har medfört för E.C. I ett beslut anförde chefsJO följande. Av utredningen framgår att E.C. kom in med en ansökan om sjukpenning till . I det medicinska underlaget, som låg till grund för bedömningen, angavs diagnoserna Lumbago ischias och Cervicobrakialt syndrom. handläggare bedömde att krite- rierna för att få fler dagar med sjukpenning på normalnivå inte var uppfyllda. När kommuniceringsbrevet sammanställdes använde handläggaren ett tidigare brev som mall. Av misstag anpassades inte diagnosen till det aktuella ärendet. När brevet sändes ut innehöll det således de felaktiga diagnoserna Recidiverande depression, Generaliserat ångestsyndrom och PTSD. Jag ser mycket allvarligt på det inträffade och vill särskilt betona vikten av att anger rätt diagnos i sin ärendehantering och att fakta- underlaget inför kommunicering alltid kontrolleras av ansvariga handläggare. De felaktiga diagnoser som angavs i kommuniceringsbrevet är mycket allvar- liga felskrivningar, och utredningen visar att E.C. upplevt det inträffade som mycket kränkande. Jag har stor förståelse för detta. förtjä- nar allvarlig kritik för det inträffade. Jag noterar att detta är det tredje ärendet där uppgivit felaktiga diagnoser i sin ärendehantering (jfr JO:s beslut i dnr 6405-2010 och i dnr 683-2011). Kritik mot för att bl.a. ha dröjt med att vidta erforderliga åtgärder i samband med att en begäran om omprövning inkom till myndigheten (Dnr 4940-2010) Beslutet i korthet: I beslutet redogörs för de åtgärder som ska vidtas när en begäran om omprövning kommer in till . Det uttalas bl.a. att myndigheten omgående ska ta ställning till om beslutet kan ändras med stöd av 20 kap. 10 a § lagen (1962:382) om allmän försäkring, AFL, (numera 113 kap. 36 §§ socialförsäkringsbalken) och därefter göra en rättidspröv- ning. I förevarande fall påbörjade inte rättidsutredningen förrän , vilket ledde till en påtaglig fördröjning av ärendet. I en anmälan, som kom in till JO , anförde P.H. bl.a. att trots hans påtalanden därom inte hade tagit del av hela 2 012 /1 3:JO1 utredningsmaterialet inför ställningstagandet till hans begäran om ompröv- ning. Han blev därför tvungen att överklaga beslutet med ytterligare väntetid som följd. Ärendet remitterades till som anmodades att yttra sig över det som P.H. I sitt remissvar anförde , genom försäkringsdirektören , följande. fattade ett beslut om avslag på an- sökan om sjukersättning. Beslutet om avslag på ansökan motiverades med att det på grund av att läkarutlåtande saknades, inte gick att bedöma om arbets- förmågan var nedsatt med minst en fjärdedel . Begäran om omprövning av beslut om avslag på ansö- kan om sjukersättning kom in till . Av begäran om omprövning framgick att P.H. vid sin ansökan om sjuker- sättning, på grund av sina svårigheter med pappersexercis, inte sänt in de läkarutlåtanden som skulle ligga till grund för prövningen av sjukersättning. har också sänt e-post till omprövningshandläggaren angående sina svårigheter att klara av att inkomma med medicinska underlag i sitt ärende. Av den inkomna e-posten framgick att det kunde vara så att P.H. tidigare sänt in annan information som av någon anledning inte kommit fram till . Vidare framgick av e- posten att P.H. hade ett personligt ombud. För att utreda om begäran om omprövning kunde anses ha kommit in i rätt tid, kontaktade omprövningshandläggaren . kunde inte komma ihåg när han tog del av beslutet. Enligt uppgift vid samtalet, var P.H. hemma omkring den tidpunkt då beslutet sändes till honom och det var inga problem med postgången. Med ledning av dessa uppgifter gjorde omprövningshandläggaren bedömningen att begäran om omprövning inte gjorts i rätt tid. Av utredningen framgår att omprövningshandläggaren inte kan erinra sig om hon i samtalet med P.H. också bemötte uppgifterna om insända handlingar som framkom i e-posten . Begäran om omprövning avvisades såsom för sent in- kommen. Ärendet prövades för en eventuell rättelse enligt 20 kap. 10 a § AFL. Omprövningshandläggaren bortsåg vid denna prövning från att utreda de uppgifter som framkom i begäran om omprövning och i senare e-post om att det fanns medicinskt underlag som inte kommit fram till Försäkringskas- san. Prövningen enligt 20 kap. 10 a § AFL ändrade inte det tidigare avslags- beslutet. överklagade omprövningsbeslut [rätteligen avvis- ningsbeslut, JO:s anmärkning] till dåvarande Länsrätten i . Till överklagandet bifogades läkarutlåtanden som skulle ha varit insända till För- säkringskassans inläsningscentral i samt . Länsrätten fann vid sin prövning, dels att det inte var klar- lagt att begäran om omprövning hade kommit in för sent och dels att det hade inkommit medicinskt underlag som gav anledning att anta att beslutet kan ha fattats på ofullständigt underlag. Länsrätten besluta- de att upphäva avvisningsbeslutet och återförvisade ärendet till för ny prövning. Med anledning av länsrättens dom fattade Försäk- ringskassan ett nytt omprövningsbeslut [beslutet i fråga 2 012 /1 3:JO1 var det första omprövningsbeslutet som fattade i ärendet, JO:s anmärkning]. Den nya prövningen ändrade inte det tidigare avslagsbe- slutet daterat , trots att vid prövning- en tog hänsyn till de numera inkomna läkarutlåtandena. Omprövningshandläggaren har vid sin prövning enligt 20 kap. 10 a § AFL, bortsett från informationen som dels framkom i begäran om omprövning och senare vid mailkontakt, om att det fanns medicinskt underlag som av någon anledning inte kommit in till . Enligt mening skulle omprövningshandläggaren mot bakgrund av denna information närmare försökt utreda hur det förhöll sig med uppgiften om tidigare insänt medicinskt underlag. En ytterligare åtgärd som möjligtvis kunde ha vidtagits var att försöka få kontakt med P.H:s personliga ombud eftersom det av den inkomna e-posten framgick att han hade ett sådant ombud. får därmed anses ha brustit i sin utredningsskyldighet och beklagar det inträf- fade. Det inträffade ledde till onödig tidsspillan eftersom P.H. fick överklaga beslut hos länsrätten för att kunna få sitt ärende omprövat av . För att säkerställa att liknande misstag inte upprepas kommer ansvarig en- hetschef vid omprövningsenheten, Nationellt försäkringscenter, , att för medarbetarna påtala vikten av att noggrant bemöta och ta hän- syn till de fakta och frågeställningar som framkommer i omprövningsskrivel- ser och annan kontakt med . Den aktuella handläggaren är redan vidtalad. gavs tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde chefsJO följande. I förevarande ärende tillämpas lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). Motsvarande bestämmelser återfinns numera i socialförsäkringsbalken. När en begäran om omprövning kommer in till ska myndigheten som en första åtgärd ta ställning till om beslutet ska ändras med stöd av 20 kap. 10 a § AFL. Om beslutet ändras helt enligt den försäkra- des yrkande faller frågan om omprövning. Om beslutet inte ändras helt enligt den försäkrades yrkande ska ärendet lämnas vidare för omprövning enligt 20 kap. 10 § AFL. För att en omprövning ska kunna ske krävs att den försäk- rades begäran därom har kommit in i rätt tid. måste därför göra en rättidsprövning. Om det finns anledning att tro att skrivelsen kommit in för sent bör myndigheten göra en utredning om detta (rättidsutredning). Under förutsättning att rättidsprövningen visar att skrivelsen inkommit sker därefter omprövningen. Om inte särskilda skäl föranleder annat bör omprövningsbeslut fattas från det att omprövningen begärdes (allmänna råd om omprövning och ändring, FKAR 2010:7). Den rekommenderade handläggningstiden omfattar således, förutom ompröv- ningen som sådan, såväl ändringsprövningen enligt 20 kap. 10 a § AFL som rättidsprövningen. JO har vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av 2 012 /1 3:JO1 att följer rekommendationen och fattar sina beslut om omprövning . För att detta ska vara möjligt är det naturligtvis viktigt att myndigheten inte dröjer med rättidsprövningen. Om en rättidsut- redning behöver göras bör den naturligtvis inledas omgående. Visar utredning att en begäran om omprövning inte kommit in i rätt tid ska begäran avvisas. Ett beslut om avvisning kan överkla- gas till allmän förvaltningsdomstol. Om, som i förevarande fall, domstolen gör en annan bedömning och finner att begäran om omprövning inte inkom- mit , återförvisas ärendet till . En uppskjuten rätt- tidsprövning hos leder i ett sådant fall till att den försäkra- des rätt att få sin sak omprövad fördröjs i motsvarande mån. P.H:s begäran om omprövning inkom till den 27 febru- ari 2009. Såvitt framgår av utredningen påbörjade inte kassan rättidspröv- ningen förrän , dvs. Beslut i ärendet fattades då P.H:s begäran om omprövning avvisades så som för sent inkommen. beslutade länsrätten att upphäva avvisningsbeslutet och återförvisa ärendet till som fattade sitt ompröv- ningsbeslut. underlåtenhet att vidta erforderliga åtgärder när P.H:s begäran om omprövning inkom har lett till en påtaglig fördröjning av hans rätt att få sin sak omprövad. Jag är mycket kritisk till det inträffade. Jag delar vidare egen uppfattning, så som den fram- ställs i remissvaret, att myndigheten har brustit i sin utredningsskyldighet. Ärendet avslutas med den delvis allvarliga kritik som ligger i det ovan sagda. 2 012 /1 3:JO1 Fråga hur en byggnadsnämnd vid handläggning av anmälan om olovligt byggande ska hantera situationer där den enskilde anser sig vara part men nämnden är av motsatt uppfattning (Dnr 2101-2011) I en anmälan, som kom in , framförde P.H. klagomål mot i avseende bl.a. handläggningstiden av en anmälan om olovligt byggande. I anmälan framfördes bl.a. följande. beslutade nämnden att, med stöd av 10 kap. 1 § (1987:10), lämna P.H:s anmälan om en olovligt uppförd veranda utan åtgärd. I stället för att överklaga beslutet gjorde han i en skrivelse , med komplettering , en ny anmälan avseende samma veranda. I en skrivelse från informerades han om att den nya anmälan inte föranledde nämnden att göra någon annan bedömning än den som gjorts i beslutet . hänvisade till att han hade kunnat överklaga det be- slutet, att någon överklagan inte hade inkommit och att skäl för omprövning av beslutet saknades. vidhöll i skrivelser att det var fråga om en ny anmälan och begärde ett överklagbart beslut beträf- fande det nya ärendet. svarade att han skulle få skriftligt svar, men det hade inte skett. remitterades ärendet till nämnden som anmodades att ge in utredning och yttrande över handläggningen av P.H:s skrivelse . till JO in en skrivelse från stadsbyggnadskonto- ret. Av skrivelsen framgick att kontoret hade prövat hans framställningar och om ingripande avseende altanen och funnit att skäl för ingripande saknades. hade nämnden med- delat ett överklagbart beslut med innebörd att P.H. inte bedömdes som sak- ägare i ärendet. Vid sammanträde beslutade nämnden att överlämna tjänsteutlåtande som yttrande till JO. juridiska avdelnings utredning och yttrande , bilaga 2 till tjänsteutlåtandet, innehöll bl.a. följande (övriga till tjänsteutlåtandet bifogade handlingar har här utelämnats). P.H:s skrivelse är handlagd enligt följande. 2 012 /1 3:JO1 inkommer e-post från P.H. med en fråga hur ärendet avancerar. inkommer en påminnelse per e-post från P.H. e-post till P.H. hänvisar till an- hopning av ärenden och beklagar dröjsmålet. Hon skriver vidare att fastig- hetsägaren ska tillskrivas. var chef för sektionen Bygg & Rätt som tidi- gare handlade påföljdsärenden på och var också ansvarig handläggare av P.H:s ärende. e-post med frågor om byggnadsord- ningen. inkommer e-post från P.H. som efterlyser när beslut kommer att meddelas. e-post till P.H. med ett beklagande om dröjsmål och med uppgift om att svar ska lämnas nästkommande vecka. inkommer e-post från P.H. om att han skickat en kom- plettering av sin anmälan med ordinarie post. Kompletteringen [] är date- rad och inkommer till . en skrivelse om att skäl för ompröv- ning av beslutet från saknas. inkommer en skrivelse från P.H. om att anmälan från 2009-06-11 inte avsåg en överprövning utan ska ses som ett nytt ärende byggande på nya omständigheter och att han emotser ett överklagbart be- slut. inkommer en skrivelse från P.H. som efterlyser ett överklagbart beslut. inkommer brev från P.H. inkommer brev från P.H. som efterlyser svar i ären- e-post till P.H. om att denne kommer att få ett svar direkt från S.L. Nästa och sista åtgärd är att nämnden upptar anmälan till prövning och att en underrättelse om nämndens ställningstagande skickas till P.H. tillsammans med ett överklagbart beslut om att denne inte är sakägare i ärendet. Utredningen ger vid handen att rutiner när det gäller påföljdsärenden varit bristfällig. Eftersom anmälarens ställning som sakägare eller endast som vän av ordning har betydelse för om anmälningen ska resultera i ett formligt beslut i ärendet eller i en formlös underrättelse anser juridiska avdelningen att stadsbyggnadsnämnden bör införa rutinen att regel- mässigt pröva om anmälaren är sakägare och därmed part i ärendet eller inte. Den rutin som avdelningen föreslår och som överensstämmer med JO:s beslut (dnr 3554-1997) har tillämpats i ärendet. Frågan om P.H:s anmälan föranleder ett ingripande har upptagits till prövning. Nämnden har därvid funnit att anmälningen inte föranleder någon åtgärd då någon över- trädelse inte har skett av eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av bestämmelserna i lagen. Nämn- den har vidare prövat om P.H. är granne och funnit att så inte är fallet. I en- lighet med JO:s beslut har ärendet därmed avslutats formlöst utan något be- slut. har informerats om ärendets utgång och han har fått ett överklagbart beslut att nämnden anser att han inte är sakägare. Utgångspunkten bör således vara att alltid ta ställning till om anmälaren är sakägare och därmed part i ärendet eller inte. I de fall anmälaren inte är sak- ägare föreslår avdelningen som en alternativ rutin till att komplettera den formlösa underrättelsen med ett överklagbart beslut i sakägarfrågan att nämn- den skickar underrättelsen och i de fall anmälaren insisterar på att överklaga 2 012 /1 3:JO1 gör en rättidsprövning varefter besvärsinstansen får ta ställning till klagorät- ten. Juridiska avdelningen delar bedömning att det inte föreligger någon skyldighet att öppna ett nytt ärende. P.H:s skrivelse avser inte en ny fråga utan samma altan som i tidigare skrivelser. byggnadsordning åberopades av P.H. redan i skrivelsen .