frsrdg · GZ04RB1 · 2012-01-01 00:00:00 — Även om utredningen inte har lett fram till entydiga svar på dessa frågor, har den gett fördjupade insikter inom många områden och utgör en värdefull uppsummering av kunskapsläget. Dess resultat har också lett till metodologiska förändringar i arbete kring analysen av utvecklingen på bostadsmarknaden i de underlag som tas fram inför penningpolitiska beslut. Detta gäller mer precist förändringar av hur konsumtion, sparande, skuldsättning och utveckling av tillgångspriser behandlas i prognosprocessen. Arbetet med utredningen har dessutom tydliggjort vilka områden som bör prioriteras för att förbättra datatillgången och dokumentationen i prognosarbetet. Ytterligare en följd av arbetet med utredningen är att samarbetet mellan avdelningarna för penningpolitik och för finansiell stabilitet har förstärkts. Det gäller bland annat arbetet med att bättre samordna dataanvändningen och de beräkningstekniska antaganden som används i policyarbetet på de båda avdelningarna. Utredningens slutsatser har också lett fram till att avdelningarna har initierat projekt som syftar till att bygga upp databaser med detaljerad information om hushållens tillgångar och skulder (se rutan Statistik i slutet av detta avsnitt). Utvärderingar av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet 20052010 lämnade direktion och fullmäktige sina respektive remissyttranden över finansutskottets rapport av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet 20052010. Rapporten, som på uppdrag av finansutskottet skrevs av professorerna , omfattar en bedömning av dels utformningen av den svenska penningpolitiken och dess resultat, dels resultaten av arbete med finansiell stabilitet. Dessutom innehåller rapporten ett antal rekommendationer kring penningpolitiska strategi och beslutsprocess samt det institutionella respektive rättsliga ramverket för stabilitetsarbetet. I sitt remissyttrande välkomnade direktionen utvärderingen och noterade att utvärderarnas sammanfattande omdöme om penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet är övervägande positivt. Direktionen välkomnade också att utvärderingen behandlade såväl penningpolitiken som arbetet med finansiell stabilitet. När det gäller penningpolitiken instämde direktionen med utvärderarnas bedömning att det är viktigt att kommunicerar osäkerhet om den framtida ekonomiska utvecklingen på ett tydligt sätt. Däremot instämde direktionen inte i förslaget att basera prognos för reporäntan på på marknadens förväntningar i stället för på direktionens egen bedömning. Direktionen instämde inte heller med utvärderingens slutsats att räntebeslutet bör offentliggöras tidigare i beslutsprocessen och att syftet med det penningpolitiska mötet behövde utredas. Direktionens yttrande ingår i en större remissprocess i . Efter att alla remissyttranden över utvärderingsrapporten kommit in till finansutskottet kan utskottet börja den politiska beredningen av utvärderarnas rekommendationer. Parallellt med detta arbetar med en översyn av regelverket för att hantera finansiella kriser. , som tillsattes , beräknas avsluta sitt uppdrag . I avvaktan på de lagförändringar som kan bli resultaten av finansutskottets utvärdering respektive översyn ingick och en överenskommelse om att inrätta ett temporärt samverkansråd för makrotillsyn. Rådet ska utgöra ett forum där man bland annat analyserar hur användningen av nya verktyg för att upptäcka och förebygga systemrisker som hotar den finansiella stabiliteten påverkar räntorna, och därmed om och i så fall hur styrmedlen för makrotillsyn och penningpolitik behöver samordnas. hantering av den finansiella krisen analyserades på uppdrag av och Samhälle (SNS) även av tre forskare, , och . Rapporten in an Open Economy: in the Global Crisis and Beyond presenterades av SNS på en konferens och kommenterades då av riksbankschef . Forskarna lyfte bland annat fram behovet av att bättre integrera det finansiella systemet i de penningpolitiska analyserna. I rapporten föreslås också olika sätt för att tydligare förmedla osäkerheten i sina prognoser. Rapporternas slutsatser kring arbete med finansiell stabilitet presenteras i avsnittet Ett säkert och effektivt betalningsväsende. Där redogörs också för remissvar och andra åtgärder inom stabilitetsområdet med anledning av de aktuella utvärderingarna. Penningpolitiska beslut höjde reporäntan , från till . De höjningar av reporäntan som direktionen beslutade om vid de penningpolitiska mötena , motiverades med behovet av att stabilisera inflationen och undvika ett för högt resursutnyttjande längre fram. Räntebanan justerades också upp . Vid de penningpolitiska mötena behölls räntebanan däremot oförändrad i förhållande till den räntebana som publicerats vid respektive föregående penningpolitiskt möte. Den prognos som räntebanan gav uttryck för innehöll förväntningar om att reporäntan skulle höjas även . ökade dock oron kring utvecklingen av statsskulden både i och i flera länder i euroområdet och tillväxtutsikterna i omvärlden försämrades. Denna oro präglade utvecklingen på de finansiella marknaderna och börserna världen över föll i betydande grad. Tillväxten i den svenska ekonomin bedömdes därför bromsa in mer än vad räknade med i sina tidigare prognoser. och beslutade direktionen därför att lämna reporäntan oförändrad på , och sänktes reporäntan till . Reporäntebanan justerades också successivt ned vid dessa tre beslutstillfällen. Penningpolitiska beslut Reporäntan höjdes till . Prognosen för reporäntan justerades upp. Reporäntan höjdes till . Prognosen för reporäntan lämnades oförändrad. Reporäntan höjdes till . Prognosen för reporäntan lämnades oförändrad. Reporäntan lämnades oförändrad på . Prognosen för reporäntan justerades ned. Reporäntan lämnades oförändrad på . Prognosen för reporäntan justerades ned. Reporäntan sänktes till . Prognosen för reporäntan justerades ned. Reporäntan höjdes Svensk ekonomi fortsatte att utvecklas starkt och början av 2011. Återhämtningen blev snabbare i än i många andra länder och olika framåtblickande indikatorer pekade på en stark utveckling även längre fram. Nationalräkenskaperna visade att svensk BNP växte snabbt tredje kvartalet 2010. Uppgången var bred och omfattade både exporten och den inhemska efterfrågan. Den svenska exporten gynnades särskilt av den fortsatt växande världshandeln medan investeringar i maskiner och bostäder ökade och hushållens konsumtion fortsatte att stiga. Även arbetsmarknaden fortsatte att utvecklas positivt och antalet sysselsatta ökade . Olika indikatorer såsom inköpschefsindex och barometerindikatorn pekade på en stark tillväxt. bedömde därför att den starka utvecklingen i skulle fortsätta för att sedan mattas av något , vilket var i linje med prognosen . Återhämtningen i omvärlden som helhet bedömdes också fortsätta i god takt. Den ekonomiska utvecklingen världen över uppvisade dock stora regionala skillnader. Tillväxtekonomierna i växte snabbt och i flera av dessa länder hade centralbankerna påbörjat en åtstramning av penningpolitiken. I euroområdet tydde indikatorer på en fortsatt återhämtning, men det fanns en osäkerhet kring hållbarheten i statsfinanserna i flera europeiska länder. I förstärktes återhämtningen något men förbättringen på arbetsmarknaden var fortsatt långsam. I både euroområdet och i var penningpolitiken fortsatt expansiv. Den snabba tillväxten i omvärlden, framför allt i de asiatiska tillväxtekonomierna, bidrog till stigande energi- och råvarupriser på världsmarknaden. De högre priserna på energi och råvaror drev upp inflationen i och bedömdes tillsammans med högre livsmedelspriser fortsätta att påverka inflationen under 20112013. Inflationen skulle då påverkas både direkt genom stigande priser på exempelvis bensin och livsmedel och indirekt genom ökade kostnader för företagen. var det underliggande inflationstrycket lågt eftersom kronan var starkare än tidigare och det inhemska kostnadstrycket lågt. Men det inhemska kostnadstrycket väntades stiga längre fram i takt med allt högre löneökningar och färre lediga resurser i ekonomin. Resursutnyttjandet fortsatte att stiga. Vissa indikatorer såsom indikator på resursutnyttjande tydde på att resursutnyttjandet redan låg på normal nivå. pekade andra indikatorer, som till exempel nivån på arbetslösheten, på att det fortfarande fanns lediga resurser i ekonomin. sammantagna bedömning var därför att resursutnyttjandet var något lägre än normalt. väntades BNP och antalet arbetade timmar öka snabbt och därmed leda till att resursutnyttjandet skulle stiga. Resursutnyttjandet bedömdes därför vara normalt eller något över normalt mot slutet av prognosperioden. Jämfört med bedömningen väntades resursutnyttjandet vara något högre hela prognosperioden. För att stabilisera inflationen nära inflationsmålet på och undvika ett för högt resursutnyttjande bedömde direktion att det var lämpligt att fortsätta de höjningar av reporäntan som hade inletts . Direktionen beslutade därför att höja reporäntan till och justera upp räntebanan jämfört med prognosen (se diagram 1). Direktionen bedömde också att en gradvis stigande reporänta skulle bidra till att hushållens upplåning skulle utvecklas i en lugnare takt och därmed minska risken för att obalanser skulle byggas upp i den svenska ekonomin. Vice riksbankschef och vice riksbankschef reserverade sig mot beslutet att höja räntan till och mot reporäntebanan enligt huvudscenariot i den penningpolitiska rapporten. De förordade en reporänta på och en räntebana som sedan gradvis skulle stiga till vid prognosperiodens slut. En sådan räntebana skulle leda till en KPIF-inflation och en snabbare minskning av arbetslösheten mot en långsiktigt hållbar nivå. Reporänteutfall och reporänteprognoser , procent 0 1 2 3 4 5 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Utfall PPR februari, PPU april och PPR juli PPU september PPR oktober PPU december Anm. PPR betecknar penningpolitisk rapport och PPU betecknar penningpolitisk uppföljning. Ränteprognoserna , ligger så nära varandra att de illustreras med en gemensam streckad linje. Reporäntan höjdes Återhämtningen i omvärlden som helhet var fortsatt god och den svenska ekonomin fortsatte att utvecklas relativt väl . Både export och inhemsk efterfrågan utvecklades starkt. Även arbetsmarknadsläget fortsatte att förbättras. Tillväxttakten i ekonomin förväntades dock avta efter den mycket starka återhämtningen 2010. Tillväxten i omvärlden som helhet var fortsatt hög trots naturkatastrofen i , den politiska oron i och samt de statsfinansiella problemen i euroområdet. Den starka utvecklingen i framför allt i kombination med oron i de oljeproducerande länderna pressade upp energi- och råvarupriserna. Detta medförde i sin tur att den globala inflationen ökade ytterligare, vilket tillsammans med hög efterfrågan ledde till att ett antal centralbanker i tillväxtekonomierna fortsatte att strama åt penningpolitiken. Den ekonomiska aktiviteten steg visserligen i euroområdet men finanspolitiska åtstramningar väntades hämma utvecklingen i flera av dessa länder. Då uppgången i energipriserna hade lett till en stigande inflation i euroområdet höjde den sin styrränta , från till . I fortsatte konjunkturutsikterna att förbättras företagen var optimistiska, tillväxten i sysselsättningen var god och arbetslösheten föll. visade nyinkommen statistik att BNP-utvecklingen varit sämre än väntat. Även bostadsmarknaden var fortsatt svag, med fallande bostadspriser och bostadsinvesteringar. Till följd av de stigande råvarupriserna, som väntades ha en negativ effekt på tillväxten, reviderades tillväxtprognoserna för både euroområdet och ned något. I fortsatte återhämtningen både när det gäller export och inhemsk efterfrågan (se diagram 2). Återhämtningen var relativt snabb jämfört med återhämtningen i många andra länder, vilket berodde på att de svenska exportmarknaderna fortsatte att växa och att efterfrågan på svenska exportvaror därför var stor. Dessutom var förutsättningarna för en fortsatt stark inhemsk efterfrågan goda. Ett relativt högt offentligt sparande tillsammans med ett högt privat sparande gav utrymme för en god konsumtionsutveckling. Även investeringarna hade tagit fart och bedömdes fortsätta att öka snabbt. BNP väntades öka , för att sedan växa i en mer normal takt. Resursutnyttjandet bedömdes vara något lägre än normalt men väntades stiga och vara normalt eller något över normalt under 20122013. Export, investeringar och konsumtion, årlig procentuell förändring, säsongsrensade data -20 -15 -10 -5 0 5 10 15 20 2000 2002 2004 2006 2008 2010 2012 2014 Export Investeringar Konsumtion De streckade linjerna avser prognos från PPU . Källor: SCB och . Den underliggande inflationen i var låg, vilket bland annat berodde på att kronan hade stärkts året innan och priserna på livsmedel och övriga varor därför hade ökat långsamt trots stigande världsmarknadspriser (se diagram 3). Den underliggande inflationen väntades dock stiga i takt med att konjunkturen växte sig starkare. var KPI-inflationen hög eftersom bostadsräntorna hade stigit. Under de påföljande månaderna väntades KPI stiga och närma sig för att sedan gradvis falla tillbaka mot . Konkurrensvägd växelkurs, TCW, index, = 100 100 110 120 130 140 150 160 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 För att stabilisera inflationen nära inflationsmålet på och för att undvika ett för högt resursutnyttjande längre fram ansåg direktion att reporäntan behövde fortsätta att höjas mot mer normala nivåer. Direktionen beslutade därför att höja räntan till och lämna räntebanan oförändrad jämfört med . Direktionen bedömde också att en gradvis stigande reporänta skulle bidra till att hushållens upplåning skulle utvecklas i en lugnare takt. Vice riksbankschef och vice riksbankschef reserverade sig mot beslutet att höja räntan till och mot reporäntebanan i den penningpolitiska uppföljningen. De förordade en reporänta på och sedan en räntebana som först skulle stiga långsammare och sedan snabbare än räntebanan i den penningpolitiska uppföljningen, och vid slutet av prognosperioden nå en nivå på . En sådan räntebana skulle leda till en KPIF-inflation och en snabbare minskning av arbetslösheten mot en långsiktigt hållbar nivå. Reporäntan höjdes Återhämtningen i världsekonomin fortsatte men bilden var splittrad och präglades av osäkerhet. I var utvecklingen fortsatt stark men väntades tillväxten återgå till mer normala nivåer. I var det ekonomiska läget tudelat. Utsikterna i vissa nordeuropeiska länder, såsom , förbättrades delvis tack vare att exporten hade ökat, medan utvecklingen i flera länder i hölls tillbaka till följd av behovet av finanspolitiska åtstramningar. Sedan det penningpolitiska mötet hade oron ökat för att den långsiktiga betalningsförmågan i statsfinansiellt svaga länder inte var tillräcklig. var återhämtningen i den amerikanska ekonomin fortsatt långsam. Den svenska ekonomin fortsatte att utvecklas starkt, men förväntades gå in i en lugnare fas med mer normala tillväxttakter. Månadsindikatorer såsom barometerindikatorn och inköpschefsindex tydde dock på en fortsatt god tillväxt. Att förutsättningarna var så gynnsamma berodde bland annat på att tack vare sina starka statsfinanser inte väntades behöva genomföra några finanspolitiska åtstramningar. Dessutom hade , till skillnad från flera andra länder, inte drabbats av negativa effekter från en vikande bostadsmarknad. Sammantaget väntades den svenska ekonomin utvecklas starkare än många av ekonomierna i euroområdet (se diagram 4). Den samlade bilden var att resursutnyttjandet fortfarande var något lägre än normalt men skulle stiga och vara normalt eller något över normalt de påföljande åren. BNP i olika regioner och länder, kvartalsförändring i procent uppräknat till årstakt, säsongsrensade data -20 -15 -10 -5 0 5 10 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Euroområdet De streckade linjerna avser prognos från PPR . Källor: , , och . Vad gäller inflationen var skillnaden mellan olika mått fortfarande stor. KPI-inflationen var hög och väntades ligga betydligt över målet på under hela prognosperioden, främst till följd av att bostadsräntorna beräknades stiga med reporäntan. Dessutom hade skillnaden mellan de räntor hushållen möter och reporäntan ökat, vilket också bidrog till att hushållens räntekostnader steg snabbt. KPIF-inflationen rensat för energipriser var däremot låg. Mätt som årlig procentuell förändring var KPIF , och rensat för stigande energipriser var den . Att kronan hade stärkts året innan (se diagram 3) som ökningstakten i arbetskostnad per producerad enhet var låg bidrog till att hålla nere inflationen. Inflationstrycket i ekonomin bedömdes dock tillta i takt med att resursutnyttjandet skulle stiga och lönerna öka allt snabbare. Mot den bakgrunden ansåg direktion att reporäntan gradvis behövde höjas för att inflationen skulle stabiliseras runt målet på och resursutnyttjandet stabiliseras kring en normal nivå. Direktionen beslutade därför att höja reporäntan till och lämna räntebanan oförändrad jämfört med bedömningen . Vice riksbankschef och vice riksbankschef reserverade sig mot beslutet att höja räntan till och mot räntebanan i den penningpolitiska rapporten. De förordade en oförändrad reporänta på och sedan en räntebana som först skulle stiga långsamt till tredje kvartalet 2012 och sedan stiga snabbare, och nå en nivå på vid slutet av prognosperioden. Detta motiverades av deras bedömning att rapportens prognoser för utländska styrräntor och svenskt resursutnyttjande båda var för höga. Deras räntebana skulle leda till en KPIF-inflation och en snabbare minskning av arbetslösheten mot en långsiktigt hållbar nivå. Reporäntan lämnades oförändrad på De finansiella marknaderna präglades av en oro som bottnade i statsskuldsproblematiken i euroområdet respektive i . Det fanns anledning att tro att finanspolitiken på båda håll skulle behöva stramas åt mer än vad som tidigare antagits. De stora åtstramningarna väntades hämma tillväxten de påföljande åren men bedömdes vara nödvändiga för att dämpa oron och öka förtroendet på de finansiella marknaderna. Oron förstärktes även av att makrostatistiken visade sämre utfall. Börserna i många länder föll därför kraftigt (se diagram 5). Ny statistik för visade även att BNP-tillväxten hade varit svagare än väntat . Tillväxten i företagens investeringar var låg och ökningen i sysselsättningen liten. Även hushållens konsumtion hade utvecklats svagt, vilket delvis berodde på att hushållen försökte minska sina skulder och återställa sin nettoförmögenhet efter finanskrisen. Bostadsmarknaden fortsatte också att utvecklas svagt. Likaså för euroområdet var utsikterna sämre. bedömde att återhämtningen skulle gå långsamt, men bedömdes den ta . Dessutom hade tillväxttakten i flera länder i dämpats och utsikterna för deras fortsatta tillväxt hade försämrats något. Börsutveckling, index, = 100 40 60 80 100 120 140 160 180 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 (OMXS) Euroområdet (EuroStoxx) (S&P 500) Tillväxtekonomierna (MSCI) Källa: Reuters EcoWin. De sämre tillväxtutsikterna i omvärlden och oron på de finansiella marknaderna påverkade den svenska ekonomin negativt. Enligt bedömning skulle tillväxten successivt mattas av, men väntades inbromsningen bli mer uttalad. räknade då med att både hushåll och företag skulle agera mer försiktigt och att arbetslösheten skulle minska i en långsammare takt än tidigare beräknat. Både bostadspriserna och utlåningen till hushållen hade ökat långsammare, vilket tillsammans med den ökade osäkerheten också förväntades innebära att hushållen skulle skuldsätta sig i mindre utsträckning än tidigare (se diagram 6). Förbättringen på den svenska arbetsmarknaden väntades gå långsamt framåt. bedömde därför att resursutnyttjandet skulle stiga långsammare än vad som antogs . Inflationstrycket var också lågt. Den årliga ökningstakten i KPIF var och väntades stiga upp mot . KPI-inflationen var däremot hög och uppgick till . Den förväntades sjunka till som lägst , för att sedan stiga till 2014. Eftersom inbromsningen i den svenska ekonomin beräknades bli mer uttalad bedömde direktion att det var lämpligt att lämna reporäntan oförändrad på och skjuta fortsatta höjningar något framåt i tiden (se diagram 1). Direktionen bedömde att inflationen vid en lägre räntebana successivt skulle stabiliseras runt målet på och resursutnyttjandet kring en normal nivå. Utlåning till hushåll och företag, årlig procentuell förändring, säsongsrensade data -10 -5 0 5 10 15 20 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 Källa: SCB. direktion beslutade enhälligt att lämna reporäntan oförändrad på . Vice riksbankschef och vice riksbankschef reserverade sig däremot mot räntebanan i den penningpolitiska uppföljningen. De förordade en räntebana som skulle ligga kvar på till och med mitten av 2013 och sedan stiga till en nivå på vid slutet av prognosperioden. Detta motiverades av deras bedömning att uppföljningens prognoser för utländska styrräntor och svenskt resursutnyttjande båda var för höga. Denna räntebana skulle då leda till en KPIF-inflation och en snabbare minskning av arbetslösheten mot en långsiktigt hållbar nivå. Reporäntan lämnades oförändrad på även Svårigheterna med att skapa en långsiktig lösning på de statsfinansiella problemen i euroområdet respektive i fortsatte . Detta ledde till att börsutvecklingen var fortsatt svag och pessimismen bland hushåll och företag ökade. antog i sin prognos att de mest akuta statsfinansiella problemen i euroområdet skulle komma att lösas på ett ordnat sätt. Detta skulle dock kräva stora finanspolitiska åtstramningar som antogs leda till att tillväxten i euroområdet skulle komma att hämmas . Jämfört med bedömningen reviderades prognosen för tillväxten i euroområdet ned under hela prognosperioden. Särskilt tillväxten väntades bli mycket låg. Även BNP-tillväxten i reviderades ned något. Tillväxtekonomierna bedömdes fortsätta att växa i relativt god takt, även om deras tillväxt förväntades minska något längre fram. Världen som helhet bedömdes därför växa något långsammare än enligt prognosen , om än ungefär i en historiskt sett normal takt. Risken för en svagare global tillväxt fick priserna på råvaror att sjunka . Inflationen i omvärlden var dock alltjämt hög men förväntades falla ungefär i samma takt som i den penningpolitiska uppföljningen . bedömde att effekterna av de stigande energipriserna tidigare skulle avta och att det även i fortsättningen skulle finnas relativt gott om lediga resurser i euroområdet och i . beräknades omvärldsinflationen bli något lägre jämfört med bedömningen . Ekonomin i påverkades framför allt av utvecklingen i omvärlden, som fick hushållens och företagens förtroende för den svenska ekonomin att minska och den svenska börsen att utvecklas svagt och volatilt. Jämfört med prognosen bedömdes hushållens konsumtion och företagens investeringar växa långsammare och under delar av 2012. Exporten förväntades utvecklas svagare än vad räknade med till följd av att världshandeln mattades av. BNP-tillväxten beräknades därför växla ned snabbare och arbetslösheten bli högre än tidigare beräknat. Resursutnyttjandet bedömdes fortfarande vara något lägre än normalt och förväntades stiga något långsammare än enligt bedömningen , för att bli normalt . uppgick KPI-inflationen till och KPIF-inflationen till . Men rensat för effekter från energipriser var KPIF-inflationen . Jämfört med bedömningen justerade ned sin prognos för inflationen på lite med hänsyn till den försämrade omvärldsbilden och den lägre omvärldsinflationen. KPI-inflationen förväntades bli högre än KPIF-inflationen under hela prognosperioden främst på grund av att boräntorna antogs öka med reporäntan. Boräntorna hade dessutom ökat mer än vad som var motiverat av förändringarna i reporäntan. Detta berodde dels på att bankernas finansieringskostnader hade ökat, dels på att bankerna hade ökat sina marginaler på bolån till hushållen.