frsrdg · H004JO1 · 2012-11-07 00:00:00 — nyregistrerades 7 013 ärenden, en ökning med 59 (0,85 pro- cent) i förhållande till /11. Klagomålsärendena uppgick till 6 817, vilket är i stort sett samma antal som 2010/11. Antalet nya inspek- tions- eller andra initiativärenden var 98, varav den nya NPM-enheten svara- 2 012 /1 3:JO1 de för 31. I JO:s sedvanliga verksamhet var antalet inspektioner 25, vilket är en mindre ökning från föregående år. 98 ärenden föranleddes av remisser huvudsakligen från , en minskning med 4. Prövningen av klagomålsärendena tar huvuddelen av JO:s handläggnings- resurser i anspråk. Även om antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ har ökat ligger dessa alltjämt på en lägre nivå än vad JO anser önskvärt. Här bör även nämnas att JO har skärpt kraven på vad som ska anses utgöra ett klagomål. Något hundratal skrifter som tidigare skulle ha registrerats som klagomål har i stället hanterats i administrativ ordning. Antalet avgjorda ärenden uppgick till 6 908, vilket innebär en minskning med 153 (2,) från föregående års nivå. Av de avslutade ärendena var 6 749 klagomålsärenden, 58 inspektions- eller andra initiativärenden samt 101 lagstiftningsremissärenden. De oavgjorda ärendena i balans var vid verksamhetsårets slut 983. Det in- nebär att balansen ökade med 105 ärenden (). Ärendestatistiken redovisas mera utförligt i bilaga 1. En utförlig redovisning av inspektionsverksamheten finns i bilaga 4. 2.3 Upplysning rörande referaten av JO:s beslut Referaten i ämbetsberättelsen utgör i många fall en redigerad och förkortad version av originalbeslutet. Besluten finns också tillgängliga på JO:s webb- plats, . 3 Justitieombudsmännens övergripande redovisning av sina iakttagelser inom respektive ansvarsområde 3.1 JO (ansvarsområde 1) Till ansvarsområde 1 hör domstolarna, , plan- och bygg- nadsväsendet, lantmäteriväsendet, miljö- och hälsoskydd, , överför- myndarna och kommunikationsväsendet. Närmare 1 600 klagomålsärenden kom in under verksamhetsåret. Det är domstolar- na som är den största ärendegruppen; av klagomålen avser domsto- larna. 1 576 ärenden avgjordes under verksamhetsåret. Ungefär 1 300 av dem avgjorde jag själv och ca 270 ärenden avgjordes av byråchefer med stöd av delegation. 2 012 /1 3:JO1 Jag har under verksamhetsåret inspekterat tre domstolar och en förvalt- ningsmyndighet. Ytterligare en förvaltningsmyndighet har inspekterats av en byråchef på mitt uppdrag. Från mitt perspektiv ser jag att många förvaltningsrätter har allvarliga pro- blem med långa handläggningstider. Jag har iakttagit det när jag tagit emot klagomål från personer som drabbats av dessa handläggningstider. Jag har också iakttagit det när jag inspekterat Förvaltningsrätten i (31 augusti2 ) och Förvaltningsrätten i (30 november2 decem- ber 2011). Protokoll från inspektionerna finns tillgängliga på JO:s webbplats, . I båda domstolarna var det vanligt förekommande att det tog från det att ett mål var klart för avgörande till dess att förvaltnings- rätten meddelade dom. Det är alltså fråga om mycket långa väntetider. Som en jämförelse kan nämnas att regeringen i regleringsbreven avseende domstolar beslutat att inriktningen för huvuddelen av må- len i förvaltningsdomstolarna ska vara att de inte tar än sex måna- der att avgöra i varje instans. Vid min inspektion i sades från domstolens sida att domstolen arbe- tade aktivt med att avgöra sina gamla socialförsäkringsmål och skattemål i åldersordning samt att prognosen var god för att förvaltningsrätten skulle kunna minska sina balanser. Emellertid har förvaltningsrätten i ett klagomålsärende uppgett att balanssituationen är en utmaning och att det är en lång väg kvar till att klara handläggningstider i socialförsäkringsmålen. Jag har i det ärendet uttalat att balans- läget vid domstolen är oroväckande och att jag förutsätter att domstolen vidtar kraftfulla åtgärder för att komma till rätta med situationen. Inspektionen av Förvaltningsrätten i avslutades med att jag förelade förvaltnings- rätten att återkomma med en redovisning av balansläget och det fortsatta arbetet med att förkorta handläggningstiderna. Jag har fått in denna redovisning och den tyder på att förvaltningsrätten är på väg att komma till rätta med sina problem, i varje fall på den allmänna avdelningen. Den som är offentligt biträde enligt lagen (1996:1620) om offentligt biträ- de har rätt att sätta en advokat eller en biträdande jurist på en advokatbyrå i sitt ställe. Ett beslut (dnr 2990-2011) handlar om en domare på en förvalt- ningsrätt som trots det alltså utan lagstöd vägrar att godta det offentliga biträdets beslut. Domaren får förstås kritik. I ämbetsberättelsen refereras två beslut som rör förvaltningsdomstolarnas hantering av mål enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Det första (dnr 6188-2010) rör den tid inom vilken förvaltningsrätten ska meddela dom efter förhandling i ett mål enligt LVM. Jag konstaterar att det i allmänhet inte är riktigt att i dessa brådskande mål använda hela den fyraveckorsfrist som är föreskriven för mål i allmänhet. Det andra beslutet (dnr 5187-2010) innefattar allvarlig kritik mot en kammarrätt som handlagt ett mål enligt LVM så bristfälligt att det kan sägas att kammarrätten betagit klaganden rätten att få sitt överklagande prövat. 2 012 /1 3:JO1 Ytterligare ett beslut (dnr 6485-2010) rör en kammarrätt. Situationen var bekymmersam förvaltningsrätten hade beslutat att en kvinna skulle beredas vård enligt LVM men beslutet innehöll inte det sedvanliga förordnandet om att beslutet om tvångsvård skulle verkställas fast förvaltningsrättens dom inte hade vunnit laga kraft. Trots detta verkställdes tvångsvården, vilket givetvis var fel. Mitt beslut handlar om vad kammarrätten hade för skyldigheter när förvaltningsrättens dom överklagats dit och domen fortfarande verkställdes utan laglig grund. När det gäller de allmänna domstolarna förekommer också klagomål på långsam handläggning men inte alls i samma utsträckning som beträffande förvaltningsdomstolarna. De flesta klagomålsärendena rör annat än långsam handläggning. Det intryck jag får är att balansläget är relativt gott och att de fall av långsam handläggning som förekommer rör enstaka mål som domsto- len av olika skäl misslyckats med. Framför allt verkar tingsrätterna ha pro- blem med vissa dispositiva tvistemål. Där uppmärksammade jag ett antal tvistemål där handläggningen helt hade avstannat. Protokollet från inspek- tionen finns tillgängligt på JO:s webbplats, . JO ska enligt 3 § lagen (1986:765) med instruktion för om- budsmän särskilt se till bl.a. att domstolar och förvaltningsmyndigheter iakttar regeringsformens bud om saklighet och opartiskhet (1 kap. 9 § regeringsfor- men). I ämbetsberättelsen refereras två beslut som rör tingsrätter där denna bestämmelse är aktuell. Det första beslutet (dnr 511-2011) rör en domare som dömde i ett mål där en man var åtalad för att ha misshandlat sin hustru. Hustrun anmälde domaren till JO. Jag ger domaren allvarlig kritik för att han brutit mot bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen. Min kritik avser dels att domaren i den skrivna domen redovisat irrelevanta omständigheter och formulerat sig på ett sätt som varit ägnat att framkalla tvivel om rättens opartiskhet, dels att han ställt irre- levanta frågor till hustrun under tingsrättens huvudförhandling. Det andra beslutet (dnr 222-2011) rör en domare som under handläggning- en av ett vårdnadsmål fick viss information från socialnämnden. Med anled- ning därav ringde domaren till den ena partens ombud. Domaren får kritik för att hon under det samtalet inte fullt ut iakttog kravet på att en domstol ska vara opartisk i sin verksamhet. Ett exempel på bristfällig handläggning finns i ett beslut om en tingsrätts handläggning av ett ärende om upphörande av godmanskap (dnr 588-2011). Ett ärende som borde ha handlagts snabbt tog oacceptabelt att avgöra och den ansvarige domaren får allvarlig kritik. Rättelse av dom är ett institut som är omgärdat av en hel del regler. Av- fattningen av bestämmelserna visar att de är avsedda att ha en begränsad räckvidd. De intressen som bär upp rättskraftsinstitutet och instansordningen talar också för att bestämmelserna ska tillämpas restriktivt. I ett beslut (dnr 4715-2011) fick jag anledning att granska en tingsrätts rättelse av en brott- målsdom. Jag har i andra sammanhang noterat att den formella hanteringen av rättelseinstitutet inte alltid är helt korrekt i tingsrätterna, och i beslutet redovi- sar jag min syn på hur man normalt bör handlägga frågor om rättelse av dom. 2 012 /1 3:JO1 En tingsrätt har möjlighet att låta en tingsnotarie eller en notariemeriterad beredningsjurist vara ordförande vid vissa huvudförhandlingar i brottmål. Ett beslut (dnr 5876-2011) handlar om en huvudförhandling i ett brottmål där en beredningsjurist var ordförande. Den tilltalade inställde sig tillsammans med en försvarare som han själv hade utsett. Beredningsjuristen kritiseras för att hon inte lät försvaren sitta vid sin klients sida utan hänvisade honom till åhö- rarplats. Det inträffade understryker vikten av att den domstol som överväger att delegera kvalificerade uppgifter också tar ett ansvar för att den som får en uppgift är tillräckligt kvalificerad. Ett ärende (dnr 3625-2011) gällde en tingsrätts hantering av frågor om rät- tegångsfullmakt. Beslutet är av intresse framför allt på grund av att det inne- håller en diskussion om möjligheten att tidsbegränsa en rättegångsfullmakt. Det är vanligt förekommande att JO kritiserar myndigheter för senfärdig- het när det gäller att lämna ut allmänna handlingar. Domstolarna brukar dock sällan bli föremål för kritik i detta avseende. Ett undantag redovisas i ett refe- rerat beslut (dnr 2859-2011). En tingsrätt byggde om sitt arkiv så att allmänna och offentliga handlingar i princip blev oåtkomliga . För detta får tingsrätten kritik. I flera beslut under verksamhetsåret har jag kritiserat Kronofogdemyndighe- ten för brister i handläggningen av betalningar och hanteringen av utmätta medel. Jag har i flera av besluten påpekat att myndighetens medelshantering är en viktig del av verksamheten som kan ha betydelse för den enskilde och att det för förtroendet för verksamheten är viktigt att den handläggningen är korrekt. Ett av dessa beslut (dnr 4466-2011) refereras i ämbetsberättelsen. I ett beslut (dnr 5479-2010) aktualiseras skyl- dighet enligt 4 kap. 12 § utsökningsbalken att underrätta gäldenären om målet innan utmätning sker. får i beslutet kritik för hur myndigheten i vissa situationer dokumenterar sådana underrättelser. Överförmyndaren har en utsatt roll. Myndighetsutövningen gäller att se till att människor som inte fullt ut kan klara sig själva ändå ska fungera. En viktig del av verksamheten är en kontroll av att huvudmännens pengar används på ett riktigt sätt. Det är en myndighetsutövning som är viktig och svårskött. I ärendena kan det finnas människor inblandade som har delade meningar om mycket, och det krävs ganska högt utvecklad fingertoppskänsla av överförmyndaren. är den juridik som tillämpas inte enkel. Och på många håll kanske man inte har den juridiska kompetens som skulle behö- vas. Länsstyrelserna har till uppgift att inspektera överför- myndarna. finns det emellertid brister i tillsynen av överförmyn- darnas verksamhet, vilket medför risk för bristande likabehandling och rätts- säkerhet för den enskilde (se prop. 2010/11:119 s. 63). Det innebär att JO:s tillsyn är ett nödvändigt komplement till den ordinarie tillsynen. 2 012 /1 3:JO1 Ett påtagligt exempel på felaktig myndighetsutövning har kritiserats av chefsJO (dnr 6301-2010). hade förordnat beträffande vissa släktingars rätt att besöka en person som hade förvaltare. I beslutet konstateras att beslutet inte kan uppfattas på något annat sätt än att nämnden förordnat om besöksförbud. Nämnden fick mycket allvarlig kritik. En av nämndens viktigaste uppgifter är att granska ställföreträdarnas års- räkningar. Ett exempel på brister i detta hänseende kritiseras i ett beslut (dnr 3252-2011). I ett beslut (dnr 3648-2010) kritiserar jag en länsstyrelse för dess sätt att utöva sin tillsyn. hade i detta fall på ett anmärkningsvärt sätt överträtt sin behörighet. I ett par beslut har jag kritiserat med anledning av handläggningstiden för att meddela omprövningsbeslut. I ett ärende rörande omprövning i samband med överklagande, s.k. obligatorisk omprövning, enligt 6 kap. 6 § i den numera upphävda taxeringslagen (1990:324) uttalade jag allvarlig kritik mot myndigheten (dnr 3687-2011). JO har tidigare uttalat att sådan omprövning endast i undantagsfall ska ske senare än någon eller några månader från det att överklagandet kom in till . I det refe- rerade beslutet uppgick handläggningstiden till och . handläggning av ett folkbokföringsärende var föremål för ut- redning . Det gällde ett beslut om ändring av folkbokföringen för barn vilka stod under föräldrarnas gemensamma vårdnad. hade grundat sitt beslut på det samtycke som barnens moder, enligt en handläggar- notering, lämnat muntligen till myndigheten. Jag konstaterade emellertid att ett sådant samtycke måste vara skriftligt och kritiserade mot den bakgrunden handläggning (dnr 3667-2011). En stor ärendegrupp inom ansvarsområde 1 utgörs av ärenden som rör plan- och byggnadsväsendet. Under verksamhetsåret har en inspektion genomförts av i kommun (). Protokollet från inspektionen finns tillgängligt på JO:s webbplats, . Många anmälningar till JO inom denna grupp gäller byggnadsnämndernas handläggning av klagomål på olovligt byggande. I ett sådant ärende (dnr 2101-2011) aktualiserades frågan om hur nämnden ska avsluta ett sådant ärende där den klagande anser sig vara part men nämnden har motsatt upp- fattning i den delen. I ett beslut rörande en byggnadsnämnd har jag hänvisat till objektivitets- principen i 1 kap. 9 § regeringsformen (dnr 5247-2010). I beslutet kritiseras en nämndledamot för att inte ha hanterat en möjlig jävssituation på rätt sätt. 2 012 /1 3:JO1 I ett tidigare initiativärende konstaterade JO Axberger brister i Transportstyrelsens handläggning av körkortsärenden och kritiserade myndigheten för att inte tillräckligt ha beaktat förvaltningsrättsliga krav på tillgänglighet, handläggningstid och hanteringen av överklaganden (JO 2011/12 s. 532). Med anledning av att det även efter det beslutet inkom ett stort antal anmälningar mot Transportstyrelsen beträffande främst handlägg- ningstider och bristande tillgänglighet genomförde jag en inspektion av Transportstyrelsens körkortsenhet i (, dnr 4728-2011). Protokollet från inspektionen finns tillgängligt på JO:s webb- plats, . Jag kunde då notera att såväl tillgängligheten som balanser- na i körkortsärenden hade förbättrats jämfört med . Det var emellertid bekymmersamt att myndigheten alltjämt hade över 3 000 icke avgjorda ären- den som övertagits från länsstyrelserna . Dessa ärenden hade då varit föremål för handläggning hos länsstyrelser- na. I samband med min redovisning av inspektionen meddelade jag ett antal beslut i vilka Transportstyrelsen kritiserades för långa handläggningstider. I två beslut, som båda gällde körkortsingripande, uttalade jag allvarlig kritik. I det ena ärendet (dnr 3507-2011) dröjde det från det att myndig- heten fick anmälan från en läkare beträffande körkortsinnehavarens lämplig- het till det att körkortet återkallades. I ett ärende av det slaget är en sådan tidsutdräkt, inte minst av trafiksäkerhetsskäl, naturligtvis anmärkningsvärd. I det andra ärendet som renderade allvarlig kritik hade Transportstyrelsen dröjt mer än från det att man fått besked om att körkortsinnehava- ren godkänt ett strafföreläggande för rattfylleri till dess att handläggningen över huvud taget påbörjades (dnr 4627-2011). I ett ärende, som gällde Radiotjänst i , kritiserade jag myndighe- ten för bristfällig hantering av ett överklagande (dnr 1476-2011). Som jag tidigare nämnt förekommer det ofta att myndigheter får kritik med anledning av bristfällig hantering när det gäller utlämnande av allmänna handlingar. I ett beslut (dnr 5812-2011), som gällde en nämnd, hade myndigheten fått en begäran om utlämnande av handlingar om päls- djursuppfödare. Nämnden skrev ett beslut om att lämna ut handlingarna och skickade beslutet till pälsdjursuppfödarna med uppgift om sökandens namn och adress. Även om det inte stred mot efterforskningsförbudet eller fanns något uttryckligt hinder mot att en myndighet upplyser någon om att en hand- ling som rör honom eller henne har lämnats ut ansåg jag att en myndighet bör beakta de intressen som bär upp offentlighetsprincipen, bl.a. rätten att vara anonym. Även om sökanden i det aktuella fallet inte utnyttjat rätten till ano- nymitet, kritiserades nämndens agerande som olämpligt. 2 012 /1 3:JO1 3.2 ChefsJO (ansvarsområde 2) Tillsynen inom ansvarsområde 2 har under verksamhetsåret omfattat krimi- nalvården, socialförsäkringen, försvaret och ett antal mindre myndigheter, där- ibland , och Allmänna re- klamationsnämnden. NPM-enheten tillhör i organisatoriskt avseende an- svarsområde 2, men enhetens besök genomförs på uppdrag av den ombuds- man som har tillsyn över den myndighet som är aktuell för besök. Jag tillträdde som chefsJO och övertog då ansvarsområde 2 efter tidigare chefsJO . Med hänsyn till att jag endast har en månads erfarenhet av mitt ansvarsområde har jag inte så mycket att redovi- sa för egen del. I stället vill jag återknyta till och lyfta fram syftet med JO:s tillsyn, som är att värna den enskildes rättssäkerhet. framhölls i en utredning om (SOU 1985:26 s. 137 f.) att JO inte är ensamt om uppdraget att skydda rättssäkerheten. Bland andra faktorer framhölls av ut- redningen betydelsen av skadeståndslagens regler om rätt till ersättning av det allmänna vid fall av oriktig myndighetsutövning. har vi bevittnat utvecklingen av en praxis i de högsta domstolarna i i dialog med i . Det har numera slagits fast att det också är möjligt att få rätt till skadestånd baserat direkt på reg- ler, vilket JK även bekräftat i sin praxis. Detta är en betydelsefull och gläd- jande utveckling, eftersom den innebär en ytterligare förstärkning av den enskildes rättssäkerhet. Möjligheten till ekonomisk kompensation är viktig inte bara för den som blivit kränkt utan också och kanske främst för sin förebyggande effekt då den kan bidra till att avhjälpa brister. JO:s uppdrag att värna den enskildes rättssäkerhet är detsamma som . Verksamheten präglas nu som då av rättsstatliga principer som legalitet, saklighet och opartiskhet. Huvudsyftet är inte, och kan aldrig tillåtas att bli, bestraffning av en myndighet eller en enskild tjänsteman. Det viktiga är att förebygga misstag för att garantera så långt det är mänskligt möjligt att myndigheterna alltid och korrekt tillämpar gällande rätt i sin verksamhet. Det har framhållits tidigare (se SOU 1939:7 s. 26 f.) men förtjä- nar att upprepas: Den största vikten har ämbetet genom sin blotta närvaro. har ärenden som rör kriminalvård och socialförsäkring utgjort av avdelningens arbete. ChefsJO genomförde under verksamhetsåret åtta inspektioner, och två inspektioner företogs av en byråchef på hennes uppdrag. 2 012 /1 3:JO1 ten i inspektionsverksamheten har legat på kriminalvårds- anstalter, häkten och olika delar av verksamhet. På chefsJO uppdrag genomförde NPM-enheten nio besök hos olika anstalter och häkten. På mitt uppdrag genomförde enheten ett besök hos , häktet . Besöken har lett till att ett mindre antal initiativärenden lagts upp, och dessa ärenden är föremål för utredning. Under verksamhetsåret kom det in 1 155 ärenden avseende kriminalvården, vilket är nästan lika många som närmast föregående år. 1 097 ärenden avgjor- des, vilket är något färre än närmast föregående år. Några av dessa beslut refereras i denna ämbetsberättelse. Jag nöjer mig med att här nämna två ären- den som rör den s.k. brottsofferslussverksamhet som bedrivs i flera av landets kriminalvårdsanstalter. I föregående års ämbetsberättelse återfinns en redogörelse för vissa frågor med anknytning till brottsofferslussverksamhet i kriminalvårdsanstalter. Som framhålls i redogörelsen är brottsofferslussens uppdrag att utreda om det finns risk för skada för brottsoffer eller indirekta brottsoffer genom beslut som fattas av Kriminalvården. I det ena av här aktuella ärenden (dnr 343-2011) gjorde chefsJO vissa uttalanden om brottsofferslussverksamhet i anstalt i allmänhet. Hon framhöll bl.a. att anstalternas brottsofferslussverk- samhet ger anledning att närmare överväga vissa frågor, och hon återgav i beslutet åtta sådana frågor. När det gäller det närmare innehållet i dessa frågor får jag hänvisa till referatet i det följande. Det andra ärendet (dnr 5271-2011) innehåller vissa uttalanden om kriminalvårdstjänstemäns kontakter med ut- omstående inom ramen för en anstalts brottsofferslussarbete. Även här får jag hänvisa till referatet av beslutet. Jag vill i detta sammanhang peka på att NPM-enheten vid sina besök i häk- ten fått veta att s.k. brottsofferslussverksamhet bedrivs även i vissa häkten. Frågan om detta står i överensstämmelse med reglerna i häkteslagen (2010:611) utreds inom ramen för ett av de initiativärenden som nämnts ovan (dnr 2242-2012). Under verksamhetsåret kom det in 445 klagomål riktade mot Försäkringskas- san, en minskning jämfört med föregående verksamhetsår. Antalet anmälningar mot har minskat i följd och ligger nu på samma nivå som i mitten av förra decenniet. Detta är en mycket positiv utveckling. Antalet anmälningar mot är få och uppgick under verksamhetsåret endast till 28. avgjordes totalt ca 500 socialförsäkringsärenden. Jag nöjer mig med att här lyfta fram två ären- den som båda innehåller processuella frågeställningar. I ett beslut (dnr 6733-2010) kritiserade chefsJO för att av misstag ha skickat ut ett besked om att en ansökan om sjuk- ersättning hade bifallits och för att därefter formlöst ha återtagit beskedet. 2 012 /1 3:JO1 beslutet diskuterades vilken handling som ska anses utgöra beslutsdokumentet i ett socialförsäkringsärende och vilken betydelse det har för myndighetens möjligheter att ändra sitt beslut. ChefsJO uttalade att en journalanteckning, med begränsade ändringsmöjligheter som följd, blir att betrakta som besluts- dokument om antecknar både att beslut har fattats och beslutets innebörd. I ett annat beslut (dnr 935-2011) tog stf JO Ragnemalm upp frågan om möjligheten att, såsom hade gjort, verkställa ett beslut om återbetalning av tandvårdsersättning genom kvittning innan det vunnit laga kraft. Efter en redogörelse för den rättsliga regleringen på området konstate- rades att det saknas uttryckliga regler om verkställbarhet av beslut enligt lagen om statligt tandvårdsstöd och att rättsläget får betraktas som oklart. Stf JO Ragnemalm beslutade därför att väcka frågan om en författningsändring som kan undanröja oklarheterna i frågan. En kopia av beslutet överlämnades till (). 3.3 JO (ansvarsområde 3) Tillsynen inom ansvarsområde 3 domine- ras av tre större områden: hälso- och sjuk- vården, utbildningsväsendet och social- tjänsten, dvs. vård, skola och omsorg. Under verksamhetsåret inkom ca 1 800 klagomålsärenden till avdelningen, att jämföra med drygt 1 700 under föregåen- de verksamhetsår. avslutades något färre ärenden än föregående år, 1 726 mot 1 745. Sammantaget innebär detta att ärendebalansen ökat, från ca 220 ärenden till ca 290 ärenden. rörande , som utgör av de nya ärendena, svarar för den antalsmässigt största ökningen. Även klagomålen rörande häl- so- och sjukvården har ökat medan klagomålen inom utbildningsområdet uppvisar en marginell minskning. I föregående ämbetsberättelse uttalade jag en förhoppning och ambition att öka antalet inspektioner inom ansvarsområdet. Så har också skett. Under verksamhetsåret har jag inspekterat sex myndigheter, jämfört med två myn- digheter föregående år. Inspektionerna har omfattat . Om- räknat till mandagar har tagits i anspråk för inspektioner, jämfört med 27 året innan.