bet · GZ01FiU15 · 2012-01-13 00:00:00 — Erfarenheterna från finanskrisen visar på vikten av löpande och täta samråd för informationsutbyte och gemensamma bedömningar. Regeringen delar RiR:s bedömning att samordningen inom området inte ska vara beroende av goda personliga kontakter. Samordningen mellan myndigheterna kommer att utredas av . FI anser att FI och bör fortsätta sitt nära samarbete i frågor som rör finansiell stabilitet. FI är också positiv till en extern utvärdering av hur samarbetet mellan myndigheterna fungerar och välkomnar en utökad rapportering av samarbetet till och . anser att man bör överväga om en extern utvärdering av och samarbete är att föredra framför en intern utvärdering. Nyttan av en sådan utvärdering bör dock vägas mot andra möjligheter att skapa insyn i myndigheternas samarbete. är positiv till en ökad rapportering till regeringen och om samarbetet mellan och FI. En sådan rapportering bör nog även inkludera stödmyndigheten, dvs. bör vara tydlig med vad stresstesterna avser att kontrollera och säkerställa att antagandena i stresstesterna återspeglar de risker man vill kontrollera. En framtida möjlighet vore att göra stresstester baserade på olika djupa nedgångar i ekonomin, vilket skulle ge en bredare information om bankernas motståndskraft. Regeringens skrivelse om rekommendationen Stresstester av banker har blivit ett viktigt instrument efter finanskrisen. Syftet med testerna är att bedöma behov av kapital för att stärka bankernas förmåga att hantera risker. Erfarenheter från och andra länder visar att stresstester ökar förtroendet för banksystemen. har EU ett gemensamt arbete med stresstester av de europeiska bankerna, vid sidan av de tester som genomförs nationellt. Avgörande för stresstesternas trovärdighet är att testresultaten publiceras på individuell banknivå, enligt regeringen. Stresstesterna utvecklas fortlöpande och de svenska myndigheterna ligger i framkant när det gäller att inkludera verkliga marknadsförhållanden och risker. Regeringen konstaterar att antagandena i FI:s stresstester skärpts och att trovärdigheten för testerna därmed har stärkts. Regeringen, FI och verkar också inom EU för att stresstesterna på EU-nivå ska bli betydligt tuffare och bättre avspegla verkliga risker. instämmer i RIR:s uppfattning att det måste bli tydligare vad stresstesterna ska kontrollera. De tester som genomförde före finanskrisen analyserade motparts- och kreditrisken. Dessa tester gav emellertid inget mått på risken för förtroendefall i finanssektorn. har arbetat med att förtydliga och utveckla testerna. Finanskrisens lärdomar om riskerna och svagheterna i det finansiella systemet avspeglas i den pågående utvecklingen av stresstesterna. Som första centralbank i världen började att publicera stresstester av bankernas likviditet. Åtgärden ska ses i ljuset av de missbedömningar av likviditetsriskerna som generellt gjordes före finanskrisen. Regeringen bör utreda om riskerna i banksektorn och den därmed sammanhängande implicita garantin kan begränsas. Regeringen bör se till att den löpande medvetandegörs om vilka risker utöver de risker som handlar om bankernas kapitalsituation och som FI övervakar som bankernas verksamheter i andra länder kan medföra för staten. Det är tveksamt om dessa risker kan reduceras utan att det läggs restriktioner på bankernas möjligheter att expandera utomlands. Men redan kännedom om riskerna bör leda till att staten skapar en beredskap för att möta dem. Regeringens skrivelse om rekommendationen Regeringen delar RiR:s syn på statens implicita ansvar. Finanskrisen visar att det finns en betydande risk med en stor finansiell sektor i förhållande till storleken på ekonomin. Grundtanken bakom den s.k. stödlagen och stabilitetsplanen som antog och kommande regleringar om t.ex. kapitaltäckningskrav och ramverk för hantering av banker i kris är att minska bankernas risktagande och minska sannolikheten för finansiella kriser. I förlängningen leder det till att även den statliga implicita garantin minskar. Utgångspunkten för stödlagen och stabilitetsplanen är att vid en finanskris stödja den finansiella stabiliteten och förhindra att krisen kraftigt påverkar den svenska ekonomin. Konsekvenserna för de offentliga finanserna ska begränsas och i första hand är det kreditinstituten själva, aktieägarna och andra som tillskjutit riskkapital, som ska bära eventuella förluster. Staten ska i de fall det kan bli aktuellt inte ta över dåliga tillgångar i ett finansinstitut utan att också ta över ägandet, för att säkerställa att man får del av eventuella framtida värdeökningar. Dessa principer leder också i sin förlängning till att problemen med överdrivet risktagande hos kreditinstituten minskar. ska utreda om utgångspunkterna för krishantering ytterligare måste förtydligas, t.ex. genom att de skrivs in i stödmyndighetens () instruktion. Stabilitetsfonden är en del av stödlagen. Finansinstituten betalar en årlig avgift till fonden med syftet att den finansiella sektorn ska bära sina egna kostnader för att upprätthålla finansiell stabilitet. Stabilitetsavgiften bidrar också till att minska riskerna i bankerna eftersom en expansion genom lånefinansiering innebär en ökad fondavgift. I uppgifter ingår att analysera om stabilitetsavgiften bör riskdifferentieras. Stödlagen och stabilitetsplanen tydliggör finanssektorns ansvar för sin egen situation. Regeringen har dessutom uttalat att den vill höja kapitaltäckningskraven på bankerna utöver vad som kommer att gälla enligt III. Bakgrunden är bl.a. det svenska banksystemets storlek i förhållande till BNP och de svenska bankernas omfattande verksamhet i andra länder (se vidare avsnittet Ny information nedan). Det svenska regelverket togs fram under stor tidspress . har därför fått i uppdrag att göra en bred översyn av stödlagen. Bland annat behövs en översyn av de lagstadgade möjligheterna att genom ett stegvis agerande hantera systemviktiga institut med olika problem, inklusive möjligheten att ta över ägandet och rekonstruera och avveckla banker. Detta innefattar en översyn av hur reglerna för rekonstruktion av finansiella företag bör utformas med hjälp av den privata sektorn och privata medel. Till exempel ska kommittén utreda möjligheterna att sätta ned icke säkerställda fordringar efter det att aktiekapitalet fullt ut skrivits ned (en s.k. bail in). offentliggjorde ett förslag till för hantering av banker och vissa investeringsbolag i kris. Förslaget utvecklas och konkretiseras nu inom kommissionen. När det gäller regeringens kunskap och information om banksystemen i andra länder menar regeringen att den får löpande information om vilka risker som finns genom olika stabilitetsrapporter och genom att regeringen har egen bevakning av utvecklingen. Utöver bevakningen av de stora länderna i världsekonomin sker också en bevakning av de länder där de svenska bankerna har en omfattande verksamhet. delar RiR:s uppfattning att det bör utredas hur riskerna i banksektorn och den därmed sammanhängande implicita garantin kan begränsas. förordade i rapporten stabilitet 2011:1 att det ställs högre kapitaltäckningskrav på de svenska bankerna utöver vad som kommer att gälla när införs. Ett av motiven för detta var bl.a. att begränsa effekterna av den implicita garantin. offentliggjorde regeringen ett förslag om högre kapitaltäckningskrav för svenska s.k. systemviktiga banker. Förslaget innebär att kapitaltäckningskravet för de systemviktiga bankerna ska vara av de riskvägda tillgångarna i s.k. kärnprimärkapital från , och från . Det är än minimikraven i (något förenklat är den lägsta nivån för kärnkapital enligt ). Till systemviktiga svenska banker räknas Nordea, , Svenska och . De föreslagna kraven följer definitionerna i , och förslaget har utarbetats i samarbete mellan regeringen, FI och . FI och var närvarande när regeringen presenterade förslaget. De nya kraven införs för att öka den svenska motståndskraften mot finansiella kriser, minska statens implicita garanti och minska riskerna för att skattebetalarna i slutändan får stå för notan av en finansiell kris, enligt regeringen. Det svenska banksystemet är det tredje största i förhållande till BNP i och är starkt koncentrerat till ett fåtal stora banker. Bankerna har en omfattande gränsöverskridande verksamhet och är starkt beroende av marknadsfinansiering och finansiering i utländsk valuta. Högre kapitaltäckning ökar stabiliteten i det svenska finansiella systemet. De föreslagna kraven inkluderar miniminivån av kärnkapital, kapitalkonserveringsbuffert och påslag för systemviktiga banker. De inkluderar inte en s.k. kontracyklisk buffert. En kontracyklisk buffert skulle höja de föreslagna kraven 2013 och 2015 med beroende på vad som vid den aktuella tidpunkten skulle vara en rimlig nivå på den kontracykliska bufferten (dvs. i vilket konjunkturläge ekonomierna befinner sig, högre krav vid god konjunktur och lägre krav vid sämre konjunktur). Diagram 1 Regeringens förslag om högre kapitaltäckningskrav för systemviktiga banker Enligt såväl regeringen som FI och ligger storbankerna nära de föreslagna kapitalkraven, vilket innebär att bankerna har goda försättningar att uppnå de nya och strängare kraven på primärkapital. FI ska få i uppdrag att övervaka bankernas anpassning till de kapitalkraven. Övervakningen ska fokusera på kreditgivningen och utvecklingen av bankernas marginaler på bostadsutlåningen. granskning av myndigheternas insatser för finansiell stabilitet Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse om (RiR) granskning av myndigheternas insatser för finansiell stabilitet till handlingarna. RiR:s rapport pekar på flera viktiga byggstenar i arbetet med att bygga upp en myndighetsstruktur och ett regelverk som främjar en stabil svensk finanssektor och förhindrar att eventuella framtida finanskriser slår hårt mot ekonomin och statsbudgeten. Utskottet konstaterar att merparten av RiR:s slutsatser och rekommendationer kommer att hanteras av . Kommitténs arbete är extremt viktigt, och kommer att få stor betydelse för den framtida institutionella organiseringen och regleringen av den svenska finansmarknaden. kommer därför att löpande följa kommitténs arbete. och stabilitetsrapporter är mycket viktiga analys- och informationsinstrument av de finansiella riskerna och det svenska systemets motståndskraft. Utskottet höll därför en offentlig utfrågning med anledning av de rapporter myndigheterna publicerade . Utskottet kommer framöver att ta ställning till om det finns anledning att anordna återkommande offentliga utfrågningar i samband med att myndigheterna publicerar sina rapporter. Utskottet anser att det finns anledning att utöka rapporteringen till om myndigheternas samarbete inom området finansiell stabilitet och avser att diskutera ett sådant återkommande rapport- och informationstillfälle med de berörda myndigheterna. Utskottet anser att även bör delta i en sådan rapportering. Jämför reservation (V) och särskilt yttrande (S, MP, V). Utskottet har granskat regeringens skrivelse (skr. 2010/11:161) om (RiR) rapport insatser för finansiell stabilitet Lärdomar i ljuset av utvecklingen i 20052007 (RiR 2011:9). Utskottet har även behandlat () och kommentarer och synpunkter på RiR:s rapport. Enligt utskottets mening är det viktigt att man drar nytta av erfarenheterna från finanskrisen för att bygga upp en myndighetsstruktur och ett regelverk som främjar en stabil svensk finanssektor och förhindrar att eventuella framtida finanskriser slår hårt mot ekonomin och statsbudgeten. RiR:s rapport pekar på flera betydelsefulla byggstenar i det arbetet. Slutsatserna i RiR:s rapport stämmer också i väsentliga delar överens med resultaten i utskottets externa utvärdering av penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet . Utvärderingen utarbetades av professorerna och överlämnades till utskottet . Utskottet noterar att regeringen och FI i den aktuella skrivelsen och i sitt remissvar i huvudsak delar de bedömningar och slutsatser som RiR för fram i sin rapport. De svenska bankerna och myndigheterna underskattade riskerna som byggdes upp i åren innan finanskrisen på allvar bröt ut . Mandaten, instrumenten för makro- och mikrotillsyn, ansvarsfördelningen och samordningen mellan och FI och andra myndigheter som har ansvar för finansiell stabilitet måste ses över. Analyserna av finansiella risker både i banksystemet och på makronivå och kommunikationen av riskerna till bankerna och allmänhet måste förtydligas och förbättras. Inte minst är det viktigt att skapa ett finansiellt regelverk som begränsar riskerna i det finansiella systemet och tydligt klargör bankernas och bankägarnas ansvar och hur en finansiell krisuppbyggnad och kris ska hanteras. Utskottet kan i likhet med regeringen, FI och konstatera att det pågår ett mycket omfattande såväl internationellt som nationellt arbete i dessa frågor. Utskottet kan vidare konstatera att merparten av slutsatserna och rekommendationerna i RIR:s rapport kommer att hanteras av den s.k. , som regeringen tillsatte . arbete är enligt utskottets mening ett extremt viktigt arbete. Kommitténs analyser och slutsatser kommer att få stor betydelse för den framtida institutionella organiseringen, lagstiftningen och annan reglering av den svenska finansmarknaden. kommer därför att löpande följa kommitténs arbete. Ett första möte mellan kommitténs ordförande och utskottet hölls . Resultatet av kommitténs arbete ska redovisas . RiR föreslår i sin rapport att prövar möjligheten att återkommande anordna offentliga utfrågningar om stabiliteten i det finansiella systemet. Detta behövs för att bl.a. tvinga fram tydligare ställningstaganden från ansvariga myndigheter om riskerna i det finansiella systemet och medverka till att analyserna av riskerna och eventuella rekommendationer sprids till en bredare krets. Utskottet kan i detta sammanhang informera om att utskottet hållit ett stort antal både interna och offentliga utfrågningar om stabiliteten i det finansiella systemet. Vad gäller offentliga utfrågningar höll utskottet en utfrågning om den finansiella oron med deltagande av både , och . hölls en offentlig utfrågning om myndigheternas agerande med anledning av den ekonomiska krisen i , och anordnades två utfrågningar om utvecklingen på den svenska kredit- och bostadsmarknaden. hölls en offentlig utfrågning om EU:s förslag till ramverk för hantering av banker i kris. Vid den utfrågningen deltog bl.a. den ansvarige . och s.k. stabilitetsrapporter är enligt utskottets mening mycket viktiga analys- och informationsinstrument om de finansiella riskerna och det svenska systemets motståndskraft. Utskottet höll därför en offentlig utfrågning med riksbankschefen och FI:s generaldirektör med anledning av de stabilitetsrapporter som de båda myndigheterna publicerade . Utskottet kommer framöver att ta ställning till om det finns anledning att anordna återkommande offentliga utfrågningar i samband med att myndigheterna publicerar sina rapporter. och FI publicerar var sin rapport , en och en . RiR föreslår också i sin rapport att samarbetet mellan och FI bör utvärderas av externa utvärderare och att myndigheterna återkommande bör rapportera till och/eller om hur samarbetet genomförts under verksamhetsåret. finns det en överenskommelse mellan om arbetsfördelning inom området finansiell stabilitet. slöts en överenskommelse mellan , och FI om samarbete kring finansiell stabilitet och krishantering. I denna överenskommelse konkretiseras samarbetet i det s.k. . kom in i samarbetet genom en ny överenskommelse. Frågor om finansiell stabilitet hanteras i av flera olika myndigheter. Därför är det enligt utskottets mening av vitalt intresse att det finns ett mycket nära samarbete mellan myndigheterna och att samarbetet är gott och effektivt. Samarbetsformerna och samordning mellan myndigheterna kommer att utredas av . Utskottet anser dock att det i avvaktan på kommitténs analys och resultat finns anledning att utöka myndigheternas rapportering om samarbetet till . Utskottet avser att diskutera ett sådant återkommande rapport- och informationstillfälle med de berörda myndigheterna. Utskottet anser också, i likhet med i sitt remissyttrande, att även bör delta i en sådan rapportering. RiR föreslår dessutom att samarbetet mellan och FI bör utvärderas av externa utvärderare. Enligt utskottets uppfattning kan det vara värdefullt med en extern analys av hur samarbetet är organiserat och har fungerat. har ett särskilt intresse av frågan, eftersom är en myndighet under . Utskottet är dock inte berett att nu förorda en extern utvärdering, bl.a. eftersom det pågår en noggrann genomgång av samarbetet och samarbetsformerna inom ramen för arbete. Det hindrar givetvis inte att myndigheterna själva kan ta initiativ till en extern utvärdering. Båda är i sina remissvar positiva till en utomstående utvärdering av samarbetet. När det gäller åtgärder för att begränsa riskerna i det finansiella systemet vill utskottet erinra om att regeringen föreslog högre kapitaltäckningskrav för de svenska systemviktiga bankerna Nordea, , Svenska och . Förslaget innebär att kapitaltäckningskravet för dessa banker ska var av de riskvägda tillgångarna i s.k. kärnprimärkapital från , och . Förslaget innebär vidare att går före tidsplanen i III-överenskommelsen, en överenskommelse om kapitaltäckning som utarbetats inom ramen BIS (). Förslaget innebär också att de svenska kapitalkraven kommer att ligga än minimikravet i . Utskottet välkomnar regeringens förslag och anser att det är ett viktigt steg för att öka motståndskraften mot finansiella kriser och öka stabiliteten i det svenska finansiella systemet. Förslaget bidrar också till att minska statens implicita garanti. Utskottet avslutar med att konstatera att det regelbundet kommer att återkomma till frågor om finansiell stabilitet och hanteringen av finansiella kriser. närmast, , kommer utskottet bl.a. att behandla förslagen och slutsatserna i Goodharts och Rochets utvärdering, inklusive remissinstansernas synpunkter på utvärderingen. Med detta föreslår utskottet att regeringens skrivelse 2010/11:161 granskning av myndigheternas insatser för finansiell stabilitet läggs till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. granskning av myndigheternas insatser för finansiell stabilitet motiveringen (V) av (V). Jag delar merparten av slutsatserna i utskottets ställningstagande, men anser att ställningstagandet bör kompletteras med följande: (RiR) föreslår i sin rapport att regeringen bör utreda hur den statliga s.k. implicita garantin till bankerna kan begränsas. I och övriga länder finns det banker som anses vara för stora för att gå i konkurs (to big to fail). En konkurs skulle hota stabiliteten i hela det finansiella systemet. I så gott som alla länder tvingas därför staten till en implicit eller uttalad garanti att staten inte tänker tillåta att de stora bankerna går i konkurs om de får problem. Garantin gör att storbankerna kan finansiera sig till en lägre kostnad än andra banker, eftersom det i praktiken finns en statlig garanti om bankens fortlevnad i botten. Risken att låna ut till storbankerna blir lägre än utlåning till andra mindre banker. Innebörden av detta är att staten indirekt subventionerar storbankernas risker och verksamheter. Vidare innebär det att konkurrensen på finansmarknaderna snedvrids och risktagandet i det finansiella systemet ökar. Enligt min uppfattning är storbankerna och den implicita garantin en av grundorsakerna till finanskrisen 20072009. visar i en ny rapport (Lämplig kapitalnivå i svenska storbanker en samhällsekonomisk analys, ) att det handlar om väldigt stora belopp. Enligt beräkningar uppgick den svenska statliga implicita garantin till de svenska storbankerna , Nordea, och till i genomsnitt i ränterabatt . Sammantaget innebär det en statlig subvention till storbankerna om , vilket motsvarar av bankernas vinster före skatt . Enligt regeringen syftar arbete, kommande regleringar om t.ex. ramverk för hantering av banker i kris och regeringens förslag om högre kapitaltäckningskrav för de svenska storbankerna ytterst till att begränsa bankernas risktagande och minska den statliga implicita garantin. Detta är enligt min mening viktiga åtgärder, men de är inte tillräckliga för att komma till rätta med to big to fail-problematiken. Det behövs betydligt mer genomgripande åtgärder. Enligt min mening bör man införa en bankdelningslag som separerar traditionell bankverksamhet från spekulativ investmentverksamhet, i likhet med vad en brittisk bankutredning föreslagit. Utredningen tillsattes mot bakgrund av finanskrisens effekter på det brittiska banksystemet. När den brittiska staten gav olika former av stöd till bankerna under finanskrisen visade det sig att det var mycket svårt att separera traditionell samhällsviktig verksamhet från investmentverksamhet. Detta innebar att hela bankerna fick räddas, även de delar som inte ansågs samhällsviktiga, vilket blev mycket kostsamt. Bland annat mot denna bakgrund föreslår utredningen ett slags separation (ringfencing) av bankernas verksamhet i dels traditionell bankverksamhet, dels investmentverksamhet. Utredningen uppskattar att så mycket som fyra till fem sjättedelar av de brittiska bankernas sammanlagda balansomslutning härrör från investmentverksamhet, vilket motsvarar . Om samma siffror överförs till svensk nivå skulle det motsvara som används i olika former av spekulation. Ett annat skäl till att en bankdelningslag borde införas har sin grund i den implicita bankgarantin. Den subvention som den implicita garantin innebär blir grotesk när bankerna kan använda subventionen till att spekulera med egna pengar i olika finansiella instrument. Det är svårt att förstå varför staten ska subventionera privata företags finansiella spekulation, och sedan dessutom rädda företaget om det riskerar att gå konkurs som ett resultat av spekulationen. Enligt mening bör det också införas en särlagstiftning för banksektorn i den europeiska konkurslagstiftningen. Dagens regelverk tillåter att bankerna blir alltför stora. Vidare borde kraven på kapitaltäckning minst fördubblas utifrån det s.k. och göras progressiva i förhållande till bankens storlek. Progressiva kapitaltäckningskrav begränsar bankernas vilja att bli för stora. Vidare anser jag att man bör införa en skatt på finansiella transaktioner och öka det statliga ägandet av banker och finansiell infrastruktur i syfte att öka konkurrensen på bankmarknaden och garantera kreditförsörjningen. granskning av myndigheternas insatser för finansiell stabilitet (S, MP, V) (S), (S), (S), (S), (S), (S), Per (MP) och (V) anför: Efter nästan ett års fördröjning tillsatte regeringen den s.k. . Kommitténs uppgift är att göra en översyn av det svenska regelverket för hantering av finansiella kriser, bl.a. mot bakgrund av lärdomarna och hanteringen av finanskrisen 20082009. Trots starka önskemål om en parlamentariskt sammansatt kommitté valde regeringen att tillsätta en kommitté av tjänstemän och experter. Vi ansåg tidigare och anser även nu att bör vara parlamentariskt sammansatt. Kommitténs arbete kommer att få stor betydelse för den framtida institutionella organiseringen och regleringen av den svenska finansmarknaden. Kommitténs arbete kommer att forma de långsiktiga spelreglerna för svensk finansiell verksamhet. Av den anledningen är det extremt viktigt att det finns en bred parlamentarisk förankring av kommitténs arbete och förslag. Risken är annars överhängande att den nuvarande kommitténs arbete mynnar ut i förslag som inte är långsiktigt hållbara. Förteckning över behandlade förslag Skrivelse 2010/11:161 om (RiR) rapport insatser för finansiell stabilitet Lärdomar i ljuset av utvecklingen i 20052007 (RiR 2011:9). Herr talman och ledamöter i finansutskottet! Det förra ärendet handlade rätt mycket om samma sak som vi nu ska debattera.