bet · H001TU2 · 2012-12-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att låta Transportstyrelsen utreda frågan om samfinansiering av en utbyggd Roslagsbana till i syfte att dels skapa ytterligare ett spårbundet alternativ att nå , dels minska miljöbelastningen vid flygplatsen. 2012/13:T395 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för goda transporter i Bergslagen i samband med återupptagen gruvbrytning. 2012/13:T400 av (FP) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om infrastruktur för jobb och tillväxt. 2012/13:T404 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för infrastruktursatsningar för ökad tillväxt. 2012/13:T409 av och (båda MP) yrk. 1 i denna del tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att öka kapaciteten för godstransporter på järnväg i Bergslagen. 2012/13:T409 av och (båda MP) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att öka kapaciteten för persontransporter på järnväg i Bergslagen. 2012/13:T428 av m.fl. (S) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av de öst-västliga kommunikationerna. 2012/13:T428 av m.fl. (S) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för hur ska ta tillvara de möjligheter som bättre kommunikationer mellan Nordlands och Helgelandsregionerna medför. 2012/13:T438 av och (båda S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för att förbättra infrastrukturen i . 2012/13:T439 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för investeringar i vägar och järnvägar i län. 2012/13:T441 av (FP) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av förbättrade kommunikationer av bostads- och näringslivsskäl inom kommun. 2012/13:T452 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för en bättre infrastruktur i . 2012/13:T453 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för investeringar i infrastrukturen i . 2012/13:T466 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för en fast förbindelse i norra för att förbättra möjligheterna till ett hållbart och effektivt transportsystem. 2012/13:T469 av och (båda S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för en snabbtågsförbindelse mellan och via och . 2012/13:T475 av (KD) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en driftsäker och kapacitetsmässigt väl fungerande transportlösning för . 2012/13:T481 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för en förbättring av infrastrukturen i . 2012/13:T483 av m.fl. (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för betydande insatser för att utveckla läns infrastruktur och därmed främja tillväxt och utveckling. 2012/13:N371 av m.fl. (S) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av investeringar i kommunikationer och infrastruktur. 2012/13:N377 av m.fl. (S) yrk. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att investera i förstoring av arbetsmarknadsregionerna i . Utskottet anser att det runt om i landet finns många angelägna infrastrukturprojekt för att främja tillväxt, regional utveckling och omställning till ett långsiktigt hållbart transportsystem. Detta återspeglas inte minst genom det stora antal motionsyrkanden om särskilt utpekade infrastrukturprojekt som behandlas i detta avsnitt. Enligt utskottets mening betecknar detta det stora engagemang och intresse som infrastrukturfrågorna väcker i hela landet, något som utskottet betraktar som mycket positivt. Utskottet väljer att behandla dessa yrkanden sammanhållet mot bakgrund av den rollfördelning inom planeringsprocessen som har fastställt genom det transportpolitiska beslutet (prop. 1997/98:56, bet. 1997/98:TU10, rskr. 1997/98:266). Av detta följer att roll i första hand bör vara att ange övergripande mål och riktlinjer för planeringen, fastställa finansiella ramar, säkerställa en god kontroll av statens finanser och skapa förutsättningar för en effektiv organisation för att förvalta avsatta resurser. Enligt utskottet innebär detta att frågan om vilka åtgärder som ska genomföras och när det ska ske främst bör bestämmas inom ramen för och länens långsiktiga planering med utgångspunkt i de beslut som läggs fast av regering och riksdag i samband med inriktningsplaneringen. uppgift är således normalt inte att ta ställning till enskilda infrastrukturprojekt. Denna grundläggande rollfördelning utesluter emellertid inte att det kan finnas skäl för att i vissa fall göra mer preciserade ställningstaganden. Detta kan t.ex. gälla projekt som är av väsentlig betydelse för trafiksystemets effektivitet, som kräver särskilda finansieringslösningar eller som av andra skäl har en särskild dignitet. Utskottet vill i sammanhanget även påminna om att i enlighet med den nya ordning för den ekonomiska planeringsprocessen för transportinfrastrukturen som regeringen föreslog (prop. 2011/12:118, bet. 2011/12:TU13, rskr. 2011/12:257) ska de långsiktiga planer som regeringen fastställer kompletteras med årliga beslut om genomförande av infrastrukturåtgärder . Beslut om vilka projekt som får byggstarta de närmast följande tre åren ska stämma överens med de beslut som har fattat om statens budget och med den information som regeringen har gett i den senast lämnade budgetpropositionen. Härigenom skapas enligt utskottet bättre möjligheter till insyn och bättre tydlighet om det aktuella planeringsläget. Utskottet vill även framhålla att det vid behandlingen av ovannämnda proposition förutsattes att regeringen i det fortsatta arbetet med den nationella transportinfrastrukturen säkerställer att får ett tillbörligt inflytande. I de nu aktuella motionerna lämnas i flertalet fall förslag som rör nationella infrastrukturprojekt som kan komma att omfattas av åtgärdsplanerna som fastställs på grundval av de övergripande beslut och med de medel som fattar beslut om. Enligt utskottets mening torde syftet med många av dessa motionsförslag komma att tillgodoses, även om de inte alltid kommer till utförande så tidigt i planeringsperioden som motionärerna hade önskat. Utskottet påminner också om att med den nu föreslagna planeringsramen för åtgärder i trafikens infrastruktur kommer mer medel att avsättas än vad som varit fallet under tidigare valperioder. Detta innebär utökade möjligheter att genomföra angelägna infrastruktursatsningar. Sammanfattningsvis avstyrker utskottet de här behandlade motionsyrkandena. Dessa har återgetts i det föregående och finns därtill förtecknade i bilaga 2 till betänkandet. Enligt utskottet kan vissa av de här aktuella motionerna komma att omfattas av den nationella planen eller de regionala planerna. Utskottets förslag i korthet ger regeringen till känna att tydliga principer för medfinansiering bör utarbetas för att komma till rätta med de brister som granskning av regeringens medfinansieringspolitik har visat. bifaller därför helt eller delvis motionsförslag om detta och lägger två regeringsskrivelser med anledning av effektivitetsgranskning till handlingarna. avslår vidare motionsförslag om en generell övergång till lånefinansiering. Utskottet framhåller att infrastrukturinvesteringar huvudsakligen bör finansieras med anslag men att lån i kan utgöra finansiering under förutsättning att de slutliga kostnaderna inte beräknas komma att belasta statsbudgeten eller den offentliga sektorns finansiella sparande. ger också regeringen till känna att banavgifterna under den kommande planeringsperioden inte bör höjas fram till dess åtgärder har vidtagits för att skapa mer rättvisa konkurrensvillkor mellan trafikslagen och tills järnvägssystemets kvalitet har förbättrats. bifaller därmed motionsförslag om banavgifter. Jämför reservationerna 14 (M, FP, C, KD), 15 (V) och 16 (M, FP, C, KD). granskning av medfinansiering av statlig infrastruktur (RiR 2011:28) Regeringen gav i den senaste åtgärdsplaneringen trafikverken i uppdrag att systematiskt söka medfinansiering till den statliga infrastrukturen i form av finansiella bidrag från kommuner och andra intressenter, trängselskatt och finansierande avgifter. Regeringens mål var att ökad medfinansiering skulle leda till att en större volym investeringsåtgärder kunde genomföras och leda till en bättre infrastruktur till följd av ökad samverkan. har i rapporten av statlig infrastruktur (RiR 2011:28) granskat den medfinansieringssatsning som genomfördes i samband med den senaste åtgärdsplaneringen. har i detta sammanhang granskat den process som genomfördes av regeringen och trafikverken för att åstadkomma en ökad medfinansiering samt huruvida utfallet av satsningen har varit effektivt. har också granskat de förskotteringsärenden som varit aktuella i trafikverken . övergripande slutsats är att den medfinansieringssatsning som genomfördes i samband med den senaste åtgärdsplaneringen inte var effektiv och att förskotteringar har bidragit till problemen. finner i sin granskning att medfinansieringssatsningen har inneburit ett nettobidrag till den statliga investeringsramen och att förhandlingar om medfinansiering lett till att man har kunnat samordna och förbättra statliga och lokala investeringar. Revisionen menar dock att storleken på tillskottet understiger regeringens bedömning, dels då bedömer att tillskottet från brukaravgifter i form av trängselskatt och vägavgifter inte utgör egentlig medfinansiering, dels då revisionen funnit att delar av medfinansieringsbidragen liksom delar av de statliga medlen gått till investeringar som ligger utanför statens ansvar. Det finns enligt en målkonflikt mellan satsningens två mål om mera pengar till statlig infrastruktur respektive bättre infrastruktur. anmärker att trafikverken inte fick några riktlinjer för hur denna målkonflikt skulle hanteras. Vidare pekar på att trafikverken inte tog fram tydliga riktlinjer och principer för hur förhandlingarna om medfinansiering skulle genomföras, vilket ledde till att förhandlingarna inte bedrevs enhetligt och inte dokumenterades på ett tillräckligt bra sätt. har i medfinansieringssatsningens utfall identifierat ett antal faktorer som leder till minskad effektivitet. Den viktigaste faktorn är att medfinansiering har kunnat ge förtur till den nationella åtgärdsplanen, vilket inneburit att mindre lönsamma projekt med finansiering konkurrerade ut mer lönsamma åtgärder utan medfinansiering. bedömer vidare att resursstarka intressenter har kunnat förhandla fram de objekt som är av störst intresse för dem. Granskningen visar också att flera av de medfinansierade objektens bidrag till det statliga åtagandet ofta varit små eller t.o.m. tagit statliga medel i nettoanspråk, vilket sammantaget leder till en påtaglig risk för att medfinansieringssatsningen lett till att mer resurssvaga kommuner och regioner inte fått ta del av statliga investeringsmedel i samma utsträckning som . Enligt gick det i flertalet avtal om medfinansiering inte att avgöra vem som ansvarade för vilken del av infrastrukturen. Bland de medfinansierade objekten finns följaktligen exempel på att staten tagit ansvar och betalat för sådant som borde ha varit kommunens ansvar medan kommunen i andra fall har fått betala för samma sorts investering. Riskrevisionen konstaterar också att lokala och regionala nyttor är svåra att mäta och värdera och att det inte finns några välutvecklade metoder för detta. Det finns följaktligen en stor risk för att de lokala nyttorna mäts och värderas olika i varje enskilt fall och att jämförbarheten sätts ur spel. I en förhandlingssituation där alla ska vara nöjda med utfallet ser en betydande risk för att den framförhandlade lösningen blir dyrare än statens grundlösning och att medfinansiären inte alltid står för hela denna fördyring. har också identifierat en risk för att medfinansiering från intressenter leder till att mer kostnadseffektiva lösningar på existerande trafikproblem, t.ex. billigare ombyggnadsåtgärder eller trafikdämpande åtgärder, inte prövas i tillräcklig utsträckning eftersom intressenterna är mer intresserade av att få nyinvesteringar till sin region. fann också i sin granskning att avtalen om medfinansiering i flertalet fall var konstruerade så att det inte fanns några kostnadskontrollerande incitament för medfinansiären. Slutligen anser att förskotteringar inte har använts ändamålsenligt: enligt granskningen har dessa använts av trafikverken för att hantera förseningar och av intressenterna för att försäkra sig om att det egna projektet ska bli av. Förskottering har också blandats in i medfinansieringsförhandlingarna. Sammantaget anser att detta har inneburit att den samhällsekonomiska prioriteringsgrunden delvis har satts ur spel och att förskotteringar även begränsar det framtida handlingsutrymmet. Mot bakgrund av slutsatserna ovan rekommenderas regeringen att återgå till den samhällsekonomiska prioriteringsgrunden där investeringarnas finansieringsform inte spelar in att överväga att utreda effektivt utformade, likformiga brukaravgifter att överväga att utreda om det är möjligt och önskvärt att återföra delar av ökade markvärden till staten att utveckla tydliga principer för statens ansvar för infrastrukturen att se över hur olika aktörers drivkrafter kan balanseras mot allmänintresset i förhandlingar om infrastruktur att överväga att sänka taket för förskotteringar och förtydliga dess syfte. att förbättra dokumentationshanteringen generellt i verket att tydliggöra vem som är beställare av och syftet med olika underlag att förbättra den samlade redovisningen av investeringarnas kostnader och finansiering att utveckla metoderna för värdering, beräkning och behandling av lokala nyttor att utveckla för den samlade effektbedömningen att ta fram riktlinjer för hur förhandlingar om finansiering, utformning och genomförande ska dokumenteras att utveckla centrala principer för brukaravgifter att anpassa de verksinterna rutinerna för förskottering till regleringsbrevets riktlinjer och utveckla prioriteringsprinciper. Regeringens skrivelse 2011/12:139 Regeringen redovisar i skrivelse 2011/12:139 sina bedömningar av iakttagelser och rekommendationer i granskningsrapporten av statlig infrastruktur. Regeringen tillstår inledningsvis att åtgärdsplaneringen för perioden 20102012 synliggjorde brister i hanteringen av medfinansiering och påminner om att regeringen därför tillsatte en särskild utredare för att föreslå processer och riktlinjer för medfinansiering i det framtida planeringssystemet för transportinfrastrukturen (dir. 2010:92). Vad gäller bedömning att brukaravgifter inte bör betraktas som medfinansiering konstaterar regeringen att detta delvis är en definitionsfråga. Regeringen understryker att finansieringslösningar som bygger på uttag av trängselskatt eller avgifter för användande av infrastruktur ger ett nettotillskott till den statliga investeringsramen. Utan de aktuella investeringarna skulle inte heller investeringsmedlen finnas. Vilka riktlinjer som ska gälla framöver vid en eventuell tillämpning av medfinansiering genom ekonomiska bidrag är enligt regeringen en fråga som hör hemma i beslut om politisk inriktning för infrastrukturplaneringen. Regeringen instämmer med i att det funnits brister i den genomförda åtgärdsplaneringen och att berörda myndigheter behöver tydligare vägledning om målsättningar, villkor och processer. Liksom anser regeringen att det faktum att arbetet helt förlades till åtgärdsplaneringen medförde vissa problem till följd av tidspress. Regeringen delar dock inte uppfattningen att det skulle finnas en genuin målkonflikt mellan målen om mer respektive bättre infrastruktur. Enligt regeringen kan samverkan skapa en förbättrad utformning av infrastrukturen och markvärdesökningar som leder till ett intresse för medfinansiering. Vad gäller kritik mot trafikverkens interna processer avseende bl.a. bristande dokumentation och riktlinjer pekar regeringen på att det framgår av remissyttrande att myndigheten redan har vidtagit eller avser att vidta åtgärder i enlighet med rekommendationer. Regeringen konstaterar att gränsen mellan statlig och infrastruktur aldrig har varit skarp men framhåller att det ökade inslaget av förhandlingar om medfinansiering har satt fokus på att det är viktigt med principer för var gränsen för det statliga åtagandet går. Regeringen betonar också att förhandlingarna om medfinansiering har lett till positiva effekter när det gäller möjligheterna till samordning och samplanering av statliga och lokala investeringar. Vad gäller bedömning att medfinansiering har kunnat ge förtur till den nationella åtgärdsplanen pekar regeringen på att i sitt remissyttrande framhållit att verket inte har omprioriterat utifrån utebliven medfinansiering. Regeringen påminner i sammanhanget om att uppdrag även inkluderade frågan om medfinansiering bör kunna påverka prioriteringen mellan och utformningen av uppdrag, och i så fall på vilket sätt. Regeringen anför vidare att det inte finns ett system med strikt prioritering efter samhällsekonomisk lönsamhet att återgå till, på det sätt som rekommenderar. Regeringen pekar på att förefaller likställa samhällsekonomisk lönsamhet med resultaten från myndigheternas samhällsekonomiska kalkyler. Regeringen understryker dock med anledning av detta att vid en politisk helhetsbedömning kan i vissa fall andra prioriteringsgrunder än de som fångas av kalkylerna vara avgörande; det kan t.ex. finnas komplexa orsakssamband kopplade till specifika arbetsmarknader som är svåra att fånga i en lönsamhetskalkyl. Regeringen bedömer i stället att planeringsprocessen behöver ändras mer i grunden, så att det blir fler kontrollstationer och tydligare krav på myndigheternas beslutsunderlag. Regeringen påminner om att genom den modell för ekonomisk planering av infrastruktur som regeringen presenterade i propositionen Planeringssystem för transportinfrastruktur (prop. 2011/12:118) införs ett system med årliga beslut om vilka åtgärder i den nationella planen som får genomföras de närmast följande tre åren och ett beslut om vilka åtgärder som bör förberedas för genomförande de därpå följande tre åren. Regeringen bedömer att den nya processen kommer att bidra till ökad tydlighet kring prioriteringen mellan olika åtgärder som regeringen också kommer att kunna ta ett formellt större ansvar för vilka åtgärder som slutligen ska genomföras. Kraven på utredning för specifika åtgärder blir med den nya processen högre när åtgärden närmar sig ett möjligt genomförande därmed bör enligt regeringen möjligheterna att på ett rättvisande sätt jämföra och prioritera mellan åtgärder som skulle kunna bli aktuella för byggstart öka. Med anledning av befaran att förhandlingarna har lett till en oönskad omfördelning från resurssvaga till resursstarka kommuner och regioner framhåller regeringen det självklara i att statens förhandlare har till uppgift att företräda staten och allmänintresset, vilket även inbegriper att bevaka konsekvenser för den regionala fördelningen. Regeringen betonar också att om förhandlingsprocessen har bidragit till en förskjutning i den faktiska tillämpningen mot ett ökat statligt åtagande för transportinfrastrukturen behöver detta åtgärdas genom tydligare riktlinjer. Enligt regeringen är framtagandet av sådana principer en central del i uppdrag. Vad gäller rekommendation om att kunna återföra delar av ökade markvärden till staten påtalar regeringen att detta innebär vissa svårigheter då den mån i vilken det uppstår exploateringsvinster i samband med infrastrukturinvesteringar är beroende av hur en kommun väljer att använda det kommunala planmonopolet. Den lokala nyttan är följaktligen inte något absolut resultat av den statliga investeringen som staten ensidigt kan fastställa. påtalar vidare att kommuner som förhandlar om införande av avgifter eller trängselskatt upplever en svagare budgetrestriktion eftersom finansieringen ska betalas av de framtida brukarna, vilket riskerar att öka kostnaderna för den lösning som förhandlas fram. Regeringen understryker att beslut om införande av denna typ av pålagor bör förankras lokalt och regionalt, och att dess utformning måste utgå från dess syfte och uppfylla de olika krav som följer av den nationella och EU-rättsliga reglering som är tillämplig i respektive fall. Vad gäller rekommendation att överväga att utreda effektivt utformade och likformiga brukaravgifter påpekar regeringen att en sådan analys sker fortlöpande inom ramen för Trafikanalys uppdrag. Vidare pekar regeringen på att en särskild utredare har tillsatts med uppdrag att ta fram författningsförslag för uttag av avgifter vid användandet av de nya broar som ska finansieras med vägavgifter (dir. 2011:47). rekommenderar regeringen att överväga att sänka taket för förskotteringar och förtydliga syftet med dessa. Regeringen anser att frågan om i vilken utsträckning förskottering ska tillämpas hör hemma i ett beslut om politisk inriktning för infrastrukturplaneringen. Vidare pekar regeringen på att i sitt remissvar anger att den verksinterna rutinen för förskottering kommer att förtydligas och att prioriteringsprinciper kommer att tas fram. granskning av regionala medfinansiering (RiR 2012:8) gav regeringen en statlig förhandlingsman i uppdrag att förhandla om regional medfinansiering av med regionala och lokala aktörer i och . redovisade förhandlingsmannen ett förslag till avtal för regeringen som innehöll ett regionalt åtagande om medfinansiering på till . I avtalet ingick även att ett antal statliga åtaganden, främst att omkringliggande järnvägsprojekt i , till en av beräknad kostnad av utöver kostnaden för , skulle genomföras inom till stora delar fasta tidsramar. har i rapporten medfinansiering (RiR 2012:8) granskat den regionala medfinansieringen av . Syftet har varit att bedöma om medfinansieringen har varit effektiv med avseende på medfinansieringens påverkan på berörda infrastrukturprojekt och den övergripande infrastrukturplaneringen. två övergripande slutsatser i granskningsrapporten är att medfinansiering inte har varit en effektiv finansieringsform för och att medfinansieringen inte har varit tillräckligt underbyggd eller transparent. Medfinansieringen har enligt bedömning lett till en ökad samordning mellan region och stat, en effekt som dock bedöms vara begränsad och svår att belägga. konstaterar att de projekt som utgör statens övriga åtaganden i avtalet om medfinansiering av inte jämfördes med andra projekt i landet när de prioriterades i den senaste åtgärdsplanen. Om projekten hade prioriterats utifrån de samhällsekonomiska analyser som togs fram under den senaste planeringsomgången hade de enligt troligtvis prioriterats lägre än de gör i den nuvarande planen. Det konstateras dock att eftersom det inte finns något underlag som beskriver hela systemutbyggnadens samhällsekonomiska effektivitet går det heller inte att avgöra om förhandlingen har lett till en effektiv utbyggnad.