· GZ01UbU17 · 2012-04-19 15:11:47 — Som förtroendevald är man representant för och utsedd av folket för att fatta kloka beslut. När jag tar emot studiebesök i brukar jag säga att det naturligtvis går att leva sitt liv i korridorerna här, men om man bara gör det riskerar man att fatta ganska dåliga beslut. I stället bör man ta till sig de pusselbitar som finns tillgängliga, få så många intryck utifrån som möjligt och jämföra dem med torra propositioner, motioner och betänkandetexter och inte minst med den egna idén och visionen på det område man politiskt ansvarar för.Om man då tar på sig den här spanarblicken på området högskolan kan man till exempel ta del av det som händer i andra länder. Man kan ta del av vad , Internationella programkontoret eller säger. Man kan lyssna på sektorn, träffa högskolor och universitet, de fackliga organisationerna som organiserar anställda i sektorn och man kan läsa deras facktidningar och debattinlägg. Och man kan träffa studenter, före detta studenter, blivande studenter och de som helt enkelt inte kom in och blev studenter. Allt det här förutsätter jag att vi som jobbar med de här frågorna gör.Vad är det då för bild som tonar fram i det här pusslet som läggs utifrån de här olika källorna?Först och främst att vi är ett litet kunskapsintensivt land som måste ligga i yttersta framkant med en välutbildad befolkning om vi över huvud taget ska kunna konkurrera i en värld som är i full färd med att bygga ut sina högskolor och där en allt större andel av befolkningen skaffar sig en eftergymnasial utbildning. Ju fler som skaffar sig en högre utbildning i omvärlden, desto fler behöver ha det i . Det finns ett klockrent samband mellan grupper med hög utbildningsnivå och lägre arbetslöshet.Tio har redan en högre andel högskoleutbildade i åldern än . bekräftar också bilden av att efterfrågan på fler akademiskt utbildade kommer att öka med tanke på att vi blir en alltmer kunskapsbaserad ekonomi.Det blir också tydligt att det finns vissa brister i kvaliteten i den högre utbildningen. Det handlar om ett resursfördelningssystem som till viss del fungerar kvalitetsfrämjande, men som till viss del också motverkar hög kvalitet och effektivitet. Det handlar om brister i jämställdhetsarbetet, i studentinflytandet, i den breddade rekryteringen, i kopplingen mellan grundutbildning och forskning och i studenternas villkor i övrigt. Förutom levnadsstandarden, tryggheten och bostadssituationen poängterar studenter man möter att undervisningstimmarna är för få och att anknytningen till arbetsmarknaden ofta är dålig. Situationen blir särskilt kännbar för studenter från hem som inte är lika resursstarka och inte har samma kontakter på arbetsmarknaden som barn till föräldrar med högre utbildning och etablering på arbetsmarknaden ofta har.Det finns också problem med urvalet till högre utbildning. Antagningssystemet upplevs inte som effektivt, överblickbart, förutsägbart och rättssäkert. Varje förändring skapar nya orättvisor gentemot grupper som redan påbörjat sina studier utan att veta hur de skulle ha valt taktiskt. Fler unga studenter från studievana miljöer och universitetsstäder tränger undan äldre studenter från mindre orter och försvårar det livslånga lärandet.Detta hänger samman med turerna kring ifrågasättandet av dagens högskolelandskap. Utbildningsministern räknar med att verkligheten, med minskade ungdomskullar, kommer att uppmuntra lärosäten att gå samman, men än så länge använder han budgetverktyget och ger små och medelstora högskolor mycket sämre möjligheter att utvecklas genom förlorade examenstillstånd som får direkt genomslag.För kvaliteten totalt innebär det att en del lärosäten, som faktiskt är föredömen vad gäller anknytning till arbetsmarknaden, extern finansiering, breddad rekrytering och studentinflytande, får betydligt sämre villkor. Dessutom får det konsekvenser för arbetskraftsförsörjningen vad gäller till exempel lärare och sjuksköterskor i respektive region.Fru talman! Frågan är då vad man kan dra för slutsatser av detta pussel. Och det är nu vi kommer till de stora skiljelinjerna i vår högskolepolitik.Som socialdemokrat drar jag slutsatsen att vi måste ha mycket högre ambitioner vad gäller andelen som avslutar eftergymnasiala studier. Vårt mål är att av 30-34-åringarna ska ha avslutat en minst tvåårig eftergymnasial utbildning, högskola eller yrkeshögskola, år 2020.Jag drar slutsatsen att vi måste använda våra mänskliga tillgångar bättre. Som det lilla kunskapsintensiva land vi är, och vill vara, måste vi ta till vara på alla begåvningar som finns här. Det finns inga skäl att hålla tillbaka någon, utan alla ska få möjlighet att förverkliga sina studiedrömmar och nå så högt som det över huvud taget är möjligt. Det innebär att vi måste ha skyhöga förväntningar på alla barns förmåga så snart de sätter sin fot i förskolan och rakt igenom hela skolsystemet. Det innebär också att vi måste bygga bort alla trösklar i utbildningssystemet, såsom meritpoängen, light och nedrustningarna inom vuxenutbildningen.Det kan inte vara så att det är vanligare att barn till högskoleutbildade föräldrar har förmågan att läsa vidare jämfört med barn till föräldrar med gymnasieutbildning. Det måste ha hänt något på vägen som gör att de inte gör det.Meritpoängen, som vissa moderna språk numera ger, får också helt andra absurda konsekvenser som att hörselskadade tvingas välja mellan att läsa teckenspråk och bli mer delaktiga i sin omvärld och att läsa ett språk som ger meritpoäng och därmed möjlighet att komma in på sin drömutbildning. Och de som har läst språk och har högre betyg från tiden innan meritpoängen infördes konkurreras ut av personer med lägre betyg som har läst exakt samma språk senare.Jag drar också slutsatsen att vi behöver öka kvaliteten på landets högskolor. Det handlar om att tillföra resurser för att öka antalet lärarledda timmar och mer tid för studenter att träffa sin handledare, fler disputerade lärare, speciellt inom humsam. Det handlar om att justera resursfördelningssystemet så att det får större legitimitet i sektorn och lägger mer fokus på utbildningarnas kvalitet och genomförande och mindre på att mäta kvaliteten på själva studenterna. Det handlar om att tydligare knyta högskolors utbildningar till det arbetsliv som ska suga upp studenterna efter examen. Det kan också handla om att tydligare stötta lärosäten i arbetet med breddad rekrytering, jämställdhet och mångfald.När det gäller högskolelandskapet drar jag slutsatsen att det måste bli slut på hycklandet och svälta räv-leken. Efter alla kraftfulla förändringar i högskolesektorn som skett utan att konsekvenserna av dem har följts upp tillräckligt är det helt enkel kanske dags att sätta sig ned och utreda högskolans framtida lokalisering, titta på kopplingen mellan utbildning och forskning, finansieringen och den strategiska inriktningen för att trygga framtida konkurrenskraft och kompetensförsörjning i hela landet.Fru talman! Regeringen och utskottets majoritet drar andra slutsatser än vi. Regeringens ambitioner för framtiden är så lågt satta att vi redan nu lever upp till målen med råge. Regeringen säger att det räcker med att mellan av 30-34-åringarna har en eftergymnasial utbildning trots att har det . Regeringen skulle alltså vara nöjd även om vi backade . Snacka om låga förväntningar och om att backa in och riskera att stå handfallen inför en omvärld som ställer allt högre kompetenskrav!I stället för att skjuta till resurser för högre kvalitet och satsa på fler undervisningstimmar eller bättre arbetsmarknadskoppling väljer regeringen att flytta runt pengar i systemet och därmed kalla samma pengar som universiteten redan har fått för en kvalitetssatsning.Regeringen tricksar med meritpoäng och regler för antagning till högskolan så att det blir hart när omöjligt att planera sina studier och så att grupper som inte gjort de rätta valen från början missgynnas. Förutom det faktum att de som kommit direkt från gymnasiet slår ut äldre motiverade studenter och knappast lever upp till målet om livslångt lärande påverkar det dessutom kvaliteten på högskolorna som får alltför homogena grupper. Därtill ökar det naturligtvis den sociala snedrekryteringen.Det är kanske inte så konstigt att ambitionerna är låga. När får en öppen fråga om hur hans drömskola ser ut väljer han att trycka på betyg från fjärde klass och en ännu mer avskalad gymnasieskola som inte rustar någon för en framtida arbetsmarknad hur den än kommer att se ut.Regeringen motsätter sig en utbyggnad av antalet högskoleplatser och låtsas att de väljer kvalitet framför kvantitet. Det gör de inte. Faktum är att valet inte ens står mellan kvantitet och kvalitet i den högre utbildningen eller i utbildning på någon nivå alls för den delen. Valet står snarare mellan en investering i fler utbildningsplatser och högre kvalitet i utbildningen eller billigare pommes frites på närmaste snabbmatskedja.För oss är det valet enkelt. Vi vet att kunskap är makt och att utbildning ger frihet. Kunskapens värde devalveras inte för att man är många som delar på den, snarare tvärtom. Samhället och varje individ vinner på att utbilda sig, ur alla perspektiv. Man blir bättre på att bevaka sina demokratiska rättigheter. Man får högre levnadsstandard och bättre hälsa, och studier leder ofta till personlig utveckling. Kort sagt, mer kunskap och utbildning leder till större individuell frihet.Varför väljer regeringen medvetet bort något som kunde ha lett till ökad individuell frihet för många fler och som dessutom gör att som nation riskerar att halka efter?Fru talman! Vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer, men jag yrkar för tids vinnande bifall bara till reservationerna 4 och 23. högskolor och universitet ska präglas av kvalitet, mångfald och tillgänglighet. Ett samhälle i ständig utveckling behöver en väl fungerande utbildning. Med en hög kvalitet i den högre utbildningen redan på grundnivå läggs grunden för ett nyfiket kunskapssamhälle. vill se en utveckling där högskola och universitet går från en sluten akademi till en öppen högskola.Den svenska högskolan har byggts ut kraftigt de . Detta har skett genom att antalet utbildningsplatser ökat. Tyvärr har satsningen på kvalitet uteblivit. behöver en livskraftig och högkvalitativ forskning, och en förutsättning för det är att grundutbildningen förbereder studenterna för såväl arbetsmarknad som högre studier. menar att högskolor och universitet är i behov av flera tydliga kvalitetssatsningar.Den lärarledda undervisningen uppgår i vissa fall bara till inom en del ämnen, och andelen internationella studenter minskar som en följd av regeringens politik. Aldrig har så få sökt till lärarutbildningen och så många hoppat av. Det är inte bara det att få har sökt till lärarutbildningen, utan det är en hel del som har kommit in men aldrig använt sig av platserna.Vid universitet har man på ett av programmen endast tolv lärarstudenter, och det är ju ett stort lärosäte. Så här ser det ut på väldigt många lärarutbildningar. Det kommer att bli ett problem.Dessutom har regeringen sjösatt en otydlig reformagenda som hotar de mindre och mer regionala högskolorna. är kritiskt till den politik som regeringen för som medför nedskärningar och omfördelningar av medel från mindre och regionala högskolor till större lärosäten. Vi har besökt mindre högskolor, och alla har tagit upp den här frågan. Ska ta vara på sin innovationskraft behövs en bred kompetensförsörjning och en högre utbildning av hög kvalitet i hela landet.Fru talman! Ett antal styrelseordförande från högskolor och universitet skrev för sedan i att man lite förenklat skulle kunna säga att vi håller på att få ett helt nytt högskolelandskap endast på basis av ett budgetbeslut. Omgivningen har huvudsakligen informerats via debattartiklar av och intervjuer med utbildningsministern i olika medier, men inget utredningsarbete har gjorts och inget organiserat samtal med sektorns företrädare och dess intressenter har förts. Alltså har inget av det som normalt borde föregå så stora förändringar som utbildningsministern och regeringen nu sammantaget signalerat skett.Vi ser till skillnad från regeringen ett fortsatt behov av mindre, regionala högskolor. Samhällsutvecklingen kräver det. Det livslånga lärandet kommer att spela en allt större roll. Behovet av kompetensutveckling är tydligt, och senaste rapport om studenternas studiemönster visar att av tidigare studenter återvänder för påbyggnad. Då kan vi inte bara ha ett fåtal stora universitet placerade i storstäder. Det måste vara nära till kompetensutvecklingen både för individer och för företag.Fru talman! Studenterna gör en stor investering både och i pengar när de väljer att utbilda sig och har rätt att förvänta sig att få en utbildning av hög kvalitet. Genom att förbättra sociala villkor ökar förutsättningarna för fler att studera, prestera bättre och nå högre resultat.Regelverken måste underlätta för människor att utnyttja sin potential. Deltidsstudier kan vara ett utmärkt sätt att komma tillbaka till studier efter en tids heltidssjukskrivning. Dagens situation där människor som har kapacitet att studera på deltid tvingas in i heltidssjukskrivning är orimlig.Miljöpartiet vill genomföra nödvändiga förändringar i regelverket för att möjliggöra för den som är halvtidssjukskriven att studera på halvtid.Den lärarledda tiden måste öka i högre utbildning. av heltidsstudenterna uppger att de har eller mindre av lärarledd undervisning. Många studenter har så lite som med en lärare på universitetet.Miljöpartiet vill i ett första steg att alla studenter får en genomsnittlig lärarledd undervisningstid om minst i grundutbildningen. För detta anslog vi i budgeten. Vi kommer att fortsätta att ge förslag för riktiga kvalitetssatsningar.Jag kommer att teckna den sista meningen, och för att den ska gå fram i mikrofonen kommer jag att tala också, vilket man vanligtvis inte gör, men jag gör det som ett undantag.Teckenspråk ger meritpoäng till högskolor och till universitet precis som andra moderna språk. Det är en seger för teckenspråket.I detta anförande instämde (MP). Vi har att ta ställning till en rad motionsyrkanden om högskolan från den allmänna motionstiden. Jag vill inledningsvis yrka bifall till en hel del reservationer, nämligen 2, 4, 6, 8, 10, 14, 18, 19, 20, 21, 22 och 31.Det är övertygelse att möjligheter att också konkurrera i en alltmer globaliserad värld är beroende av förbättringar inom utbildningsområdet i allmänhet och inom den högre utbildningen i synnerhet. Vi ser med oro på att resurstilldelningen till den högre utbildningen urholkats , vilket lett till färre timmar lärarledd undervisning och större undervisningsgrupper. Lärare vittnar om obetald arbetstid, och arbetsgivare vittnar om svårigheter med att behålla kompetent personal.Vi kan inte acceptera denna kvalitetsförsämring av den högre utbildningen. Därför har vi valt att skjuta till en hel del medel för att försöka åtgärda situationen. I vår senaste höstbudget, men också i vår kommande vårbudget, skjuter vi till för att försöka åtgärda bristerna enligt Grundbultens beräkningar.Fru talman! Detta är en viktig del i strävan för att höja nivån på utbildningssystem och komma till rätta med den bristande matchningen på arbetsmarknaden. Det är något som jag berört från denna talarstol och tänkte kort beröra det även . Jag tycker nämligen att det är ett huvudproblem.Jag anser att det är en självklarhet att högre utbildning också ska leda till arbete. Vi menar att det måste ske en effektivisering bland högskolorna för att matcha utbildningsutbudet mot näringslivets behov av kompetens. Frågan om anställbarhet för studenter som genomgår en utbildning på högskola eller universitet är mycket viktig, inte minst med tanke på att samhället satsar mer än på denna verksamhet . Till detta kommer forskningsanslag på . Dessutom är högskoleutbildningens kvalitet och effektivitet oerhört viktig för fortsatta välstånd och konkurrenskraft internationellt sett.För att kunna bedöma de examinerade studenternas framgång på arbetsmarknaden efter avslutade studier menar vi att det krävs en ordentlig uppföljning av lärosätena och deras studenter. Enligt finns det betydande brister i lärosätenas anpassning till aktuell arbetsmarknad och dess behov men också i den uppföljning man bedriver.Det är dock inte bara som pekar på brister vad gäller högre utbildningars och kursers relevans för arbetsmarknaden. Undersökningar genomförda av och Ingenjörer bekräftar att det som tar upp stämmer. I motion Ub508, reservation 10, föreslår vi en rad åtgärder vilka syftar till ökad anställningsbarhet efter avslutad utbildning. Det handlar om bättre uppföljning från lärosätenas sida, ökat samarbete och ökad dialog med företag samt en tydligare högskolelag i frågan.Utöver detta - även det har jag berört tidigare - avsätter vi betydande resurser till Myndigheten för . Genom denna riktade satsning på menar vi att vi gör det mycket lättare både för företagen att anställa och för våra ungdomar, liksom för äldre som vidareutbildar eller omskolar sig, att få en utbildning som leder till arbete. Det är viktigt.Fru talman! Jag vill, när jag har chansen, slå ett slag för nordisk språkförståelse och lyfta fram motion Ub486, reservation 21. Det framkommer nämligen i Nordiska ministerrådets handlingsplan för nordiskt kulturellt samarbete att den fundamentala förutsättningen för det nordiska kultursamarbetet är språkförståelsen mellan de nordiska länderna. Trots detta visar det sig att språkförståelsen mellan de nordiska länderna blivit sämre, och inte bara sämre utan mycket sämre.Ett exempel på det är när Ungdomens Nordiska råd beslutade att övergå till att använda engelska som arbetsspråk sedan man konstaterat att ledamöternas förståelse av de nordiska språken var så dålig att en effektiv kommunikation på de nordiska språken inte var möjlig. Man kunde helt enkelt inte förstå varandra. Detta är djupt olyckligt.Jag ser med stor oro på att språkförståelsen mellan de nordiska länderna har försämrats, vilket i förlängningen är ett hot både mot den gemensamma nordiska identiteten och mot tanken på en integrerad nordisk arbetsmarknad.Anna , filosofie doktor och lektor vid vid , föreslår bland annat att kunskap om grannspråk, som hon kallar det, och grannspråksundervisning ska införas som krav i examensordningen för lärarexamen med inriktning på svenskämnet. Det tror jag kan vara ett sätt att angripa problemet. I motionen föreslår jag att regeringen tillsätter en utredning med syfte att presentera konkreta förslag på hur den nordiska språkförståelsen ska kunna förbättras. Jag anser att det är ett angeläget problem som vi borde ta tag i.Låt mig avslutningsvis konstatera att samtliga partier är positiva till att höja statusen för teckenspråket, vilket naturligtvis är oerhört glädjande. har inte varit anhängare av meritpoängsystemet. Vi tycker att det är sorterande och kräver medvetna val av elvaåringar. Vi vet att valen kanske inte är särskilt medvetna när man är så ung. Det faller mycket på vilka föräldrar man har, vilket ökar på de stora skillnaderna som vi ser i den svenska skolan.Om man över huvud taget ska ha ett meritpoängssystem och premiera språkkunskaper vid antagning till gymnasieutbildning och till högskolan anser vi att det inte ska missgynna eleven som studerar teckenspråk eller modersmål. Kunskaper som eleven tillägnat sig genom studier i teckenspråk eller modersmål ska naturligtvis vara meriterande på samma sätt som moderna språk.Det är mycket positivt att ett enigt utskott nu står bakom att teckenspråk ska likställas med moderna språk när det gäller meritpoäng. Jag hoppas givetvis att även utskottet, och kanske till och med regeringen, snart kommer till insikt om att kurser i modersmål också ska ge meritpoäng, på samma sätt som kurser i moderna språk. Det skulle höja statusen för ämnet men också stärka de elever som har ett annat modersmål men tvingas välja bort det för att det inte ger meritpoäng.Fru talman! De nya avgifterna på högskolan utestänger en stor grupp studenter som behovet av spetskompetens och internationalisering aldrig varit större. Dessutom hotas vissa tekniska utbildningar när antalet utomeuropeiska studenter nu minskar drastiskt. Den högre utbildningen är central för samhällsutveckling och för vår internationella konkurrenskraft. För är rätten till utbildning en grundläggande rättighet. Högre utbildning måste vara en del av samhället och vara tillgänglig för alla. Därför anser vi att den svenska utbildningen ska vara avgiftsfri för alla.Regeringen måste vidta de åtgärder som behövs för att förhindra de svåra konsekvenser som avgiftsreformen har bidragit till - innan det är . Det minskade antalet internationella studenter hotar inte bara utbildningarnas internationalisering utan också deras bredd. Det finns en risk att många utbildningar inte längre kommer att kunna erbjudas. Masterutbildningarna och vissa tekniska utbildningar är särskilt hotade. Denna utveckling är inte bara ett hot mot möjligheter att uppfylla åtagandena i Bolognaöverenskommelsen utan också mot framtida kompetensförsörjning.Därmed yrkar jag bifall till reservationerna 25 och 30. Jag ska här göra ett uttalande och uttrycka en viljeinriktning, som jag vet kommer att nå enighet i kammaren. Vi vill nämligen ha världens bästa skola. Vi vill också ha världens bästa högre utbildning. Det tror jag naturligtvis alla ställer upp på.Dessa två saker hänger intimt ihop med varandra. Det är därför regeringen och allianspartierna har arbetat med nya reformer och ramverk som finns på plats för att skapa en bättre skola. Vi har återupprättat kunskapskraven i skolan. Det tror vi är av vikt för att få en bättre högre utbildning.När jag kom in i utbildningsutskottet frågade jag mig först vad grundkurserna på högskolor och universitet var för något. De fanns inte . Jo, de fanns för att man behövde komplettera sina gymnasiestudier. Det är en skymf mot den högre utbildningen att denna komplettering över huvud taget behövs. Det ska naturligtvis åtgärdas i framtiden.Man kan då ställa sig några frågor. Varför världens bästa högre utbildning? När och hur? Det ska jag strax återkomma till.Det sker ett enträget arbete på berörda myndigheter och ute på universitet och högskolor för att vi ska få en så bra utbildning som möjligt. Med hjälp av ökad autonomi, ökad konkurrens och flexibilitet ökar vi möjligheterna till höjd kvalitet. Det har kommit en rapport från som pekar på att detta till vissa delar kan vara kontraproduktivt. Vi stiftar lagar i landet, regeringen styr riket och regeringen styr med hjälp av myndigheter som kontrollerar att allt blir som det är tänkt att det ska vara. Vi ser inte något oroväckande i att lägger fram en sådan rapport. Snarare gör de ett gott jobb.Varför är det viktigt? Det är naturligtvis viktigt att står sig bra i internationell konkurrens. Det är av oerhörd vikt att vi får stora, nya framväxande företag som kan ge våra medborgare jobb även . Om vi tittar på de riktigt stora uppfinningarna och innovationerna i svensk företagshistoria kan vi se att många av företagen är gamla. Om vi tittar på en del andra länder, till exempel , ligger genomsnittsåldern för de stora företagen . Den bilden måste vi naturligtvis förbättra.Hur ska detta gå till? Jo, det är genom att staten till en del styr via sitt resursfördelningssystem, att vi gör kontinuerliga mätningar av kvaliteten och med hjälp av autonomireformen, det vill säga att högskolorna i högre utsträckning får styra sig själva.Vad är syftet med högre utbildning? Det är naturligtvis bildning. Det ska vi inte glömma bort, även om vi vill att alla ska vara anställbara. Men vi vill ha en högre utbildning i samhället. Precis som har nämnts i talarstolen tror vi att utbildning leder till ökad frihet och valfrihet för de enskilda människorna. Vi kan alla ställa upp på att det är bra med utbildning.Vi ska också - om någon läste ledaren i - betänka att det inom vissa områden kan ske en överutbildning.