bet · GZ01CU15 · 2012-04-11 00:00:00 — 2011/12:CU15 Konsumenträtt I betänkandet behandlar utskottet ett trettiotal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. bluffakturor, obeställd reklam och telefonförsäljning, konsumentkrediter, reklam riktad till barn, lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam och leksakers säkerhet. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns 12 reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2011/12:C323 av m.fl. (M), 2011/12:C324 av m.fl. (MP), 2011/12:C325 av (S), 2011/12:C326 av (FP), 2011/12:C327 av och (båda M), 2011/12:C347 av m.fl. (S) yrkande 4, 2011/12:C409 av (SD) och 2011/12:Sf281 av m.fl. (V) yrkande 1. Reservation 1 (S) Reservation 2 (SD) Obeställd reklam och telefonförsäljning 2011/12:C202 av (S), 2011/12:C209 av (S), 2011/12:C219 av (FP), 2011/12:C243 av m.fl. (MP) yrkandena 13, 2011/12:C251 av (M), 2011/12:C303 av (KD) och 2011/12:C329 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 3. Reservation 3 (S) Reservation 4 (MP, V) 2011/12:C406 av (MP). Översyn av reglerna om fel 2011/12:C354 av (M). Tydligare regler för fakturors förfallodatum 2011/12:C413 av (SD). Reservation 5 (SD) 2011/12:C282 av (S) och 2011/12:C412 av (SD). Reservation 6 (SD) 2011/12:C241 av och (båda M). 2011/12:C335 av och (båda S) och 2011/12:C400 av (SD). Reservation 7 (SD) Reklam riktad till barn 2011/12:C329 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 5, 2011/12:C347 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2011/12:C385 av m.fl. (S). Reservation 8 (S, MP, V) Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam 2011/12:C329 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 7 samt 2011/12:C347 av m.fl. (S) yrkande 5. Reservation 9 (S) Reservation 10 (MP, V) 2011/12:C272 av och (båda FP). 2011/12:C318 av m.fl. (V) yrkandena 13 och 2011/12:MJ281 av m.fl. (V) yrkande 16. Reservation 11 (MP, SD, V) 2011/12:C417 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 12 (MP, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (FP), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ett trettiotal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. bluffakturor, obeställd reklam och telefonförsäljning, konsumentkrediter, reklam riktad till barn, lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam och leksakers säkerhet. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Som ett led i beredningen av motionerna om bluffakturor höll utskottet en offentlig utfrågning. Vid utfrågningen deltog professorn i civilrätt och företrädare för , , , , , , och . En deltagarförteckning, stenografutskrifter och Powerpointbilder från den offentliga utfrågningen finns i bilaga 2. Näringslivets Delegation för Marknadsrätt har lämnat in en skrivelse. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bluffakturor. Utskottet hänvisar till att pågående och aviserat arbete i förening med en beredskap att vidta ytterligare åtgärder ligger väl i linje med motionsönskemålen. Motionerna får därmed i allt väsentligt anses tillgodosedda. Jämför reservationerna 1 (S) och 2 (SD). Bluffakturorna kan ta sig olika uttryck. Det finns rena bluffakturor där ett oseriöst företag genom att skicka näringsidkare och konsumenter fakturor, inbetalningsavier eller liknande meddelanden försöker få betalt för en vara eller en tjänst som inte uttryckligen har beställts. Det förekommer också erbjudanden som utformas som fakturor. föregås fakturan av en telefonkontakt och det påstås att ett avtal ingåtts, trots att så inte är fallet eller i varje fall inte på de villkor som görs gällande. Förfarandet är en form av vad som brukar kallas negativ säljmetod eller negativ avtalsbindning. Sådana förfaranden kännetecknas av att marknadsföraren skapar en oriktig föreställning om att bindande avtal har kommit till stånd. Härigenom vilseleds mottagaren i fråga om betalningsskyldigheten. I många fall har mottagaren inte ens fått någon vara levererad eller tjänst utförd. Statistik från visar att antalet anmälda bedrägerier med bluffakturor har ökat kraftigt. anmäldes omkring 3 000 ärenden, anmäldes närmare 17 000 fall. m.fl. (M) anför i motion 2011/12:C323 bl.a. att företagen behöver ett starkare skydd mot bluffakturor. Enligt motionärerna bör arbetet med att motverka att privatpersoner och företag drabbas av bluffakturor påskyndas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. I motion 2011/12:C324 av m.fl. (MP) anför motionärerna bl.a. att bluffakturor är ett stort problem för företagare och att fler åtgärder behövs för att stävja denna typ av brottslighet och öka skyddet för företagarna. Enligt motionärerna bör regeringen skyndsamt låta utreda frågan och därefter återkomma till med förslag på åtgärder som minskar företagens problem med bluffakturor. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. Även i motion 2011/12:C325 av (S) föreslås ett tillkännagivande om behovet av verksamma åtgärder mot bluffakturor. I motion 2011/12:C326 av (FP) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheten att skärpa lagstiftningen för att bekämpa bluffakturor. Motionären menar bl.a. att en ångerrätt för företagare bör övervägas. och (båda M) anser i motion 2011/12:C327 att småföretagare måste få ett starkare skydd mot bluffakturor. Enligt motionärerna bör det införas en ångerrätt för företagare och ett krav på skriftlig orderbekräftelse. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. m.fl. (S) anför i motion 2011/12:C347 att småföretagares situation i många avseenden är jämförbar med enskilda konsumenters och att småföretagare ofta saknar den kunskap och de resurser som krävs för att bemöta felaktiga krav. Motionärerna anser att regeringen bör ta initiativ till en översyn av lagstiftningen i syfte att stärka skyddet för landets småföretagare. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed (yrkande 4). I motion 2011/12:C409 anser (SD) att det, för att motverka bl.a. bluffakturor, bör införas en ångerrätt för företagare. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. m.fl. (V) anser i motion 2011/12:Sf281 att det är nödvändigt att se över samhällets roll när det gäller rådgivning och stöd till företagare. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med förslag till åtgärder för att komma till rätta med annons- och fakturaskojare (yrkande 1). Att i marknadsföringsmaterialet inkludera en faktura eller liknande betalningshandling som ger konsumenten intryck av att han redan har beställt den marknadsförda produkten när så inte är fallet är en sådan affärsmetod som enligt punkt 21 i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder under alla omständigheter är otillbörlig. Även näringsidkare omfattas av de regler som uppräknas i bilagan. I 8 § andra stycket marknadsföringslagen (2008:486) stadgas att sådan vilseledande marknadsföring som anges i punkterna 123 i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder alltid är att anse som otillbörlig. Bilagan gäller enligt 4 § marknadsföringslagen som lag i . En näringsidkare som bryter mot bestämmelsen i punkt 21 kan bl.a. åläggas att betala marknadsstörningsavgift och skadestånd (29 och 37 §§ marknadsföringslagen). I avtalslagen finns bestämmelser om slutande av avtal. Det är den som påstår att ett avtal har ingåtts som har att bevisa det. I avtalslagen finns också bestämmelser om avtals ogiltighet. Ett avtal som någon framkallat genom svikligt förledande är ogiltigt enligt 30 § avtalslagen. Avtalsvillkor som är oskäliga kan, enligt 36 § avtalslagen, jämkas eller lämnas utan avseende. , och Swedma har ingått en branschöverenskommelse om etiska regler som ska gälla vid samtal till näringsidkare i marknadsföringssyfte. Avsikten med branschöverenskommelsen är att stärka den seriösa försäljningen och försvåra för blufföretagen. Enligt reglerna ska bl.a. kunden från ett försäljningssamtal som lett till en beställning erhålla en faktura alternativt bekräftelse på beställningens omfattning och innehåll. Kunden har ångerrätt i från det att kunden har erhållit fakturan alternativt bekräftelsen. Förfarandet kan också i många fall vara straffbart enligt 9 kap. . Den som genom vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde gör sig skyldig till bedrägeri enligt 9 kap. 1 § och kan dömas till fängelse i högst . Enligt 7 § kreditupplysningslagen (1973:1173) får kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare inte innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som 1. har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgörande eller åtgärd eller 2. har lett till inledande av skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. Detta innebär t.ex. att ansökningar om betalningsförelägganden inte får redovisas i en kreditupplysning som gäller en privatperson. Sedan fjärde kvartalet 2011 finns en frivillig överenskommelse inom hela kreditupplysningsbranschen om att tillämpa samma princip beträffande juridiska personer om företaget som har ställt ut en faktura finns på Svensk Handels varningslista. infördes en rättelsebestämmelse i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet som innebär att uppgifter ska rättas, blockeras eller utplånas bl.a. i de fall då de är missvisande i fråga om den registrerades vilja eller förmåga att uppfylla sina ekonomiska förpliktelser. Om de missvisande uppgifterna har lämnats ut till tredje man ska denne underrättas om rättelseåtgärden om den registrerade begär det eller om mera omfattande skada eller olägenhet för den registrerade kan undvikas på detta sätt. Rättelsebestämmelsen är tillämplig också på uppgifter om juridiska personer och avlidna. Kreditupplysningsföretag ska vara skyldiga att gallra uppgifter som har blockerats. Justitieminister anförde i en interpellationsdebatt om åtgärder mot bluffakturor att den här typen av bedrägeribrott oftast är kopplad till organiserad brottslighet. Regeringen startade en omfattande mobilisering mot grov organiserad brottslighet i syfte att bättre använda samhällets samlade resurser för att bekämpa dem som systematiskt och hänsynslöst begår brott. Underrättelsesamarbetet och de operativa insatserna mot den organiserade brottsligheten har därefter förbättrats avsevärt. Satsningen har medfört att myndigheterna med ökad framgång kommer åt de pengar som har genererats genom organiserad brottslighet. Justitieministern uppgav vidare att för att förebygga bluffakturor behöver polisen och andra myndigheter samarbeta också med näringslivet. Ett bra initiativ från näringslivet är den s.k. Varningslistan över oseriösa företag. Den tillsammans med tillhörande rådgivning går att ta del av på Svensk Handels webbplats. arbetar tillsammans med med att ta fram en nationell handlingsplan för att bekämpa bedrägerier. För att möta de kompetensutmaningar som krävs för att utreda modern bedrägeribrottslighet, oftast i internetmiljö, har också tagit fram en ny utbildning för bedrägeriutredare . Myndigheterna arbetar med att förbättra förutsättningarna för att förebygga och utreda brottslighet som har koppling till bluffakturor. Justitieministern förklarade att hon givetvis kommer att följa det arbetet. Utvecklingen tyder emellertid på att det finns anledning att överväga om rättsväsendet i alla delar är rätt rustat och försett med rätt verktyg för att kunna hantera det ökande problemet med bluffakturor på ett effektivt sätt. Hon kommer därför att ta initiativ till ett arbete som ska ge underlag för att besvara den frågeställningen (ip. 2011/12:187). Vid den offentliga utfrågningen har företrädare för uppgett att det inom pågår ett arbete med att sammanställa information som kan ge vägledning och stöd åt dem som drabbas av bluffakturor. Enligt vad som uppgetts vid utfrågningen har justitieministern också för avsikt att återkomma med mer detaljer om hur en översyn av bedrägerilagstiftningen skulle kunna se ut för att komma åt den här formen av brottslighet. Som framgått ovan är bedrägerier med bluffakturor som vilseleder privatpersoner och företag ett växande problem. Frågeställningarna kring bluffakturor berör både finansutskottets, justitieutskottets och civilutskottets beredningsområden och är sammantaget förhållandevis komplexa. Antalet anmälningar om bedrägerier med bluffakturor har ökat kraftigt. Enligt utskottet är detta en utveckling som inte är acceptabel. Inledningsvis vill utskottet betona att den som sänder en bluffaktura normalt gör sig skyldig till ett brott. Den som drabbas kan göra en polisanmälan och framställa skadeståndsanspråk för den skada som uppkommit. Det är också enligt marknadsrättsliga regler förbjudet att tillställa någon bluffakturor. Överträdelse av dessa regler leder till sanktioner. I avtalslagen finns bestämmelser om vad som krävs för att ett avtal ska anses ha ingåtts. Den gällande lagstiftningen tar alltså tydligt avstånd från den här typen av verksamhet. Enligt utskottets mening är det mycket angeläget att överträdelser av lagstiftningen beivras. Vid den offentliga utfrågningen ansåg flertalet av deltagarna att den mest angelägna åtgärden i arbetet mot bluffakturor är att polis och åklagare utreder de bedrägeribrott som det faktiskt är fråga om. Som framgår av justitieministerns interpellationssvar pågår ett omfattande arbete inom och som bl.a. går ut på att ta fram en nationell handlingsplan för att bekämpa bedrägerier. Vid den offentliga utfrågningen redovisade representant att polisen inom Nationella operativa ledningsgruppen även arbetar för att samordna insatserna när det gäller mängd- och seriebrott inom landet. Därtill kommer den aviserade översynen av bedrägerilagstiftningen. Justitieministern avser att senare i vår återkomma till mer detaljer om hur en sådan översyn skulle kunna se ut för att komma åt den här formen av brottslighet. Som framkom vid den offentliga utfrågningen finns också stor okunskap om innehållet i gällande lagstiftning. I de allra flesta fall har inte något avtal ingåtts. Utskottet välkomnar därför det arbete som pågår inom och som går ut på att sammanställa information som kan ge vägledning och stöd åt dem som drabbas av bluffakturor. På Svensk Handels och Företagarnas webbplatser finns information om hur man kan gå till väga om man får en bluffaktura. Även och lämnar på sina webbplatser information om bl.a. hur en bluffaktura kan bestridas. Inom branschen har också vidtagits åtgärder mot bluffakturor. har på sin webbplats lagt ut uppgifter om företag som använder sig av oseriösa marknadsföringsåtgärder, Varningslistan. samarbetar kreditupplysningsföretaget med genom att inte registrera uppgifter om betalningsförelägganden mot juridiska personer när sökanden finns med på Varningslistan. Sedan fjärde kvartalet 2011 tillämpas samma princip inom hela kreditupplysningsbranschen. I sammanhanget vill utskottet nämna att det under allmänna motionstiden har väckts motioner med förslag på att kreditupplysningar om näringsidkare enbart ska få innehålla uppgifter om betalningsförsummelser som slagits fast genom en domstols eller annan myndighets avgörande. Motionerna, som bereds av finansutskottet, är planerade att behandlas senare i vår i betänkande 2011/12:FiU22. Frågan om behovet av ändringar i den avtalsrättsliga lagstiftningen har också aktualiserats. Förslag har bl.a. förts fram om att införa en ångerrätt även för näringsidkare och om krav på skriftiga avtal. Som framkom vid den offentliga utfrågningen väcker sådana förslag många frågetecken. Det är inte heller någon lösning som företrädare för branschen samstämmigt efterfrågar. Den osäkerhet som en ångerrätt skapar riskerar att leda till förseningar av leveranser och i förlängningen bidra till höjda kostnader för företagen. Företagen ser också många fördelar med att avtal mellan näringsidkare kan ingås muntligt. Utskottet bedömer därför att införandet av en ångerrätt och krav på skriftliga avtal medför så negativa effekter för näringslivet att det inte kan uppvägas av vinsterna i arbetet med att bekämpa bluffakturor. Utskottet kan således konstatera att såväl myndigheter som branschen bedriver ett omfattande arbete för att motverka bluffakturor och med att ge stöd och information till dem som drabbas. Inom pågår också ett arbete med frågorna. Utskottet ser självfallet positivt på det pågående arbetet. Liksom justitieministern anser utskottet, bl.a. med anledning av den kreativitet som bedrägerierna med bluffakturor uppvisar, att det finns anledning att överväga om rättsväsendet i alla delar är rätt rustat och försett med rätt verktyg för att kunna hantera det ökade problemet med bluffakturor på ett effektivt sätt. Utskottet välkomnar därför justitieministerns initiativ till ett arbete som ska ge underlag för att besvara frågeställningen. Utskottet förutsätter att arbetet kommer att påbörjas möjligt. Vidare förutsätter utskottet att regeringen noga följer utvecklingen och också överväger om ytterligare åtgärder, utöver de som redovisats ovan, behöver vidtas. Även utskottet avser att noga följa utvecklingen eftersom bluffakturor är ett mycket allvarligt samhällsproblem där både näringsidkare och privatpersoner drabbas. Mot den redovisade bakgrunden kan utskottet inte komma till någon annan slutsats än att det pågående och aviserade arbetet i förening med en beredskap att vidta ytterligare åtgärder ligger väl i linje med motionsönskemålen. Motionerna får därmed i allt väsentligt anses tillgodosedda. Obeställd reklam och telefonförsäljning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om obeställd reklam och telefonförsäljning m.m. Utskottet hänvisar bl.a. till näringslivets egenåtgärder och pågående arbete. Jämför reservationerna 3 (S) och 4 (MP, V). I motion 2011/12:C329 av m.fl. (V) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning i syfte att se över möjligheterna att begränsa direktreklamen och stärka konsumenternas rätt (yrkande 2). Motionärerna anför vidare att dagens telefonförsäljning och telefonmarknadsföring ofta skapar oklarheter för konsumenter. Många konsumenter har svårt att förstå villkoren för avtal som sluts vid telefonförsäljning. Även marknadsföringen i sociala medier behöver uppmärksammas mer. Det bör därför tillsättas en utredning av marknadsföringslagen i syfte att hindra oseriösa försäljningsmetoder. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed (yrkande 3 ). I motion 2011/12:C243 av m.fl. (MP) föreslås tillkännagivanden om att marknadsföringslagen bör ändras så att oadresserad direktreklam endast ska få delas ut till dem som uttryckligen ger sitt samtycke till detta (yrkande 1), adresserad direktreklam endast ska få sändas till personer som uttryckligen gett sitt samtycke till detta på förhand (yrkande 2) och telefonförsäljning endast ska tillåtas till abonnenter som uttryckligen gett sitt samtycke till detta på förhand (yrkande 3). (FP) föreslår i motion 2011/12:C219 ett tillkännagivande om att lagstiftningen när det gäller obeställd e-postreklam (spam) ska skärpas. (KD) menar i motion 2011/12:303 att det behövs en översyn av lagen om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster för att säkerställa att säljaren uppfyller lagens informationskrav. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. (S) anser i motion 2011/12:C209 att den enskildes skydd vid telefonförsäljning måste förstärkas. Enligt motionären bör det göras en översyn av lagstiftningen på området. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. (S) anser i motion 2011/12:C202 att regeringen bör se över möjligheterna att införa lagstiftning om att avtal som ingås på distans, t.ex. genom telefonförsäljning eller e-handel, ska undertecknas för att bli bindande. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. I motion 2011/12:C251 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att skyddet för småföretagare vid distanshandel bör förbättras. Motionären anser bl.a. att även näringsidkare ska kunna ansluta sig till Nix-Telefon. Enligt 19 § marknadsföringslagen (2008:486) gäller att en näringsidkare vid marknadsföring till en fysisk person får använda elektronisk post, telefax eller sådana uppringningsautomater eller andra liknande automatiska system för individuell kommunikation som inte betjänas av någon enskild, bara om den fysiska personen har samtyckt till det på förhand, dvs. Skyddet gäller för fysiska personer och omfattar även näringsidkare som bedriver sin verksamhet i enskild firma (prop. 1999/2000:40 Obeställd reklam m.m. s. 18). Har näringsidkaren fått den fysiska personens e-postadress i samband med försäljning av en produkt till personen, gäller under vissa förutsättningar inte kravet på samtycke i förväg. Vid marknadsföring med e-post ska, enligt 20 § marknadsföringslagen, meddelandet alltid innehålla en giltig adress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen ska upphöra. Detta gäller även vid marknadsföring till en juridisk person. Av 21 § marknadsföringslagen följer vidare att andra metoder för individuell kommunikation på distans än sådana som avses i 19 § får användas om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används, dvs. Bestämmelsen tar huvudsakligen sikte på marknadsföring via oadresserad och adresserad post samt telefon. När det gäller bedömningen av frågan om någon tydligt motsatt sig användningen av en viss metod uttalades i proposition 1999/2000:40 att i de fall som det finns ett spärregister kan den fysiska personen göra en anmälan dit, t.ex. när det gäller Nix-Telefon. Samma sak gäller direktadresserad reklam via post då personen kan vända sig till Spar eller något annat register. I fråga om oadresserad direktreklam anfördes det i propositionen att det som bör vara tillräckligt att det på brevlådan eller i omedelbar anslutning till brevinkastet anges att den enskilde inte önskar någon reklam (prop. s. 41). En särskild bestämmelse om aggressiv marknadsföring finns i 7 § marknadsföringslagen. Bestämmelsen är utformad som en generalklausul. I bestämmelsen anges att en näringsidkare inte får använda sig av aggressiv marknadsföring, och paragrafen innehåller en uppräkning av självständiga rekvisit som kan anses utgöra aggressiva marknadsföringsåtgärder. Aggressiv marknadsföring är att anse som otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. Sådan aggressiv marknadsföring som anges i punkterna 2431 i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder är alltid att anse som otillbörlig. Att ta upprepade och oönskade kontakter per telefon, fax, e-post eller annat medium, utom under de förhållanden och i den utsträckning som enligt nationell lagstiftning är motiverat för att få en avtalsmässig skyldighet fullgjord, är ett exempel på sådan aggressiv marknadsföring (punkt 26 i bilagan). Bestämmelsen i punkt 26 ska även tillämpas när marknadsföringen riktas till näringsidkare. Enligt 8 § e-handelslagen (lagen [2002:562] om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster) ska när en tjänsteleverantör tillhandahåller informationssamhällets tjänster leverantören ge information om sitt namn, sin adress i etableringsstaten och sin e-postadress samt i förekommande fall 1. organisationsnummer, 2. registreringsnummer för mervärdesskatt, och 3. behörig tillståndsmyndighet. Om en tjänsteleverantör bedriver reglerad yrkesverksamhet ska informationen även omfatta uppgifter om 1. yrkestitel och den stat där denna erhållits, 2. den yrkesorganisation eller liknande där tjänsteleverantören är registrerad, och 3. de bestämmelser som är tillämpliga på yrkesverksamheten och sättet att få tillgång till dem. Informationen ska finnas tillgänglig för tjänstemottagare och myndigheter på ett enkelt, direkt och stadigvarande sätt. Med informationssamhällets tjänster avses varje aktivitet som sker online, med någon ekonomisk innebörd.