· GZ01UbU14 · 2012-05-10 16:46:39 — Varför ska man vänta till nästa mandatperiod? Om och övriga allianspartier nu har makten, gör då någonting! Det verkar inte riktigt klokt när säger att man skulle kunna göra det och det och att man tittar på det och sedan säger att man ska gå till val på det. Hur trovärdigt är det? Jag tycker att det är beklämmande.Den här frågan är ingen nyhet. Jag har tittat på statistiken och det har sett ut så här . Det här är ingenting som kommit fram , utan så här har det varit . Ändå står och talar om nästa mandatperiod. Det duger inte.Jag vill passa på att gratulera till det nya uppdraget. Eftersom jag från början är malmöit och uppväxt i känns det extra spännande. Jag tackar så mycket för gratulationerna.Låt mig säga att det inte är så enkelt som att det räcker med regeringsinnehav för att allt ska kunna göras. Vi har precis gått igenom den djupaste krisen . Vi har runt omkring oss länder med jättestora ekonomiska problem, länder där man verkligen inte diskuterar nya reformer utan enbart nedskärningar, lönesänkningar och skattehöjningar.Vi har ett stort ekonomiskt ansvarstagande att fylla upp, och vi tar det på största allvar. Det är viktigt att vi sätter in åtgärder för att förbättra studie- och yrkesvägledningen. Det är viktigt med en del andra reformer också, men först kommer det ekonomiska ansvarstagandet. När och om det blir utrymme för nya reformer kommer vi att lägga fram förslag på både det ena och det andra, men budgetansvaret går före. Jag får ofta frågan varför bryr sig så mycket om utbildning. Jag roade mig därför med att läsa lite liberal idéhistoria, och det visar sig att vi alltid gjort det. Liberaler har alltid sett skolan som den murbräcka som vi alla är överens om ska kunna riva hinder och skapa sociala vägar så att vi kan ta oss vidare. Den respekten och det kunnandet gäller såväl teoretiska som praktiska ämnen. Låt mig citera en av mina mer belästa liberala kolleger, som jag tycker har uttryckt det klockrent: Ingen vill göra en flygresa med ett plan vars delar spekulerats fram eller reparerats av en professor i teoretisk filosofi. Grunden för utbildning och bildning läggs i förskolan, som vi debatterade , och i , som vi debatterar nu.Herr talman! Om det är någonting som blivit tydligt för mig under de år jag sysslat med utbildningsfrågor så är det det mänskliga flockbeteendet, inte minst inom politikerskaran. Någon lyfter upp frågan om betygsinflation, och alla rusar på den frågan; den ska lösa hela problemet. Därpå lyfter någon upp frågan om värdegrunden och antimobbningsprogrammen, och alla rusar vidare på den bollen, som då ska lösa skolans problem. Och i nästa stund rusar alla vidare på någonting annat. Just nu är det friskolornas vinst som debatteras mycket, som om det skulle vara roten till det svenska skolproblemet.Alla frågor är naturligtvis viktiga i sig, men det allra viktigaste för svensk skola är att man behåller fokus, att man behåller visionen om vart vi är på väg. Svensk skola ska vara världsbäst, men vi ska inte glömma varför och varifrån vi kommer. Vi måste kunna arbeta med många frågor parallellt, och det är vad som sker. Många är de reformer som är sjösatta eller åtminstone planerade. Vi är på väg mot visionen om en världsbäst skola, men det kommer att ta tid. Jag är helt övertygad om att vi kommer att behöva göra ännu mer än vad vi gjort tidigare. Skolan blir nämligen aldrig klar. Det är lite grann som livet självt, ett ständigt projekt.Att alla elever i har rätt till en bra skola och utbildning ingår i vårt samhällskontrakt. Vi kan inte acceptera någonting annat. Skolans huvuduppdrag är att ge elever oavsett kön, familjebakgrund och bostadsort förutsättningar för att nå de grundläggande målen. Den bristande likvärdigheten är ett genuint problem. Resultaten har visat på en enda lång, stabil, nedåtgående trend under många år.Som och tog upp, och som vi diskuterat tidigare, ökar skillnaderna i kvalitet och resultat. har skillnaderna mellan olika skolors betygsresultat ökat kraftigt, och skolsegregationen har antagit nya former. Återigen: Det finns flera orsaker till detta, och alltså behöver ett flertal åtgärder vidtas . Allt går inte att skylla på enbart ett fenomen.Det finns ett starkt samband mellan en elevs socioekonomiska bakgrund och dennes skolresultat, och det finns indikationer på att sambandet ökat . Men segregation utifrån socioekonomisk bakgrund är naturligtvis bara en del av förklaringen.Det fria skolvalet har bidragit till att elever med hög studiemotivation och engagerade föräldrar samlas i skolor där det finns många likasinnade, och det får konsekvenser för likvärdigheten. Som har sagts tidigare får lärares förväntningar och kamrattrycket naturligtvis effekter för likvärdigheten. Det innebär i själva verket att betydelsen av vilken skola eleven går i har ökat.Men människors lust att välja fritt är tydlig. Vi väljer , när vi får lov att välja. Det fria skolvalet och skolreformerna med friskolorna och valfrihetsreformen kan bara vara rätt och riktigt i grunden. Svaret på en bristande likvärdighet kan inte vara att beskära friheten. Svaret kan inte vara att alla som bor i ett kvarter måste gå i en viss skola. Man ska kunna välja, och man ska kunna välja bort. Det måste göras tydligt varför man gör det, så att vi får en tydlig faktor som visar vilka skolor som inte är så bra som de borde vara och var åtgärder behöver sättas in.En rad stora och viktiga förändringar genomförs just nu i skolan. Mina allianskolleger har som vanligt gått igenom dem förtjänstfullt. De nya läroplanerna och kursplanerna är tydligare. De betonar skolans kunskapsmål. Kunskapskraven är tydligare formulerade. Det kommer att ha betydelse för alla elever, men särskilt för de elever som är svagare i kunskaper och studieresultat, för nu vet vi var åtgärder ska sättas in. Den nya skollagen skärper kraven på likvärdighet i skolsystemet och betonar skolans kompensatoriska uppdrag, men detta kommer inte att räcka.Herr talman! Om du vore elev i den kommun som satsar mest på ren undervisning i grundskolor hade det investerats i din utbildning. Om du däremot vore elev i den kommun där man satsar som minst hade utbildningen bara varit värd . Det finns säkert skilda orsaker till att siffrorna ser så olika ut som de gör i dessa två ytterligheter. Men faktum kvarstår: Det är mycket stora skillnader mellan kommunernas satsningar, och så har det sett ut länge.Visst ska undervisningskostnaderna kunna variera, men då ska det vara för att en elev behöver mer stöd än en annan, inte för att kommunernas och deras politikers ambitioner varierar. Jag tror inte - jag vet att jag har sagt det tidigare - att pengar är svaret på alla skolans problem. Men visst sjutton har de inverkan!För att jag inte ska behöva upprepa allt som mina eminenta kolleger har sagt skulle jag vilja föra in en annan vinkling när vi talar om likvärdighet, nämligen kommunaliseringen. Det kom nog inte som någon överraskning. Tanken med kommunaliseringen var att det pedagogiska ansvaret skulle komma närmare lärarna och skolledarna. Så långt so good. Men de har inte förmått leda den pedagogiska utvecklingen, vilket vi ser tydligt. En förklaring är att lärarna har tagit sig an att göra allt möjligt annat än det de är utbildade för. De springer på en massa brandkårsuppdrag som de inte borde göra i stället för att få lov att ägna sig åt undervisning. Och undervisning är en konstform. Att vara lärare är inte att vara vilken kommunanställd som helst - och därmed vill jag inte dra skam över andra kommunanställda - utan det är delvis en konstform.Riksrevisionen har redovisat ett antal gånger att kommunerna har svårt att leva upp till kraven och säger till och med att skammens gräns är nådd. Man konstaterar att kommunerna i ganska stor utsträckning bröt mot tidigare skollag och andra förordningar. Det är därför hög tid att vi utreder hur vi på bästa sätt får ett nytt, modernt och statligt huvudmannaskap för att skapa likvärdiga möjligheter för alla elever.Som sagt finns det inte ett enda hugg som kan lösa denna gordiska knut. Vi kan inte springa på en boll i taget. Vi måste ta ett helhetsgrepp och ha långsiktiga ambitioner, och det har den här regeringen.Jag yrkar avslag på alla motioner och bifall till förslaget i betänkandet. (Applåder)I detta anförande instämde (FP), (M) och (KD). En riktigt bra skola för alla barn är det väl ingen som talar emot. Vi har alla ett gemensamt intresse av att skapa förutsättningar för det. Världens bästa skola vill vi säkert också arbeta fram på olika sätt.Jag hörde från en kommun i i går att vi aldrig har haft mer resurser i svensk skola än vad vi har . Men vad gör vi med de resurser vi har, och varför får vi inte ett bättre resultat?Skolan har varit i fokus på många sätt , mycket beroende på bristande kvalitet. Men alltmer handlar det om möjligheterna att skapa framtidens skola. Många av alliansregeringens reformer handlar om att långsiktigt säkra kvaliteten i skolan. Det handlar om den nya skollagen, den nya lärarutbildningen, Lärarlyftet, lärarlegitimationer, speciallärarutbildning, förtydligande av målen med mera. När det i debatten hävdas att ingenting görs känns det snarare som att man inte har öppnat ögon eller öron på ett tag.Det finns också ett tydligt individ- och elevfokus. Alla elevers rätt till kunskap och rätt till stöd för att nå målen är ett viktigt fokus för att man ska kunna vända utvecklingen i skolan.Det vi debatterar är ett motionsbetänkande, inte en proposition från regeringen som behandlar något specifikt område. Det blir en salig blandning av de motioner som enskilda ledamöter har valt att väcka under den allmänna motionstiden. Det gör att debatten ibland skiftar mellan diverse olika perspektiv och att det kan vara lite svårt att hänga med.Det finns många bra förslag, men precis som beskrivs i sammanfattningen i betänkandet är oerhört många av förslagen under beredning eller redan genomförda och därmed avbockade. Däremot kanske de inte ännu har fått genomslag fullt ut i praktiken. Jag tror att alla vi som arbetar med utbildningspolitik är oerhört nyfikna på vad som ytterligare kommer att hända för att kvaliteten ska förbättras, kopplat till de olika reformer som vi har genomfört.Vi kunde tidigare i debatten höra från Socialdemokraternas företrädare, vice ordförande , att alla lärare och rektorer gör sitt bästa. Då funderar jag på hur man tänker. Skolan i lyckades verkligen göra någonting oerhört mycket bättre på väldigt . Om alla redan gör sitt bästa, hur ska man då kunna göra någonting bättre?Jag tror att det är oerhört viktigt att vi diskuterar: Vad är en bra skola? vill, precis som våra allianskamrater, satsa ytterligare på praktiknära forskning och utveckling där vi med intresse följer vad som händer i klassrummet och vad som skapar framgångsrika skolor. Vi vet att en del av nycklarna är lärarnas ledarskap och kompetens, rektorns ledning och så vidare. Men det finns mer att göra. Därför blir jag lite förvånad.Däremot blir jag glad när man säger att vi egentligen ligger nära varandra. Välkomna att vara med på mycket av det som vi diskuterar i allianspartierna för att skapa en ännu bättre skola!Man säger också från oppositionens sida att man vill ha en ökad sammanhållning, inte sortering. Då undrar jag: Vill man ta bort det fria skolvalet? På vilket sätt ska man säkra en blandning av olika elever? Ska det finnas vissa kriterier, så att man ska ansöka om ett visst antal från en typ av familjer, ett visst antal från någon annan typ och så vidare och därmed sätta ihop en heterogenitet som inte finns naturligt? Jag förstår inte riktigt hur man har tänkt. Men det är möjligt att jag kan få svar i något replikskifte eller någon senare diskussion.Låt mig ändå göra ett par nedslag i det som betänkandet handlar om. Mycket handlar om att öka kvaliteten. Det är klart att vi vill att alla elever ska nå målen så långt det är möjligt och också få det stöd som de absolut behöver. har drivit ett antal frågor som får avslag i det här betänkandet i och med att det är den rutin vi har.Den senaste nyheten på Ekot kopplat till skolmognad och adhd-problematik var att det är större risk att få en adhd-diagnos om man är född än om man är född . Det är oerhört skrämmande på många olika sätt. Varje barn behöver bemötas utifrån de förutsättningar det har. har under ett stort antal år drivit frågan om flexibel skolstart. Jag tror att det är en viktig åtgärd för att skolan ska kunna möta varje elev där den befinner sig utan att i värsta fall behöva diagnostisera olika typer av omognad.Jämställdhetsfokus är en annan viktig del för det parti som jag företräder. Som ni vet har Delegationen för jämställdhet i skolan lämnat förslag på många olika delar. De bereds nu på olika sätt inom departementet.Det handlar bland annat om att det behövs forskningsbaserad kunskap om hur olika undervisningsmetoder fungerar för olika grupper av elever. Jag ser fram emot att beredningen blir klar så att vi också får en praktisk politik för att öka jämställdheten.En annan oerhört viktig del handlar om att ingen elev på något sätt ska behöva utsättas för kränkande behandling eller mobbning. Också här har Delegationen för jämställdhet lyft fram och visat på skillnader i hur pojkar och flickor utsätts för mobbning. De insatser som sätts in kanske behöver anpassas till de skilda villkor som kan gälla för pojkar respektive flickor.Det är viktigt att inte likt i kammaren kalla olika former av jämställdhetssatsningar för genusexperiment. Det är oerhört viktigt att se att vi behöver göra mycket för att stärka jämställdheten på olika sätt.En annan viktig del som delvis också lyfts fram i betänkandet handlar om it i skolan. Här sker en fantastisk utveckling på många håll i . Det handlar inte bara om den tekniska utvecklingen utan lika mycket om arbetssätt.När jag läser betänkandet ser jag att för oerhört många av de förslagen har redan i uppdrag att både främja utvecklingen och följa utvecklingen.Det måste vara ett ganska spännande jobb att arbeta på . De får både jobba för vår politik och också med hur den genomförs i praktiken.Det är klart att lärarnas kompetens är av största viktig. Här finns ett uppdrag att främja lärares kompetens i både förskola, skola och vuxenutbildning och ge förslag på eventuella insatser.Friskolor har debatterats flitigt i många medier . Jag upplever ibland att det går en klappjakt på valfrihet i vårt land. Det må gälla friskolor, delar inom äldreomsorgen eller andra delar där man är oerhört rädd för att det kan vara olika.Vi står för att det ska vara en hög kvalitet i alla verksamheter. Men ser vi valfrihet som en oerhört viktig del. Detaljregleringen som en del talar om kommer inte att leda till högre kvalitet, utan vi måste bli bättre på att följa upp den på annat sätt.Många föräldrar och elever är oerhört nöjda med den utbildning eleverna får i friskolor, ibland jämfört med kommunala skolor, som också nämnts här tidigare i debatten.Jag vill nämna två saker till innan jag avslutar mitt anförande. Jag ser att min talartid har gått, men rösten håller fortfarande.För del är det oerhört viktigt att arbeta för entreprenörskap. Det finns en strategi för entreprenörskap som är oerhört viktig att på olika sätt lyfta fram.Här har också ett uppdrag att främja nya arbetssätt och nya delar. Jag tror att det finns stora möjligheter att jobba tillsammans med både entreprenörskap och hållbar utveckling.Det finns spännande projekt både på Sötåsenskolan utanför - jag kan nämna det som en liten retare - och i där man jobbar med hållbar stadsutveckling inom gymnasieskolan. Det är oerhört spännande.En annan viktig del handlar om lärarna. De har verkligen varit i fokus för och för alliansregeringen. Det handlar om vilka möjligheter det finns med både den nya lärarutbildningen och karriärtjänster och så vidare.Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. (Applåder)I detta anförande instämde Per Lodenius (C), (M), (FP) samt och (båda KD). Jag skulle kunna använda mina till att tala om hur medverkat till många viktiga reformer i skolan såsom lärarlegitimationen, nya kursplaner, ny skollag och ny läroplan och sedan fortsätta genom att förklara att dessa reformer inte fått den tid som krävs för att avspegla sig i elevernas resultat.Men det är många före mig som på ett mycket förtjänstfullt sätt berättat om detta, så det tänker jag inte göra.Vidare skulle jag kunna berätta om hur viktig satsningen på elevhälsan är och att det är viktigt att kommunerna tar del av denna möjlighet.Jag skulle kunna berätta om vikten av ett gott värdegrundsarbete och antimobbningsarbete. Jag skulle också kunna tala om värdet i att få välja den skola som passar mig och mina barn bäst. Inte heller det kommer jag att tala om.Jag har i stället valt att koncentrera mig på det som jag ser som den största utmaningen för svensk skola för tillfället. Vi kan tala om skolutveckling och satsningar på skolan tills vi har slagit knut på oss själva så länge vi inte får våra mest begåvade studenter att välja läraryrket eller att få de kvalificerade pedagogerna, som skolan verkligen behöver, att stanna inom yrket. Det är glädjande att höra att Socialdemokraterna vill medverka till att höja läraryrkets status.Herr talman! är det bara en sökande per plats till lärarutbildningen. Det duger inte! Omfattande forskning visar att duktiga lärare är helt avgörande för att eleverna ska lyckas i skolan. Det låga söktrycket till grundskollärarutbildningen är därför förödande när vi talar om att ska ha en skola i världsklass.Lärarnas status och auktoritet behöver återupprättas. Därför måste all onödig centralstyrning av skolan undvikas, rätt beslut måste ligga på rätt nivå. Elever och föräldrar måste naturligtvis ges visst inflytande över utbildningen, men det måste råda balans mellan lärarnas befogenheter och elevernas rättigheter och skyldigheter.Själv valde jag läraryrket av många anledningar. Den viktigaste anledningen var att få tillfälle att spendera tid tillsammans med ungdomar under den mest känsliga delen av deras liv. Det handlar om att var med och leda dem en bit på vägen, att bryta tankar och värderingar tillsammans och på det sättet kunna vara med och påverka samhällsutvecklingen. Detta kanske låter väldigt pretentiöst och överdrivet idealistiskt, men det är en beskrivning av läraryrket när det är som allra bäst.Varför vill då inte fler välja den yrkesbanan? En orsak är den snedvridna debatten om skolan. Nästan möts vi av nyheter om stora brister. Debatten har hamnat i ett dike där allt är elände och där ingen elev får den hjälp den behöver. Naturligtvis ska brister komma upp i ljuset, men var finns berättelserna om dem som älskar sitt jobb? Var kan vi läsa om lärare som på ett positivt sätt präglar sina elever genom sitt sätt att vara och undervisa? Vem talar om att lärare har världens viktigaste jobb för att säkra vårt lands framtida utveckling? För varje negativ nyhet om brister i skolan skulle jag vilja ha en solskenshistoria för att balansera debatten. Vi behöver de berättelserna för att få de bästa studenterna att vilja söka sig till yrket.Vi behöver också tydliggöra lärarnas roll och minska osäkerheten inför att agera i svåra situationer. upplever många lärare risk för den personliga positionen om de ingriper i exempelvis konflikter mellan elever.Herr talman! Lärarna bör också avlastas uppgifter som inte är kopplade till undervisningen. Dokumentation och återkoppling är bra. Men det får inte ta alltför mycket tid från undervisning och elevkontakter. Vi behöver därför se över hur kraven på dokumentation kan förändras så att den tar mindre tid. Vi behöver se över hur vi kan få in andra vuxna i skolan som till exempel kan vara rastvakter, motverka mobbning och lösa olika typer av konflikter mellan barn. Det är också värt att utreda hur det civila samhället kan bidra till en tryggare skola.En annan orsak till att söktrycket är lågt är naturligtvis att man värderar läraryrket lägre lönemässigt än andra yrken med samma utbildningslängd. Men det är inte hela förklaringen. Vi kan jämföra med sjuksköterskeutbildningen, där yrket ligger i ungefär samma löneläge. Där har man 2,5 sökande per plats. Jag är den första att stödja att lärare ska ha mer betalt, men vi måste också söka andra förklaringar.Herr talman! Jag vill lyfta fram ytterligare en aspekt i denna sena debatt. Vi kristdemokrater betonar alltid att människor är olika och unika. En skolform passar inte alla. En pedagogisk metod är inte lösningen på alla problem. Vi måste erbjuda en palett av skolformer och erbjuda individuella lösningar för våra elever. Med tanke på det tycker jag att det är oerhört frustrerande att de elever med de allra största behoven undervisas av personal med den lägsta utbildningen och kompetensen - detta som platser gapar tomma i den speciallärarutbildning som vi har genomfört. Jag talar om de barn med särskilda behov och barn med diagnoser av olika slag som tillbringar hela sin dag med elevassistenter som i de flesta fall helt saknar pedagogisk utbildning. Dessa barn har rätt att kräva de mest professionella pedagogerna.Ett minimikrav borde vara att det finns specialpedagogisk handledning för den personal som ska jobba med dessa elever. I vissa kommuner har man avskedat elevassistenter för att i stället anställa speciallärare. Det blir i och för sig färre personer, men personer med rätt kompetens. Detta är drastiskt, men jag vill poängtera att det är oerhört viktigt att kommunerna tar del av den satsning som regeringen har gjort på den nya speciallärarutbildningen och att detta kommer eleverna till del.Herr talman! Människor är olika och kräver olika lösningar. Att behandla alla lika är inte rättvist. Att inse att vi har olika behov och behöver individuella lösningar är kristdemokratisk politik.Med detta yrkar jag avslag på motionerna och bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder)I detta anförande instämde (KD), (M), (FP) och i (C).