bet · GZ01SoU10 · 2012-02-15 00:00:00 — Vad skulle du, , vilja ge för råd till politikerna, på alla nivåer, för att komma till rätta med detta? Vi såg i ett av diagrammen att primärvården spelat liten roll. , : Det skulle betyda oerhört mycket för de berörda om man fick mer personal och det blev fastställt. För att tala klartext: Det finns för lite personal. Det gör att de äldre inte kan gå på toaletten, får sitta ensamma framför tv:n och dö. Alla dessa skandaler beror till stor del på det, och naturligtvis också på mycket annat. Det är dock en av de saker som skulle förbättra för de äldre. , : Det var två saker som hände de där åren då det blev det riktigt stora fallet. Det ena var att man på de flesta ställen i landet valde att flytta på vårdutbildningen. Från att landstingen hade den i sin regi flyttades den över till den kommunala yrkesutbildningen. Det som då också hände, om vi ska vara alldeles ärliga, var att arbetsgivarnas engagemang i utbildningen drastiskt minskade. När det var landstingsdrivna yrkesutbildningar fanns det särskilda personer på skolorna som var med eleverna ute på arbetsplatserna. Engagemanget minskade alltså drastiskt från arbetsgivarnas sida. Det arbetas en del med att återupprätta det, men där finns mycket kvar att göra. Det var det ena som hände. Det andra var att när ädelreformen kom blev det ett slags statusförskjutning vad gällde undersköterskans roll; undersköterskan hade helt enkelt högre status tidigare. Den sjönk i samband med ädelreformen. De är nog de viktigaste förklaringarna. , : Vinst eller inte vinst i vården är en politisk fråga. Det ska politikerna ta ställning till, inte forskarna. Som forskare vill jag betona att det är viktigt att det finns underlag för att fatta beslut, och det måste finnas statistik. är verksamhetsstatistiken över huvud taget inte uppdelad på vinstsyftande och icke-vinstsyftande utförare. Det vore viktigt. Den uppföljning som måste göras gäller kostnader och kvalitet men också konsekvenser för välfärdens fördelning i förhållande till de jämlikhetspolitiska målen. , : Det var en svår fråga jag fick att svara på. Det är väldigt mycket en kulturfråga vad gäller vår syn på äldre. Inom sjukvården är, som vi hört, gamla människor svartepetter. Det är få läkare som är engagerade i och intresserade av att ta hand om äldre. I har vi sett att när geriatriker sköter äldreboendena, alltså läkare som är intresserade av och har kompetens beträffande äldre, minskar inläggningarna på akuten med mellan . man kvaliteten blir det mer kostnadseffektivt, och de gamla får en bättre behandling. Ett av de grundläggande problemen är att vi i våra vårdutbildningar har oerhört dålig utbildning beträffande åldrandet. Distriktsläkarna har ingen obligatorisk utbildning om åldrandet, och det syns också att deras intresse för den gruppen är minimalt. (S): Tack för mycket intressanta föredragningar! Om inga fler än jag ska överväga att hoppa från fågelåskådningsplatsen har vi väl nått pudelns kärna, nämligen hur vi skapar en långsiktigt hållbar finansiering av den här verksamheten. Vi har inga glasklara förslag från . En del vill höja skatterna, men det säger några andra nej till. Ytterligare några vill skapa en egen finansiering. Även det säger några nej till. Jag har ingen direkt fråga men skulle vara tacksam om någon kunde kommentera hur vi skapar finansiering för verksamheten. Ordföranden: Den punkten får vi nog lämna därhän eftersom det är för allmänt. (KD): Jag har en fråga till . Det kanske kan komplettera ett tidigare svar eftersom de tangerar varandra. Det gäller ungdomar och att färre söker till omvårdnadsprogrammen på gymnasiet. Man säger att det är låg lön och låg status och man ser det som ett tillfälligt arbete. Du talade också om arbetsformerna. Min fråga är: Hur kommer vi till rätta med den attityd som finns bland unga till arbetet i och på särskilda boenden? Per Ramhorn (SD): Ordförande! Jag vill ställa min fråga till angående kommande föreskrifter och allmänna råd. Om jag minns rätt stod det att inga demenssjuka ska få lämnas utan uppsikt . Vad innebär det? Min egen erfarenhet av att jobba inom äldreomsorgen är att vi oftast fick springa mellan avdelningarna och hjälpa kolleger. Då lämnades avdelningen tom. Kommer detta, med de allmänna råden, inte att få förekomma framöver? (M): Min fråga går till representanterna för . Det gäller minimibemanning. Ni talade om personcentrerad vård och omsorg och om att utgå från varje person. Personer med diagnosen demenssjukdom är ingen homogen grupp. Min fråga är om ni inte ser några risker eller farhågor med att sätta upp en miniminivå så att kommunen kan luta sig tillbaka och det snarare blir ett tak. , : Min uppfattning är att det inte är något fel på ungdomarnas attityd. Det är lika många ungdomar i undersökningarna nu som det alltid har varit som vill arbeta med människor. Ungdomar vill arbeta med äldre och tycker att det är ett bra arbete. Men förutsättningarna för att få ett bra jobb i dessa verksamheter är små eftersom de jobb som erbjuds är , det vill säga att man i allmänhet får gå som timvikarie . Man kan inte försörja sig på ett sådant arbete. Man bjuder alltså in med armbågen till den största arbetsmarknad vi har. Arbetsgivarna har inte riktigt fattat hur de behöver uppträda för att ungdomarna ska uppleva det som en attraktiv bransch. Det är inget fel på ungdomarnas attityd. , : Det kommer att bli ett skall-krav att ingen demenssjuk får lämnas utan uppsikt någon tid , det vill säga att personalen ska kunna se och höra de dementas behov, och det gör man inte om man befinner sig på en annan avdelning. , : Vi ser inga som helst risker med att man inför en minimibemanning. Det vi föreslår jag tror inte att det är någon enhet som har den bemanningen, i varje fall ytterst få är en grundbemanning, som man alltid har haft inom vården. Självklart ska man kunna höja den allteftersom behoven växlar. Det är alltså ingenting konstigt med det. Ska vården vara personcentrerad behövs vår bemanning. Som det är nu finns det på många ställen ingen personal alls eller en enda utbildad person på tio demenssjuka. Det är ganska vanligt. (FP): Jag har en fråga till . Det är brist på geriatrik överallt. Vad kan vi göra för att få fler geriatriker, fler platser i sjukvården och bättre resurser i primärvården? Det är en stor fråga. (M): Jag vill vända mig till Vårdföretagarna. Hur ser ni på kommunernas krav gentemot era medlemsföretag i den omsorg som ni ska bedriva? Är de tydliga? Är de uppföljnings- och utvärderingsbara? Hur sker uppföljningen och utvärderingen? Finns det bra exempel på det eller är det bristfälligt rakt över? , : Jag tycker att staten mycket tydligare borde styra utbildningsinstansernas utbud, det vill säga att universitet och högskolor måste utbilda efter vårdens behov. Så sker inte . Universitet och högskolor har alltför stor frihet att själva undervisa i det som de tycker är intressant. Vården behöver både psykiatriker och geriatriker, och de börjar bli en bristvara. Där går man i otakt. Det är det ena, att staten tydligare pekar ut utbildningsuppdraget för utbildningsinstanserna. Det andra är att vårdgivarna måste se till att det finns utbildningsplatser och att det finns sluttjänster inom geriatrik, men också inom psykiatri, som är en lika viktig bristvara i det här fallet. , Vårdföretagarna: Det är väldigt olika över landet. Några kommuner är oerhört detaljstyrda i sina kontroller av verksamheterna. När de tittar på scheman, upphandlingar och liknande värderar de tiondelar av tjänster, och det har då blivit väldigt betydelsefullt. Detta gäller storstäderna. På mindre orter är det snarare så att man har mer rundhänta beskrivningar av god äldreomsorg. Min uppfattning är att den bästa uppföljningen på kommunal- och enhetsnivå, förutom att sammanställa det material som faktiskt finns och analysera det, är att på de ställen där kommunerna går ut och gör på-platsen-undersökningar, och dessutom är iförda våra personalkläder, först där kan man se värdegrunder, förhållningssätt och bemötande. (V): Det är tydligt att det behövs mer resurser till äldreomsorgen. Jag vill fråga : Vad kan du se kommer att hända när det gäller jämlikhetsmålet lika äldreomsorg för äldre som är lågutbildade och fattiga och äldre som är högutbildade och rika om inte äldreomsorgen får mer resurser? (M): Jag har en fråga till . Det handlar om Senior alert, som är ett bra instrument där det matas in en mängd fakta. Vad händer sedan med alla dessa fakta? Bedriver vi forskning? Ger vi nya föreskrifter? Eller ligger de bara där i en kunskapsbank? (MP): Jag vill ställa en fråga till SKL. Jag tycker att många på olika sätt har bekräftat den oroande bilden av äldreomsorgen. Det är därför vi sitter här. Det som oroar mig är att SKL verkar sitta nöjd i båten. Är det något som ni inte är nöjda med eller tycker ni att allt fungerar som det ska? (C): Jag har en fråga till . Har vi några historiska fakta när det gäller hur många som faktiskt arbetar med den äldre delen av befolkningen, detta med tanke på att de tidigare vårdats av landstingen och vårdas av kommunerna, att vi har en ökad andel äldre och så vidare. Finns det hårda fakta om det? (KD): Jag vill rikta mig till . Du visade på kunskapens betydelse när det gäller geriatrik. Det fordras ett politiskt tryck, men hur skapar vi intresse bland dina kolleger på läkarsidan för att göra geriatriken till ett högstatusyrke och det framtida yrket? (FP): Jag har en fråga till . Vi har fått förklarat varför man inte söker till omvårdnadsprogrammet, att antalet sökande har sjunkit. Kan vi göra någonting med utbildningen? Framtiden ser annorlunda ut inom äldrevården. Har ni inom några tankar om det? (S): Eftersom vetenskapen duckade för min tidigare fråga skulle jag vilja ställa den till Famna. Kan ni med den erfarenhet ni har av non-profit-verksamhet se om det finns någon dimension som tillför äldreomsorgen någonting genom att tillåta vinstdrivna företag inom verksamheten? , : Förutsättningen för att man ska leva upp till de jämlikhetspolitiska målen som finns i lagstiftningen och i politiska dokument är att den offentligt finansierade äldreomsorgen är så god att den är attraktiv för alla sociala grupper. Resurser är en huvudfråga, annars får man en skiktad omsorg där de som har råd kommer att toppa med privata lösningar, som ett hot mot den modell vi känner. , Kommuner och Landsting: Först vad gäller Senior alert. Själva registreringen i Senior alert är en kunskapsökande faktor. Jobbar du med Senior alert har du de fyra kriterier som jag nämnde i mitt anförande som du ska arbeta med. Bara genom att du gör registreringen skapar det möjligheter till ökad kunskap inom ditt arbetsområde. Sedan jobbar Kommuner och Landsting kontinuerligt med att återkoppla forskningsresultat och var själva registreringen sker. Det är en ständigt pågående process att försöka öka kompetensnivån lokalt i princip i alla äldreboenden. Senior alert är ett av flera register där det sker. När det sedan gäller SKL:s bedömning och inställning till äldreomsorgen skulle jag vilja peka på att vi just nu jobbar med flera prioriterade mål kring äldreomsorgen och kvaliteten inom välfärdssektorn som helhet. Där är äldreomsorgen en av de allra viktigaste delarna. Vi ser att det finns oerhört mycket att göra, men vi är inte så fram att vi har de enkla svaren. Det finns en risk med att förenkla den här diskussionen menar vi, att det bara blir en fråga om grundbemanning eller något liknande. Vi vill peka på att det finns flera faktorer som spelar roll. Just nu jobbar vi exempelvis med kvalitetssäkrad välfärd, vilket ska hjälpa våra medlemskommuner och -landsting att kunna upphandla rätt, uppfölja rätt, återkoppla resultaten rätt, detta för att ständigt öka kvaliteten inom äldreomsorgen. Vi inser att det som sker och den diskussion som pågår är bekymmersam, men det får inte frånta det faktum att det också görs mycket gott arbete på golvet, ute i äldreboendena. Jag tror att det är bekymmersamt både för de boende och framför allt för personalen att bara höra de negativa bitarna. , : svarar på frågan från . , : Personaltätheten har varit oförändrad i svensk äldreomsorg. Det gäller även särskilt boende . Däremot ligger de enskilt drivna under de kommunalt drivna vad gäller personalbemanning respektive år. , : hade vi flest sökande unga läkare till geriatrikspecialiteten i av alla ST-tjänster som var ute. Det fanns ett stort intresse bland unga att jobba med äldre, men sedan kom förslag att geriatrik inte skulle vara en egen specialitet. Det innebar ett mycket allvarligt hot mot rekryteringen till geriatrik. är vi en självständig specialitet. Man ska nu göra om specialistutredningen, och jag hoppas att man tar sitt förnuft till fånga, för det är en framtidsfråga om vi ska kunna klara detta. Många vill jobba med det, och mer kunskap gör att läkare tycker att det är ett jättespännande och roligt område att jobba inom. , : Parterna i vårdutbildningarna har tagit ett initiativ kallat vård- och omsorgscollege. Det går ut på att stärka kvaliteten i de omvårdnadsprogram som finns ute på gymnasieskolorna. Det handlar om att stärka kvaliteten och framför allt att stärka arbetsgivarens engagemang i utbildningen. Det finns alltså ett sådant initiativ, men det behöver kraftfullt spridas runt om i landet. De viktigaste förändringarna är att se till att fler vill söka sig till omvårdnadsutbildningarna, och då är det oerhört viktigt för ungdomarna att höra sina mödrar hemma vid köksbordet berätta hur de har det på jobbet. Den kanske allra viktigaste marknadsföring vi kan göra är att få de anställda, de som arbetar i verksamheten, att tala gott om sina arbetsförhållanden och med stolthet tala om sitt yrke. Så är det tyvärr inte särskilt ofta . , Famna: Mitt svar lyder ungefär så här: Alla verksamheter och allt företagande behöver vinst. Frågan är hur den uppstår och vad man gör med den. Där representerar jag organisationer som har som bärande princip att vinst ska återinvesteras. Vinst i sig är dock inget problem. Vice ordförande (S): Vi har fått till oss mycket fakta, mycket kunskap. var det 18 000 som gick en vårdutbildning. är det bara 3 200. Det tycker jag att vi alla ska ta med oss. Vi ska också ta med oss att det inte är ett tecken på minskande intresse utan att det snarare handlar om vilka villkoren är, hur man upplever förutsättningarna att vara en viktig kugge i den så betydelsefulla äldreomsorgen. Hur ska kravspecifikationerna se ut? Hur tjocka, omfattande, ska de vara? Vilka krav ska man som politiker egentligen ställa för att få ut maximalt för de skattepengar vi avsätter? Utbildningen om åldrandet är oerhört bristfällig. Det är en populär specialitet i . Ser det ut så i hela ? Det är en bild och en fråga som vi från utskottets sida också kan bära med oss. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi inte ursäktar, att vi inte förklarar, att vi inte på något sätt försöker prata bort det hela utan att vi som utskottsledamöter i riksdag lyssnar och tillåter oss att bli påverkade både av det som vi läser i medierna och av det som vi tar del av från alla er här , att vi ser till att nya insikter om hur kvaliteten kan bli bättre också omsätts i praktik, att vi gör vad vi kan för att hålla i den här frågan inte eller fram eller fram till nästa val utan betydligt än så. Låt mig avslutningsvis understryka det som sade, att vi alla ska minnas individualiseringen, att faktiskt möta den människa som finns där, inte bara den nyblivna pensionären utan kanske till och med barnet. Det tycker jag är fina ord som kan få avsluta den här hearingen. Tack allesammans för att ni kom hit, tack utskottet för att ni ställt bra frågor och tack alla tittare som tagit del av en viktig hearing! , för vård och social omsorg utan vinstsyfte (Famna) Jag står självklart bakom samtliga S-reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1 i betänkande SoU10.Strax före jul satt och stod vi, ungefär samma konstellation, här och debatterade äldreomsorg. Upprinnelsen var då en medborgerlig upprördhet över uppmärksammade fall av vanvård och misskötsel av gamla på äldreboenden. Det handlade vid det tillfället om Carema. Det framkom med all önskvärd tydlighet att det inte var så enkelt. Enigheten var stor om att bristerna sannolikt var både fler och större. Vi var också många som uttryckte att ambitionerna inte varit höga nog. Det var en väckarklocka för oss alla.På 100 år har medellivslängden i ökat med , och kommer en femtedel av dem som bor i att vara . Det är en utmaning att klara en vård och omsorg av hög kvalitet för alla äldre på lika villkor, oavsett bakgrund, i takt med att de äldre blir allt fler.Frågan om hur vi ska finansiera välfärden är en genuint politisk fråga. Det går att utveckla gemensamt finansierad vård och omsorg av hög kvalitet för alla äldre. Det handlar om politiska prioriteringar, och det handlar om kraft.Vi vet att det är en utmaning. Vi socialdemokrater har bestämt oss för att anta den även i framtiden.Som äldre ska man aldrig behöva förlita sig på anhöriga för att få en god omsorg. När hälsan sviktar och man inte kan klara sig hemma på egen hand ska , vården och omsorgen finnas där. Äldre med vårdbehov är inte någon enhetlig grupp, och äldreomsorgen måste därför skifta fokus från ett vårdperspektiv till ett inflytandeperspektiv där individens ökade krav på oberoende och självständighet är själva utgångspunkten i vården och omsorgen. Äldre ska ha verklig valfrihet och i högre grad än kunna bestämma vad de vill ha utfört under sina hemtjänsttimmar. måste hemtjänst och insatser på äldreboende utvecklas så att de också rymmer det som gör livet värt att leva. avsattes sammanlagt i stimulansbidrag till kommuner och landsting med syfte att höja kvaliteten i omsorgen och vården av äldre personer. Det omfattade ursprungligen sju prioriterade områden: rehabilitering, socialt innehåll, demensvård, läkemedelsgenomgång, förebyggande arbete, kost och nutrition samt läkartillgång. fick medlen en mer prestationsinriktad utformning, och ett led i ambitionen var att stimulansbidrag ska kopplas till prestationsbaserade mål. Området läkartillgång utgick, och antalet områden blev sex. Därefter har man avsatt lite ytterligare medel, och sammanlagt har avsatts . har satsningen avslutats, och ska utvärdera och återkomma om . förväntas man återkomma. Jag har två huvudinvändningar. De är ekonomiska och demokratiska. Det är nämligen lite svårt att inte sätta dessa i satsning i relation till kostnader för äldreomsorg - - eller varför inte i relation till skattesänkningarna som uppgår till . Det är lite smått provocerande att tänka på att den sänkta krogmomsen ger krogsektorn mer än vad äldreomsorgen har tillförts . Det handlar som bekant om att välja i politiken. Utan att överdriva kan man lätt konstatera att äldreomsorgen knappast har stått i fokus för ekonomiska satsningar. När man säger det brukar svaret komma som ett brev på posten, eller hur man ska säga , nämligen att resurser inte löser allt. Det är också sant. Men om vi ser på dagens äldreomsorg, och när vi möter människor som har olika relation till verksamheten, är ändå bilden ganska tydlig. Tiden är knapp. Minuterna för en dusch är nogsamt uträknade, och det är inte alltid självklart att man kan ta den individuella hänsyn som man skulle vilja i den dagliga omsorgen. Hur är det med demokratin? Jag tänker på den alltmer konsekventa linjen att göra upp med SKL. Vi är mycket tveksamma till det. Borde inte vara det forum där vi diskuterar och debatterar politiken och beslutar i öppenhet, med kritik och medhåll från både talarstol och annat håll? Dessa ständiga överenskommelser under bordet med SKL är ett växande problem som i viss mening faktiskt hotar demokratin och minimerar debatten i detta fall om äldrepolitiken till kortsiktiga överenskommelser som låter bra i pressmeddelanden men som föga förändrar verkligheten. Ett exempel på just överenskommelser snarare än en öppen debatt och långsiktiga spelregler tycker jag är regeringens sätt att hantera lagen om valfrihet. Pengar ges till SKL för att kommunerna ska genomföra en lagstiftning som inte är obligatorisk, men de har bilan hängande över sig: Om ni inte gör som vi vill blir det lagstiftning.Det är ett ganska tveksamt och framför allt märkligt förhållningssätt till lagstiftning och kommuner. Jag vill verkligen betona att det inte ligger någon politisk motsättning i uppfattningen att de äldre får inflytande över den omsorg som ges och att de får valfrihet i verksamheten. kan man rikta en viss kritik mot fri etablering och också ha invändningar mot borgerligt utformade valfrihetsmodeller. Jag undrar när borgerligheten ska sluta påstå att fri etablering är lösningen på det mesta och när vi tillsammans ska börja föra en seriös diskussion om de problem och utmaningar som detta system faktiskt för med sig. Inom området äldreboende finns det i princip aldrig - rätta mig gärna om jag har fel - en massa platser att välja mellan så att man kan använda sin valfrihet till att ställa alternativen mot varandra och ta det som känns mest lockande, kanske bäst, tryggast, närmast hemmet eller vad ni vill. Tvärtom är det oftast kö, och alla inblandade är glada när boendefrågan äntligen får sin lösning. Det finns till och med färre platser än trots att antalet äldre har blivit större. Valfrihet förutsätter som bekant reella alternativ, information, kunskap om alternativen och en verklig möjlighet att välja bort det som inte håller god kvalitet eller som inte passar. När kvalitetskontrollen i sig förväntas ske genom att man ska välja bort det dåliga är vi ganska långt från verkligheten. Jag tror att det var ganska många som ändå häpnade över det som centerpartiledaren sade: När människor får välja fritt och också kan promenera i väg skapar man förutsättningar för boende med hög kvalitet. Det är ett ganska anmärkningsvärt uttalande, särskilt kopplat till särskilda boenden om man funderar över vilken fysisk kondition dessa äldre har och vilka alternativ som de står inför. Jag ser fram emot att föra ett resonemang om kvalitet och kontroll kontra val. Vi behöver också fundera över långsiktiga investeringar. Vem är det som ska stå för långsiktiga investeringar? Vem vågar investera i en osäker verksamhet när investeringen består i att investera i människor som man inte tar med sig när verksamheten flyttar?Man måste också fundera över vad man bygger in i system som handlar om konkurrens och sedan förutsätta samarbete. Jag tycker att det är mycket glädjande att det som beskrevs som omöjligt snart är färdigt. Jag tänker på kommande föreskrifter och allmänna råd för en tydligare reglering av socialnämndens ansvar för bemanning inom särskilt boende för personer med demenssjukdom. tror jag att vi på denna punkt är ganska överens om att kvalitet inte bara handlar om rätt krav vid upphandling eller om rätt bemanning genom föreskrifter. Det handlar också mycket om inte minst utbildning som borde vara grundläggande och ett måste för ett arbete inom omsorgen - möjligheter till återkommande kompetensutveckling under ett ofta långt yrkesliv och förmåga att både se och agera utifrån de individer som de äldre är. Kvalitet är att såväl den äldre som anhöriga känner en trygghet i den omsorg som erbjuds, att personalen kan vara stolt över sin arbetsinsats och känna att man räcker till. Omsorgslyftet med anor i flera regeringar bakåt i tiden är positivt, och jag önskar verkligen att det inte fanns några men. Men det är svårt att nationellt fastslå utbildningskrav och i huvudsak låta finansieringen sedan landa hos kommunerna, som man drar ned resurserna för gymnasieskolan och minskar vuxenutbildningen som har skett under den borgerliga regeringstiden. Det är nämligen väl känt att de allra flesta kommuner tampas med en tuff ekonomi. Trots detta envisas regeringen med att bedriva en ekonomisk politik som handlar om att statens budget ska gå ihop.