bet · H001UFöU1 · 2012-12-07 00:00:00 — Det svenska biståndet kommer att gå främst till humanitära insatser för att utveckla dem och för att försöka vinna effekt långsiktigt. Vad har man då åstadkommit under de senaste dryga tio åren? Jag tycker inte att man ska förringa att internationell närvaro ändå har gett effekt. Exempelvis går åtta gånger fler elever i skolan nu jämfört med , och närmare två och en halv miljoner av dem är unga tjejer. Tiotusentals nya lärare har utbildats. Vi har också förbättrat tillgången till hälsovård som har lett till att barnadödligheten har halverats och att medellivslängden för en afghansk kvinna har ökat med . Det har skett i ett mycket sargat land och från en mycket låg nivå. Men det är klart att insatserna har gjort skillnad. Det är steg för steg i en blygsam men långsam utveckling mot ett bättre samhälle, och den insatsen ska vi självklart se som långsiktig. Det som sker i är föremål för fortsatta diskussioner, inte minst i det internationella samfundet. Det är viktigt att framsteg fortsätter att göras i fråga om hälsa, barn, kvinnors rättigheter, utbildning och inte minst demokrati. Det är viktigt att vi inte bara belyser de orosmoln som finns utan också lyfter fram de positiva saker som har skett, inte minst för de enskilda som har fått en bättre och drägligare tillvaro. åkte Fortsättningsstyrka 24 till . Det är ytterligare soldater och officerare från som åker dit och gör en insats och gör skillnad. De är på plats för att öka stödet, supporten, rådgivningen och utbildningen för att afghanerna själva ska få större säkerhet. Jag yrkar bifall till propositionen och till förslaget i betänkandet i dess helhet. har vi haft svenska soldater i . Det är verkligen läge att vi börjar fråga oss vad vi egentligen har uppnått. Vilka resultat har uppnåtts ?Cecilia motiverade denna insats med att vi ska bygga fred. Men frågan är om freden har kommit närmare eller längre ifrån oss. Jag skulle nog säga att freden har blivit mer avlägsen som har gått. dog 3 021 civila afghaner. Det var betydligt fler än 2010, betydligt fler än 2009 och betydligt fler än 2008. Så här har det sett ut under en lång rad år, det vill säga att som går ökar antalet döda civila afghaner och freden har blivit alltmer avlägsen. säger att vi är i för att stärka kvinnornas rättigheter och för att öka möjligheterna för flickor att gå i skolan. Jag rekommenderar att läsa den utmärkta rapport som Kvinna till Kvinna, 1325 och har tagit fram om arbete med jämställdhet i . Där säger man att den svenska militära insatsen inte har resulterat i några hållbara resultat för kvinnor i landet. Visst har det skett framsteg, och de ska inte underskattas på något sätt. Men de har skett genom civila biståndsorganisationer. Ta inte äran från de organisationer som mödosamt har gjort detta arbete långt ifrån någon militär inblandning. Tvärtom vill organisationer som och en lång rad andra civila organisationer inte ha militära trupper i närheten av sina verksamheter. De säger precis tvärtom att en förutsättning för att de ska kunna verka i är att de uppfattas som oberoende och opartiska. Jag har en fråga till . På punkt efter punkt kan vi konstatera att den militära insatsen i har misslyckats. Ändå väljer ni att fortsätta med en misslyckad insats. Varför gör ni det? Att bygga säkerhet och trygghet är ett långsiktigt arbete. När tog möjligheten att tillsammans med andra länder inom FN bidra både militärt och civilt var det för att göra det långsiktigt. Ingen trodde att detta skulle ske , utan man trodde verkligen att detta skulle ta sin tid. Arbetet tar sina stapplande steg. är det till och med steg tillbaka. Det är mycket viktigt att ha en öppen syn på verkligheten och inse att problem fortfarande finns på plats. Det sägs att ingenting har skett och att utvecklingen har stannat av. Men jag tycker att det är mycket bra att se att åtta gånger fler barn får gå i skolan, att barnadödligheten har minskat och att hälso- och sjukvården har ökat så att av befolkningen har tillgång till den. Det är självklart att det inte har skett av sig självt, utan det har också skett genom att det är säkrare i den miljö i som människorna befinner sig i. Det är tryggare, och man har successivt börjat bygga en egen rättsstat med hjälp och stöd av det internationella samfundet. Det handlar om militär utbildning och polisutbildning.För att afghanerna själva ska kunna klara av detta långsiktigt, , är det viktigt att denna säkerhet finns på plats. På vilket sätt vill säkra att biståndet når fram om det är så att kvinnor och barn inte känner sig säkra när de går till skolan eller när de går till hälsostugan? På vilket sätt vill du att det svenska biståndet i så fall ska nå fram? Det är självklart sant att det måste vara ett långsiktigt arbete att bygga fred och säkerhet. Jag önskar att och de borgerliga partierna hade samma långsiktighet i sitt arbete med att stötta det civila samhället i , där många organisationer är beroende av kortsiktiga projektstöd för sin överlevnad. Det saknas ofta långsiktighet i finansieringen. Men det kanske är en lite annan fråga. ser, i , att det inte är möjligt med en militär lösning på de problem som finns. Det är inte möjligt att med vapenmakt och utländska soldater garantera eller bygga säkerhet. Det kommer i grunden att krävas andra strategier, vilket jag också tydligt redovisade i mitt inlägg i talarstolen.Det handlar om att stödja försök till en freds- och försoningsprocess. Det handlar om att med kraft gå in och stödja det arbete som pågår med att försöka återintegrera de före detta motståndsmän som tyvärr fortfarande befinner sig i väpnade grupper och få tillbaka dem in i det afghanska samhället och ge dem en utbildning, ett arbete och en inkomst. Det handlar också om att bekämpa fattigdomen med massiva biståndssatsningar. pratar om framstegen, men vi ska komma ihåg att av afghanerna lever i fattigdom. Jag tror att de senaste uppgifterna när det gäller mödradödlighet är att det dog 5 kvinnor i samband med en förlossning. I är samma siffra 20 000 kvinnor. Det är enorma skillnader, och där finns det också enorma behov.Vad jag nu kan konstatera är dock att skillnaden mellan mig och inte bara är att är moderat och jag vänsterpartist utan också att sitter i försvarsutskottet medan jag sitter i utrikesutskottet. Jag ser hur de biståndsorganisationer som verkar i ska redovisa vilka resultat de uppnår. De ska utvärdera sin verksamhet, men jag har inte sett någon som helst utvärdering av den svenska militära insatsen. Om ni är så övertygade om att man har uppnått målen och varit framgångsrik, låt oss då genomföra en öppen och transparent utvärdering av den svenska militära insatsen i . radar upp problemen. Jag kan vara mycket överens med honom om de problem vi fortsatt ser i , men vi är inte här bara för att komma överens om problembilden utan faktiskt också för att hitta olika lösningar. står ju helt tomt på lösningar. väljer att bara säga nej. Det ger inga resultat.Då säger vi snällt att vi ser att effekterna har nått fram. Om det inte hade varit säkrare och tryggare än det var tidigare, hade effekterna då blivit att åtta gånger fler elever går i skolan eller att av befolkningen har tillgång till sjukvård? Det är klart att det bygger på att man i samhället har en grundtrygghet, en säkerhet, och känner att man kan börja bygga sitt eget samhälle. Vi är där för att hjälpa dem att bygga sitt samhälle. Vi vet att den militära lösningen inte är hela lösningen, och det var därför vi under föregående år väldigt tydligt valde att gå över till civil ledning för att ge resultat insatsmässigt. Det låter som att det ena utesluter det andra, men för oss handlar det om en helhet. Jag bara noterar att ställer sig helt utanför detta och inte vill bidra till den långsiktiga insatsen. vet mycket väl, herr talman, att man inte kan eller har möjlighet att bara skicka in resurser om man inte vet att de når ända fram. Det finns ingen skattebetalare som vill vara med och bidra på det sättet. Vi vill säkra trygghet och säkerhet först och främst, och sedan se till att resurserna når ända fram. Våld leder inte till fred. Det gäller inte minst i vars befolkning har lidit under många olika krigsherrar, både inhemska och utländska, . Oavsett om den militära makt som på uttryckliga begäran nu befinner sig i landet för att skydda staten och de civila drabbas civila i alltför stor utsträckning av nämnda truppers krig mot talibaner, narkotikasmugglare och diverse kriminella gäng de slåss emot. Fienden är minst sagt diffus och olikartad och brukar kallas för insurgenter, rätt och slätt. Långt ifrån alla är talibaner, och mycket av det militära arbete som bedrivs skulle i och i väst ha hanterats av polis, inte militär.Som jag ser det hade den långvariga militära insats som har varit på plats helt fel strategi redan från början. Uppdraget var att med militära medel skapa ordning och säkerhet. Talibanerna skulle bort och infångas. Det skulle vara gjort i en handvändning, och sedan skulle man kunna dra sig hemåt igen. Det tog i stället att inse att säkerhet är lika mycket en fråga om att ge andra former av trygghet, som möjlighet att försörja sig, utbildning, fungerande samhällsinstitutioner etcetera.Att talibanerna ledde en skräckregim är nog alla utom de själva överens om, men botemedlet har knappast varit utan problem det heller. är, trots att det har gått störtades, ett av världens fattigaste länder, och narkotikaodlingen och handeln ökar i stället för att minska.Det finns dock mycket positivt också, bland annat att de flesta barn nu går i skolan och att också de flesta flickor gör det. Det ska man inte glömma eller bortse från.Herr talman! har stått bakom Afghanistaninsatsen sedan den inleddes. Mina kolleger som satt i då kunde nog inte föreställa sig att den skulle bli så långvarig eller omfatta så många personer. I takt med att insatsen svällde började vi också ifrågasätta den alltmer. Vi menade att fred i i första hand möjliggörs med ett större civilt fokus i insatsen och att den militära insatsen borde fasas ut. Vi menade inte att vi skulle lämna afghanerna i sticket, men däremot skulle vi skifta från militärt till civilt.I valrörelsen drev vi tillsammans med Socialdemokraterna och Vänstern ett tillbakadragande av svensk trupp . Som alla vet blev det dock ingen rödgrön regering, och därför slöt vi tillsammans med Socialdemokraterna och regeringen en överenskommelse om den svenska fortsatta närvaron i . Vi valde att vara med och påverka och är nöjda med de avtryck vi har gjort i den förda Afghanistanpolitiken.Det är en överenskommelse som inte bara omfattar den militära närvaron utan också den civila. Det nya med överenskommelsen var att vi fick ett slutdatum 2014 och att vi fick ett starkt ökat civilt fokus på bistånd och andra civila insatser. En civil ledning för de samlade insatserna - de militära och de civila - var en annan viktig del i överenskommelsen. Jag kan villigt erkänna att jag kände mig väldigt osäker på om ord skulle följas av handling. Årets betänkande är det dock tredje i ordningen sedan överenskommelsen slöts, och jag känner mig lugnare den här gången.Sedan 2010 har Afghanistanpolitiken fått en helt ny inriktning, inte bara i . Afghanerna har beslutat att ISAF-styrkan ska avsluta sitt uppdrag och överlämna säkerhetsansvaret till afghanerna själva , vilket tidigare tog upp. De provinser där ansvarar för säkerheten är relativt lugna och blev därför också först ut att inleda den så kallade transitionen. Det ena landet efter det andra lämnar i takt med att den afghanska armén har vuxit, är bättre utbildad och själva leder det operativa arbetet. minskar successivt sin personal, och campen kommer att avvecklas för del.Samtidigt ökar vi biståndet, och är största biståndsland. har också utlovat att vara långsiktigt kvar med civila insatser även efter 2014. Det är vi i mycket nöjda med. Det duger inte att säga att nu tar vi våra soldater och ger oss av, och så lämnar vi ett sönderslaget land bakom oss. Då riskerar vi kaos och ett öppet fält för både talibaner och diverse kriminella grupper.Det vore ansvarslöst att inte bistå afghanerna även fortsättningsvis med det civila stöd som ger. Inte minst har Svenska Afghanistankommitténs arbete gett ett mycket gott rykte. Jag skulle vilja påstå att är en grundpelare i det stora förtroende man från afghanernas sida upplever gentemot . Att vi inte är i av ett egenintresse är en annan anledning.Vi var några i utskottet som besökte , ett besök som inte kunde ha kommit lägligare med tanke på dagens debatt. Jag besökte också och har därför en del intryck att jämföra med. Det är självklart alltid en fördel att få ta del av information, stämningar och känslor på plats framför att läsa sig till dem här hemma.Det jag kan konstatera är att diskussionen nu skiljer sig från den jag hörde . talas det om hemvändande trupper, inte om att afghanerna inte klarar säkerheten själva. En ISAF-general sade det väldigt tydligt: Säkerheten är inte problemet; det är utbildning som är problemet. Han menade utbildning på alla nivåer i samhället. Att utbildning är det mest grundläggande behovet uttrycktes av i princip alla vi talade med, inte minst civilsamhällets organisationer.När talibaner med flera inte längre slåss mot utländska trupper utan mot den egna armén - mot afghaner - minskar det folkliga stödet för upprorsmakarna. Det var en annan uppfattning som framkom. Att polisen måste stärkas och brottslingar ställas inför rätta var ett lika starkt budskap nu som . Vilka poliser som behövs var däremot lite mer oklart - är det insatsstyrkor eller närpolis, eller kanske både och?Även bistår den svenska militära insatsen med att söka personer som till exempel lagt ut vägminor, för att få dem fällda i domstol. Rättsväsendet behöver dock stärkas i alla led. Inte minst det faktum att man först skaffar bevis mot någon för att sedan gå till domstol och få en fällande eller friande dom, i stället för att fängsla en hel grupp där de flesta är oskyldiga, är viktigt. För mig är det en självklarhet att polisarbete är något som framöver bör skötas av välutbildad afghansk polis - med betoning på välutbildad - och det är just på polissidan jag både nu och ser enorma behov. utbildar närpoliser i en kort utbildning med möjlighet till sex veckors förlängning. Det säger sig självt att man inte får en välutbildad polis på den korta tiden. Incidenterna har också varit många där poliser varit inblandade i skjutningar mot både afghansk och utländsk militär. EU:s polisinsats Eupol som bidrar genom jobbar också med polisutbildning - en bättre sådan, får man utgå från. har 25 personer på plats i Eupol.Herr talman! Även om ingen av de personer vi talade med uttryckligen sade att de ville ha de utländska trupperna kvar finns det en självklar oro över vad som kommer att hända när de försvinner. Inte minst kvinnorna ger uttryck för den oron.Antalet fall av våldtäkter utanför hemmet har ökat, och de i hemmet går inte att mäta eftersom ingen anmäler. Kränkningar av mänskliga rättigheter, särskilt kvinnors, ökar. I många fall är gärningsmännen just de dåligt utbildade närpoliserna. Det visar med ännu större tydlighet att utbildning i alla led är nödvändig, inte minst inom polisen som tillsammans med den afghanska militären ska vara garanten för säkerheten i landet. Många poliser är analfabeter, och det är naturligtvis svårt att vara en bra polis om man inte kan läsa och skriva. Det borde finnas någon form av lämplighetstest innan personer ges rätt att hantera vapen och utöva makt gentemot andra. Sist men inte minst måste det finnas en administration som fungerar hela vägen uppifrån och ned och nedifrån och upp. Poliser som våldtar och begår brott får inte accepteras på en högre nivå i hierarkin. Poliser som begår brott ska lagföras. Ska kvinnor och människorättsförsvarare våga anmäla våldtäkter eller andra brott är det av grundläggande betydelse att de kan lita på att polisen gör polisarbete och inte våldtar eller begår andra övergrepp.Utbildning av polis, åklagare, advokater och andra i rättssystemet är nödvändig, men det måste vara bra utbildning. Det är viktigt att vi hittar en modell som vi kan stödja som inte utbildar brottslingar i stället. All utbildning är inte bra utbildning.Herr talman! För att nå en bättre situation för kvinnorna i behövs inte bara utbildning; även möjlighet att försörja sig är något som efterfrågas. Det finns många starka kvinnor i , men de sätter sitt liv på spel i kampen för det som för oss är självklarheter. Så hur blir det då efter 2014? Kan kvinnorna känna sig säkra efter 2014? Få inom militären talade om kvinnornas säkerhet. Egentligen var det bara kvinnorna och civilsamhället som gjorde det.Herr talman! En fråga som ofta ställs till oss är vad kommer att bidra med efter 2014. Det går inte att svara på det , som sade tidigare. Vi har en överenskommelse om att ta hem svensk trupp . Så som läget ser ut är trupptillbakadragandena på gång. Den afghanska militären håller på att ta över säkerheten i hela landet - än så länge med stöd av ISAF dock. Att stärka polisen att göra rätt saker verkar uppfattas vara en fråga som man lägger större fokus på framöver.Sverige har lovat att vara kvar civilt även efter 2014, och det stöder . har också uttalat att vi eventuellt kan bidra med en ren utbildningsinsats på högst 200 man, som Hans tidigare tog upp, om vi får en sådan förfrågan. Men det är ingenting som vi tar beslut om . Det beslut vi fattar efter dagens debatt handlar om insatsen 2013. Vad den rent utbildande insatsen eventuellt kan komma att innefatta efter 2014 vet vi inte . Någon form av deltagande i stridande verksamhet kan det inte bli tal om.För del kan jag säga att vi inte vill köpa grisen i säcken och redan nu gå med på något som vi inte vet vad det består av. Det har varit vår ingång i årets upplaga av Afghanistanproposition och betänkande, och det är tydligt i både proposition och betänkande att det beslut som vi fattar handlar om 2013.Med tanke på de spekulationer som förs om vad lovat delta med framöver utgår jag från att regeringen håller oss och Socialdemokraterna informerade om de diskussioner som förs och de eventuella förfrågningar får så att vi i god demokratisk ordning - och - kan ta ställning till om det finns behov av en utbildningsinsats för tiden efter att den nuvarande svenska styrkan planenligt dras tillbaka . En sådan förutsätter förstås i så fall också att det finns ett FN-mandat i botten.Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet.I detta anförande instämde (MP). I diskussionerna och debatterna om är många av positionerna givna. Det är ingen som förvånar sig över att helst vill att svenska soldater ska marschera på kaserngården i eller att för den delen säger ja till varje möjlighet att dra till fält. Däremot är det lite mer diffust var ska hamna. Jag kan konstatera att lyckats hamna i alla möjliga positioner när det gäller Afghanistaninsatsen. Bara har vi kunnat konstatera att först var för insatsen i . Sedan ville de inför valet ha en avveckling av insatsen . sade de ja i till att utöka den svenska insatsen för att bli större än i svensk, eller för delen afghansk, historia. , ville de avveckla insatsen till 2014, och öppnar de upp för att ska ha soldater i även efter 2014. Det är inte helt lätt, , att följa dagsnoteringarna i Afghanistanpolitik.Jag tycker inte heller att det blev tydligare i inlägg. Jag konstaterar att vi behandlar en proposition från regeringen som har ställt sig bakom. I det betänkande som finns från det sammansatta utskottet finns det inga särskilda yttranden och inga brasklappar från . Jag konstaterar att i regeringens proposition, som ställer sig bakom, står det så här: "Inriktningen är att , om så efterfrågas, bidrar i form av en ren utbildningsinsats om 200 personer - - -." Frågan blir till : Står bakom också denna mening? Om ja, hur länge tänker sig i så fall att ska ha soldater i ? Jag börjar med frågan om eventuellt en rent utbildande insats efter 2014 och påminner om att det fanns med redan i förra årets proposition. Det fanns med i själva överenskommelsen att vi skulle gå från stridande till stödjande och till eventuellt rent utbildande insats. Med "utbildande" ser vi inte en möjlighet att vi kommer att vara kvar i med stridande trupper på något sätt. Därför har vi inte heller öppnat för den möjligheten.I årets propositionstext har vi dessutom lagt in en annan brasklapp, kan man väl kalla det för - jag tyckte att sade att den förra var en brasklapp. Vi tar nu ställning för insatsen 2013, och det av den anledningen att vi inte vet vad det är som kommer att finnas i den eventuellt rent utbildande insatsen. Då kan vi inte heller ta ställning till den.Att ge ett blankt mandat till regeringen att leda in oss i någonting som vi inte i övrigt har fått vara med och diskutera är inte någonting som vi och Socialdemokraterna står bakom. Vi vill naturligtvis att om vi ska vara där med en utbildande insats efter 2014 ska vi ta beslut om det gemensamt. Det måste vi diskutera gemensamt och bestämma vad det är för någonting. Men först måste vi få en fråga om vad detta ska omfatta.Hans Linde vet precis som många andra att Afghanistanfrågan är en mycket känslig fråga i . Alla står inte bakom insatsen. Vi har haft en mycket bred och upphetsad diskussion i vårt parti på våra kongresser etcetera. har vi stått bakom den, men vi har visat klart och tydligt att det är ett tillbakadragande vi vill se därför att vi inte tror att våld löser problemen i . I detta anförande instämde och (båda S). Jag kan inledningsvis säga att jag kommer att välkomna varje miljöpartist som väljer att rösta på reservationer och stå upp för att ska vara en kraft för fred och civila lösningar i , på samma sätt som vi välkomnade när flera miljöpartister valde att gå mot partilinjen på den här punkten. Jag vill göra ett förtydligande. Det har framkommit i debatten att man ska göra en stor skillnad mellan vad som är stridande och vad som är utbildande. Man har visat upp en bild att en utbildande insats i innebär att vi ska skicka lektorer i manchesterkavajer som ska sitta bakom kateder och undervisa i något slags gemytlighet. Så fungerar det inte. Vi har rena utbildningsinsatser på plats i . Det innebär att man finns med i de afghanska trupperna, följer med dem även ute i fält när de deltar i striderna. Man är inte låst på några civila kaserngårdar eller liknande. Man är i högsta grad en del av den väpnade konflikt som pågår.Jag blir ändå inte riktigt klok på vad som är linje. Står bakom den skrivning som finns i den här propositionen eller inte? Det är en ganska enkel fråga: Står man bakom den här skrivningen, eller gör man det inte?Sedan blir det trots allt en fråga till . får då företräda bara och bara vara miljöpartist i den här debatten och blicka lite framåt. har tidigare inte haft några problem med att sätta något slutdatum för den svenska insatsen, när man vill se att de svenska soldaterna helt och hållet ska vara hemma. Hur länge tänker egentligen att de svenska soldaterna ska vara kvar i ? Är det till 2016, 2018, 2020 eller ännu längre? tänker att soldaterna ska vara kvar till 2014. Så långt har vi tänkt. Vad som kommer efter 2014 vet vi inte , och det tar vi inte ställning till . Vår tanke är att trupperna i ska vara hemma till 2014.Miljöpartiets linje har varit väldigt tydlig. Vi har stått bakom det afghanska folkets rätt till en bättre utveckling. När man en gång tog beslut om att gå med i Afghanistaninsatsen handlade det om väldigt få personer. Sedan har det, precis som du säger, utökats.Det har alltid funnits miljöpartister som har varit skiljaktiga i den här frågan. Hade jag själv varit med vid det första tillfället hade jag inte röstat för trupp i , men jag var inte det.Nu är vi i den situationen att vi har trupp i på grund av en massa beslut som har tagits tidigare. Vi menar att vi ska dra tillbaka den militära närvaron och öka den civila.