· GZ01SoU13 · 2012-05-02 14:57:58 — Vi är helt överens om Regeringsrättens dom, men ska lagen ändras måste det finnas ett underlag så att vi vet på vilket sätt vi ska ändra den. Annars blir det som ni brukar säga, att vi gör fort och fel. Vi vill inte göra fort och fel. Den här reformen är för viktig för att vi ska göra fel. Vi har inte råd med det. Vi måste göra rätt.Då måste vi ta fram underlag. Vi måste veta vad som har hänt med människor som inte längre har personlig assistans. Får de andra insatser? Hur ser deras vardag ut? Jag beklagar djupt de människor som inte kommer till arbete eftersom den här regeringen prioriterar arbete även för personer med funktionsnedsättning. Vi säger att vi inte ska låsa in dem bara i daglig verksamhet, utan det ska finnas en möjlighet att vara ute på den generella arbetsmarknaden. Vi har vidtagit en massa åtgärder. Som jag sade tidigare: Betyget är att denna arbetsmarknadsminister har gjort mer än samtliga tillsammans tidigare i just den frågan. Det är en bedömning från Funktionshindersrörelsen.Då vore det otroligt konstigt om ni skulle tycka att det här var fel. Det är klart att ni tycker att det är fel! Det kan inte vara rätt när människor som har förmåga till arbete inte får möjlighet att arbeta. Men vi måste ha rätt underlag. Jag tror att har varit så länge i riksdag att hon vet att man måste ha ett underlag innan man fattar beslut om lagstiftning. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.Som så många har sagt före mig är det här ett mycket viktigt betänkande, som utskottet verkligen har lagt ned oerhört mycket kraft och tid på att bereda. , generaldirektör och företrädare för handikapporganisationerna har varit i utskottet för att ventilera olika frågor i betänkandet. Det har i huvudsak handlat om det nya behovsbedömningsinstrumentet inför beslut om assistans och den personliga assistansen över huvud taget. , utredare av betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning, har också besökt utskottet.Herr talman! Jag kommer att fokusera på några mycket angelägna områden i betänkandet, nämligen funktionshinderspolitikens inriktning, tillgänglighet och den personliga assistansen.Många viktiga steg har tagits av alliansregeringen, har vi fått höra i tidigare inlägg. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning undertecknades av . Den trädde i kraft . lämnade sin första rapport till . I den redovisar regeringen hur arbetet har gått med att verkställa sina skyldigheter enligt konventionen och om framsteg som uppnåtts.Regering och riksdag har också följt upp den nationella handlingsplanen för funktionshinderspolitiken Från patient till medborgare och tagit en strategi framåt.Vi har också fastställt inriktningsmål inom nio prioriterade områden: arbetsmarknad, socialpolitik, utbildning, transport, it, ökad fysisk tillgänglighet, rättsväsen och folkhälsa samt kultur, där både medier och idrott ingår. Det har vi gjort för att förtydliga arbetet inom funktionshinderspolitiken. För att ytterligare få kraft i arbetet för att driva funktionshinderspolitiken framåt har man dessutom gett i uppdrag till olika statliga myndigheter att lämna förslag till delmål inom sina verksamhetsområden för . Sedan har vi i också tagit en strategi för genomförandet av denna politik.Herr talman! Mycket har hänt, men det återstår en del att göra. Arbetet med strategin ska redovisas i vår budgetproposition, och det känns mycket bra att vi synliggör regeringens arbete kring funktionshinderspolitiken i vår budget. När man jobbar med funktionshindersfrågorna får man inte jobba i stuprör, utan man måste jobba på bredden.Herr talman! För att nå målen för politiken ska fokus särskilt inriktas på rätten till full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättningar. Man ska förebygga och bekämpa diskriminering och ge barn och ungdomar samt vuxna med funktionsnedsättning förutsättningar att leva självständigt och själva bestämma över sina liv.När det gäller tillgänglighetsarbetet tog regeringen fram en strategi i samverkan med SKL, enkelt avhjälpt, som den kallades. Tre prioriterade områden fastslogs, nämligen tillgänglig kollektivtrafik, tillgänglig statsförvaltning och enkelt avhjälpta hinder. Tillgänglighetsarbetet är ständigt pågående - det får aldrig stanna av. Myndigheten Handisam har ett speciellt övergripande ansvar för arbetet och följer kommuner och myndigheter i tillgänglighetsarbetet. Det går inte fort, men tillgängligheten har sakta förbättrats och framför allt för personer med nedsatt rörelseförmåga. Däremot har det visat sig vara svårare för personer med synnedsättningar, allergier, hörselnedsättningar och kognitiva funktionsnedsättningar att uppleva att tillgängligheten har förbättrats. Här måste arbetet intensifieras.När vi ändå pratar om tillgänglighet, herr talman, vill jag passa på att understryka att vi i anser att det är en självklarhet att bristande tillgänglighet ska ses som diskriminering.Herr talman! kommer vi in på det område som utskottet lade ned extra mycket tid på, och det rör LSS och rätten till assistans. Förre folkpartiledaren och tidigare ministern genomdrev 1993 denna genomgripande reform. Helt plötsligt kunde personer med mer omfattande och varaktig funktionsnedsättning ta makten över sina egna liv, påverka, känna delaktighet och leva självständigt. Skälen för en rättighetslagstiftning har inte ändrats. De är lika viktiga som de var då lagen trädde i kraft. Vi ska komma ihåg att LSS är ett komplement till och inte en ersättning för annan service som ges via annan lagstiftning, till exempel hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen, skollagen med mera. Lagstiftaren gjorde det tydligt att för att lagens syfte ska kunna uppfyllas kan lagen inte innehålla för mycket detaljregleringar eftersom människor är olika.Herr talman! Förhållanden och önskemål är olika i olika familjer. Assistansanvändare är personer med funktionsnedsättningar - de är inte funktionsnedsättningar.Men så kom domen 2009 som många har tagit upp i sina anföranden, en regeringsrättsdom som gjorde en restriktiv bedömning av vad som ska anses som grundläggande behov och som har snävat in tolkningen av LSS i rättspraxis.Herr talman! Utskottet tar detta på största allvar. Intentionerna i LSS-reformen måste upprätthållas. Det är därför angeläget att arbetet kring den personliga assistansen påskyndas. Inspektionen för socialförsäkringen håller på att granska tvåårsomprövningarna inom assistansersättningen och tittar på om och hur levt upp till det lagstadgade kravet på omprövningar. De tittar också på om beslutsunderlaget till omprövningarna håller tillräckligt god kvalitet. En rapport kommer . Utöver det har regeringen gett ISF ett uppdrag där de ska bedöma orsakerna till utfallet av beslut om assistansersättning, analysera utfallet och göra en analys av orsakerna till utvecklingen av personlig assistans. ISF ska också analysera vad som händer för den enskilde när timmarna förändras.Herr talman! Utskottet är tydligt med att vi vill att ISF ska delredovisa sina slutsatser senast . Sedan ska regeringen skyndsamt återkomma med en bedömning av eventuellt behov av åtgärder för att upprätthålla intentionerna i LSS. Det är viktigt att brukarorganisationerna får medverka i detta uppdrag, för deras erfarenheter och synpunkter är oerhört värdefulla.Herr talman! : Jag och får många signaler från brukarorganisationerna och enskilda om hur en snävare tolkning av de grundläggande behoven hos har drabbat enskilda människor med grava och svåra funktionsnedsättningar. Vi är bekymrade och vill därför så snabbt som möjligt få fram fördjupande faktaunderlag om utvecklingen när det gäller personlig assistans. Det ger oss som beslutsfattare ett underlag för bedömning av om lagändringar krävs för att upprätthålla intentionerna i LSS. Det är därför bra att vi i utskottet har fått till en så kraftfull skrivning i betänkandet. Det är välgörande att är så tydlig med att det ska till en lagstiftning om bristande tillgänglighet och diskriminering. Jag har också hört , folkpartist och ansvarig minister, säga att det är vad man vill. Jag har också hört honom vädja till funktionshindersrörelsen att driva ett aktivt opinionsarbete så att det blir verklighet.I stället för att fråga vad du tycker i den här frågan tänker jag ta upp frågan om ledsagarservice med dig.Vi har fått tydliga signaler från om att allt fler människor som är gravt synskadade eller blinda inte får ledsagarservice. rapporter har också visat på att det ser väldigt olika ut och att det fattas riktlinjer beroende på vilken kommun man bor i. Vissa kommuner tar ut väldigt höga avgifter så att det blir riktigt ekonomiskt kännbart. I andra kommuner är det gratis. Och så har vi kommunerna som tycker att man inte bara ska betala sin egen kostnad om man till exempel ska ta del av kulturarrangemang eller sportarrangemang utan också betala sin ledsagares kostnad. Vi vet att många människor med funktionsnedsättning har en ganska skraltig ekonomi.Jag skulle därför vilja veta vad vill göra för att vi ska få en ledsagarservice som fungerar. Människor ska inte utestängas från möjligheten att leva ett självständigt liv, ta del av livet, promenera, träffa vänner, tal del av kultur och annat viktigt på grund av att de till exempel inte kan betala en hög avgift. Det är väldigt svårt och tufft för dem som har behov av ledsagarservice. Jag känner väl igen problematiken.Eva frågar vad tycker. har inte tagit ställning till något nationellt lagförtydligande. Det som jag tycker är viktigt är att SKL, som är den övergripande organisationen, ser till att samråda med kommunerna och landstingen, framför allt med kommunerna i det här fallet, för att försöka komma fram till hur man enhetligt ska kunna hantera de här frågorna.Sedan är det en gammal regeringsrättsdom som ligger gravt synskadade i fatet. De har svårt att få LSS, för de faller , trots att det i förarbetena till LSS-lagstiftningen fanns sådana skrivningar som borde vara ganska självklara för dem som ska göra bedömningarna.I första hand tycker vi att man på frivillig väg ska hitta en samordning och samverkan så att det blir enhetliga bedömningar av ledsagarservicen. Det gäller både prissättning och handläggarnas kompetens. Om det är en dom som ligger de gravt synskadade i fatet kan man fundera på om det inte behövs annat än frivilliga överenskommelser. Men jag tycker att det skulle vara bra med nationella riktlinjer. Det skulle också vara bra om avgifterna reglerades på något sätt. Det skulle inte åsamka kommunerna stor skada om det blev tydligt att de inte får låta någon betala också för ledsagarens deltagande.Jag skulle också vilja ta upp frågan om den personliga assistansen. Som alla har sagt var det och den dåvarande regeringen som införde den med ett brett parlamentariskt stöd. Då får man hoppas på ett lika brett parlamentariskt stöd nu så att inte den personliga assistansen urholkas och människor förlorar den personliga assistansen.Vi har en regeringsrättsdom , som du mycket riktigt sade.RBU - och Ungdomar - Stiftarna av Independent Living i , Handikappförbunden som är en paraplyorganisation, Föreningen , för ett samhälle utan rörelsehinder, , , Intressegruppen för assistansberättigade och redaktören för har i en debattartikel på Newsmill vädjat till politikerna att rösta på reservationen. Vi kan inte vänta , därför att det är så många människor som drabbas och får sina liv förstörda genom att de förlorar assistansen.Visst, man ska ta reda på saker. Men vi har väntat på rapporter som kom och . ska vi vänta på ytterligare rapporter, och sedan ska vi se om vi eventuellt behöver göra något. är det väldigt många människor som drabbas, som inte kan gå till jobbet, vara föräldrar eller leva det liv de vill. Många har ångest av att behöva hamna i den situationen. När det först gäller nationella riktlinjer för ledsagare sitter man nu på departementet och analyserar . De har ändå satt pekfingret på bristerna, så vi får se var regeringen landar i tolkningen av det. Det är svårt att nu tala om vad vi får för synpunkter från regeringen. Än så länge är inte nationella riktlinjer något som är aktuellt för del, men frågan bereds så vi får ta det i beaktande.När det gäller personlig assistans är det helt rätt som säger, att ingen vill att lagen ska urholkas. Vi tycker att det är viktigt att vi kan upprätthålla intentionerna. Personligen tror jag aldrig att vi kan komma ifrån att vi nog måste se över rättighetslagstiftningen för att kunna stärka den på det sätt som var meningen.Jag känner mig väldigt nöjd med utskottets ställningstagande. Jag har verkligen stött och blött det här under resans gång i utskottet, i beredning och tillsammans med mina allianskamrater.Jag var på ett besök på ett assistansföretag och kände då att det är mycket som vi behöver fördjupa oss i och analysera. Där togs upp bland annat tvåårsomprövningarna. Man berättade att man jobbade med ett ärende som skulle få sin tvåårsomprövning, och det hade gått det första beslutet fattades om att bevilja assistans. Och det var inte ovanligt i det länet att det kunde vara mellan första beslutet och tvåårsomprövningen.Det finns en hel del saker att fundera på, även det här med aktiv tid som vi nu får höra att tittar så strikt på. Var kan gränsen gå för toalettbesök, är det vid sex gånger? Det finns alltså mycket att fundera på som är viktigt för att vi ska kunna få ett bra underlag till fortsatt hantering. Jag ska börja med att ge rätt i det hon sade om att jag kanske inte ska lägga ord i munnen på människor som inte kan försvara sig i replikskiften. Det är ju riktigt. Jag sade att var helt nöjd med regeringens hantering av frågan, men det var nog inte riktigt så han uttryckte det. Han var väl i stort sett nöjd med hanteringen men däremot inte med utvecklingen inom LSS. Det är nog mer riktigt att uttrycka det på det viset.I det sammanhanget kan jag också passa på att fråga om hon känner sig tillfreds med regeringens hantering av frågan. Har man gjort allt vad man har kunnat för att se till att människor med funktionsnedsättning får det som de borde ha rätt till enligt den lagstiftning som kom till 1994?Sedan vet jag att ofta återkommer till att det var en folkpartistisk minister som genomförde LSS. För att komplettera historiebeskrivningen sade jag i mitt anförande att det var en socialdemokratisk socialminister som tillsatte utredningen som sedan ledde till LSS. Men att människor har gjort ett gott jobb tidigare gör ju inte att man kan luta sig tillbaka, utan man måste fortsätta att jobba och se till att de intentioner som fanns även fortsätter att gälla. frågar om jag är nöjd. Jag säger precis som : Jag är inte nöjd förrän jag ser att det blir en bra lösning på assistansen och att vi kan upprätthålla en god assistanslagstiftning med de intentioner vi har i lagstiftningen.Jag kan ibland känna viss frustration över att det ska ta så fruktansvärt . Det är min personliga känsla. Vi har satt tidsplanen i utskottet och att utskottet har tagit kommandot till en viss del känns positivt.När det gäller och , som jag var och lyssnade på när han kom med handikappreformen, är det bra att vi har sådana förebilder. Funktionshindersfrågorna får man alltid hålla levande. Det handlar om både rättighetslagstiftningen och tillgänglighetsfrågorna. När det gäller tillgänglighetsfrågorna har vi länge velat att bristande tillgänglighet ska komma in som en diskrimineringsgrund i lagstiftningen.Låt mig göra ett medskick till som är partikamrat till och gratulera honom till att han tydligen har vunnit kampen inom Alliansen för att få igenom denna lagstiftning, för enligt de rapporter vi har fått från olika håll har det inte varit någon lätt kamp.Jag är verkligen nöjd och glad om det kommer en proposition som löser denna fråga, eftersom vi alla har uttryckt att det vore bra. När det gäller tillgänglighetsfrågorna tog jag upp flera områden som vi tar upp i betänkandet. Jag tycker att Alliansregeringen har drivit på bra i tillgänglighetsfrågorna med myndigheten , vilket känns positivt.Vad gäller frågan om huruvida bristande tillgänglighet ska vara diskriminering vet synpunkt. Jag ska hälsa vad du har sagt. Jag är också glad över det har sagt om tillgänglighet och diskriminering. Det är också glädjande att vi kanske kommer till rätta med § 9 om det inte föreslås en tillräcklig förändring som gör det bättre.När jag talade med tog jag upp att det utreds, kartläggs, bereds och så vidare. Men ute på har vi ett stort gäng, och vi får mejl varenda vecka. Alla utredningar, kartläggningar och beredningar ger inget resultat till dem som behöver det. Min fråga är: Varför? Det var en bra fråga. Som jag tror att också sade är det rollen man får spela när man sitter i majoritet. Det är mycket underlag, utredningar, uppdrag till myndigheter och återkopplingar. När man sitter i opposition är det lättare att känna att det inte händer något och att inget är på gång.Visst kan jag tycka att det går långsamt. Demokratin mal på, och det tar . Men ambitionerna för LSS-lagstiftningen finns hos alliansregeringen. Jag har läst interpellationsdebatterna och vad statsråden har sagt, och ingen vill försämra lagstiftningen. Det är viktigt att vi lever upp till intentionerna. Det är dock mycket utredningsarbete på vägen dit.Jag är ute mycket, och när jag senast träffade brukarorganisationerna berättade jag om utskottets ställningstaganden. De tyckte inte usch och fy, utan det som jag tog upp i ett annat replikskifte kom upp, nämligen att det finns saker när det gäller tvåårsomprövning och annat som kan vara bra att ha med sig när man tittar på ett lagförtydligande. Lagen ska inte urholkas, säger . Det är bra. Men den är urholkad, påstår jag.År 2010 gjorde man en av alla dessa kartläggningar som har gjorts. Där ser man differenserna i personkretsbedömningar eller, rättare sagt, rättighet till ledsagare. För att ha den rättigheten måste man höra till en av personkretsarna. Precis som sade kan man vara blind men också både blind och rullstolsburen och ändå inte höra till personkrets 3. Vi är beredda att göra något åt det så att det blir klart och tydligt att är man blind eller gravt synskadad hör man till personkrets 3 och har rätt till LSS-insatser.Är berett? Det väcktes motioner under allmänna motionstiden om det - inte av mig, men av partikamrater. Det är en diskussion som vi har fört och för inom partiet.LSS-kommittén hade uppe den dom som kom tidigare för gravt funktionsnedsatta och att den har gjort det svårare för dem att räknas in i personkrets 3. Men det finns skrivningar om det i förarbetena, men oftast hamnar de under 20 timmar.Jag kan inte utlova något här och , men jag vet att vi har väckt motioner om det och att det är en fråga som diskuteras. Först av allt yrkar jag bifall till socialutskottets förslag i betänkande SoU13 om funktionshindersfrågor.Betänkandet tar upp funktionshinderspolitikens inriktning och LSS, alltså lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Den tar upp hjälpmedel till personer med funktionsnedsättning och glasögon för barn. De här frågorna handlar inte i första hand om myndigheter eller organisationer. De handlar om personer, om individer med särskilda behov och deras rättigheter. Det handlar om människans okränkbara värde. För oss kristdemokrater är det själva kärnan i vårt politiska engagemang.Mängden mejl, personliga telefonsamtal, möten och debatter som vi varit inblandade i talar sitt tydliga språk. Det finns en stor oro bland många personer med funktionsnedsättning i vårt land när det gäller att få behålla de rättigheter som olika reformer har skapat. FN:s konvention om mänskliga rättigheter säger att alla har rätt till liv, frihet och personlig säkerhet, att erkännas som person i lagens mening och att ta del av sitt lands styrelse. Alla har också rätt till arbete, undervisning, kulturliv, att bilda familj med mera.FN har tydligt markerat att funktionshinderspolitik handlar om mänskliga rättigheter. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, som trädde i kraft , slår fast att dessa personer ska få sina mänskliga rättigheter tillgodosedda utan hinder.Människor med olika former av funktionsnedsättning har särbehandlats, men på olika sätt beroende på den rådande tidsandan. senare hälft rådde en optimistisk syn . På privat initiativ började skolor för personer med funktionsnedsättning växa upp på olika håll i landet och det kristna kärleksbudskapet tjänade som utgångspunkt för arbetet.Mot slutet av 1800-talet började landstingen ta över verksamheterna. Och kom en alltmer pessimistisk samhällssyn att göra sig gällande. Personer med utvecklingsstörning eller andra funktionsnedsättningar skulle isoleras från samhället. Man skapade stora institutioner där det rådde sträng disciplin. Det var inte längre tal om att bilda och utveckla den enskilda individen.Från 1940-talet och framåt kommer det ett antal lagar och förbättringar. Jag hoppar fram till den omsorgslag som kom 1986. Det var en rättighetslag som reglerade rätten till särskilt stöd utifrån social, medicinsk, psykologisk och pedagogisk kompetens. Den omfattade fortfarande en begränsad personkrets men den tydliggjorde det allmännas ansvar för personer med utvecklingsstörning.Herr talman! Allt det som gjorts och det som görs inom handikappolitiken handlar om personer, individer och människor: FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, EU:s handikappstrategier, vår egen nationella handlingsplan för handikappolitiken och vår strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011-2016. Låt oss aldrig glömma den enskilda personens behov. Sedan är det naturligtvis så att myndigheterna har sin givna roll när det gäller att förverkliga våra nationella mål och efterlevnaden av FN-konventionen.Myndigheter som , , , , , Kommuner och Landsting och många fler bidrar.Inte minst Myndigheten för handikappolitisk samordning, Handisam, har en nyckelroll när det gäller analys av utvecklingen på det här området.Under Handisam finns ett projekt som kallas . Regeringen har tagit initiativet till satsningen och uppdraget handlar om att förbättra våra attityder till personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Jag hade själv förmånen att tillsammans med Hjärnkoll genomföra ett seminarium i om den här problematiken . Vi återkommer med ett nytt seminarium då tidigare statsminister har lovat att komma. Han blev känd över hela världen då han som statsminister var sjukskriven för depressiv reaktion.Hjärnkoll arbetar med funktionsnedsättningar som inte syns utanpå. Många har det på det sättet. Så här lät det i ett mejl jag fick för bara någon vecka sedan: "Jag är verkligen orolig, det ser mörkt ut för de som har dolda funktionshinder som kan vara lika svårt att leva med som de synliga. Utan hjälp kan dessa bli sittande utan att ta vara på sig själva. Många av dessa behöver ständigt stöd och tolkning för att förstå sammanhang och detta av några få personer. De kan ha ett högt intellekt men inte klara ut sin vardag. Jag är glad för ditt intresse och hoppas att vi i har råd att ta hand om de svaga. "Herr talman! Så gäller det LSS som vi har hört rätt mycket om här . Vi kan glädja oss över den stora, nästan totala enighet som finns i socialutskottet i frågan om stöd till personer med funktionsnedsättning. Utskottet uttalar uppfattningen att det är viktigt att upprätthålla intentionerna i lagen. Och ISF - Inspektionen för sjukförsäkringen - har ett viktigt uppdrag att analysera utvecklingen inom LSS bland annat när det gäller arbete med behovsbedömningar. Utskottet ser också vikten av att brukarorganisationerna blir involverade i processen genom att de ges möjlighet att delge sina synpunkter.LSS-reformen är en mycket bra reform som verkligen förändrat livet för många, både brukare och anhöriga, sedan den kom 1994. Det jag tror är viktigt framöver är att det blir en harmonisering över hela landet när det gäller bedömningar och kostnader.