bet · GZ01AU12 · 2012-05-15 00:00:00 — 2011/12:AU12 Samverkan mellan kommuner om samhällsorientering, m.m. Samverkan mellan kommuner om samhällsorientering, m.m. Utskottet behandlar i detta betänkande proposition 2011/12:107 Samverkan mellan kommuner om samhällsorientering m.m. och tre motioner som har väckts med anledning av propositionen. I propositionen behandlas fyra separata förslag, utan direkt koppling till varandra: Kammarrätternas sammansättning ändras på så sätt att nämndemän inte längre ska medverka i kammarrätt i mål enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring eller lagen om arbetslöshetskassor. Kommuner ska ges en möjlighet att samverka om att erbjuda samhällsorientering till vissa nyanlända invandrare. Kommunernas skyldigheter enligt lagen om offentlig upphandling påverkas inte av förslaget. Ändringar görs i lagen om arbetslöshetsförsäkring, lagen om arbetsmarknadspolitiska program och inkomstskattelagen för att skapa en mer ändamålsenlig struktur på det arbetsmarknadspolitiska regelverket. Systemet med att Arbetsförmedlingen kan begränsa byggverksamheten genom byggnadstillstånd och på så sätt jämna ut byggverksamheten med hänsyn till byggarbetsmarknaden upphävs. Lagändringarna föreslås träda i kraft , och det föreslås att de ändrade reglerna i inkomstskattelagen ska tillämpas på ersättningar och stöd som betalas ut efter . Utskottet ställer sig bakom förslagen i propositionen. Socialdemokraterna, och ställer sig i en gemensam reservation bakom två motioner som yrkar avslag på propositionen i den del som gäller nämndemannamedverkan i kammarrätten. följer i en reservation upp en motion om ett tillkännagivande om ett femte kunskapsmål i samhällsorienteringen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Nämndemäns medverkan i kammarrätten antar regeringens förslag till a) lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring i de delar det avser 49 §, b) lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor. Därmed bifaller proposition 2011/12:107 punkterna 2 i denna del och 3 samt avslår motionerna 2011/12:A5 av m.fl. (V) och 2011/12:A6 av m.fl. (S). Reservation 1 (S, MP, V) Samverkan mellan kommuner om samhällsorientering antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. Därmed bifaller proposition 2011/12:107 punkt 6. Ytterligare mål i samhällsorienteringen 2011/12:A7 av (SD). Reservation 2 (SD) Förenklingar i det arbetsmarknadspolitiska regelverket antar regeringens förslag till a) lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring i den mån lagförslaget inte omfattas av vad utskottet har föreslagit ovan, b) lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), c) lag om ändring i lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska Därmed bifaller proposition 2011/12:107 punkterna 2 i denna del, 4 och 5. Lagen om byggnadstillstånd m.m. antar regeringens förslag till lag om upphävande av lagen (1971:1204) om byggnadstillstånd m.m. Därmed bifaller proposition 2011/12:107 punkt 1. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (SD), (V), (S), (MP) och (KD). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas regeringens proposition 2011/12:107 Samverkan mellan kommuner om samhällsorientering m.m. I propositionen behandlas fyra separata förslag, utan direkt koppling till varandra: Kammarrätternas sammansättning ändras på så sätt att nämndemän inte längre ska medverka i kammarrätt i mål enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring eller lagen om arbetslöshetskassor. Kommuner ska ges en möjlighet att samverka om att erbjuda samhällsorientering till vissa nyanlända invandrare. Kommunernas skyldigheter enligt lagen om offentlig upphandling påverkas inte av förslaget. Ändringar görs i lagen om arbetslöshetsförsäkring, lagen om arbetsmarknadspolitiska program och inkomstskattelagen för att skapa en mer ändamålsenlig struktur på det arbetsmarknadspolitiska regelverket. Systemet med att Arbetsförmedlingen kan begränsa byggverksamheten genom byggnadstillstånd och på så sätt jämna ut byggverksamheten med hänsyn till byggarbetsmarknaden upphävs. Förslagen innebär ändringar i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring (fortsättningsvis ), lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor (fortsättningsvis LAK), inkomstskattelagen (1999:1229), lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program och lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. Det föreslås även att lagen (1971:1204) om byggnadstillstånd m.m. upphävs. Lagändringarna föreslås träda i kraft , och det föreslås att de ändrade reglerna i inkomstskattelagen ska tillämpas på ersättningar och stöd som betalas ut efter . Regeringens lagförslag finns i betänkandets bilaga 2. Lagförslagen bygger på delar av en promemoria som har utarbetats inom , Vissa förenklingar i det arbetsmarknadspolitiska regelverket m.m. (Ds 2011:31). Promemorian har remissbehandlats. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över den föreslagna ändringen av 49 § och förslagen till ändring i LAK, ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) och ändring i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. Lagrådet har haft synpunkter på utformningen av förslaget till ny lydelse av 11 kap. 35 § inkomstskattelagen. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Tre motioner kommittémotionerna 2011/12:A5 av m.fl. (V) och 2011/12:A6 av m.fl. (S) samt motion 2011/12:A7 av (SD) har väckts med anledning av propositionen. Motionerna och propositionen refereras i fortsättningen utan angivande av årtal. Eftersom propositionen innehåller fyra separata förslag utan direkt koppling till varandra är betänkandet indelat i fyra avsnitt och propositionens och motionernas innehåll redovisas under respektive rubrik. Nämndemäns medverkan i kammarrätten Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt regeringens förslag att ta bort de särskilda reglerna om att nämndemän kan delta i prövning i kammarrätten av mål gällande och . Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och avstyrker motionsförslag från Socialdemokraterna och om att behålla nuvarande regler. Jämför reservation 1 (S, MP, V). infördes en ny instansordning för bl.a. mål om arbetslöshetsförsäkring. Den innebar att mål om arbetslöshetsförsäkring som överklagats från dåvarande () skulle prövas av dåvarande länsrätt som första domstolsinstans och kammarrätt som andra instans (prop. 1992/93:215, bet. 1992/93:JuU33, rskr. 1992/93:372). infördes krav på prövningstillstånd för mål om arbetslöshetsförsäkring i ledet länsrättkammarrätt. I samband med att den nya instansordningen infördes beslutades att samma domförhetsregler som redan gällde i socialförsäkringsmål även skulle gälla i mål om arbetslöshetsförsäkring. Det innebar att om nämndemän hade medverkat vid avgörande av ett mål i länsrätten, skulle nämndemän medverka även i kammarrätten. Vid prövning av överklagande av en arbetslöshetskassas beslut om arbetslöshetsersättning enligt och i mål om rätt till medlemskap, medlemsavgifter och särskild uttaxering enligt LAK, är en förvaltningsrätt (tidigare länsrätt) domför med en lagfaren domare och tre nämndemän. deltar inte nämndemän i kammarrättens avgörande av socialförsäkringsmål. Skälet till att nämndemäns medverkan i socialförsäkringsmål avskaffades var att flertalet av de mål där prövningstillstånd beviljades avsåg komplicerade försäkringsrättsliga eller processuella frågor, medicinska bedömningar som krävde särskild kompetens eller tekniskt komplicerade beräkningar. Frågorna i de mål där kammarrätten meddelar prövningstillstånd ansågs sällan kunna innehålla sådana lämplighets- och skälighetsbedömningar där nämndemannamedverkan var av särskilt värde (prop. 2008/09:22, bet. 2008/09:SfU6, rskr. 2008/09:96). Efter denna ändring deltar nämndemän i kammarrätten endast i mål som rör tvångsomhändertagande av personer samt i mål om arbetslöshetsförsäkring och arbetslöshetskassor. Till sin karaktär uppvisar mål enligt och stora likheter med socialförsäkringsmålen. Samma skäl som anfördes vid reform beträffande socialförsäkringsmålen kan därför anföras för att ta bort nämndemännens medverkan i mål enligt och . Regeringen anser därför att kammarrättens normala domförhetsregler fortsättningsvis bör tillämpas i mål om rätt till arbetslöshetsersättning enligt och mål om rätt till medlemskap, medlemsavgifter och särskild uttaxering som prövas i kammarrätt enligt LAK. Bestämmelserna i dessa lagar om att nämndemän i vissa fall ska ingå i kammarrättens sammansättning bör därför tas bort. Socialdemokraterna anför i kommittémotion A6 av m.fl. att nämndemännens medverkan i domstolarna bidrar till att tillgodose medborgarnas intresse av insyn i den dömande verksamheten. På så sätt är nämndemännen en garanti för att verksamheten i domstolarna ligger i linje med allmänna värderingar i samhället. Nämndemännens medverkan bidrar också till att medborgarnas förtroende för domstolarnas verksamhet upprätthålls och har ett särskilt värde när det gäller bedömningsfrågor. genomfördes en reform av reglerna för nämndemän. Syftet var bl.a. att få en bredare sammansättning av nämndemän när det gäller ålder, kön, yrke och etnisk bakgrund. Socialdemokraterna menar att man bör göra en utvärdering av den reformen. Socialdemokraterna erfar, enligt vad som framförs i motionen, att det även pågår diskussioner i regeringen om nämndemannainstitutet där de olika riksdagspartierna delvis har medverkat. Det vore därför fel att nu gå in och göra några förändringar avseende nämndemännens medverkan i olika instanser. I stället bör det tas ett helhetsgrepp i frågan. Socialdemokraterna anser att nämndemannainstitutet ska vara kvar och yrkar i motionen att avslår propositionen i den delen. anser enligt vad som framförs i kommittémotion A5 av m.fl. att nämndemännen ska vara allmänhetens garant för insyn i den dömande verksamheten. De tillför domstolen en breddad livserfarenhet och representation för den allmänna rättsuppfattningen. Lekmannadomarna bidrar också till att juristerna blir tvungna att göra sina tankegångar begripliga för icke-jurister. Sedan regeringsskiftet har strategiska och förödande försämringar av arbetslöshetsförsäkringen verkställts. Dessa har inte bara medfört att försäkringen har blivit sämre, dyrare och mer orättvis, utan också att regelverket har blivit onödigt krångligt. Reglerna gäller inte längre lika för alla i samma situation, och villkoren för ersättning är inte längre tydliga och logiska. Det nuvarande regelverket är svårt att förstå och tillämpa på ett rättssäkert sätt. Regeringen menar nu att de mål gällande arbetslöshetsförsäkringen som kommer till kammarrätten är så komplicerade att det kräver särskild kompetens och vill därför avskaffa kravet på nämndemannamedverkan. menar att det vore bättre att införa tydliga, logiska och rättssäkra regler i arbetslöshetsförsäkringen än att avskaffa nämndemännen för att regelverket har blivit för krångligt. Det finns inte heller några effektivitetsvinster med förslaget, och kostnaden för nämndemannamedverkan är försumbar. Mot bakgrund av detta föreslår partiet att avslår propositionen i denna del. Utskottet kan konstatera att frågorna om i vilken ordning arbetslöshetsförsäkringsmål respektive andra socialförsäkringsmål ska prövas inom rättsväsendet har följts nära åt. blev dåvarande länsrätten första domstolsinstans i socialförsäkringsmål som gällde beslut av allmän försäkringskassa. Målen skulle därefter följa den instansordning som gällde för de allmänna förvaltningsdomstolarna, vilket innebar att kammarrätten var andra instans och i denna typ av mål dåvarande Försäkringsöverdomstolen högsta instans. beslutades om samma instansordning även i mål som överklagades från dåvarande (prop. 1992/93:215, bet. 1992/93:JuU33, rskr. 1992/93:372). beslutades att högsta instans i båda typerna av mål skulle vara dåvarande Regeringsrätten, i stället för Försäkringsöverdomstolen. Försäkringsöverdomstolen kvarstod dock som sista instans fram till , då Regeringsrätten övertog Försäkringsöverdomstolens funktion som slutinstans i dessa typer av mål. infördes krav på prövningstillstånd för mål om arbetslöshetsförsäkring i ledet länsrättkammarrätt (bet. 1993/94:AU26, rskr. 1993/94:459). Året därpå infördes samma regler när det gällde bl.a. socialförsäkringsmål (prop. 1994/95:27, bet. 1994/95:JuU6, rskr.1994/95:165). Detta innebar att en förvaltningsrätt var domför med en lagfaren domare och tre nämndemän vid avgörande av såväl socialförsäkringsmål som mål om arbetslöshetsförsäkringen. Som anförs i propositionen deltar nämndemän inte i kammarrättens avgöranden av socialförsäkringsmål (prop. 2008/09:22, bet. 2008/09:SfU6, rskr. 2008/09:96). Förslaget motiverades med att frågorna i flertalet av de mål där prövningstillstånd beviljas avser t.ex. komplicerade försäkringsrättsliga eller processuella frågor, medicinska bedömningar som kräver särskild kompetens eller tekniskt komplicerade beräkningar av livränta. Frågorna i de mål där kammarrätten meddelar prövningstillstånd kunde enligt vad regeringen anförde således sällan antas innehålla sådana lämplighets- och skälighetsbedömningar där nämndemannamedverkan kan anses vara av särskilt värde. följde regeringens förslag. Regeringen föreslår nu med en analog motivering att nämndemannamedverkan i kammarrätt ska avskaffas även vid mål enligt och . Som framgått har frågorna om instansordning för de två typerna av försäkringsmål följts nära åt . Det är naturligt eftersom målen till sin karaktär uppvisar stora likheter. Det är även när det gäller de ALF- och LAK-mål som får prövningstillstånd i kammarrätten fråga om tekniskt komplicerade bedömningar. Utskottet kan konstatera att inte heller Socialdemokraterna och som motsätter sig propositionens förslag i denna del förefaller ifrågasätta bedömningen att de mål som saken här gäller är tekniskt komplicerade. I motion argumenteras för att regeringen i stället borde förenkla reglerna i arbetslöshetsförsäkringen. har även tidigare under fört fram krav på förenklingar i försäkringens regelverk. Utskottet kunde i det sammanhanget (bet. 2011/12:AU8 s. 18) på ett principiellt plan ställa sig bakom sådana ambitioner, men ansåg att i utformningen av sina förslag bortsåg från andra viktiga syften med försäkringen. Enligt utskottets mening ska arbetslöshetsförsäkringen vara en omställningsförsäkring, inte en långvarig försörjningsform. Försäkringen måste också utformas så att den stimulerar arbetssökande att ta även kortare arbeten. Förenklingsambitioner i regelverket kan inte föras så långt att de skapar godtycke genom en alltför schabloniserad ersättning som inte på ett rättvist sätt avspeglar skillnader i arbetshistoria mellan olika ersättningstagare. Utskottet har inte ändrat uppfattning i den frågan. Utskottet tillstyrker mot denna bakgrund förslagen i proposition 107 punkterna 2 i denna del och 3, vilket innebär att de speciella domförhetsregler som har tillämpats i mål om och tas bort. Utskottet avstyrker motionerna A5 (V) och A6 (S). Samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt regeringens förslag att ge kommuner en möjlighet att samverka om att erbjuda samhällsorientering till vissa nyanlända invandrare. Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag. Utskottet avstyrker ett motionsyrkande om att införa ett femte kunskapsmål i samhällsorienteringen. Jämför reservation 2 (SD). I propositionen framhålls att varje kommun enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare är skyldig att se till att de personer som omfattas av lagen erbjuds samhällsorientering. Skyldigheten att tillhandahålla samhällsorientering ställer vissa kommuner inför praktiska utmaningar. De kan behöva köpa tjänsten eller på något annat sätt samarbeta med andra kommuner eller aktörer, i synnerhet mot bakgrund av att samhällsorienteringen ska ske på den nyanländas modersmål eller på ett annat språk som han eller hon behärskar väl. Kommuner och landsting har framfört att de möjligheter till samverkan som finns inte är tillräckliga för att de ska kunna fullgöra skyldigheten att erbjuda samhällsorientering. Att inrätta ett kommunalförbund eller en gemensam nämnd enligt reglerna i 3 kap. kommunallagen (1991:900) framstår som alltför komplicerat för en så begränsad uppgift. Det är inte heller tillåtet att bygga upp en överkapacitet av möjlighet att erbjuda samhällsorientering som sedan säljs vidare till andra kommuner. Eftersom dagens samverkansformer inte bedöms vara tillräckliga bör enligt vad regeringen anför ytterligare möjligheter för samverkan på området samhällsorientering skapas. Den grundläggande kompetensbestämmelsen i 2 kap. 1 § kommunallagen ger bl.a. uttryck för den s.k. lokaliseringsprincipen. Principen innebär att en åtgärd måste vara knuten till kommunens område eller dess invånare. Avsteg från principen kan göras i speciallagstiftning. När det gäller samhällsorientering talar effektivitetsskäl för att låta kommunerna köpa tjänsterna från en annan kommun och på så sätt uppfylla sina åligganden gentemot sina kommunmedlemmar. För att sådana avtal ska vara möjliga föreslås att det görs undantag från lokaliseringsprincipen vid avtal om samhällsorientering. För kommunalt bedriven verksamhet gäller enligt 8 kap. 3 c § kommunallagen en självkostnadsprincip. Principen innebär att kommuner inte får ta ut högre avgifter än vad som motsvarar kostnaderna för de tjänster eller nyttigheter som kommunerna tillhandahåller. Undantag från principen kan göras i speciallagstiftning. Självkostnadsprincipen skulle innebära att kommuner, som enligt avtal genomför samhällsorientering, inte skulle kunna ta ut ett pris som var högre än kostnaderna för tjänsten. En tillämpning av självkostnadsprincipen skulle därför kunna leda till underprissättning av de kommunala tjänsterna. Trots att marknaden för samhällsorientering troligtvis kommer att vara en liten marknad på vilken studieförbund, ideella föreningar och företag konkurrerar, är det viktigt att marknaden inte hämmas eller snedvrids. Verksamhet som innefattar samhällsorientering kommuner emellan bör därför undantas från självkostnadsprincipen och ske på affärsmässiga grunder. Regeringen föreslår därför att en kommun genom en ändring i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter ska ges möjlighet att ingå avtal med en annan kommun om att uppgifterna i fråga om samhällsorientering ska utföras av den andra kommunen. Verksamheten som avtalet gäller ska få drivas utan sådan anknytning till kommunen eller dess medlemmar som avses i 2 kap. 1 § kommunallagen. Verksamheten ska bedrivas på affärsmässiga grunder. Den föreslagna utvidgningen av kommunernas befogenheter påverkar inte kommunernas skyldigheter enligt lagen om offentlig upphandling. I motion A7 framhåller (SD) att inte har någon invändning mot förslagen i propositionen. Enligt motionären anser däremot att förordningen (2010:1138) om samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare bör tydliggöras så att samhällsorienteringen blir ändamålsenlig. Samhällsorienteringen ska enligt förordningen bidra till att uppfylla fyra kunskapsmål, nämligen kunskap om 1) de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingarna, 2) den enskildes rättigheter och skyldigheter i övrigt, 3) hur samhället är organiserat och 4) praktiskt vardagsliv. efterlyser ett femte kunskapsmål, nämligen att deltagarna utvecklar kunskap om svensk kultur, svenska värderingar och svensk tradition. Det är ett mål som är betydligt mer assimilationsfrämjande än de övriga målen, som företrädesvis fokuserar på den enskildes roll och dennes praktiska hanterande av vardagliga situationer. Här behövs ett komplement genom att den nyanlände direkt får mer kunskap om det svenska folkets gemensamma värdegrund och den kulturella särart som hela det svenska samhället vilar på. Det bör även informeras om att är ett land som vilar på tydlig västerländsk, humanistisk grund. Där ingår bl.a. värden som jämställdhet mellan kvinnor och män. Det bör därmed fastslås att ett av målen ska vara att deltagarna utvecklar kunskap om det ovan nämnda. Det bör även fastslås att samhällsorienteringen, för att uppnå detta, ska utvidgas till att även omfatta individens anpassningsskyldighet till svensk kultur och svenska värderingar. Utskottet välkomnar den möjlighet som regeringens förslag ger kommuner att samarbeta om tillhandahållandet av samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare. Som konstateras i propositionen ställer dagens regelverk stora krav på kommunerna. Inte minst det faktum att samhällsorienteringen i möjligaste mån ska bedrivas på modersmålet eller ett annat språk som deltagaren behärskar väl innebär stora utmaningar för mindre kommuner som tar emot nyanlända från olika delar av världen. Det är därför angeläget att regeringen nu gör det möjligt för kommuner som så önskar att samarbeta och dela på åtagandena. De möjligheter som finns för kommuner att samarbeta genom exempelvis kommunalförbund är enligt utskottets bedömning inte ändamålsenliga att använda när det gäller samhällsorientering. Utskottet delar också regeringens uppfattning att vinsterna av samarbete i detta fall motiverar avsteg från lokaliseringsprincipen och självkostnadsprincipen. Möjligheten att upphandla orientering utanför den egna kommunen kan för mindre kommuner antas innebära betydande effektivitetsvinster. Utskottet vill också särskilt lyfta fram vikten av att inte kväva den lilla men betydelsefulla marknaden för orienteringstjänster. , ideella föreningar och mindre företag kan bidra till en orientering som både har tydligare anknytning till den lokala arbetsmarknaden och är mer individanpassad. För att sådana aktörer ska kunna erbjuda tjänster krävs att den orienteringsverksamhet som kommunerna står för får bedrivas på affärsmässiga grunder, så att den inte slår ut övriga aktörer på marknaden. Att frångå självkostnadsprincipen är därför enligt utskottets mening i detta fall nödvändigt. Utskottet kan konstatera att den motion A7 (SD) som har väckts med anledning av propositionen i denna del inte vänder sig mot förslagen i propositionen, utan riktar in sig på innehållet i samhällsorienteringen. Motionären anser att orienteringen i assimilationsfrämjande syfte bör tillföras målsättningen att deltagarna ska utveckla kunskap om svensk kultur, svenska värderingar och svensk tradition. Utskottet vill inledningsvis ifrågasätta motionens föreställning om att nyanlända genom att undervisas om svenska värderingar kommer att tänka och agera som motionären önskar. konstaterade i sitt betänkande (SOU 2003:77 s. 152) att förväntningarna på vad samhällsorientering kan åstadkomma är stora och inte alltid motsvaras av vad som är möjligt ens med den bästa information eller utbildning. Både informationen och innehållet i en utbildning består av erbjudanden och möjligheter. I vilken utsträckning den som erbjuds information förmår och vill ta till sig innehållet beror ytterst alltid på den enskilda individen. Det går enligt utredningen att ha viss kontroll över vad som erbjuds, men aldrig över vad som i slutändan tas emot och hur individen handlar utifrån detta. Utskottet instämmer i dessa tankar. Enligt utskottets bedömning gäller detta inte bara samhällsorientering för invandrare utan all form av undervisning. Det förefaller utskottet orealistiskt att alla människor med ett visst etniskt svenskt ursprung och en uppväxt och skolgång i skulle förmodas tillägna sig och genom hela livet bära på samma specifika uppsättning värderingar, oberoende av skillnader i övriga omständigheter och erfarenheter. Därför välkomnar utskottet att regeringen när man har utformat innehållet i samhällsorienteringen inte har låtit sig styras av de uppfattningar om svenskhet eller krav på ensidig assimilation som framför. Utredningen om samhällsorientering för nyanlända invandrare anförde i betänkande SOU 2010:16 följande om grunden för de värderingar som förordningen skulle ge uttryck för (s. 6364):