bet · GZ01MJU17 · 2012-04-23 00:00:00 — Landsbygdsminister (C): När det gäller den första frågeställningen tillåter jag mig att upprepa det jag sade i mitt anförande. Det är viktigt att en utjämning leder till att aktiva gynnas och att stöden genomförs på ett smidigt sätt utan att enskilda brukare drabbas oproportionerligt hårt. Därtill ska läggas att en utjämning till exempel inom mellan de regioner som finns här riskerar att leda till att kapitalisering sker av arrendepriser och markpriser, apropå att stödnivåerna är rätt rejält olika mellan den högsta och den lägsta nivån. Beträffande förgröningsdelen: Min poäng är att det inte finns några generella åtgärder som är effektiva i hela Europeiska unionen. Det beror på att miljöproblemen men också naturförhållandena varierar alldeles väldigt inom Europeiska unionen. Som jag ser det är det svårt och kanske rent av omöjligt att utforma åtgärder som är unisona och lika för alla och som gör nytta i alla delar av unionen. Av det skälet förespråkar jag en flexibilitet som går ut på att vi till exempel skulle kunna ha en meny av åtgärder som vi finge välja utifrån, apropå att vissa åtgärder gör bäst nytta i vår del av , medan andra i den menyn gör bättre nytta i någon annan del av , där naturförhållandena och miljöproblematiken möjligen är annorlunda. På så sätt skulle vi kunna använda oss av det som jag tycker har gjort rejäl skillnad i vårt land, nämligen de miljöåtgärder som vi har vidtagit i den andra pelaren så här långt. Vi har ju en rik erfarenhet av vad som fungerar, vad som gör nytta och vad som gör skillnad. Låt oss använda oss av det och kanske till och med bjuda andra på de goda exempel vi har på vad som har varit framgångsrikt respektive vad som har varit mindre framgångsrikt, apropå att vi har lagt rätt stora resurser på miljönytta i den andra pelaren. (C): Ordförande! Jag vill rikta min fråga till landsbygdsministern. Generellt kan man säga att en reform som gynnar aktiva brukare känns oerhört viktig och central. vill vi ha en reform som är enkel och vill inte komma tillbaka till de kopplade stöden. Landsbygdsministern sade i sitt anförande att han ville få till stånd ett system som premierar aktivitet i andra pelaren. Jag skulle vilja att landsbygdsministern utvecklar det lite grann. Landsbygdsminister (C): Ordförande! Apropå vad jag svarade : Vi har rik erfarenhet i vårt land kring den andra pelaren, detta i sin tur apropå att vi i stor utsträckning har använt vår andra pelare till just miljöåtgärder. Vi har alltså erfarenhet kring vad som gör skillnad, vad som gör nytta, på ett sätt som vore synd att bara kasta över bord och inte använda sig av . Det är åtgärder som är väl anpassade för det klimat och de förhållanden som är här. Därtill kan man lägga funderingarna kring LFA, apropå att det i de sammanhangen finns en viss möjlighet kring aktivitet på ett annat sätt än vad som finns i det rena pelare 1-stödet, där aktiviteten inte premieras på samma sätt som i den andra pelaren och speciellt i LFA-delen. Vice ordföranden: har tre frågeställare kvar. Tiden är egentligen ute, men eftersom detta möte är explicit för utskottets ledamöter och vi ska ha en chans att ställa frågor medger jag ett litet överdrag. Vi låter de tre frågeställarna fråga på en gång. (FP): Tack för föredragningarna! Jag har en fråga till kommissionens företrädare. Under sin föredragning lyfte landsbygdsministern upp några väsentliga punkter, bland annat tredje världen, där utfasning av marknadsstöd och exportbidrag men också prioritering av en sund djurhållning nämndes. Min fråga till kommissionens företrädare är: Hur resonerar kommissionen kring de kraven? (S): Jag har två frågor till ministern. Det handlar bland annat om konkurrenskraften och utjämningen mellan länder. Jag undrar: Hur driver ministern frågorna om att alla ska få samma förutsättningar? Så till detta med att flytta medel mellan pelarna. Jag kan tycka att det är okej att flytta medel från första till andra pelaren. Men hur ser ministern på att det ska gå åt båda hållen? i (S): Jag har en fråga till landsbygdsministern och en fråga till kommissionen. Det handlar om förgröningen. Jag tror att vi mycket delar oron inför de förslag som ligger nu och bristen på flexibilitet, som kan slå ganska hårt mot jordbruket i vissa delar av landet, framför allt hos oss. Jag undrar hur stora möjligheter ministern känner att han har att få genomslag för att få mer flexibla regler kring förgröningen. Finns det stöd för det i hela EU, eller är det något som vi driver alldeles själva? En fråga till är: Vi tycker att det är väldigt bra att man inför ett tak på stöden. Men när jag läser förslaget ser jag inte att det någonstans finns något som försvårar att man delar företag i flera och därmed får stöd till de olika företagen och kan få lika mycket som . Jag har uppfattat förslaget rätt i så fall? Landsbygdsminister (C): Ordförande! Vad gäller den första frågeställningen om utjämning mellan länder: Den frågan har varit föremål för ett flertal diskussioner i rådet. Jag har uttryckt den syn som jag står för, nämligen att vi bör ha en rättvisa mellan framför allt de gamla och de nya medlemsstaterna, apropå att vi nu är i en union och det skiljer rätt rejäla belopp mellan den som är ny och den som är gammal i Europeiska unionen. Det har fått sitt uttryck i att det nu finns ett förslag till en något mer jämn fördelning av de stöd som finns. Var nivåerna sedan kommer att ligga återstår att se. Slutligen är det stats- och regeringscheferna som kommer att fastställa hur stor pengabörs som det här området, likaväl som alla andra områdena, får när pengarna ska fördelas. Jag tycker att det är en rättvisefråga och en moralisk fråga gentemot dem som har kommit med i vår union . Flexibilitet och förgröning är det många som efterfrågar. Mina medarbetare säger här att vi har stöd från ett antal lite större medlemsländer, , och till exempel, men också från . Det tror jag grundar sig på att det i parlamentet finns en kunskap och en vetskap om att förhållandena är diametralt olika. Jag kan exemplifiera med övre och tåspets. Det är inte samma förutsättningar där, och därav kommer vårt inspel att det vore lämpligt med en meny eller katalog utifrån att förhållanden är olika, så att man utifrån den katalogen eller menyn kunde välja, om vi nu ska ha det på det sätt som är. I grunddelen upplever jag dock det vill jag gärna ha sagt att vi är ganska ensamma, det vill säga när det handlar om att ta bort förgröningsdelen från den första pelaren och i stället lägga den helt och hållet i den andra pelaren, som vi har det i . , Europeiska kommissionen: Den första frågan gällde tredje världen. Om jag förstår rätt handlar det om import av jordbruksprodukter och hur vårt förslag kommer att inverka. De experter som har lagt fram förslaget i säger att EU:s behov av produkter inte kan tillgodoses enbart genom import, om det är det som avses. Jag kanske missförstod frågan. Vice ordföranden: Jag ger ordet till för ett litet förtydligande. (FP): Det handlar framför allt om exportbidragen från EU till tredje världen. Vi kan ta den delen, för det är den som har varit mycket omdiskuterad. , Europeiska kommissionen: Den frågan har jag tyvärr inte hunnit titta på. Jag kom in lite för sent för det. Men jag kan gärna komma tillbaka till dig enskilt med ett svar på frågan. Samma sak gäller också frågan om djurhållning. Det är en viktig fråga. Men jag har tyvärr inte kunnat gå in på den detaljnivån. Däremot hade vi en annan fråga om det tak som vi föreslår ska införas och kontroll av eventuellt missbruk för att försöka tillskansa sig medel utöver det tak som medges. Det är en fråga som vi tittar på, för att det inte ska bli missbruk. Alla detaljer diskuteras i rådsarbetsgruppen. Jag vet att andra medlemsstater har samma krav, så där får vi hoppas att man kommer fram. Kommissionens syn är att vi har infört taket och vill ha en kontroll för att verkligen undvika allt missbruk. Vice ordföranden: Då tackar vi våra resurspersoner under block 1 och går över till block 2, som kommer att handla om hållbart nyttjande av naturresurser. Där har vi fyra resurspersoner som kommer att hålla inledningsanförandena, och därpå följer en frågestund. Först ut är från , som dessutom har lite bilder att visa oss. Var så god, ! , : Herr ordförande! Tack för möjligheten att ge LRF:s syn på den nya jordbrukspolitiken. Tiden medger inte att vi går ned i några djupa detaljer, så det blir bara några övergripande budskap. Jag konstaterar precis som mina företrädare här i talarstolen att de tre mål som har satt upp för den nya politiken livskraftig livsmedelsproduktion, hållbar förvaltning av naturresurser och klimat samt balanserad territoriell utveckling är viktiga. LRF anser precis som alla andra att det är viktiga mål. Men vi konstaterar att det är mål som inte kan uppnås med renodlade marknadslösningar, utan det krävs en jordbrukspolitik och en gemensam jordbrukspolitik, i takt med att marknaderna i blir mer och mer gemensamma och kommunicerar med varandra. I LRF prioriterar vi ett arbete med två strategier, nämligen en livsmedelsstrategi och en energistrategi. Livsmedelsstrategin går i korta ordalag ut på att skapa förutsättningar för tillväxt och lönsamhet i svensk livsmedelsproduktion. Energistrategin går ut på att vi ska ta vara på de möjligheter som uppstår för de gröna näringarna när vi ska ställa om energisystemen till förnybar energi. Vi kan konstatera att en allt större andel av den svenska livsmedelskonsumtionen kommer från import. En del av det är import av sådana livsmedel som vi inte kan producera i , men en ganska stor del är sådant som vi mycket väl kan producera i . och till och med något mer av det nötkött som vi äter i är importerat, och av osten som vi konsumerar är importerad. Det finns alltså möjligheter till tillväxt och även lönsamhet i svensk livsmedelsproduktion. För att sätta in det i ett litet större perspektiv tog jag med en bild över världen. Jag har inte bara ett uppdrag i LRF:s riksförbunds styrelse utan sitter också i . Det gör att jag kanske hämtar en del av mina referenser från mejerivärlden. Bilden visar två saker. I botten ligger en världskarta i två färger. Den visar förväntad ekonomisk tillväxt i olika länder i världen . Väldigt förenklat ser vi att de blå länderna i den gamla västvärlden förväntas ha ganska låg tillväxt, medan andra länder framför allt i men också vissa länder i söder om och en del länder i förväntas ha en oerhört stark tillväxt. Den gamla sanning som åtminstone jag har fått lära mig att priselasticiteten på baslivsmedel är väldigt låg gäller inte längre, utan nu finns det ett mycket tydligt samband på världsmarknaden mellan pris och efterfrågan. Vi ser att det kommer att vara ökad efterfrågan på i det här fallet mjölk i några mycket stora och starkt växande ekonomier i . Det gör att vi inte kan förvänta oss att det finns tillgång till billiga råvaror och att det alltid finns tillgång på världsmarknaden när vi inte producerar själva. Det innebär också att priserna på världsmarknaden nu oftast ligger i nivå med prisnivån i . Det sätter lite nya ramar för vad vi ska använda politiken till och vad som är möjligt. Vid sidan av de här strategierna arbetar LRF som vanligt för att det ska finnas förutsättningar för företag på landsbygden att skapa lönsamhet och tillväxt men också sysselsättning. Vi vet att en mjölkbonde ger upphov till ytterligare fem jobb i leden före och efter gården, och motsvarande utväxling finns också i andra branscher. Vi har lite styvt 5 000 mjölkbönder . Det innebär att mjölk- och mejerinäringen sysselsätter 25 000 personer. Skulle vi kunna öka produktionen får vi en ganska bra utväxling på sysselsättningen. Från LRF:s sida ser vi den minskade livsmedelsproduktionen som ett av de allvarligaste hoten mot att uppnå våra miljömål och ett hållbart nyttjande av naturresurser. När vi importerar i stället för att producera själva köper vi från länder där produktionen oftast sker sämre miljömässigt sett och sämre ur djurskyddssynpunkt. Det innebär att vi faktiskt exporterar våra problem till andra länder i stället för att ta tag i dem själva. Vi vill ha en hållbar livsmedelsproduktion. I det inräknar vi alla delar av hållbarhetsbegreppet, inte bara miljö och ekologi utan även socialt och inte minst ekonomiskt hållbart. Ett miljövänligt jordbruk i blir inte hållbart om det inte också är ekonomiskt hållbart. Lite grann om några punkter under miljödelen. Det finns ett förslag om förgröning. I grunden är vi i LRF positiva till att vi har en grön jordbrukspolitik. Vi kan konstatera att kommissionens förslag, med de tre delar som finns, mest kommer att leda till ett ganska trubbigt och krångligt system inte når målsättningarna. Precis som ministern var inne på beror det mycket på att det är svårt att hitta ett system som är träffsäkert i hela . Det är en helt annan situation när man har intensiv grönsaksproduktion i eller när man har en väldigt intensiv spannmålsproduktion på vissa av slätterna nere i jämfört med hur vi har det i . Förslaget om diversifiering med tre grödor riskerar att bli väldigt kontraproduktivt i , inte minst i de norra delarna, där det är en stor andel mjölkproduktion och den produktionen näst intill uteslutande sker genom vallproduktion. Där blir det här kravet rent kontraproduktivt ur miljösynpunkt. Det blir också väldigt dålig logik när man kopplar ihop det med nästa krav, som är att man ska bevara permanenta gräsmarker. I det ena kravet kräver vi det, och i det andra kravet kräver vi faktiskt att man bryter upp gräsmarkerna. Permanenta gräsmarker riskerar också att ge ganska stora inlåsningseffekter, vilket minskar möjligheten till omställning. Det finns också en del lantbrukare som redan använder långliggande men som vill förnya dem med jämna mellanrum, vilket blir omöjligt med det här systemet eller också kommer de att få göra det oftare för att inte drabbas av femårsregeln. Förslaget om ekologiska fokusområden är vi rädda för kommer att leda till ganska stor komplexitet och krångel och kommer att vara svårt att följa upp. Men det är också ganska svårt att ha en detaljerad uppfattning om det , för vi vet inte riktigt vilka krav som kommer att ställas. Det finns ett antal förslag men inga konkreta. Vi tror att ett mer effektivt sätt att göra en grönare jordbrukspolitik vore att använda de stöd som finns i pelare 2 och att koppla ihop dem och ange som förutsättning för att uppfylla förgröningskravet att man utnyttjar en eller flera av de stöd som finns i pelare 2. Det också viktigt att inte missgynnas. I ett Europaperspektiv har vi gått före med att använda pelare 2 till miljöstödsåtgärder. En del av de kraven riskerar nu att bli obligatoriska i förgröningen, och då är det viktigt att vi i som har gått före inte missgynnas i den processen. Flera av de miljöersättningar som finns tycker vi fungerar bra. Det handlar om skötsel av betesmarker, åtgärder för att minska växtnäringsläckage och åtgärder för att ta vara på kulturmiljö och ekologisk produktion. LRF:s uppfattning är att vi ska fortsätta med de systemen och eventuellt utveckla dem men inte införa alltför många nya system. Vi tror också att det är bättre med ganska breda miljöstöd som många använder i stället för att ha väldigt avancerade stöd som bara ett fåtal använder. Med bredd och många användare tror vi att vi uppnår en större totaleffekt för miljön. Ett observandum är att de senaste årens diskussion runt framför allt betesmarker har gjort att förtroendet för stöden bland lantbrukarna är ganska kraftigt naggat i kanten. Många vet inte vad som gäller. Man har lämnat in ansökan på uppgifter som man har fått från , men vid senare kontroller har ansökan inte blivit godkänd eftersom reglerna har ändrats. Det gör att en del lantbrukare faktiskt funderar över om man ska söka stöd när det gäller avancerade miljöstöd där reglerna är svåra att överblicka. När vi har gjort stöden så avancerade skjuter vi över målet om ingen använder dem, för det är i sista änden lantbrukarna som ska göra jobbet. Konkurrenskraft och aktivitet, som har diskuterats mycket tidigare, återkommer jag till efter lunchen. Vice ordföranden: så mycket, ! Det var föredömligt att hålla sig inom tidsramen. är det Ekologiska Lantbrukarnas tur. , Ekologiska Lantbrukarna: Tack för ordet och för inbjudan hit! Ekologiska Lantbrukarna lämnade i går ett ganska utförligt remissvar till Landsbygdsdepartementet om CAP-förslagen. Jag tänkte lyfta fram några huvudpunkter ur det. Vill ni titta på allt finns det några kopior vid ingången, och det går naturligtvis också att hitta på . Ni som har vårt elektroniska nyhetsbrev Veckans ekolantbruk fick en länk , och ni som inte har det kan prenumerera via hemsidan. Innan jag börjar vill jag ta upp en sak som vi är mycket glada över. Det som står i vårt remissvar och det jag kommer att säga här är i allt väsentligt sådant som vi har resonerat fram gemensamt med våra europeiska systerorganisationer. Det är alltså något som inte bara Ekologiska Lantbrukare i utan alla ekologiska organisationer i står bakom. För att göra en snabbrecension av förslagen blir det ungefär så här, från vår synpunkt: Det är väldigt mycket snack om grönare CAP-stöd, men tittar man på vad som verkligen föreslås ser man att riktningen är åt motsatt håll. Vad jag kan bedöma jag har varit med rätt länge genom de här reformerna är detta den klart lägsta ambitionsnivån när det gäller miljö och resurshushållning . Vi har ända haft en visserligen långsamt men ändå stadigt ökande andel pengar som har gått till den så kallade andra pelaren, till de riktade stöden och miljö- och landsbygdsstöd. föreslår man inte bara att överföringen stoppas utan att det blir en liten gradvis sänkning under den kommande budgetperioden. Man kan framför allt ifrågasätta tajmningen av förslaget. Under det decennium som ligger framför oss måste vi på allvar ta itu med stora omställningar som att minska klimatpåverkan och lära oss att klara oss utan fossilenergi och konstgödsel i stor utsträckning i lantbruket. Vi ser ingen som helst möjlighet att klara detta med minskande resurser. Det behövs i stället kraftigt ökande resurser på denna sida. En del av er tror kanske att det inte är så bråttom med denna typ av omläggning. Då rekommenderar jag er att ta del av en rapport som kom från för jordbruksforskning, Scar. Där tittade man just för lantbruket. Det finns en referens till den i vårt remissvar. Jag tror att det kan få många att ändra uppfattning. Vi i Ekologiska Lantbrukarna är överens med den polske jordbruksministern om att av EU:s jordbruksbudget bör ligga i andra pelaren vid slutet av den kommande budgetperioden. På bör alla jordbruksstöd flyttas över i riktade former. Det har inte minst att göra med att det såvitt vi ser det är enda rimliga sättet att styra dem till folk som verkligen bedriver aktiv verksamhet på landsbygden, som bönder eller andra typer av företagare, vilket ministern var inne på. Det vi har fått i stället för mer pengar till andra pelaren är förslaget om förgröning, alltså miljövillkor i första pelaren. Vi tycker inte att det är en dålig idé, och vi föreslog detta för åtminstone . Det är dock två saker som jag kraftigt vill understryka. För det första kan detta aldrig ses som ett alternativ till överflyttning av pengar till riktade stöd. Det kan vara ett bra komplement om det utformas väl. För det andra är den föreslagna utformningen inte väl genomtänkt, vilket många redan har noterat. Grundfelet är centralstyrningen, att försöka göra detta på exakt samma sätt över hela EU. Vi har en ganska bra modell som används i många andra sammanhang i landsbygdsstöden, till exempel vid utformningen av tvärvillkoren. EU sätter ett ramverk, de nationella regeringarna står för detaljerna och sedan har man en notifieringsprocess så att det harmoniseras. Arbetar man på det sättet blir det inget större problem att få till en vettig lösning på förgröningskraven. Jag ska inte säga så mycket om de enskilda kraven. Det har redan konstaterats hur växtföljds- eller diversifieringskravet kommer att slå mot valldominerade områden där det i princip får motsatt effekt mot den tänkta. En annan sak som kanske inte har uppmärksammats så mycket är att för att ha nytta av en diversifiering eller växtföljd krävs det att det är olika växtslag, att man har en medveten planering av växtföljden för att få biologiska fördelar. Tre sorters spannmål ger inga som helst miljöfördelar, men med olika växtslag, och i synnerhet med kvävefixerande växter, bör vi få effekter. Det är lite samma sak med de ekologiska fokusområdena, som kanske är det mest intressanta av de tre förslagen. Det är ett försök att komma åt ett stort problem, nämligen den i princip utplånade biologiska mångfalden i många intensiva jordbruksområden. Men genom att fokusera på stelbenta procentkrav i stället för på innehållet har man redan lyckats få hela det europeiska lantbruket emot sig. Det viktiga med sådana här områden är inte hur stora de är utan att de finns i anslutning till i princip varenda åker. Har man och plockar undan några i en hörna har det ingen som helst biologisk mångfaldseffekt. Har man mindre arealer men lägger dem på rätt ställen i anslutning till får man mycket större effekt. En annan viktig sak är att många bönder i både och resten av EU redan har ekologiska fokusområden. Det handlar om impediment, stenmurar, buskrader, trädrader, brukningsvägar, diken och så vidare där biologisk mångfald gynnas. Förslaget måste givetvis utformas så att de lantbruk som redan har detta får tillgodoräkna sig det. Det är inte tydligt i det föreliggande förslaget. Vi tycker att permanenta betesmarker även skulle kunna räknas in i den utsträckning de ligger i direkt anslutning till , för det ger biologisk mångfaldseffekt. I synnerhet med tanke på att grundupplägget i förslaget är ganska stelbent och att vi har ganska dålig budgettilldelning till andra pelaren blir frågan om nationell flexibilitet extra viktig. Det ligger två förslag på bordet. Det ena medger upp till 10 procents överföring från första till andra pelaren nationellt. Det är bra, men ska budgeten för andra pelaren ligga kvar så lågt som föreslaget behöver den siffran justeras upp betydligt och åtminstone fördubblas. Den andra möjligheten är det vi kallar särskilt stöd, det vill säga nationellt utformade stöd som helt finansieras med pengar från gårdsstödsbudgeten. Om man gör nationella kopplade stöd har vi möjlighet att använda upp till 3 ½ procent av gårdsstödsbudgeten och om man gör nationella frikopplade stöd . Det är bra och har börjat användas i ganska stor utsträckning i medlemsländerna. Det nya förslaget tar ett ganska stort steg bakåt. talar man enbart om kopplade stöd och att man ska få använda till kopplade stöd. Det finns över huvud taget inget om användning av sådana pengar till frikopplade stöd. Vi menar att den lösning vi har med en prioritering av de frikopplade stöden är bra. Det ska finnas en stimulans att i första hand använda dem men givetvis även de kopplade. , : Jag tackar för inbjudan. Jag ska kort berätta vad är. Vi är äldsta miljöorganisation och helt fristående och politiskt obunden. Vi har 192 000 medlemmar och finns över hela landet. Jag representerar rikskansliet och jobbar med jordbruks- och havsfrågor. Låt oss ägna oss åt dagens ämne. Jag tänkte börja som LRF. Vi är ofta överens, vilket är trevligt, men . Den här frågan är alltför angelägen för att säga att marknaden eller någon annan aktör kan klara av den. Det här är en fråga som vi måste ha politik till. Det bottnar i att vi alla vill ha livsmedel av god kvalitet, ett fungerande ekosystem, en god djuromsorg och liknande och det är bråttom. Det är inte bråttom för att havsörnarna är vackra att se på eller för att det är trevligt med vatten att bada i , utan det är bråttom för att gränserna för vad planeten klarar av redan är långt överskridna. Jag vill betona detta. Det går inte att sköta miljöfrågan med vänster hand, utan det handlar om vår egen överlevnad.