bet · GZ01SkU17 · 2012-03-02 00:00:00 — Folkbokföring innebär fastställande av en persons bosättning samt registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden som enligt lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet får förekomma i folkbokföringsdatabasen. Hit hör uppgifter om civilstånd, make, barn, föräldrar, vårdnadshavare och andra personer som den registrerade har samband med inom folkbokföringen och uppgift om motsvarande samband som är grundat på adoption. Som civilstånd registreras i folkbokföringen ogift, gift, registrerad partner, skild, skild partner, änka/änkling eller efterlevande partner. De som är registrerade partner i enligt den tidigare lagen kan när som helst omvandla sitt partnerskap till ett äktenskap genom en gemensam skriftlig anmälan direkt till . har haft i uppdrag att göra en allmän översyn av folkbokföringslagen (1991:481) och lämnade sitt slutbetänkande Folkbokföringen (SOU 2009:75). I motion 2011/12:Sk228 av och (båda M) anförs att den nuvarande folkbokföringslagen inte ger en fastighetsägare rätt att överklaga om en person folkbokför sig på en viss fastighet utan att bo där. Dessa regler borde ses över i syfte att ge fastighetsägare möjlighet att överklaga. Såväl äganderättsliga skäl som möjligheten för den som bor i fastigheten att få bostadsbidrag utgör skäliga motiv för en förändring av den nuvarande lagen. I motion 2011/12:Sk230 av och (båda M) anförs att ett område som försvårar möjligheten till flytt inom EU avser folkbokföringen eftersom reglerna som slår fast var en person är bosatt ser olika ut från land till land inom unionen. Inom finns ett samarbete på folkbokföringsområdet . Ett liknande system kunde med fördel införas inom EU. På så sätt skulle man undvika problem som att exempelvis personer får rösträtt till i mer än ett land, eller att enskilda individer kan uppbära försörjningsstöd och andra bidrag i flera länder , liksom att bli beskattad som bosatt i mer än ett land. har en utredningsskyldighet i folkbokföringsärenden och ett allmänt ansvar för att register o.d. är så korrekta som möjligt. kan självmant ta upp en persons folkbokföring till prövning. Ofta torde detta ske sedan någon annan myndighet upplyst exempelvis om att en person använder en annan adress än den som förekommer i folkbokföringen. Vid prövningen ska förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. parters rätt att få del av uppgifter iakttas (prop. 1990/91:153 s. 139). Antalet ärenden där får indikationer på att någon felaktigt folkbokfört sig på en annan fastighetsägares adress är tämligen omfattande. Fastighetsägaren har en skyldighet att svara på frågor från angående folkbokföringen, men inte någon egen utredningsskyldighet. En ordning som innebär en skyldighet för att skaffa en fastighetsägares samtycke innan folkbokföring kan ske skulle medföra en ökad administrativ börda och en långsammare ärendehantering. Utskottet anser att något sådant krav inte ska införas i lagen och avstyrker därför motion Sk228. När det gäller förslaget om ett europeiskt samarbete om folkbokföringsfrågor noterar utskottet att kommissionen i sitt arbetsprogram har aviserat att man kommer att lägga ett förslag om lagstiftning om ömsesidigt erkännande av verkan av vissa folkbokföringshandlingar såsom födelseattester, intyg om familjeband, adoption, namnbyte eller dödsfall. Utskottet ser positivt på det arbete som pågår men ser inte någon anledning för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om behovet av ett europeiskt samarbete på området. Utskottet avstyrker motion Sk230. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om uppgift om tidigare medborgarskap. Jämför reservation 7 (SD). Om en medborgare i ett annat land som är folkbokförd i blir svensk medborgare ersätts uppgiften om tidigare utländskt medborgarskap med uppgiften om svenskt medborgarskap. Uppgifterna om tidigare utländska medborgarskap finns alltså kvar i registret, men då som "tidigare uppgifter" och är inte lika lätt åtkomliga. Alla myndigheter i samhället har rätt att, mot avgift, erhålla uppgifter från folkbokföringen genom Navet (system för distribution av folkbokföringsuppgifter till samhället). Navets funktioner regleras av lagen (2001:182) och förordningen (2001:589) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. Navet innehåller samtliga personer som är folkbokförda eller av annan anledning tilldelats personnummer eller samordningsnummer. Alla personer har minst ett registrerat medborgarskap. Även uppgiften okänt, under utredning och statslös finns med. För personer med både svenskt och utländskt medborgarskap visa endast det svenska. En person som inte är svensk medborgare kan ha upp till tre registrerade medborgarskap. Uppgift om datum (år, månad, dag) för förvärv av svenskt medborgarskap eller registrering av utländskt medborgarskap anges. I motion 2011/12:Sk410 av och (SD) anför motionärerna att uppgifter om dubbla eller flerdubbla medborgarskap endast registreras för personer med icke-svenskt medborgarskap. Om en person med utländskt medborgarskap erhåller ett svenskt medborgarskap stryks alla uppgifter om annat medborgarskap i folkbokföringen. Detta kan leda till problem och svårigheter för andra myndigheter. Motionärerna begär ett tillkännagivande om att dubbla eller flerdubbla medborgarskap ska registreras även för svenska medborgare. Om en medborgare i ett annat land blir svensk medborgare innebär det inte att de tidigare uppgifterna om medborgarskap stryks ur registret. Däremot ersätts dessa av uppgiften om svenskt medborgarskap. De ersatta uppgifterna finns alltså kvar i registret, men då som "tidigare uppgifter" och är inte lika lätt åtkomliga. De säger inte heller någonting om hur det förhåller sig med de utländska medborgarskapen. Utskottet avstyrker motionen. Folkbokföring vid flyttning till äldreboende Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om folkbokföring vid flyttning till äldreboende. Dagens regler innebär att den som flyttar till ett äldreboende fortfarande får vara folkbokförd på den fastighet eller i den församling där han eller hon var bosatt vid flytten till äldreboendet. (SOU 2009:75) föreslår att möjligheten att vara kvarskriven på den tidigare vistelseorten ska begränsas i dessa fall. Den som bor i ett äldreboende ska folkbokföras i enlighet med huvudregeln. Som undantag ska dock gälla att en vistelse i ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till den aktuella bostaden inte ska anses leda till ändrad bosättning om vistelsen har beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. I motion 2011/12:Sk290 av (M) anförs att den som bor på kommunalt särskilt boende bör få en möjlighet att behålla sin folkbokföring. För livskamrater kan det vara påfrestande nog att inte längre kunna leva tillsammans när vårdbehovet för den ene maken blivit alltför stort och särskilt boende för en av makarna krävs. Ett sådant undantag från folkbokföringslagen bör inte påverka rätten till bostadstillägg och andra understöd. När det gäller folkbokföringen vid inflyttning till äldreboende innebär dagens regler att personen får vara folkbokförd på den fastighet eller i den församling där han eller hon var bosatt vid flytten till äldreboendet. föreslår att möjligheten att vara kvarskriven på tidigare vistelseort begränsas i dessa fall. Den som bor i ett äldreboende ska folkbokföras i enlighet med huvudregeln. Som undantag ska dock gälla att en vistelse i ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till den aktuella bostaden inte ska anses leda till ändrad bosättning om vistelsen har beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. Utskottet anser att resultatet av regeringens överväganden när det gäller förslag bör avvaktas och avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om folkbokföring av barn och överklagande av folkbokföringsbeslut. Barn som har dubbel bosättning därför att föräldrarna inte bor tillsammans folkbokförs enligt samma regler som gäller för vuxna personer. Föräldrarna kan inte själva t.ex. genom avtal om underhåll bestämma var barnet ska vara folkbokfört. Ett barn som har dubbel bosättning genom att vistas omväxlande hos båda sina föräldrar ska anses ha sitt egentliga hemvist hos den förälder där det tillbringar flest nätter. Så länge en förälder bor kvar i den ursprungliga bostaden bör det förhållandet att barnet tillbringar mer hos den andra föräldern inte medföra ändrad bosättning. När båda föräldrarna flyttat från den ursprungliga bostaden måste en ny bedömning ske av var den övervägande delen av dygnsvilorna tillbringas. Med ursprunglig bostad menas den bostad där familjen senast var folkbokförd tillsammans. Ett barns folkbokföring kan inte enbart ändras på grund av att föräldrarna är överens om var barnet ska vara folkbokfört eller att tingsrätten har bestämt att barnet ska vara stadigvarande bosatt hos en förälder, utan hänsyn tas till den faktiska bosättningen. Intresset av var barnet är folkbokfört hänger ofta samman med att möjligheten att få ekonomiska familjestöd, såsom underhållsstöd och bostadsbidrag, är kopplad till var barnet är folkbokfört. Likaså är bl.a. rätten till hälso- och sjukvård samt plats i förskola och grundskola kopplad till folkbokföringen. har utrett om reglerna för folkbokföring av barn med dubbel bosättning är ändamålsenliga och i överensstämmelse med barnets bästa. I betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75) har utredningen lagt fram förslag som rör folkbokföringen av barn med dubbelt boende. För att underlätta utredning i de fall föräldrarna lämnat motstridiga uppgifter om var barnet vistas ska särskilt beaktas om en dom som har vunnit laga kraft eller ett avtal som godkänts av socialnämnden reglerar frågan om ett barns vårdnad, boende eller umgänge. Ett barn som bor lika mycket hos båda sina föräldrar ska när byte av bostad har skett anses bosatt hos den av föräldrarna som dessa kommer överens om. Beslut om folkbokföring utan föregående flyttningsanmälan gäller fr.o.m. beslutets dag. När en flyttningsanmälan som gäller ett barn avvisas för att båda vårdnadshavarna inte undertecknat den och beslutar om barnets folkbokföring efter en bosättningsutredning resulterar det i att barnet kan komma att folkbokföras långt efter att själva flyttningen skedde. För att undvika dessa nackdelar ska beslutet gälla från flyttningsdagen eller från anmälningsdagen. Vidare föreslås att huvudregeln för barn som föds utomlands ska vara att de inte folkbokförs. I motion 2011/12:Sk346 av (KD) yrkandena 13 anförs att barn som växer upp med dubbelt boende på grund av att föräldrarna lever åtskilda är skrivna på en av föräldrarnas adresser och att detta kan få konsekvenser för vilka rättigheter barnen har i förhållande till kommunens välfärdstjänster som skolgång, fritidssysselsättning, rätt till skolskjuts m.m. Även bland vuxna finns de som med regelbundenhet har ett dubbelt boende. Under vissa omständigheter kan detta innebära problem för den enskilde. Det gäller framför allt om personen är i behov av samhällets tjänster men kan också få inverkan på möjligheten att delta aktivt i det politiska och kulturella livet. Möjligheten till dubbel folkbokföringsadress för barn och vuxna med dubbelt boende bör utredas liksom frågan huruvida information, beslut och räkningar från myndigheter, vård och skola ska kunna gå till båda föräldrarna. Vidare anförs att det är besvärligt att rätta till en inaktuell eller felaktig folkbokföringsadress om en förälder motsätter sig det. Det går att lämna uppgifter till för att få en omprövning till stånd, men det krävs mycket för att ska ta upp ärendet. Det finns ingen möjlighet för en förälder att överklaga ett folkbokföringsbeslut eller på annat sätt kräva en prövning av folkbokföringen. En sådan möjlighet bör införas. Det bör enligt utskottets mening framhållas att de rättigheter och skyldigheter som är knutna till folkbokföringen i mycket stor utsträckning bygger på att en person inte kan vara folkbokförd på flera olika platser . Det gäller skyldigheten att betala skatt i en viss kommun, rätten till sjukvård etc. Det finns därför inte någon anledning att överväga en möjlighet till dubbel folkbokföringsadress. har i sitt slutbetänkande redovisat förslag och bedömningar som bl.a. gäller folkbokföringen av barn med dubbel bosättning och barn som föds utomlands. Utskottet anser att resultatet av regeringens överväganden med anledning av slutbetänkande nu bör avvaktas. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om att möjligheten att få personnummer och samordningsnummer ska utvidgas. har i betänkandet Personnummer och samordningsnummer (SOU 2008:60) redovisat hur samordningsnumren fungerar i praktiken och föreslagit att samordningsnumren ska finnas kvar för personer som vistas endast en begränsad tid i landet. Utredningens förslag innebar att alla statliga myndigheter skulle få rätt att begära samordningsnummer för en person om det behövs i myndighetens verksamhet för att undvika personförväxling eller för att utbyta information om personen med andra myndigheter eller organisationer. Regeringen föreslog att behörigheten att begära samordningsnummer utvidgas till att kunna omfatta även andra organ än myndigheter enligt vad regeringen bestämmer (prop. 2008/09:111, bet. 2008/09:SkU28), vilket godkände. Regeringen har efter detta förordnat om att får tilldela samordningsnummer på begäran av en statlig myndighet eller en enskild utbildningsanordnare som har tillstånd att utfärda vissa examina och som i sin verksamhet behöver ett samordningsnummer för en person för att undvika personförväxling eller för att utbyta information om personen med andra myndigheter eller organisationer (SFS 2009:275). Samordningsnummer får tilldelas en person om det inte råder osäkerhet om hans eller hennes identitet. Även om det råder osäkerhet om en persons identitet, får samordningsnummer tilldelas för registrering i belastningsregister, misstankeregister och register som förs enligt polisdatalagen eller i övrigt inom rättsväsendets informationssystem verksamhetsregister enligt förordningen om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen när det gäller personer som omfattas av lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. eller ska personer som är anställda vid internationella organ i och deras familjemedlemmar folkbokföras, om de anställda har immunitet och privilegier enbart i tjänsten. Det fåtal anställda och deras familjer som har sådan omfattande rätt till immunitet och privilegier som tillkommer diplomatiska företrädare är alltjämt undantagna från folkbokföring (prop. 2009/10:245, bet. 2010/11:SkU2). I motion 2011/12:Sk234 av och (båda M) anförs att det svenska systemet med personnummer försvårar för utländska personer som bor i att klara av sitt dagliga liv här. Det kan handla om relativt enkla saker som att besöka på vårdcentralen, hämta ut receptbelagda läkemedel på , teckna abonnemang för el och telefon, eller för den delen använda den kommunala servicen i form av sophämtning. Flera EU-länder har löst motsvarande situation med att erbjuda tillfälliga identifikationsnummer. I motion 2011/12:Sk337 av Finn m.fl. (M) anförs att kravet på folkbokföring gör att viktiga grupper inte kan få personnummer. Till dessa hör bl.a. en ökande mängd människor som vistas och verkar i genom de regelverk inom exempelvis Europeiska unionen, som tillkommit för att stimulera en ökad rörlighet och utbyten mellan medlemsstaternas befolkningar. När sådana individer som valt att komma hit , kanske för att man tillbringar sin fritid här och t.o.m. blivit fastighetsägare i med allt vad detta innebär av formella kontaktbehov med det omgivande samhället, är avsaknaden av ett personnummer något som hämmar deras kontakter till men både för dem själva och för exempelvis en lång rad näringsidkare i . En översyn bör genomföras i syfte att ge en större grupp människor personnummer än vad som är möjligt och med de få och synnerligen specifika undantag som finns. Utskottet kan konstatera att samordningsnummer efter begäran från vissa myndigheter ska ges till utländska personer som arbetar tillfälligt i landet eller pendlar från ett grannland och att förutsättningarna för att använda dessa nummer för identifikation har förbättrats genom att de ingår i det statliga personadressregistret. Personer som är anställda vid internationella organ i och har immunitet och privilegier enbart i tjänsten har numera personnummer. Utskottet ser inte någon anledning att rikta tillkännagivanden till regeringen om behovet av en översyn av dessa regler och avstyrker de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om tillkännagivanden till regeringen om skyddade personuppgifter och hänvisar till det arbete som pågår med dessa frågor och de förslag som bereds inom . Jämför reservation 8 (S, MP, V). Uppgifter som registreras i folkbokföringen är som regel offentliga. Sekretess gäller hos alla myndigheter om det av särskild anledning kan antas att den enskilde, eller någon närstående, kan lida skada eller men om uppgifter om personen lämnas ut (22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). En sådan särskild anledning som avses i bestämmelsen kan vara befarad personförföljelse. I de fall man på förhand kan misstänka att utlämnande av uppgifter om en person kan förorsaka personförföljelse eller annan skada kan sekretessmarkering i folkbokföringsregistren tillgripas som en första skyddsåtgärd. Markeringen anger att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut, eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarkering är alltså avsedd att ge myndigheterna en varningssignal inför uppgifter som normalt lämnas ut utan särskild sekretessprövning. Förfarandet med sekretessmarkering är inte lagreglerat. Förfarandet har dock använts inom folkbokföringen , och skatteförvaltningen har utarbetat särskilda rutiner för systemet. JO har också accepterat förfarandet. Omprövning av sekretessmarkeringen sker i regel . Den skyddade personen ska då redogöra för de aktuella förhållandena, varvid det prövas om skyddet ska vara kvar. Ett annat sätt att skydda personuppgifter i folkbokföringen är att genom beslut om s.k. kvarskrivning (16 § folkbokföringslagen) medge en person som flyttar att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsadressen om personen av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelse eller allvarliga trakasserier på annat sätt. Kvarskrivning kan endast ske efter ansökan från den enskilde och får endast medges om den enskildes behov av skydd inte kan tillgodoses genom besöksförbud eller på annat sätt. Kvarskrivning får även avse den utsatta personens medflyttande familj. Kvarskrivning får medges för högst i taget. Kvarskrivning kombineras ofta med sekretessmarkering. Bestämmelser om fingerade personuppgifter infördes och regleras i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt lagen kan en folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot hans liv, hälsa eller frihet medges att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Det krävs också att personen inte kan ges tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller på annat sätt. Huvudregeln är att medgivandet gäller för obegränsad tid, men det får begränsas till . Ett medgivande att använda fingerade personuppgifter får även ges åt en familjemedlem som varaktigt bor tillsammans med den person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet. Medgivande lämnas av efter ansökan hos . publicerar en vägledning för hantering av sekretessmarkerade personuppgifter i offentlig förvaltning. (SOU 2009:75) har undersökt förutsättningarna för en författningsreglering av förfarandet med sekretessmarkering och sett över hanteringen av sekretessmarkerade uppgifter i folkbokföringsdatabasen vid överföringen till andra myndigheter. Utredningen konstaterar att för in sekretessmarkeringar i folkbokföringsdatabasen med stöd av 5 kap. 5 § och 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) som omfattar fler situationer (lider men) än den generella sekretessbestämmelsen för personuppgifter vid förföljelse, 21 kap. 3 § OSL (utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men). När övriga myndigheter tar del av sekretessmarkering kan de inte dra slutsatsen att markeringen införts på grund av att personen riskerar att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men. Mot bakgrund av denna brist i regleringen och i syfte att underlätta prövningen av behovet av skydd är det enligt utredningens mening nödvändigt att se till att bedömning att en enskilds personuppgifter behöver skyddas på grund av risk för våld, hot eller annan förföljelse blir känd för de myndigheter som hanterar uppgifterna. Utredningen föreslår att efter ansökan ska registrera en personuppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men, dvs. har ett skyddsbehov. Ett avslag på en sådan begäran ska kunna överklagas av den enskilde. Utredningen konstaterar att myndigheterna har i stort bra rutiner för att hantera uppgifter om personer som är utsatta för hot och som därför fått sekretessmarkering. Det har dock från flera håll lämnats uppgifter om att det alltjämt föreligger brister. Det bedöms inte finnas några större brister i de författningar som finns, utan det är tillämpningen som brister. Det behövs därför inte några författningsändringar. Alla myndigheter bör dock enligt utredningens uppfattning se över sina rutiner för hanteringen av dessa uppgifter. I motion 2011/12:Sk202 av (S) anförs att de exempel som finns på att skyddade uppgifter lämnats ut visar på nödvändigheten av att ytterligare åtgärder vidtas för att garantera skyddade personers säkerhet. Avgörande är att riksdag och regering orkar hålla i de här viktiga frågorna och gå vidare så att förslag i utredningar även leder till konkreta resultat. Ytterligare insatser i form av lagändringar, informationsinsatser och tekniklösningar krävs innan samhället når ett något så när fullgott integritetsskydd för de hotade och våldsutsatta. I motion 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 55 anförs att en sekretessmarkering omprövas . Om skyddet ska upphävas fattas beslut av enskild handläggare på . Ett problem är att det saknas möjlighet att ompröva eller rättsligt överklaga den enskilde handläggarens beslut om att upphäva sekretessmarkeringen. Ett sådant upphävande kan för den enskilde då leda till en stor otrygghet och upplevd utsatthet. Motionärerna menar att det är nödvändigt att se över hantering av upphävandet av en sekretessmarkering för att minska otryggheten för dem som känner sig hotade och för att förbättra rättssäkerheten. Det är enligt utskottets uppfattning mycket viktigt att reglerna om skydd för folkbokföringens uppgifter om våldsutsatta personer har en ändamålsenlig utformning och att de tillämpas på ett sätt som gör att personer som tvingas begära skydd kan känna sig trygga. Redan åtgärden att begära skydd för sina folkbokföringsuppgifter innebär att den våldsutsatte tar på sig inskränkningar i sin och familjens personliga frihet som normalt sett skulle betraktas som helt oacceptabla. En förutsättning för kvarskrivning är t.ex. att den utsatte genomför en flyttning där alla band med den tidigare adressen klipps av. Utöver de praktiska problemen vid alla former av externa kontakter bidrar risken för upptäckt till att den utsatte befinner sig i en mycket svår stressituation.