bet · GZ01JuU15 · 2012-02-23 00:00:00 — 2011/12:JuU15 Polisfrågor I betänkandet behandlar utskottet 61 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . De behandlade yrkandena rör bl.a. polisens arbetsmetoder, tull- och gränskontroller samt ordningslagen. Av yrkandena behandlas 27 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden och hänvisar bl.a. till pågående utredningar och beredningsarbeten. I betänkandet finns 17 reservationer (S, MP, SD och V) och sex särskilda yttranden (S, MP, SD och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Polisens befogenheter och arbetsmetoder m.m. 2011/12:Ju402 av och (båda SD), 2011/12:Ju408 av och (båda SD) yrkande 2 och 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) yrkande 30. Reservation 1 (SD) 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 7. Reservation 2 (S) Utvidgat avlägsnande vid störande av allmän ordning 2011/12:Ju204 av och (båda SD). Reservation 3 (SD) 2011/12:Ju317 av (M). 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 8. 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 44. Reservation 4 (S) Utredning av de nya polismetodernas effektivitet 2011/12:Ju326 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 5 (MP, V) Polisens användning av filmutrustning 2011/12:Ju348 av (M). Ökade möjligheter för polisen att komma åt alkohol som innehas av unga 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 62. Reservation 6 (S) Fördelningen av olika slags resurser Polisnärvaro i hela landet 2011/12:N303 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 7 (S, V) 2011/12:Ju309 av (MP). Reservation 8 (MP) 2011/12:Ju277 av (M). Översyn av tull- och gränskontroller 2011/12:Ju397 av (M). Temporära gränskontroller vid behov 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) yrkande 28. Reservation 9 (SD) 2011/12:Ju355 av de (M). 2011/12:Sf241 av m.fl. (V) yrkande 7. Reservation 10 (V) Utvärdering av Frontex verksamhet 2011/12:Sf311 av m.fl. (S) yrkande 3. Reservation 11 (S, MP, V) 2011/12:Sk207 av Arhe Hamednaca (S), 2011/12:Sk344 av (FP) och 2011/12:U290 av (S) yrkande 2. Reservation 12 (S, V) 2011/12:Ju338 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 37. Reservation 13 (S, MP, V) Kostnader och säkerhet vid idrottsevenemang Skattefinansiering av polisens bevakning av idrottsevenemang 2011/12:Ju237 av och (båda S) och 2011/12:Ju384 av och (båda SD). Reservation 14 (SD) Större kostnader för ordningsinsatser 2011/12:Ju351 av och (båda M). 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 68 och 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 33. 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 34. Reservation 15 (S) Översyn av regelverket inom bevakningsbranschen 2011/12:Ju313 av (M). Länsstyrelsernas auktorisering av bevakningsföretag 2011/12:Ju353 av de (M). 2011/12:Ju398 av (SD). Reservation 16 (SD) "Allemansrätt" till gator och torg "Allemansrätt" till gator och torg 2011/12:Kr278 av m.fl. (MP) yrkande 20. Reservation 17 (MP, V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (C), (M), (M), (S), i (M), (S), (M), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S) och (FP). I betänkandet behandlar utskottet 61 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . De behandlade yrkandena rör bl.a. polisens arbetsmetoder, tull- och gränskontroller samt ordningslagen. Av yrkandena behandlas 27 förenklat eftersom samma eller i huvudsak samma frågor har behandlats av tidigare . Polisens befogenheter och arbetsmetoder m.m. Utskottets förslag i korthet avslår elva motionsyrkanden om polisens befogenheter och arbetsmetoder m.m. Motionerna handlar bl.a. om brottsprovokation, infiltration, avlägsnande av ordningsstörande folksamlingar, kroppsvisitation och polisiär förundersökningsledning. Jämför reservationerna 1 (SD), 2 (S), 3 (SD), 4 (S), 5 (MP, V) och 6 (S) samt särskilt yttrande 1 (S). I motion 2011/12:Ju402 (SD) begärs det ökade möjligheter till brottsprovokation när det gäller bl.a. grov organiserad brottslighet samt olika typer av sexualbrott. Ett liknande yrkande återfinns i motion 2011/12:Ju411 (SD) yrkande 30. I motion 2011/12:Ju408 (SD) yrkande 2 anförs det att regeringen borde se över möjligheten att tillåta brottsprovokation i syfte att skaffa bevis mot ligor som ägnar sig åt människohandel. I motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 7 begärs det att regeringen skyndsamt ska presentera ett förslag till lagstiftning som ger polisen möjlighet att arbeta med infiltration under rättssäkra former. Motionärerna anför att avsaknaden av bestämmelser om hur infiltrationsoperationer ska gå till hämmar polisens arbete. En särskild metod i arbetet med att upptäcka och beivra brott är s.k. provokation. I finns det inte någon uttrycklig författningsreglering av i vad mån de brottsbekämpande myndigheterna får använda sig av provokationer eller av den straffrättsliga betydelsen av att ett brott kommit till efter provokation. Viss provokation anses enligt allmänna principer vara tillåten (s.k. bevisprovokation), medan viss annan provokation anses vara otillåten (s.k. brottsprovokation). Gränsen mellan det ena och det andra slaget av provokation är emellertid inte alltid lätt att bestämma. Det finns inte heller i den juridiska doktrinen någon i alla delar enhetlig syn på denna gränsdragning, liksom inte heller på frågor om myndigheternas rapporterings-, anmälnings-, ingripande- och åtalsplikt samt straffansvar för en framprovocerad gärning. lämnade sitt slutbetänkande Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010:103). I betänkandet föreslås bl.a. en reglering när det gäller sådana åtgärder som kan leda till att någon förmås att begå en brottslig gärning (särskilda provokativa åtgärder). Enligt förslaget ska sådana särskilda provokativa åtgärder få vidtas inom ramen för en förundersökning under förutsättning att det finns en stark misstanke om allvarlig brottslighet, att åtgärderna är av synnerlig vikt för utredningen och att skälen för åtgärderna uppväger det intrång eller men i övrigt som de innebär för allmänna eller enskilda intressen. Avgörande för tillåtligheten ska inte vara om åtgärden leder till (eller riskerar att leda till) att någon förmås att begå brott eller inte. Frågor om provokativa åtgärder inom ramen för en förundersökning ska enligt förslaget prövas av åklagaren. Brott som någon har förmåtts att begå genom en särskild provokativ åtgärd ska inte få lagföras. Det innebär att en generell straffrihetsregel införs för dessa fall. Den föreslagna regleringen skiljer alltså mellan tillåtligheten av provokativa åtgärder som polisiär arbetsmetod och provokationens straffrättsliga konsekvenser. När det gäller sådan spaning som utförs dolt under täckmantel infiltration sker den med stöd av de allmänna befogenheterna i polislagen. bedömer att infiltrationsoperationer i sig inte utgör ett sådant intrång i den personliga integriteten att de behöver regleras särskilt. Däremot finns det skäl att närmare reglera vissa särskilda åtgärder som vidtas i samband med infiltrationsoperationer. Här nämner utredningen särskilt tillträde till bostad och tillstånd att begå annars brottsliga gärningar. Vidare föreslås det att en åklagare ska få besluta att lägga ned en förundersökning, om det finns anledning att anta att det genom förundersökningens fortsatta bedrivande eller genom lagföring av brottet skulle uppstå en påtaglig risk för att avslöja eller på annat sätt äventyra syftet med en infiltrationsoperation. betänkande har remitterats och bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om provokation och infiltration, senast (bet. 2010/11:JuU7 s. 9 f.). Utskottet avslog då samtliga motionsyrkanden med hänvisning till att beredningen av förslag inte borde föregripas. Som framgår ovan bereds förslag inom . Utredningen har bl.a. föreslagit en lagreglering när det gäller provokativa åtgärder inom ramen för en förundersökning som kan leda till att någon förmås att begå en brottslig gärning. Utredningen har även lämnat förslag när det gäller vissa särskilda åtgärder som vidtas i samband med infiltrationsoperationer. Utskottet anser fortfarande att beredningen av förslag inte bör föregripas och avstyrker därför motionerna 2011/12:Ju402 (SD), 2011/12:Ju411 (SD) yrkande 30, 2011/12:Ju408 (SD) yrkande 2 och 2011/12:Ju359 (S) yrkande 7. Utvidgat avlägsnande vid störande av allmän ordning I motion 2011/12:Ju204 (SD) begärs det att polisen ska få verkställa ett utvidgat avlägsnande enligt 13 c § andra stycket polislagen (1984:387) på ett sådant sätt att rörelsefriheten för deltagarna i folksamlingen inskränks än . Enligt motionärerna förekommer det att polisen inte hinner transportera bort deltagarna i den störande folksamlingen inom den nuvarande tidsgränsen. I 13 c § första stycket polislagen (1984:387) föreskrivs att om en folksamling genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna, får deltagarna i folksamlingen avvisas eller avlägsnas från det område eller utrymme de befinner sig, om det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas. Bestämmelsen ger polisen befogenhet att avlägsna deltagare i en ordningsstörande folksamling oavsett om var och en av deltagarna kan sägas ha bidragit till ordningsstörningen eller inte. Paragrafen gäller endast sådana folksamlingar som inte är allmänna sammankomster eller offentliga tillställningar enligt ordningslagen (1993:1617). infördes ett nytt andra stycke i 13 c § polislagen. Lagändringen kom till för att ge polisen bättre möjligheter att ingripa mot vissa former av allvarligare ordningsstörningar, t.ex. i samband med idrottsevenemang eller andra situationer där deltagare i en folksamling går till våldsamt angrepp mot en person eller egendom. Genom 13 c § andra stycket polislagen har polisen en möjlighet att genom avlägsnande transportera bort deltagare i ordningsstörande grupper eller folksamlingar längre sträckor och än vad som är möjligt enligt första stycket. Ett utvidgat avlägsnande får enligt bestämmelsen inte verkställas på ett sådant sätt att rörelsefriheten för deltagarna i folksamlingen inskränks än . Tidsfristen börjar löpa då rörelsefriheten för deltagarna i folksamlingen rent faktiskt inskränks. Typiskt sett sker detta när de som ska avlägsnas har avskiljts från den ordningsstörande händelsen och hålls kvar på platsen av polisen i avvaktan på transport. På motsvarande sätt slutar tidsfristen att löpa när ingripandet har upphört, dvs. när transporten har avslutats. Hur länge, inom ramen för tvåtimmarsfristen, ett avlägsnande får pågå bestäms av omständigheterna i det enskilda fallet. Det utvidgade avlägsnandet får dock aldrig pågå längre än vad som krävs för att den allmänna ordningen på platsen där åtgärden vidtogs ska kunna upprätthållas (se prop. 2008/09:131 s. 2021 och bet. 2008/09:JuU26 s. 10). Som framgår ovan har polisen möjlighet att transportera bort ordningsstörande grupper eller folksamlingar längre sträckor och än vad som varit möjligt. Utskottet anser att den nuvarande regleringen är väl avvägd. Det finns därför inte skäl för något sådant initiativ från sida som begärs i motion 2011/12:Ju204 (SD). Motionen bör avslås. I motion 2011/12:Ju317 (M) anförs det att polisens rätt att genomsöka ett fordon för att söka efter vapen eller andra farliga föremål enligt 20 a § polislagen (1984:387) även borde omfatta båtar. Enligt 20 a § polislagen (1984:387) får en polis genomsöka ett fordon i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan påträffas och förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Bestämmelsen infördes och är utformad med bestämmelsen om kroppsvisitation i 19 § andra stycket 1 polislagen som förebild. Bakgrunden var bl.a. att vapen förvaras i bilar i stället för att innehavaren bär vapnet på sig för att på så sätt minska risken för ett polisingripande (prop. 2005/06:113 s. 22 och bet. 2005/06:JuU29 s. 8). För bestämmelsens tillämpning är det inte relevant vem som äger det aktuella fordonet. Det måste dock i det enskilda fallet finnas någon konkret omständighet som ger objektivt stöd för antagandet att vapen eller något annat farligt föremål kan komma att påträffas vid en genomsökning av fordonet. Utskottet har förståelse för önskemålet om att polisen borde ha rätt att genomsöka båtar på samma sätt som fordon för att söka efter vapen och andra farliga föremål. Som framgår av motionen skulle detta förutsätta att tillämpningsområdet för 20 a § polislagen utvidgas. Utskottet är inte nu berett att föreslå ett sådant tillkännagivande och avstyrker därför motion 2011/12:Ju317 (M). I motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 8 begärs det att Säkerhetspolisen ska få tillgång till information som har inhämtats genom signalspaning. Signalspaning är en metod som har använts för att inhämta signaler i etern. Metoden har använts av som har bedrivit signalspaning på uppdrag av bl.a. regeringen, Försvarsmakten och polisen. Ett lagstiftningsarbete har under bedrivits i syfte att reglera signalspaningsverksamheten hos och att utvidga den till att även kunna avse signaler i tråd (kommunikation som överförs i kabel, i t.ex. fiberoptiska nät). trädde lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet i kraft. infördes vissa ändringar i lagen för att förstärka integritetsskyddet vid signalspaning. Ändringarna innebär att syftet med signalspaning förtydligas genom att det i lag närmare anges för vilka preciserade ändamål verksamheten får bedrivas samt att endast regeringen, och Försvarsmakten får inrikta Försvarets radioanstalts signalspaning (prop. 2008/09:201 och bet. 2009/10:FöU3). uppdrog regeringen åt en särskild utredare att kartlägga Säkerhetspolisens och behov av underrättelser om utländska förhållanden, utreda hur detta behov ska kunna tillgodoses på ett rättssäkert och effektivt sätt och lämna fullständiga författningsförslag i frågan (dir. 2008:120). lämnade Utredningen om underrättelseinhämtning för vissa polisiära behov betänkandet Signalspaning för polisiära behov (SOU 2009:66). I betänkandet föreslås att undantagsvis och efter tillstånd av domstol ska kunna utföra signalspaning i såväl etern som i tråd för att tillgodose polisens behov av underrättelser om utländska förhållanden. Det gäller enligt förslaget främst Säkerhetspolisens behov av underrättelser om allvarliga hot mot nationell eller internationell säkerhet. Chefen för beslutade att uppdra åt en utredare att biträda departementet med att ta fram ett kompletterande underlag om signalspaning för polisiära behov (Ju2010:B). Uppdraget avsåg att analysera olika sätt att skaffa information genom signalspaning för att tillgodose polisens behov. Uppdraget redovisades i promemorian Vem ska utföra signalspaning för polisiära behov. har därefter promemorian Polisens tillgång till signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet (Ds 2011:44) utarbetats. I promemorian lämnas ett förslag som innebär att Säkerhetspolisen och ges möjlighet att inrikta signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet i syfte att t.ex. kartlägga strategiska förhållanden när det gäller internationell terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet som kan hota väsentliga nationella intressen. Förslaget får till följd att hela det regelverk som i övrigt gäller för signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet blir tillämpligt även vid inriktning från Säkerhetspolisen eller . Promemorian är på remiss till . Som framgår ovan har man inom utarbetat ett förslag som innebär att Säkerhetspolisen och ges möjlighet att inrikta signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. Förslaget har remitterats. Utskottet vill inte föregripa den kommande beredningen av förslaget och avstyrker därför motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 8. I motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 44 föreslås det att polisen ska få leda fler förundersökningar än . Motionärerna anför att det kan vara ändamålsenligt att polisen leder något mer komplicerade förundersökningar än . Därmed får åklagarna möjlighet att koncentrera sig på svårare ärenden. Detta förutsätter enligt motionärerna kompetensutveckling hos polisiära förundersökningsledare. Ett beslut att inleda en förundersökning fattas, enligt 23 kap. 3 § , av en polismyndighet eller en åklagare. Om det är en polismyndighet som har inlett förundersökningen och det rör sig om en sak som inte är av enkel beskaffenhet ska förundersökningsledningen övertas av en åklagare så snart någon är skäligen misstänkt för brottet. Åklagaren ska också i annat fall överta ledningen när det är motiverat av särskilda skäl. Den närmare definitionen av vad som utgör brott av enkel beskaffenhet anges på myndighetsnivå i föreskrifter och allmänna råd om ledning av förundersökning i brottmål, det s.k. fördelningscirkuläret. Cirkuläret har med stöd av 3 § förordningen (2004:1266) med instruktion för meddelats av i samråd med . har utfärdat likalydande föreskrifter i . Av 4 § i fördelningscirkulär framgår att de brott som anges i en bilaga till cirkuläret i regel ska anses vara av enkel beskaffenhet. Bland dessa brott finns misshandel, olaga hot, stöld, bedrägeri, skadegörelse och våld mot tjänsteman. Det finns vissa undantag från katalogen över brott som anses vara av enkel beskaffenhet. Det gäller t.ex. brott som innefattar våld eller hot mot närstående och s.k. hatbrott. När det gäller förundersökning mot personer finns en särreglering av förundersökningsledarskapet i 3 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Särregleringen innebär att förundersökningen alltid ska ledas av en åklagare om den unge är skäligen misstänkt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse . Denna särreglering kommer emellertid att upphävas (prop. 2011/12:10, bet. 2011/12:JuU9 och rskr. 2011/12:120). kommer alltså polismyndigheterna att kunna leda förundersökningar mot unga lagöverträdare i fler fall än tidigare, t.ex. när det gäller misshandel, olaga hot och stöld. Avskaffandet av särregleringen när det gäller förundersökningsledarskapet i ungdomsärenden härrör från ett förslag som Beredningen för rättsväsendets utveckling lade fram i delbetänkandet En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare (2005:84). I det betänkandet har beredningen även föreslagit att 23 kap. 3 § ska ändras så att polisen får vara förundersökningsledare inte bara i enkla ärenden (som ) utan även i ärenden av medelsvår karaktär. Enligt förslaget ska åklagarna arbeta med de kvalificerade ärendena, dvs. ärenden där saken är av omfattande eller svår beskaffenhet. I betänkandet anförs det bl.a. att den brottsutredande verksamheten kan göras mer effektiv om åklagarnas arbete intensifieras när det gäller bekämpningen av den grövre brottsligheten, medan polisen på egen hand får sköta andra utredningar. Enligt uppgift från planerar man att bereda dessa delar av betänkandet inom en överskådlig framtid. Som framgår ovan finns det i betänkande SOU 2005:84 ett förslag om att ändra regler om förundersökningsledning. Förslaget, som går i den riktning som föreslås i 2011/12:Ju359 (S) yrkande 44, kommer att beredas inom en överskådlig framtid. I avvaktan på resultatet av den beredningen anser inte utskottet att bör ta något initiativ i frågan. Utredning av de nya polismetodernas effektivitet I motion 2011/12:Ju326 (V) yrkande 3 begärs det att de nya polismetodernas effektivitet ska utredas med bred parlamentarisk medverkan. I motionen nämns som exempel på sådana metoder buggning och annan hemlig övervakning samt infiltration. Motionärerna framhåller vikten av en ordentlig utvärdering bl.a. eftersom många av de metoder som används enligt motionärerna är dyra, personalkrävande och integritetskränkande. infördes hemlig rumsavlyssning (s.k. buggning) som ett nytt hemligt tvångsmedel (prop. 2005/06:178, prop. 2006/07:133, bet. 2007/08:JuU3 och rskr. 2007/08:11). med lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning infördes lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, s.k. preventiva tvångsåtgärder (prop. 2005/06:177, prop. 2006/07:133, bet. 2007/08:JuU3 och rskr. 2007/08:11). Den lagen ger de brottsbekämpande myndigheterna möjlighet att använda hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och postkontroll för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Både lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott är tidsbegränsade, och gäller t.o.m. . Detsamma gäller lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, som trädde i kraft (prop. 2011/12:22, bet. 2011/12:JuU12 och rskr. 2011/12:121). gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet (dir. 2010:62). Utredningen, som har tagit namnet Utredningen om vissa hemliga tvångsmedel, ska utvärdera hur de tre ovan nämnda tidsbegränsade lagarna om hemlig rumsavlyssning, preventiva tvångsåtgärder och åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott har tillämpats och analysera om regleringen av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet bör förändras i något eller några avseenden. Syftet med uppdraget är att ta slutlig ställning till lagarnas fortsatta giltighet och därmed till hur en framtida reglering av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet bör utformas. I utredningens uppdrag ingår bl.a. att analysera vilken nytta tvångsmedelsanvändningen enligt lagarna har haft och att göra en samlad analys av vilken inverkan lagarna har haft på den personliga integriteten. Uppdraget ska redovisas (dir. 2011:45). I detta sammanhang kan även nämnas den årliga parlamentariska kontrollen av tillämpningen av bestämmelserna om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål. Denna kontroll utövas på grundval av redogörelser som regeringen redovisar i skrivelser till . Regeringens årliga redogörelser om hur reglerna om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål har tillämpats bygger i sin tur på uppgifter från och . Dessa myndigheter ska i samverkan och en gång lämna en gemensam redogörelse till regeringen för tillämpningen av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål under föregående år. Regeringen har preciserat sitt uppdrag till myndigheterna när det gäller denna redovisning. Myndigheterna har även fått i uppdrag att redovisa hur de säkerställer att de uppgifter som de lämnar till regeringen är av hög kvalitet (se regeringens skrivelser 2010/11:66 s. 78 och 2011/12:39 s. 78 och respektive myndighets regleringsbrev ). Som framgår ovan pågår det en översyn av de hemliga tvångsmedlen. Det ska bl.a. utvärderas hur de tidsbegränsade lagarna om hemlig rumsavlyssning, preventiva tvångsåtgärder och åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott har tillämpats. I uppdraget ingår vidare att analysera om regleringen av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet bör förändras i något eller några avseenden. Utredaren ska även analysera vilken nytta tvångsmedelsanvändningen har haft och att göra en samlad analys av vilken inverkan lagarna har haft på den personliga integriteten. Till detta kommer, som ovan nämnts, den årliga parlamentariska kontrollen av hur bestämmelserna om hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning har tillämpats under föregående år. Mot denna bakgrund anser inte utskottet att det behövs något sådant initiativ från sida som föreslås i motion 2011/12:Ju326 (V) yrkande 3. Polisens användning av filmutrustning