bet · GZ01FiU37 · 2012-03-27 00:00:00 — 2011/12:FiU37 Utlåtande över grönboken om en integrerad europeisk marknad för kort-, internet- och mobilbetalningar Utlåtande över grönboken om en integrerad europeisk marknad för kort-, internet- och mobilbetalningar I utlåtandet redovisar utskottet sin granskning av grönboken integrerad europeisk marknad för kort-, internet och mobilbetalningar (KOM(2011) 941 slutlig). Utskottet välkomnar kommissionens arbete med att underlätta för gränsöverskridande betalningar inom den inre marknaden. är ett värdefullt bidrag till diskussionen om en integrerad europeisk marknad för kort-, internet- och mobilbetalningar och utgör ett välkommet underlag för ytterligare utveckling av gemensamma regler och standarder. I grönboken ställs en rad konkreta frågor, men utskottet har valt att granska grönboken ur en generell och principiell synvinkel. Under granskningen har utskottet tagit upp frågor som rör konkurrens, marknadsintegration, konsumentskydd, transparenta avgifter, innovationskraft och integritetsaspekter. Utskottet föreslår att utlåtandet läggs till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger utlåtandet till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (M), Per (MP), (KD), (V), (S), Edip Noyan (M), (C) och (SD). Ärendet och dess beredning integrerad europeisk marknad för kort-, internet och mobilbetalningar (KOM(2011) 941 slutlig) inkom till på svenska . Enligt 10 kap. 5 § riksdagsordningen ska behandla de grön- och vitböcker som överlämnas till . hänvisades till finansutskottet för granskning. Utskottet är skyldigt att redovisa sin granskning i ett utlåtande till . överlämnade en faktapromemoria i ärendet till (2011/12:FPM113). Samrådsperioden går ut . Kommissionen inleder grönboken med att konstatera att säkra, effektiva och innovativa elektroniska betalningssystem är en avgörande faktor för att konsumenter, näringsidkare och företag ska kunna dra full nytta av den inre marknadens fördelar. Kommissionens vision är att de framsteg man gjort inom det gemensamma eurobetalningsområdet (SEPA, Single Euro Payment Area), med bl.a. gemensamma tekniska krav och standarder för massbetalningar i euro, ska kunna fungera som en språngbräda för en integrerad och konkurrenskraftig marknad för betaltjänster i EU. Enligt kommissionen bör SEPA även utvecklas till att också gälla betalningar i andra valutor än euro. För att visionen ska kunna förverkligas när det gäller kortbetalningar, online- eller internetbetalningar (e-betalningar) och betalningar via mobiltelefoner (m-betalningar) måste olika frågor hanteras och lösas. Det handlar om bl.a. säkerhet, standardisering, driftskompatibilitet, valfrihet, prissättning och olika hinder för teknik- och branschinnovation. I grönboken går kommissionen igenom dessa frågor mer i detalj. Kommissionens resonemang och förslag redovisas kortfattat nedan. behandlar främst kortbetalningar, e-betalningar och m-betalningar. Betalkort är det vanligaste och mest använda elektroniska betalningssystemet. Enligt kommissionen är dock integrationen på den europeiska betalkortsmarknaden långt ifrån fullständig, och de konkreta resultaten är begränsade. Trots den snabba tillväxten under det senaste årtiondet har inte kostnaderna för konsumenterna och de olika avgifterna mellan bankerna och handeln minskat särskilt mycket. E-handeln och e-betalningar växer snabbt, och tillväxtpotentialen bedöms vara stor. är dock e-handeln liten i förhållande till totala detaljhandel. Det största hindret för e-handelns tillväxt är betalningarna, enligt ett offentligt samråd som hölls om e-handeln. Det handlar då bl.a. om mångfalden av betalningsmetoder, de höga betalningskostnaderna vid framför allt små belopp och betalningssäkerheten. Kommissionen konstaterar att det saknas en konsekvent och heltäckande EU-ram för e-betalningar, vilket får till följd att e-betalningsmiljön blir nationell. Dessutom finns det enligt kommissionen endast ett fåtal effektiva nationella e-betalningssystem och få stora internationella aktörer som är aktiva på marknaden. Räknat i volym ökar m-betalningarna snabbast, vilket bl.a. beror på den snabba spridningen av s.k. smartmobiler. Användandet av m-betalningar i EU är dock betydligt mindre än i t.ex. och . En av anledningarna till det är den starkt splittrade marknaden för m-betalningar i . Marknadsaktörerna har inte enats om en affärsmodell som möjliggör driftskompatibla betalningslösningar. De största och mest lovande m-betalningsinitiativen presenteras därför utanför . Precis som för e-betalningar saknas för m-betalningar en konkret EU-ram som hanterar t.ex. tekniska standarder, säkerhetsaspekter, driftskompatibilitet och samarbete. I grönboken diskuterar kommissionen dessa tre betalningsformer under rubrikerna marknadssplittring och marknadstillträde, transparent och kostnadseffektiv prissättning på betaltjänster, standardisering, driftskompatibilitet mellan betaltjänstleverantörer och betalningssäkerhet. Vidare tar kommissionen upp en diskussion om hur utvecklingen av betalmarknaden bör styras . Under denna rubrik diskuterar kommissionen bl.a. s.k. multilaterala förmedlingsavgifter, dvs. multilateralt bestämda avgifter som är bindande för alla betaltjänstleverantörer som deltar i ett betalkortssystem. tillbaka undersöker konkurrens- och tillsynsmyndigheter förmedlingsavgifterna. Kommissionen konstaterar att avgifter och betalningstider i samma kortsystem skiljer sig kraftigt åt från land till land. Efterlevnaden av de rättsliga regler som fastställts på nationell nivå varierar också starkt. Detta kan leda till en snedvridning av den inre marknaden. Höga multilaterala förmedlingsavgifter kan också, enligt kommissionen, förhindra utvecklandet och användandet av billigare kortsystem och andra betalningssystem. Kommissionen uppmärksammar också problem som finns vid gränsöverskridande utnyttjande av kortsystem. Utvecklingen av dessa tjänster kan t.ex. hindras av att banker som erbjuder gränsöverskridande tjänster har speciella licensieringssystem och särskilda avgifter ovanpå nationellt bestämda förmedlingsavgifter. Kommissionen tar också upp frågan om s.k. co-badging, dvs. att det finns flera olika betalmärken på samma kort eller apparat. Det är ett system som skulle kunna bidra till ökad konkurrens. finns dock ett antal oklara regler och begränsningar när det gäller co-badging. Till exempel kan metoden ge upphov till konkurrensproblem om den används för att begränsa eller på ett otillbörligt sätt påverka konsumentens val av kortmärke eller betalningssystem. Ett annat problem är att förvaltningen av ett betalkortssystem ofta är intimt sammanflätad med betalningsförmedlingen. En del kortsystem har dotterbolag som förmedlar betalningar, och kravet på deltagarna i kortsystemet är att förmedlingen måste gå via dotterbolaget. Detta begränsar konkurrensen. Enligt kommissionen skulle en uppdelning och tydlig åtskillnad mellan betalkortssystem och förmedling förbättra konkurrensen. I för kortbetalningar (SCF) görs en sådan åtskillnad, dock utan särskilt fastställda regler eller arrangemang. Kommissionen anser att utvecklandet av systemoberoende förmedlingsstandarder skulle underlätta en åtskillnad mellan betalkortssystemen och betalningsförmedlingsföretagen. Enligt ett EU-direktiv har inte betalningsinstitut och pengar direkt tillgång till befintliga clearing- och avvecklingssystem. De måste i stället använda en bank för att avveckla sina betalningar. Kommissionen ställer bl.a. frågan om konkurrensen skulle förbättras om betalningsinstituten fick ökad tillgång till clearing- och avvecklingssystemen. Kommissionen konstaterar att SEPA:s ram för kortbetalningar i euro (SCF) ännu inte genomförts fullt ut. Branschen räknar dock med att kortsystem som inte är kompatibla med SCF successivt kommer att försvinna. Kommissionen funderar i grönboken kring om ramen i SCF är tillräcklig eller om den måste kompletteras. Transparens och kostnadseffektiv prissättning på betaltjänster De verkliga kostnaderna för olika betaltjänster är ofta dolda eller otydliga för såväl konsumenterna som näringsidkarna. Detta leder enligt kommissionen till högre betalningskostnader i EU-ekonomin. Bristen på insyn är störst på betalkortsmarknaden, men eftersom betalkort ofta är grunden även vid e-betalningar och m-betalningar påverkas alla betalningsmetoder. Om näringsidkarna var tvungna att informera kunderna om kostnaderna och avgifterna för olika betalningsinstrument skulle man kunna minska den totala betalningskostnaden i ekonomin, enligt kommissionen. Kunderna skulle då kunna göra ett mer optimalt val mellan betalningsinstrumenten. Ett annat sätt att öka insynen och stimulera till en mer effektiv användning av betalningsinstrumenten skulle vara att näringsidkarna i större utsträckning styr kunderna till det mest effektiva betalningssättet genom t.ex. rabatter eller extra avgifter på dyra kort. För att minska de totala betalningskostnaderna bör man enligt kommissionen även öka insynen i prissättningen mellan näringsidkare och betaltjänstleverantör. finns enligt kommissionen stora brister i standardiseringen av betaltjänster, vilket minskar konkurrensen och höjer de totala betalningskostnaderna. Om man genomför en gränsöverskridande driftskompatibilitet inom och mellan betalningssystemen kommer företag, kunder och näringsidkare i att kunna dra full nytta av konkurrens, valfrihet och effektivare betalningar. En standardisering av t.ex. protokoll, gränssnitt, applikationer och tjänster måste dock genomföras fullt ut. Annars finns risken att konkurrenter utestängs från systemen och innovationer och förbättringar förhindras. Som tidigare nämnts har det inom ramen för SEPA utarbetats standardiseringsvolymer (SCF) för kortbetalningar. Kommissionen konstaterar dock att de konkreta resultaten varit relativt begränsade. När det gäller m-betalningar har banksektorn, kortföretagen och mobilleverantörerna inlett diskussioner om samarbete och standardisering. Men även på detta område är resultaten begränsade. Standardiseringsarbetet med m-betalningar bör enligt kommissionen ha som mål att säkra fullständig driftskompatibilitet mellan olika m-betalningslösningar och stödja öppna standarder för att möjliggöra rörlighet för konsumenterna. Bristen på gemensamma standarder är mindre när det gäller e-betalningar, eftersom det finns en gemensam plattform genom internet. Problemet med e-betalningar gäller därför snarare bristen på driftskompatibilitet mellan aktörerna i betalningskedjan än att det saknas standarder. Det är viktigt för effektiviteten i ett betalningssystem att olika system är kompatibla med varandra, dvs. att de fungerar tillsammans. Marknaden för m-betalningar i är fortfarande i sin linda. Kommissionen konstaterar att ett av de största hindren för en kraftig tillväxt av m-betalningar är det låsta läge som råder mellan mobilnätsoperatörerna, bankerna, tillverkare och utvecklare av applikationer. Mobilnätsoperatörerna vill behålla kontrollen över branschen, medan övriga vill utöka sin verksamhet till den mobila miljön. Kommissionen menar vidare att det verkar sannolikt att de privata aktörer som kontrollerar standarden (och därmed även driftskompatibiliteten) framöver kommer att dominera hela betalningskedjan vid m-betalningar. Risken med den utvecklingen är att marknaden kommer att splittras genom en mängd olika privatägda lösningar. När det gäller e-betalningar har (), det råd som styr verksamheten inom SEPA, bestämt att inte inrätta ett eget onlinebankssystem för e-betalningar. EPC har i stället föreslagit att det utvecklas ett ramverk för e-betalningar som tillåter konkurrens mellan systemen, där bankerna sedan kan bestämma vilket system de vill ansluta sig till. har emellertid enbart bankerna deltagit i det arbetet. Betalningssäkerhet är en nödvändig förutsättning för att kort-, e- och m-betalningar ska kunna fortsätta att utvecklas. Kommissionen konstaterar att var av alla kortterminaler och av alla betalkort i EU s.k. EMV-kompatibla, dvs. terminalerna tog emot och korten var utrustade med chip och pinkod. Denna utveckling har minskat bedrägerierna väsentligt. Kommissionen diskuterar i grönboken behovet av ytterligare säkerhetsåtgärder men anger att sådana måste avvägas mot vikten av att systemen är snabba och lätta att använda. Ett annat viktigt område som kommissionen pekar på är dataskyddet. Alla olika betalningssätt medför behandling av personuppgifter och annan känslig information. Det är viktigt att känslig kundinformation behålls i en säker infrastruktur. SEPA inrättades och förvaltas av den europeiska banksektorn via EPC (). SEPA drivs som ett självreglerande projekt, dock med starkt stöd från () och från kommissionen. I EPC sitter bankerna, förutom på en plats som är vikt för betalningsinstitut. Övriga aktörer på området, t.ex. betaltjänstleverantörer, betalningsförmedlare och hårdvaruleverantörer, finns inte representerade i EPC. För att förbättra olika intressenters deltagande i styrningen av SEPA inrättade kommissionen och ECB det s.k. . består av representanter från utbuds- och efterfrågesidan på betalmarknaden. Kommissionen diskuterar i grönboken om det behövs en förbättrad styrning av SEPA och om den nuvarande avvägningen mellan en reglerande och en självreglerade strategi bör förändras. För att öka de olika intressenternas deltagande har EPC inrättat två forum, (för SEPA-kontoöverföringar och SEPA-autogiro) och (för kortbetalningar). Båda forumen leds gemensamt av ECP och företrädare för slutanvändarna. De principer och villkor som ska gälla vid SEPA-kortbetalningar fastställs som tidigare redovisats i Framework (SCF). SCF har statusen av en frivillig uppförandekod. Kommissionen konstaterar dock att SCF behöver förbättras och klargöras. accepteras inte av alla inblandade, och dessutom saknas mekanismer för att följa upp tillämpningen av regelverket och för att lösa eventuella tvister. När det gäller e- och m-betalningar anser kommissionen att arbetet med att ta fram ett ramverk går alldeles för långsamt. Marknaden har intagit en attityd av att vänta och se. Kommissionen anser därför att det på detta område krävs en heltäckande strategi som omfattar såväl lagstiftning och själreglering som efterlevnad och kontroll av konkurrensreglerna. I fakta-PM 2011/12:FPM113 redovisar regeringen kortfattat sin bedömning av kommissionens grönbok. Regeringens övergripande slutsats är att man välkomnar innehållet i grönboken och ställer sig positiv till ansatsen att förbättra integrationen av betaltjänster inom EU. Ett viktigt område som ytterligare måste analyseras är enligt regeringen hur e-handeln ska kunna bli säkrare och mer användarvänlig samt hur avgifterna ska kunna bli mer transparenta. En ökad konkurrens inom området leder enligt regeringen sannolikt till att kostnaderna och avgifterna minskar och att även dominansen för de två kortsystem som dominerar marknaden minskar. En öppen och integrerad marknad med ökad betalningssäkerhet och ett transparent avgiftssystem bör, enligt regeringens bedömning, förbättra konkurrensneutraliteten och styra användarna mot de mest effektiva betalningsmedlen. Detta kommer även att leda till bättre konsumentförhållanden, skriver regeringen. Enligt uppgifter från kommer regeringen att lämna synpunkter på grönboken till kommissionen . har skickats ut på remiss till bl.a. , , , , och Datainspektionen. subsidiaritetsprövade utskottet kommissionens förslag till förordning om tekniska krav för betalningar och autogireringar i euro (KOM(2010) 775). Utskottets slutsats var att förslaget inte stred mot subsidiaritetsprincipen. Förslaget förhandlades och antogs av och rådet . En väl fungerande inre marknad kräver att betalningssystemet är säkert och enkelt att använda för företag och konsumenter. För att handeln inom den inre marknaden ska underlättas ytterligare är det, enligt utskottets mening, angeläget att anamma ny teknik för betalningar. Användandet av betalkort är redan omfattande, som det sker en intressant utveckling när det gäller betalningar via internet och med mobiler. Inte minst när det gäller gränsöverskridande betalningar finns det skäl att välkomna teknikutvecklingen och att försöka undanröja de hinder som kan uppstå om nationella regelverk och standarder inte samspelar. är därför ett värdefullt bidrag till diskussionen och utgör ett välkommet underlag för ytterligare utveckling av gemensamma regler och standarder. Visionen för SEPA, såsom kommissionen och ECB har formulerat det, är att det inte bör finnas någon åtskillnad mellan gränsöverskridande och nationella betalningar i euro och att de standarder och regler som utformas inom SEPA inbegriper inte bara euron utan även andra valutor. Denna vision är enligt utskottet en utmärkt vägledning för det vidare arbetet i syfte att skapa fördelar för konsumenter och näringsidkare, liksom för betaltjänstleverantörer. I grönboken ställer kommissionen 32 frågor inför det fortsatta arbetet för att främja en integrerad europeisk marknad för kort-, internet- och mobilbetalningar. Flertalet av dessa frågor är av en sådan teknisk karaktär att de bör hanteras på myndighetsnivå, snarare än av . Dessa frågor kommer, från svensk sida, att kunna belysas på ett ingående sätt genom regeringens samrådssvar och de synpunkter som svenska myndigheter lämnar till regeringen som förberedelse för samrådssvaret. Utskottet väljer därför att i detta utlåtande begränsa sig till några generella och principiella överväganden. Som utskottet ser det är det viktigt att öka konkurrensen när det gäller betalningstjänster. En väg att nå det är att påskynda marknadsintegrationen inom den inre marknaden. Teknikutvecklingen ger förutsättningar för ökad konkurrens mellan betalningstjänstföretag, bl.a. därför att det verkar finnas förutsättningar för ett enklare marknadstillträde för betaltjänstföretag när det gäller betalningar via internet och med mobil. Det är emellertid vikigt att regler och standarder utformas på ett sätt som, utan att göra avkall på säkerhetskrav i betalningarna, gör det enkelt för nya aktörer att komma in på marknaden och att man därigenom undviker oligopol för betalningstjänster på europeisk nivå. En viktig fråga, för att främja både konkurrensen och konsumentskyddet, är att öka transparensen när det gäller avgifterna. Det finns inte skäl att reglera prissättningen på ett sådant sätt att priset som konkurrensmedel sätts ur spel, men det är viktigt att konsumenterna får tydlig information om vilka avgifter som eventuellt tillkommer vid ett köptillfälle för olika typer av betalning. Reglerna bör också utformas med sikte på att produktivitetsvinsterna från teknikutvecklingen kommer konsumenterna till del och att kostnaderna inte ensidigt lastas över på kunderna som vinsterna stannar hos betaltjänstföretagen. Det finns alltid en risk att låsa fast verksamheter i rådande tekniska lösningar när ett område regleras och standarder sätts upp. Utskottet ser potentialer i den tekniska innovationskraften på området och anser därför att det är viktigt att gå varsamt fram med regleringar och ge utrymme för självreglering i den utsträckning som den leder fram till den eftersträvade visionen om ett gränslöst betalningssystem. Dessutom är det viktigt att följa utvecklingen och utveckla styrsystemet för SEPA på ett sätt som innebär att regler och standarder kan anpassas i takt med att teknikutvecklingen tar nya, och kanske oväntade, språng. Ett område som inte får så stort utrymme i grönboken är integritetsaspekterna. Det som ändå tas upp är, enligt utskottets mening, värt att understryka. Som påpekas i grönboken innebär de betalningssätt som tas upp att känslig kundinformation och andra personuppgifter registreras i omfattande kommunikationsnätverk. Utskottet instämmer i påpekandet att känslig kundinformation måste hållas inom en säker betalningsinfrastruktur, både vid behandling och vid lagring av uppgifter. Sammanfattningsvis anser utskottet att kommissionen bör gå vidare med den inriktning och enligt den tidsplan som skisseras i grönboken. Förteckning över behandlade förslag (KOM(2011) 941 slutlig) Mot en integrerad europeisk marknad för kort-, internet och mobilbetalningar