bet · H001CU14 · 2012-12-13 00:00:00 — Jag är mycket tveksam till att det skulle gå att leda i bevis.Dessutom vill jag, herr talman, påpeka ett annat fel i argumentationen från allianssidan. Man pratar om att vi har nått så långt i . Men då ska man veta att av de kvinnor som sitter i bolagsstyrelser är det faktiskt så att det finns två kvinnor som sitter i över 2 000 bolagsstyrelser. Det ligger speciella tekniska orsaker bakom det. Man ska vara väldigt försiktig med att använda statistik.Återigen frågan om var besluten ska fattas. Har vi ambitionen att vara med i EU, som jag har förstått att man har på allianssidan - ni är inte emot EU, utan ni vill att vi ska vara med där - måste vi väl ta ansvar för hela EU, eller hur? Det här handlar ju om ett ramverk för hela EU. Det står inte att vi "ska" införa den ena eller andra lagen utan att vi ska "se till" att införa regelverk som når målet. Om vi tror att vi redan har gjort det, varför då säga nej till ett regelverk som kanske skulle kunna få fler länder inom EU att åtminstone påbörja det arbetet mot målet, som vi faktiskt inte har så kvar att nå. Det är till 2018. Från Alliansens sida, , har vi gjort bedömningen att hur ramverket för beslut ska se ut när det gäller hur ledamöter till bolagsstyrelser ska utses är en fråga som bäst hör hemma på nationell nivå. Det är inte en fråga för EU att besluta om. Detta grundar vi på att det är på nationell nivå som jämställdhetspolitiken hör hemma. Det är på nationell nivå som äganderättsfrågorna hör hemma. Utifrån detta anser vi att frågan inte hör hemma på EU-nivå. Jag vill inleda med att instämma i inlägg i debatten. Sedan vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet, att förslaget i direktivet om en jämnare könsfördelning bland icke verkställande styrelseledamöter i börsnoterade företag strider mot subsidiaritetsprincipen och att ska lämna ett motiverat yttrande till EU med denna ståndpunkt. Jag yrkar därför avslag på Socialdemokraternas och reservation, där man i stället har kommit till slutsatsen att det är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Jag yrkar även avslag på reservation, även om de nu har kommit fram till samma slutsats som alliansregeringen, att det faktiskt strider mot subsidiaritetsprincipen.Herr talman! I grunden är det positivt att det tas initiativ på jämställdhetsområdet. Vi är helt säkert eniga om att det här gynnar alla, individen och samhället i stort, inklusive näringslivet och de börsnoterade företagen. Både alliansregeringen i sitt uttalande och utskottet i sitt betänkande uttrycker ju väldigt tydligt att det är viktigt att könsfördelningen blir betydligt jämnare vid ekonomiskt beslutsfattande.Om jag tillåter mig en lite personlig reflexion i sammanhanget kan jag säga att det är väldigt svårt att förstå hur företag och deras ägare med berått mod avstår från kvinnors kompetens i sina styrelser. Det är ju direkt kontraproduktivt. All vetenskap visar faktiskt att när kvinnor kommer med i styrelsen gynnar det företagets tillväxt och utveckling. Men här handlar det naturligtvis om värderingar och attityder, som har nämnts väldigt mycket här. Det måste vi jobba vidare med. Men slutsatsen är att det gör vi bäst på nationell nivå och andra länder på sin nationella nivå.Herr talman! Jag skulle i sammanhanget vilja nämna något som är värt att nämna. Det är att presenterade regeringen en satsning på 32 miljoner när det gäller jämställdhetsforskning. Syftet med denna forskning är att man vill få fram vad som bidrar till utveckling och framsteg för praktiskt jämställdhetsarbete inom universitet, högskola, näringsliv och offentlig sektor. Det handlar om att skaffa den kunskap och de verktyg som behövs i arbetet.Slutsatsen är att det finns fokus på frågan i och naturligtvis i andra länder, och vi är inte nöjda med dagens läge. Det finns mycket kvar att göra i frågan.Herr talman! Det är inte svårt att ställa sig bakom den bild som framförts av kommissionen. Det är sant att bolagsstyrelserna inom EU kännetecknas av snedfördelning mellan könen. Det är sant att det varierar mycket mellan medlemsländerna. Det är sant att man i många medlemsländer inte vidtagit några som helst åtgärder för att rätta till detta.Men, herr talman, det betyder inte per definition att problemet löses bäst på EU-nivå. Det vi har att avgöra är om vi vid en subsidiaritetsprövning i stället i tillräcklig omfattning kan lösa problemet på nationell nivå. Det är dagens fråga. Sedan kommer vi in på sakfrågan, men i grunden är det subsidiaritetsfrågan vi avgör i dag.Utan att ytterligare gå in i detalj om hur bolagsstyrelser utses i kan jag konstatera att de åtgärder som vidtas måste anpassas i respektive land och genomföras på nationell nivå.Det talas även om gränsöverskridande problem. Alliansregeringen och utskottsmajoriteten har gjort den kloka bedömningen att det finns inget i de gränsöverskridande problemen som motiverar att frågan regleras på EU-nivå. Slutsatsen blir att utskottet anser att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Det är vad vi har att avgöra. ska lämna ett så kallat motiverat yttrande till EU enligt det förslag som utskottet redovisar i bil. 2 i betänkandet.Jag återger fritt vad sagt tidigare i debatten när han sade att EU inte ska syssla med sådant vi sköter bäst själva. Det är vad hela subsidiaritetsprövningen går ut på.Därmed tackar jag för mig och önskar alla en god jul. Jag tycker att argumentationen haltar. argumenterar att frågan sköts bättre på nationell nivå och att de regler som ska leda till detta ska utformas efter hur verkligheten ser ut i respektive land.Jag undrar om har läst förslaget. I förslaget står det att varje land självt ska utforma regelverk som ser till att man når målet. Det står att medlemsstaterna ska bestämma vilka sanktionssystem som behövs. Det kan vara helt olika, och man ger några förslag men säger inte hur det ska se ut. Medlemsstaterna ska se till att bolagen rapporterar in hur det går, och så vidare.Man kan inte någonstans i förslagen hitta någonting som inskränker möjligheterna för länderna att var för sig ha helt olika system för att nå målen. Det här handlar om att länderna egentligen förbinder sig att nå målen. Det är i praktiken det som alliansregeringen säger nej till genom att anse att frågan inte ska hanteras med någon form av överstatlig samordning. Det är vad det handlar om.Folkpartiet har varit partiet som har stått för jämställdhet. Jag tycker inte att man kan se det . Menar och att vi inte har något ansvar i den europeiska gemenskapen för att stötta utvecklingen? Jag kan inte tolka det på annat sätt. nämnde till och med att det finns länder där man inte har kommit särskilt långt, knappt någonstans alls.Vore det inte bra med ett gemensamt yttre ramverk som gör att länderna var för sig måste skapa system där de rapporterar in hur det går så att vi får en bild, så att vi med hjälp av politiska beslut kan styra ytterligare? Det är nästan lite rörande hur just i denna fråga har en mycket stark tilltro till EU:s förmåga att ändra värderingar och attityder inom hela EU.Naturligtvis är det ett steg i rätt riktning när vi talar om direktivet. Själva sakfrågan har vi säkert all anledning att komma tillbaka till. EU talar inte om kvotering utan om processer. Det är naturligtvis vad det handlar om.Sedan var det frågan om andra länder. Det viktiga är att är med i EU, deltar i debatten och i EU:s inre kärna. Det handlar här om att lyfta fram värderingar och attityder så att andra länder vidtar åtgärder.Att antyda att inte står för jämställdhet faller på sin egen orimlighet. Det är en av våra absoluta hjärtefrågor. Det var precis vad jag uttryckte i början, nämligen den personliga reflexionen om att det är fullständigt obegripligt att företag och ägare avstår kvinnlig kompetens.Naturligtvis har vi mycket att arbeta med, och det tänker fortsätta att göra. Jag tycker att det var ett bra svar, och jag uppskattar det. Jag hoppas att det verkligen leder till en omprövning.Om man menar allvar med att försöka medverka till en process som leder i riktningen en mer jämställd arbetsmarknad, har jag svårt att förstå vad det är i förslaget från kommissionen som påverkar realt i på ett sådant sätt att det kan betraktas som ett överstatligt beslutsfattande som överskrider bedömningen av vad som ska ske på nationell nivå och EU-nivå.Här handlar det för länderna om att anpassa sig till ett ramverk. Det är tydligt att man utformar det på nationell nivå. Generellt har vi i inte någon tilltro till att reglera saker på EU-nivå, men det gör man inte här. Det här är ett avancerat sätt att skapa en kravmekanism, och sedan sker regleringen faktiskt på nationell nivå. Därför är det enkelt att trots en skepticism till regelverk på EU-nivå säga att just den här modellen innebär faktiskt inte någon inskränkning av vår självständighet i fråga om att nå målet. Tvärtom är det ett stöd för oss att på den nationella nivå faktiskt tvinga oss att hitta formerna.Om det visar sig att vi inte har kommit så långt måste vi på nationell nivå vidta ytterligare åtgärder för att leva upp till det vi har förbundit oss till på EU-nivå. Det är så jag tycker att man ska arbeta. Jag hoppas att också tycker att det är ett bra sätt att arbeta på. tycker att jämställdhet är oerhört viktigt. Det kan vi slå fast.Frågan gäller på vilken nivå processerna för att nå denna jämställdhet verkar bäst. Är det på nationell nivå eller är det på EU-nivå? och Alliansen har dragit slutsatsen att den här frågan avgörs definitivt bäst på nationell nivå.Jan hamnar i en märklig argumentation. Han vill säga att direktivet inte är så farligt. Men frågan är om direktivet är lämpligt. Det är den frågan vi har att avgöra. Var är det lämpligast? På EU-nivå eller nationell nivå? Dessa processer ska definitivt avgöras på nationell nivå i de olika länderna.Sedan har vi ändå ansvar att inom EU driva frågor om värderingar och attityder. Jag vill först och främst vara tydlig med att jag helt delar kommissionens analys och problembeskrivning. Den ekonomiska ojämlikheten är ett stort problem i och i hela världen. Inom näringslivet, även det svenska, finns det fortfarande en hel del patriarkala strukturer och en grabbighet som vi med stor kraft behöver synliggöra och bekämpa. Den kampen börjar med hur vi, män och kvinnor, fostrar våra söner och döttrar.Jag tänker inte ge mig in i någon vidare diskussion i det som inte tillhör sakfrågan, nämligen subsidiaritetsprincipen eller prövningen av förslaget från kommissionen. Jag gör ett undantag, och det är den del som gäller synen på begreppet konkurrenskraft. Att ens antyda att det skulle föreligga en risk för att medlemsländernas företag skulle tappa konkurrenskraft gentemot andra länders därför att man har en jämnare könsfördelning i sina bolagsstyrelser ter sig väldigt märkligt.Men det visar kanske vilken uppförsbacke vi har i det europeiska jämställdhetsarbetet och vilken skillnad det är i attityder gentemot hur vi resonerar i och hur den svenska debatten förs, där vi snarare menar att jämställdhet och en jämnare könsfördelning i företagsledningar och bolagsstyrelser är något som ökar konkurrenskraften i bolagen. Det finns undersökningar som visar att de företag i som har fler kvinnor i sina ledande befattningar är de som är lönsammast.Det gäller att debattera huruvida just det här området och den här modellen för hur en jämnare könsfördelning i bolagsstyrelser ska åstadkommas i medlemsländer som lämpar sig för överstatlig lagstiftning eller om en sådan lag får ett bättre genomslag om den utformas efter svenska förhållanden där vi kanske till och med kan tänka oss en snabbare takt.De svenska förhållandena är att vi har haft en väl utbyggd förskola och en stor andel kvinnor som skaffar sig en högre utbildning och gör yrkeskarriär just tack vare att vi har en väl fungerande förskola och skola. Sedan Alliansen tog över regeringsmakten kan vi också se en ökande andel kvinnor som äger och driver företag, eftersom vi har öppnat upp de sektorer där kvinnor är överrepresenterade på arbetsmarknaden och i yrkeslivet för företagande, valfrihet och konkurrens.Det förslag som vill att vi ska omvandla till svensk lag överensstämmer väldigt illa med den modell för ägarstyrning som ligger till grund för hur bolagsstyrelser sammansätts. Ett styrelseuppdrag bygger på förtroende och är inte någon anställning i arbetsrättslig mening, där meriter ska värderas och vägas mot varandra i någon sorts rekryteringsprocess. Det råder ingen anställningstrygghet i bolagsvärlden. När ägarna saknar förtroende för en styrelse eller delar av den måste styrelsen avgå, alldeles oavsett om det är män eller kvinnor som sitter i den. Att i ett sådant sammanhang tillämpa de regler som här föreskrivs förefaller helt orimligt.Centerpartiet vill ha ett smalare men vassare EU. Den europeiska tanken är viktig, speciellt nu när den politiska och ekonomiska osäkerheten är stor, när klimatfrågan och freden med all rätt står allra överst på agendan och när nationalism, protektionism och främlingsfientlighet breder ut sig över som ett stort mörkt täcke i spåren av arbetslöshet och sociala klyftor.EU-medborgarnas förtroende är viktigt för att EU ska ha förmåga att åstadkomma verklig förändring. I detta läge är det särskilt viktigt att vi som sitter här har förmågan att skilja på ändamål och medel. Vill vi åstadkomma en ökad jämlikhet är det inte genom överstatliga beslut som ter sig obegripliga för dem som ska försöka efterleva dem, utan genom att föra en debatt här hemma och utforma politiken med högt ställda mål men med egna metoder.Vi ägnar oss här i kammaren åt att recensera varandras politik, och oftast utgår vi ifrån de kända och förväntade positioner som de olika partierna har. Vi vet att partierna i riksdag i olika grad tror på EU som medel. Det finns till och med de som inte vill att vi ska vara medlem utan ska lämna unionen. , som bytte fot i fråga om EU-medlemskap, har valt att stå bakom överstatlighet. Jag citerar någonting som jag läste på Vår politik A-Ö: "vill att EU ska ha betydligt mindre makt på de flesta områden - - -." Men de anser att EU ska lagstifta om bolagsstyrning, och det är minst sagt förvånande, speciellt som man fortsätter på samma sida och skriver: "Om EU ska bli en möjlighet och inte ett hinder i utvecklingen för en bättre värld, behöver det ske en omprioritering från tillväxt och frihandel till ansvar för miljö och sociala villkor. "Efter att ha hört anförande, som är en hyllning till just tillväxt och frihandel, måste man ställa sig frågan: Sker det en omsvängning igen från sida i förhållandet till EU? Är det tillväxt, frihandel och lika villkor för bolagen som skapar möjlighet för ökad rörlighet för människor och kapital som är det som är mål?Herr talman! Jag yrkar slutligen bifall till utskottets förslag i betänkandet och det motiverade yttrandet och uttalar att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen.Avslutningsvis önskar jag talmannen och de vice talmännen, kammarkansliet och civilutskottets tappra ledamöter en god jul och ett gott nytt år. förtjänar ett särskilt tack som in i det sista och även inför serverat utskottet med underlag för kloka och kanske i något fall - vi får se hur det går - mindre kloka beslut. Jag får börja med att tacka för önskan om en god jul och önska detsamma.Ola säger i sitt anförande att han delar den problembeskrivning som kommissionen målar upp. Det är bra att vi kan vara överens om vad som är problemet. Det som är mindre bra är att inte har några förslag på hur vi ska komma till rätta med det. Kommissionen ber i sitt förslag medlemsstaterna att införa någon form av system, valfritt vilket, för att komma till rätta med ojämställdheten i börsbolagens styrelser. Vad i detta är det som är så fruktansvärt farligt? Vad i detta är det som gör att vi förlorar så fruktansvärt mycket självständighet?Ola säger att vi ska ha ett smalare men vassare EU. Jag kan tycka att EU ska handla om det som är gemensamt, om det där vi har gemensamma problem. Vi ska försöka lösa de problemen tillsammans. Här kommer man med ett väl avvägt förslag från kommissionen som inte är särskilt inskränkande i nationell rätt utan ger väldigt mycket frihet att utforma sina egna regler. Det är i princip en målsättning, en målsättning om att det ska bli mer jämställda bolagsstyrelser. På vilket vis är det dåligt?Smalare men vassare EU - vad handlar det om? För mig låter det mest som en politisk floskel, herr talman. Vanligtvis när vi pratar om internationella samarbeten handlar det om mänskliga rättigheter, miljöproblem, de stora frågorna. Frågan är till : Är inte detta en stor fråga? Är inte det här ett gemensamt problem som vi borde försöka tackla tillsammans? Jag tolkade fråga, den sista, som: Är inte detta en fråga som vi ska göra någonting åt? Jo, det är just det som var poängen i mitt anförande; det här är en fråga som vi ska göra någonting åt. Egentligen handlar det här, som jag sade i inledningen av mitt anförande, till syvende och sist om hur vi fostrar våra söner och döttrar. Det kanske inte är ett svar som kommer att nöja sig med, men det är ändå där det börjar. Vi bygger därifrån. Jag talade om den förnämliga utbyggnaden av förskolan, som Socialdemokraterna ska ha stor kredd för förstås. Den har skapat möjligheter för arbete och företagande också i de sektorer som vi talar om, nämligen den offentliga sektorn, där ett förbud mot företagande har rått under en väldigt och där det nu öppnas möjligheter för att fördela den ekonomiska makten jämnare mellan män och kvinnor genom att det skapas möjligheter att starta företag. beskrev på ett förnämligt sätt de åtgärder som vidtagits. De fakta har jag inte med mig, så jag hänvisar i de delarna till hennes argumentation. Är inte detta rätt väg att gå? Jag menar att målet är viktigt. Den fråga som vi ställer oss här : Är det lämpligt att vi ska stifta lagar på EU-nivå kring detta? Vi har haft diskussion om hur vidlyftiga direktiven egentligen är i sin beskrivning av hur man ska göra. Jag kan notera att det finns en beskrivning av hur meriter ska värderas. var själv inne på det i sitt anförande, där han beskrev det som ett anställningsförfarande där meriter ska värderas lika. Jag vill flagga upp för risken för att det här meritvärderingstänket mycket väl kan vara till förfång för målet att öka andelen av det underrepresenterade könet. Om meriter ska värderas lika finns det en risk för att önskemålet att kvotera in det underrepresenterade könet motverkar sitt eget syfte. Jag menar att det finns en fördel med att kunna värdera meriter olika och därmed få en jämnare fördelning mellan könen. Jag kan ta mitt eget parti som exempel. Vi bestämde oss för att vi skulle ha varannan kvinna och varannan man på våra listor. Det löste vårt stora jämställdhetsproblem, att kvinnor inte var representerade här i kammaren tillräckligt mycket.Det handlar om att välja. Det handlar om att våga ta steget. När och de övriga allianspartierna väljer att säga nej till detta väljer man att inte ta steget. Det är vad det handlar om.Ett annat tillfälle då vi tog steget var när vi införde förskolan. Det var inget som alla var för och tyckte var en strålande god idé. Men kan vi vara överens om att det var ett bra steg att ta. Det har faktiskt skapat ett mer jämställt Sverige.Det handlar, som sagt, om att våga ta steget, att våga gå före för att sätta en ribba som vi tror är nyttig och bra. Det handlar om att våga se att det finns en stor ojämställdhet i den här sektorn i dag.Vi kan välja att göra något åt det, eller också kan vi välja att inte göra någonting. Jag tycker att det är tråkigt att och hans centerparti väljer att inte göra någonting. Vi ser i de analyser som finns i bakgrundsmaterialet till ärendet att vi inte ens kommer att klara målet om kvinnor i de större börsbolagens styrelser om vi fortsätter som . Det krävs åtgärder för att man ska klara av att lösa problemen. Jag förstår inte varför man inte vågar ta det steget. Om jag ska komma ihåg rätt får jag nog börja bakifrån.Hur vet att vi inte kommer att nå målet om kvinnor ? Följer vi utvecklingen finns det goda möjligheter, och vidtar vi ytterligare åtgärder ökar de möjligheterna givetvis. Detta är förstås något som vi arbetar för. Och hur vet att det inte kommer ett förslag på nationell nivå om ökad könskvotering?Det vi diskuterar här är huruvida EU ska stifta lagar åt oss. Vår princip - som borde vara även Socialdemokraternas princip - är att EU har andra, viktigare saker att ägna sig åt.Jonas tog upp sitt eget parti, som bestämde sig för att ha könskvotering. Eftersom så väl har pläderat för meritvärdering skulle jag vilja fråga : Hade ni en liknande modell i det socialdemokratiska partiet där meritvärderingen låg till grund och "dömde av" huruvida könskvoteringsprocessen skulle genomföras fullt ut? Var det ett anställningsförfarande vi talade om?När vi talar om länder som är positiva exempel har många lyft fram . Visst finns det en hög andel kvinnor i bolagsstyrelser i , men statistik och beräkningar visar dess värre att det i hög utsträckning är samma kvinnor som sitter i de olika bolagsstyrelserna. Det är naturligtvis bra, men det har lett till en situation där vi har en styrelseproffskultur som är mer vanlig bland kvinnor än bland män. Är det den utvecklingen som vi önskar oss?Det är alltså en ökad andel kvinnor i norska bolagsstyrelser, men det är inte i motsvarande grad ett ökat antal kvinnor som sitter i bolagsstyrelser. Är det så vi vill ha det, eller vill vi utforma en egen lagstiftning eller sätta våra egna mål på ett annat vis? Först vill jag bara säga: I betraktar vi jämställdhetsfrågor som sociala frågor. Jag vet inte hur ni i definierar dem. Men för oss är det inte fråga om någon förändring i att driva jämställdhetsfrågor att vi skriver att sociala frågor är viktiga.Att jag i mitt anförande har tagit upp villkoren för företag beror på att jag är mån om att den EU-kris som vi har inte ska förvärras, förlängas, komma tillbaka och så vidare. Då är det viktigt att vi är med och tar ansvar för att förutsättningarna i alla EU-länder är goda för att vi ska få bättre företagsklimat. Då är jämställdhetsfrågan en av de viktiga frågorna.Herr talman! Jag klagar på att man är dåligt påläst. Det är väl ett retoriskt knep man använder. Men har åtminstone fyra gånger nämnt att han är emot lagstiftning. Men det handlar inte om att skriva om . Det kanske inte har förstått.Det är inte fråga om att vi ska stifta lagar i på EU-nivå. Det handlar om ett direktiv. Lagstiftningen är väldigt övertydligt överlämnat till varje land, om man anser att man behöver någon lagstiftning. Det är inte ens så att det sägs att man måste lagstifta, utan man får se till att lösa detta.De tidigare representanterna för allianspartierna har varit ganska övertygade om att man löser detta i de statligt börsnoterade bolagen och att man löser det i de övriga börsnoterade bolagen med de metoder som redan är genomförda. Alltså behövs det ingen lagstiftning. Varför då argumentera på ett sådant sätt och liksom föra publiken och åhörarna bakom ljuset? Det handlar ju inte om detta. Jag ska väl inte tolka tankebanor när det gäller hur direktivet är skrivet. Men jag kan i varje fall konstatera att man från EU:s sida säger att "jämställdhetspolitiken är av avgörande betydelse för ekonomisk tillväxt, välstånd och konkurrenskraft" i första hand. kommer man in på vikten av en jämnare könsfördelning i beslutsfattandet. Utgångspunkten är faktiskt just de faktorer som vi pratar om: tillväxt och ökad handel över gränserna i första hand.Jag kan inte tolka ställningstagande på annat sätt än att detta är huvudmotiven.Beträffande huruvida man är påläst på vad EU egentligen vill att vi ska göra kan jag i alla fall notera att det som föreslås från EU:s sida är en modell som i stor utsträckning strider mot den svenska bolagskulturen, där ägarna på bolagsstämman utser styrelse och där uppdraget bygger på ett förtroende från ägarnas sida.