bet · GZ01KrU9 · 2012-04-23 00:00:00 — 2011/12:KrU9 Kulturarvsfrågor I betänkandet behandlas ett femtiotal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör kulturarvsfrågor. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. I de avstyrkta motionsyrkandena återfinns bl.a. förslag om rapportering av fornfynd, om användande av metallsökare vid arkeologiska utgrävningar, om åtgärder för att bekämpa kulturarvsbrott samt om bidrag för vård och skötsel av kulturbyggnader. Utskottet anser att bör avvakta förslag på området. Motioner om och radiobunkern i avstyrks med hänvisning till att utskottet vill avvakta att utredningen om omstrukturering av statens bestånd av kulturfastigheter redovisar sina förslag. Utskottet avstyrker även motioner om som världsarv och flyttningen av stad som världsarv samt om att ålagillet ska föras upp som immateriellt världsarv. Vidare avstyrks förslag om att inrätta flera nya museer och utveckla befintliga museer. Förslag om fri entré på regionala museer avvisas med hänvisning framför allt till att det i första hand är museernas huvudmäns uppgift att avgöra denna fråga. Slutligen har utskottet valt att behandla tolv motionsyrkanden i förenklad form eftersom dessa överensstämmer med lika eller snarlika förslag som behandlats tidigare . I betänkandet finns elva reservationer och ett särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2011/12:Kr207 av (S). Reservation 1 (S, SD, V) Metallsökare vid arkeologiska utgrävningar 2011/12:Kr240 av (M). 2011/12:Kr326 av och (båda SD). Reservation 2 (SD) Bidrag för vård och skötsel 2011/12:Kr242 av (KD) yrkande 1. 2011/12:Kr282 av m.fl. (S). 2011/12:Kr235 av (FP). 2011/12:Kr304 av (M) och 2011/12:Kr316 av (M). 2011/12:Kr299 av (S). 2011/12:Kr293 av (FP). Ålagillet som immateriellt världsarv 2011/12:Kr327 av och (båda SD). 2011/12:Kr248 av i (S). 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 11. Reservation 3 (S, V) En filial till i 2011/12:Kr247 av i (S). 2011/12:Kr296 av m.fl. (FP) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 12. Reservation 4 (S, V) Fri entré på regionala museer 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 7. Reservation 5 (S, MP, V) Kulturmiljöer till minne av kända svenskar 2011/12:Kr263 av m.fl. (FP) och 2011/12:Kr297 av m.fl. (S) yrkande 21. Reservation 6 (S, V) Resursenhet för genus- och klassperspektiv i kulturarvsarbetet 2011/12:Kr307 av m.fl. (V) yrkande 20. Reservation 7 (V) 2011/12:Kr324 av och (båda SD). Reservation 8 (SD) 2011/12:Kr331 av (V) yrkandena 1 och 2. Reservation 9 (V) 2011/12:Ub242 av (M) yrkande 2. Forum för levande historia m.m. 2011/12:Kr238 av (M), 2011/12:Kr269 av och (båda KD) yrkandena 14, 2011/12:Kr281 av (M), 2011/12:Kr289 av (S), 2011/12:Kr309 av (C) och 2011/12:Kr323 av (SD). 2011/12:Kr208 av (SD). Reservation 10 (SD) Statligt stöd till vissa museer 2011/12:Kr230 av (FP), 2011/12:Kr246 av i (S), 2011/12:Kr314 av m.fl. (S) och 2011/12:Kr318 av och (båda SD). Reservation 11 (SD) 2011/12:Kr217 av (S), 2011/12:Kr224 av och (båda S) yrkande 2, 2011/12:Kr227 av m.fl. (S), 2011/12:Kr228 av och (båda S), 2011/12:Kr243 av m.fl. (M), 2011/12:Kr264 av och (båda FP) yrkandena 1 och 2, 2011/12:Kr283 av och (båda S), 2011/12:Kr284 av m.fl. (S), 2011/12:Kr294 av (FP), 2011/12:Kr310 av (C) och 2011/12:Kr328 av (MP). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: i (S), (FP), (M), (M), (M), (S), Per (S), (S), Per Lodenius (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S) och (M). Översyn av lagstiftning och nationella mål på kulturmiljöområdet en bakgrund Regeringen utsåg en särskild utredare för att se över lagstiftningen och de nationella målen på kulturmiljöområdet (dir. 2011:17). lämna sådana förslag till förändringar av lagstiftningen inom kulturmiljöområdet som ska syfta till att öka möjligheterna att leva i, bruka och utveckla kulturskyddade fastigheter och miljöer göra en redaktionell översyn av lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. lämna förslag till hur de särskilda nationella målen för arbetet med kulturmiljön kan tydliggöras och anpassas till de nya kulturpolitiska målen. Syftet med översynen av de nationella målen för arbetet med kulturmiljön är enligt direktiven att skapa goda grundförutsättningar för ett offensivt kulturmiljöarbete som aktivt bidrar till ökad livskvalitet och att humanistiska perspektiv ges utrymme att påverka samhällsutvecklingen. (Ku 2011:02) har därefter fått tilläggsdirektiv (dir. 2011:116) om att lämna förslag till förändringar av bestämmelserna om metallsökare i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. som behöver vidtas till följd av Europeiska kommissionens motiverade yttrande av i överträdelseärende 2008/4191 (se vidare nedan). Uppdraget ska redovisas . Utskottets förslag i korthet avslår en motion om rapportering av fornfynd med hänvisning till pågående arbete på området. Jämför reservation 1 (S, SD, V). I motion Kr207 föreslår (S) ett tillkännagivande till regeringen om fornfynd. Motionären anser att det är angeläget att allmänheten känner engagemang och ansvar för att rapportera upptäckter av fornfynd. För detta krävs att det finns ett fungerande system för hittelön och att ersättningen betalas ut inom rimlig tid. Det är inte acceptabelt, anför motionären, att det tar innan hittelönen betalas ut. Det bör också tydliggöras var de gjorda fynden ska placeras i den region där de hittats eller på ett nationellt museum. Lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen) slår fast att ansvaret för att skydda och bevara kulturmiljön delas av alla. Enligt 2 kap. kulturminneslagen ska fornfynd som hittas anmälas till (), länsstyrelse, länsmuseum eller polismyndighet. Fornfynd är föremål som saknar ägare när de hittas och som antingen påträffas i eller vid en fast fornlämning och har samband med denna eller kan antas vara . Sådana fornfynd som hittas i anslutning till en fast fornlämning tillfaller staten. Andra fornfynd tillfaller upphittaren. Denne är dock i två fall skyldig att erbjuda staten att mot betalning lösa in föremålet (hembud), nämligen när det rör sig om fornfynd som helt eller delvis består av guld, silver, koppar, brons eller annan legering med koppar, eller fornfynd som består av två eller flera föremål som kan antas ha blivit nedlagda . Vid inlösen av fornfynd som är hembudspliktigt ska ersättning utgå med ett belopp som är skäligt med hänsyn till fyndets beskaffenhet. För föremål av ädelmetall ska ersättningen uppgå till minst motsvarande metallvärdet efter vikt, uppräknat med en åttondel. För fornfynd får även särskild hittelön lämnas. Frågor om inlösen, ersättning och hittelön prövas av RAÄ. När det gäller de fornfynd som tillfaller staten kan RAÄ genom fyndfördelning överlåta statens rätt på ett museum som åtar sig att vårda det på ett tillfredsställande sätt. Enligt uppgift inkommer det fem till tio ärenden om gjorda fynd till RAÄ. Normalt bör det enligt RAÄ ta högst innan eventuell ersättning och hittelön kan betalas ut, detta under förutsättning att dokumentationen är komplett från början. finns dock några öppna ärenden , 2004 och 2005. För att RAÄ ska kunna betala ut eventuell ersättning och hittelön krävs att man kan fastställa om fyndet tillhör en fast fornlämning eller inte. För detta kan det ibland behöva göras kompletterande undersökningar, vilket kan försena handläggningen. Därefter ska en konservator fastställa nivå och kvalitet på fornfyndet och slutligen görs en marknadsmässig värdering för att fastställa hur stor hittelönen blir. Ett fornfynd som tillfallit staten fördelas vanligen till eller, om det rör sig om maritima fynd, till . Som framgått ovan kan RAÄ överlåta statens rätt till fornfynd på ett annat museum, exempelvis ett länsmuseum eller kommunalt museum. Ett alternativ till överlåtelse av statens rätt till föremål är att beslut fattas om deponering av föremål till ett icke-statligt museum. Merparten av de fynd som fördelas placeras regionalt. Med tanke på både forskare och allmänhet eftersträvar RAÄ att vid fyndfördelning hålla ihop hela fyndmaterialet från en och samma fyndplats. Utskottet delar motionärens uppfattning att det är angeläget att allmänheten känner engagemang och ansvar för att rapportera upptäckter av fornfynd. Därför är det bekymmersamt att det inte finns någon information på RAÄ:s webbplats om hur ärenden som rör inkomna fornfynd handläggs. Inte heller finns det några riktlinjer till länsstyrelserna om handläggningen utan informationen kommuniceras, enligt uppgift från RAÄ, från fall till fall alltefter behov. RAÄ har i sin verksamhetsplan tagit upp att man ska utarbeta riktlinjer för hanteringen av fornfynd. Utskottet vill även hänvisa till den pågående översynen av lagstiftningen och de nationella målen på kulturmiljöområdet (dir. 2011:17). Motion Kr207 (S) avstyrks därmed. Metallsökare vid arkeologiska utgrävningar Utskottets förslag i korthet avslår en motion om metallsökare vid arkeologiska utgrävningar, då har fått tilläggsdirektiv om att lämna förslag till förändringar av bestämmelserna om metallsökare. I motion Kr240 begär (M) ett tillkännagivande om metallsökare vid arkeologiska utgrävningar. Motionären anser att den nuvarande lagstiftningen bör värnas och försvaras i . Lagstiftningen överensstämmer med bestämmelser och intentioner i fördraget om EU:s funktionssätt och behöver därmed inte ändras. Som redovisats inledningsvis har regeringen gett tilläggsdirektiv till om att lämna förslag till sådana förändringar av bestämmelserna om metallsökare i kulturminneslagen som behöver vidtas till följd av Europeiska kommissionens motiverade yttrande av i överträdelseärende 2008/4191. Utgångspunkten för uppdraget är att det generella förbudet mot användning av metallsökare ska modifieras och att de svenska bestämmelserna om metallsökare ska stå i överensstämmelse med , som bestämmelserna ska vara förenliga med de kulturpolitiska målen. Utredningen ska bl.a. beakta regeringens svar till Europeiska kommissionen, regeringens uppdrag till (Ku2011/148/KA), till ny reglering om användning av metallsökare i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (Ku2011/778/KA) samt de remissvar som kommit in till om denna rapport. Utredningen ska redovisa sina förslag . Utskottet anser att utredningens förslag bör avvaktas och avstyrker därmed motion Kr240 (M). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om åtgärder för att bekämpa kulturarvsbrott med hänvisning till pågående arbete på området. Jämför reservation 2 (SD). I motion Kr326 föreslår och (båda SD) ett tillkännagivande till regeringen om att vidta ytterligare åtgärder för att bekämpa kulturarvsbrott såsom stölder av kulturhistoriskt värdefulla föremål och skadegörelse på kulturminnen och kulturmiljöer. Motionärerna framhåller att många goda initiativ har tagits för att stävja kulturarvsbrottsligheten, inte minst av , men att ytterligare insatser behövs. Enligt kulturminneslagen är det förbjudet att utan tillstånd rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom bebyggelse, planterig eller på annat sätt ändra eller skada en fast fornlämning (2 kap. 6 §). Straffbestämmelser om fornminnen innebär enligt 2 kap. 21 § kulturminneslagen att den som av uppsåt eller oaktsamhet ändrar eller skadar en fornlämning kan dömas för fornminnesbrott till böter eller fängelse . Om brottet begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt kan dömas för grovt fornminnesbrott till fängelse i högst . Ett brott kan dömas som grovt exempelvis om gärningen medfört omfattande förstörelse av ett fornminne. () har genomfört en utvärdering av länsstyrelsernas, polisens och åklagarnas hantering av misstänkta fornminnesbrott. Utvärderingen pekar på brister i lagstiftningen och hanteringen av fornminnesbrott. RAÄ konstaterar att fornminnesbrott har lågt straffvärde, vilket ger kort preskriptionstid . Detta leder till en låg prioritering hos de brottsbekämpande myndigheterna och försvårar därmed möjligheterna att genomföra en grundlig utredning. Fornminnesbrotten är få och utredningarna är till sin karaktär speciella. Det finns därför ett behov av att en bredare erfarenhet av brottstypen byggs upp hos ett mindre antal åklagare, anser RAÄ. Utskottet noterar att kulturministern i ett svar på en skriftlig fråga om brott mot vårt kulturarv (2011/12:229) anfört att hon kommer att noggrant följa frågan och överväga om föranleder någon översyn från regeringens sida. Ministern hänvisade till att regeringen tillsatt en kulturmiljöutredning vars uppdrag delvis berör dessa frågor och att utredningen kommer att lämna sitt betänkande . Vidare anförde ministern att 2011 tillsatte en särskild samordnare för kulturarvsbrott. Samordnaren har till uppgift att undersöka omfattningen av brottsligheten, eventuella kopplingar till den organiserade brottsligheten, skapa nätverk, förbättra det internationella samarbetet samt öka kunskapen om kulturarvsbrotten. Ministern förväntade sig att detta arbete skulle leda till förbättringar i arbetet med de aktuella frågorna. I likhet med kulturministern ser utskottet positivt på att tillsatt en särskild samordnare för kulturarvsbrott. Utskottet anser också att ett ökat internationellt samarbete är nödvändigt om den illegala hanteringen av kulturföremål ska kunna hejdas. Så har också beslutat att godkänna av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt (prop. 2010/11:83, bet. 2010/11:KrU10, rskr. 2010/11:285). Konventionen innehåller bestämmelser om att föremål som utgör kulturföremål i konventionens mening och som stulits eller förts ut ur en konventionsstat i strid med den statens utförselregler till skydd för kulturarvet ska återlämnas till den staten. antog de ändringar i kulturminneslagen som krävdes för att införliva konventionen i svensk rätt. Utskottet anser att effekterna av de beslutade insatserna bör avvaktas. Utskottet noterar vidare att kommer att lämna sitt betänkande . Motion Kr326 (SD) avstyrks därmed. Bidrag för vård och skötsel Utskottets förslag i korthet avslår en motion om bidrag för vård och skötsel av kulturbyggnader med hänvisning till arbete. (KD) begär i motion Kr242 ett tillkännagivande till regeringen om ett tydligare regelverk och en översyn av ersättningsnivåerna för kulturbyggnader på landsbygden (yrkande 1). Det ställs höga ägarkrav på dem som förvaltar kulturbyggnader på landsbygden. Ofta rör det sig om ett stort antal värdefulla byggnader fördelade på ett fåtal invånare. Bidraget från för kulturella merkostnader räcker inte för att möta kostnaderna, anser motionären. Enligt 3 kap. kulturminneslagen ska när en byggnad förklaras för byggnadsminne genom skyddsbestämmelser ange på vilket sätt byggnaden ska vårdas och underhållas samt i vilket avseende den inte får ändras. Skyddsbestämmelserna ska så långt möjligt utformas i samförstånd med byggnadens ägare och ägare till kringliggande markområde. Ägaren får inte åläggas mer omfattande skyldigheter än vad som oundgängligen är nödvändigt för att bibehålla byggnadsminnets kulturhistoriska värde. Hänsyn ska tas till byggnadens användning och ägarens skäliga önskemål. har möjlighet att lämna bidrag för kulturhistoriskt motiverade kostnader vid vård och skötsel av byggnadsminnen enlig förordning (2010:1121) om bidrag till förvaltning av värdefulla kulturmiljöer. Medel utbetalas från anslag 7:2 Bidrag till kulturmiljövård som för uppgår till totalt . Bidrag utbetalas i mån av tillgång till medel. Anslaget används även för stöd till bl.a. arbetslivsmuseer, Hus med historia och vissa arkeologiska undersökningar. Utskottet vill framhålla de stora insatser som görs av människor runt om i vårt land för att vårda och bevara kulturarvet, och då inte minst ägare till byggnadsminnen. Att skydda och vårda kulturarvet i bebyggelse och odlad mark är en viktig nationell angelägenhet, ett ansvar som delas av alla. För att lätta bördan för ägare till byggnadsminnen finns möjligheten att få bidrag till de merkostnader som bevarandet av byggnadsminnet kan kräva, t.ex. genom att mer kostnadskrävande metoder eller dyrare material behöver användas än vad som är normalt för likartade fastigheter. Bidrag utgår däremot inte för normalt underhåll av fastigheten. Utskottet har förståelse för att förvaltande av byggnadsminnen kan bli kostsamt framför allt om dessa inte används regelbundet och ger intäkter i form av hyror eller liknande. Utskottet vill dock peka på att en översyn av kulturminneslagen pågår med inriktning på att lämna sådana förslag till förändringar av lagstiftningen inom kulturmiljöområdet som ska syfta till att öka möjligheterna att leva i, bruka och utveckla kulturskyddade fastigheter (). Utskottet anser att förslagen från utredningen bör avvaktas. Motion Kr242 (KD) yrkande 1 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om med hänvisning till att den inte vill föregripa utredningen om omstrukturering av statens bestånd av kulturfastigheter. I motion Kr282 begär m.fl. (S) ett tillkännagivande till regeringen om att ska behållas i statlig ägo. Motionärerna anser det olyckligt om inte tas till vara. För att säkra detta bör kvarstå i statlig ägo. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av den statliga fastighetsförvaltningen i syfte att analysera grunderna för och organisationen av den nuvarande statliga fastighetsförvaltningen samt lämna förslag till en mer effektiv struktur på fastighetsförvaltningen inom staten. Utredaren överlämnade betänkandet Staten som fastighetsägare och hyresgäst (2011:31) till regeringen. Inom kulturfastighetsområdet föreslog utredaren bl.a. principer för vilka fastigheter staten ska äga samt kriterier för vilka kulturhistoriskt värdefulla fastigheter som bör bevaras. Vidare föreslogs att de kulturfastigheter som förvaltas av andra myndigheter ska samlas under en förvaltare, (). Utredningens betänkande remissbehandlades . beslöt regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att klarlägga vilka fastigheter och byggnader som är kulturhistoriskt värdefulla för staten i bl.a. , , och och som bör ägas av staten (dir. 2012:7). Utredaren ska vidare föreslå en samlad förvaltning av statliga myndigheters kulturhistoriskt värdefulla fastigheter hos en myndighet, SFV. I uppdraget ingår också att inventera vilka kulturhistoriskt värdefulla fastigheter som av kulturhistoriska eller andra skäl inte behöver ägas av staten, och som därmed kan avyttras. En opartisk värdering av dessa fastigheter ska genomföras i nära samarbete med utredningen om omstruktureringen av statens bestånd av försvarsfastigheter. Uppdraget ska redovisas . Utskottet anser att inte bör föregripa utredarens arbete. Utskottet vill i sammanhanget framhålla att om fastigheter som utgör statliga byggnadsminnen säljs kommer skyddet av dessa inte att upphöra utan de kommer då att bli byggnadsminnen enligt kulturminneslagen. Motion Kr282 (S) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om folkrörelsebyggnader bl.a. med hänvisning till att det är möjligt för folkrörelserna att själva göra en inventering av sina byggnader och föreslå ett urval som byggnadsminne. I motion Kr235 föreslår (FP) att i samverkan med länsstyrelserna ska göra en inventering av folkrörelsebyggnader som grund för kommande bedömningar av vilka som har särskilt stort bevarandevärde. Motionären pekar på att folkrörelsebyggnader som kyrkor, kapell och liksom ordenshus och arbetarrörelsens Folkets Hus inte har samma skydd som alla kyrkobyggnader som tillkom . De största väckelsebyggnaderna revs utan att ansvariga myndigheter för svensk kulturminnesvård reagerade. Motionären anser att lokalerna från de folkliga rörelser som drev på för demokrati, folkbildning och likhet inför lagen är skyddsvärda och att ett urval därför bör göras utifrån varje objekts egna meriter. En byggnad som är synnerligen märklig genom sitt kulturhistoriska värde eller som ingår i ett kulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyggelseområde får förklaras för byggnadsminne av (3 kap. 1 § kulturminneslagen). När en byggnad förklaras som byggnadsminne ska genom skyddsbestämmelser ange på vilket sätt den ska vårdas och underhållas samt i vilka avseenden den inte får ändras. Vem som helst kan väcka frågan hos om att en byggnad eller anläggning ska byggnadsminnesförklaras. har även möjligheten att på eget initiativ väcka frågan om byggnadsminnesförklaring. har tillsynsansvar över byggnadsminnen. Den som äger ett byggnadsminne har möjlighet att söka bidrag för de antikvariska merkostnader som kan uppstå vid exempelvis restaurering, bidrag till kulturmiljövård (se avsnittet Bidrag för vård och skötsel). Det finns över 2 000 byggnadsminnen runt om i landet. Byggnader som ägs av staten kan efter förslag från förklaras som statliga byggnadsminnen av regeringen. Det finns ca 260 statliga byggnadsminnen. Det finns inget som hindrar enskilda personer eller organisationer att föreslå att en byggnad ska byggnadsminnesförklaras. Folkrörelserna kan således själva göra en inventering och till föreslå byggnader som byggnadsminnen. Utskottet vill framhålla att det inte innebär något ekonomiskt stöd till löpande underhåll att en byggnad förklaras som byggnadsminne. Enligt förordning (2010:1121) om bidrag till förvaltning av värdefulla kulturmiljöer kan bidrag utgå för de antikvariska merkostnader som kan uppstå vid renovering. Motion Kr235 (FP) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om radiobunkern i och med hänvisning till det pågående arbetet med omstrukturering av statens kulturfastigheter. I motion Kr304 begär (M) ett tillkännagivande om att byggnadsminnesförklara radiobunkern i . Motionären anför att radiohistorien börjar med radiobunkern i . Det var här som svensk rundradio började sändas och vidareutvecklas. I motsats till andra delar av är radiobunkern inte byggnadsminnesförklarad och hotas därmed av rivning då inte vill behålla ansvaret för bunkern. I motion Kr316 föreslår (M) ett tillkännagivande till regeringen om att fastslå som ett kulturarv av nationellt intresse och därmed också att det finns ett nationellt ansvar för dess bevarande. Stora delar av är förklarat som statligt byggnadsminne och förvaltas av . Radiobunkern som förvaltas av är emellertid inte förklarad som byggnadsminne. Som redovisats ovan är det regeringen som fattar beslut om att en byggnad ska förklaras som statligt byggnadsminne efter förslag från . Som ovan redovisats har en särskild utredare fått i uppgift att se över statens bestånd av vissa kulturfastigheter och klarlägga vilka fastigheter och byggnader som är kulturhistoriskt värdefulla för staten att äga (dir. 2012:07). I uppdraget ingår att ta ställning till de kulturfastigheter som förvaltas av . Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill inte föregripa det pågående arbetet. Motionerna Kr304 (M) och Kr316 (M) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ska klassas som världsarv. anser det angeläget att skydda och vårda denna miljö, men biträder inte förslaget att den ska klassas som världsarv. I motion Kr299 föreslår (S) att ska begära att regeringen verkar för att ska klassas som världsarv. Detta skulle leda till att antalet besökare ökar men det skulle också garantera ett ökat skydd för denna unika skärgårdsmiljö. Det finns all anledning att stärka skyddet av skärgårdens natur- och kulturmiljö och ge fler människor möjlighet att se och uppleva skönheten, anför motionären. Utskottet behandlade en likalydande motion i betänkande 2009/10:KrU1 och redovisade då bl.a. följande (s. 96): Unescokonventionen om skydd för världens kultur- och naturarv, världsarvskonventionen, antogs vid och ratificerades av 1985. Genom att underteckna Unescokonventionen åtar sig länderna att vårda och bevara viktiga kultur- och naturarv inom det egna territoriet och att stödja andra länder i deras ansträngningar att bevara vårt gemensamma världsarv. Förvaltningen av världsarven sker i enlighet med den lagstiftning som gäller för annan fysisk miljö, främst , och kulturminneslagen. Det finns ingen speciell lagstiftning för världsarven.