bet · GZ01FiU41 · 2012-04-27 00:00:00 — 2011/12:FiU41 Utlåning till Utskottet tillstyrker regeringens förslag i propositionen 2011/12:119 om att regeringen får ge ett bilateralt lån på högst , vilket enligt dagskurs motsvarar nästan . Lånet är en del av det internationella stödpaket för som förhandlades fram . Långivare, förutom , är , EU:s stödmekanismer, och . Utskottet anser att det är viktigt att , som tidigare utlovats, deltar i det internationella stödpaketet för . är en liten och öppen ekonomi och är därmed extra känsligt för finansiell och ekonomisk turbulens i vår omgivning. Om inte får tillräckligt med finansiellt stöd finns en risk för att oron sprider sig till andra EU-länder och vidare till . Två motioner om att inte bör ge det aktuella lånet avstyrks. I betänkandet finns två reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut bemyndigar regeringen att besluta om ett lån till på högst . Därmed bifaller proposition 2011/12:119 och avslår motionerna 2011/12:Fi13 av och (båda SD) och 2011/12:Fi14 av m.fl. (V). Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), Per Åsling (C), (S), (M), (KD), (SD), (V), (S), Edip Noyan (M), (MP) och (FP). Ärendet och dess beredning Efter att den irländska staten fick allt svårare att finansiera den kraftigt stigande statsskulden på marknaderna begärde internationellt finansieringsstöd. En överenskommelse om ett stödpaket på nåddes mellan den irländska regeringen och EU, () och (). Vid ett möte i lovade och , och att sammanlagt låna ut till . Efter samråd med åtog sig att bidra med av den utlovade krediten. En förutsättning för åtagande var att skulle godkänna kreditgivningen. beslutade att låna ut till . De resterande 17,5 miljarderna av åtgärdspaketet på skulle finansieras via egna valuta- och likviditetsreserver. slöts kreditavtal mellan och IMF, den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen EFSM, den europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten EFSF och . utbetalades av de utlovade krediterna. och början av 2012 förhandlade företrädare för de svenska och danska regeringarna med den irländska regeringen om villkoren för ländernas bilaterala krediter till . beslutade den att skriva under det framförhandlade avtalet. Avtalet innehåller ett villkor om att avtalet träder i kraft först när lånet till godkänts av . Regeringen föreslår därför i propositionen att bemyndigar regeringen att besluta om ett lån till på högst . Den irländska ekonomin genomgick en ekonomisk kris . Efter en kraftig sanering av statsfinanserna och omfattande åtgärder för att öka konkurrenskraften i näringslivet steg tillväxten . ökade BNP med i genomsnitt , och hade mot slutet av perioden EU:s högsta köpkraftsjusterade BNP per invånare. Arbetslösheten som låg på tvåsiffriga tal sjönk till som statsskulden gick ned från av BNP till av BNP. Den mycket snabba tillväxten ledde efter hand till en överhettning. Lönerna och inflationen steg relativt snabbt och konkurrenskraften urholkades. Stimulanser av byggande och boende bidrog till starkt stigande fastighetspriser och en kraftig kreditexpansion. Situationen förvärrades av en expansiv finanspolitik i kombination med att införde euron och därmed förlorade möjligheten att föra en nationellt inriktad penning- och valutapolitik. De låga räntorna efter övergången till euron och den höga tillväxten ökade kredittillväxten i ekonomin ytterligare, och en finansiell bubbla växte fram. fördubblades omslutningen av den irländska banksektorn. Inträdet i eurosamarbetet innebar också att de irländska bankerna i allt högre grad började finansiera sin verksamhet på den internationella finansmarknaden och den europeiska interbankmarknaden, i stället för genom inhemsk inlåning. hade den irländska banksektorn lägst andel inlåning i förhållande till de totala tillgångarna av banksektorerna i alla västeuropeiska EU-länder. Den stigande korta internationella finansieringen ökade likviditetsriskerna i banksektorn som de irländska bankernas avsättningar för att täcka eventuella kreditförluster halverades. De irländska fastighetspriserna började falla , vilket ökade riskerna och problemen i banksektorn. När den internationella finanskrisen slog förlorade de irländska bankerna möjligheter att finansiera sig internationellt, och stora delar av den finansiella sektorn föll samman. Bankernas ökade risktagande förklaras inte enbart av den höga tillväxten, de låga räntorna och en alltför expansiv ekonomisk politik, utan utredningar visar också på en svag reglering och övervakning av finanssektorn i kombination med en undermålig styrning av bankerna, dåliga system för kreditanalys och riskhantering och skadliga incitamentsstrukturer på olika nivåer i bankorganisationerna. , efter kraschen i , införde den irländska regeringen en bankgaranti för de sju största inhemska bankerna som omfattade av all existerande och ny skuldsättning i de aktuella bankerna. nationaliserade regeringen den tredje största banken och bostadsinstitutet . Båda instituten var insolventa och hade stora exponeringar mot bygg- och bostadssektorn. ersattes den heltäckande bankgarantin av ett nytt garantiåtagande som omfattar prioriterade fordringar med löptider som understiger . Dessutom etablerades en statlig bankakut, (Nama), som köpt osäkra tillgångar från bankerna till av bokfört värde. Vidare har en del av de privata fordringarna i bankerna skrivits ned och omvandlats till aktiekapital. Den irländska staten har också genom extra kapitaltillförsel blivit största ägare i de två största irländska bankerna och Allied Irish Banks. Genom det statliga ägandet har värdet av övriga aktieägares aktier spätts ut. tillförde staten i nytt kapital till bankerna. Stödet till banksystemet försämrade de irländska statsfinanserna kraftigt. Till det kommer effekter av den snabbt försämrade tillväxten, med en negativ tillväxttakt under 20082010 och den kraftigt stigande arbetslösheten i spåren av finanskrisen. Arbetslösheten ökade från i genomsnitt till , vilket minskade statsintäkterna och ökade kostnaderna för sociala transfereringar. Statsbudgeten gick från balans 2007 till ett underskott på av BNP 2010 som statsskulden steg från av BNP till av BNP . Efter hand som kreditvärderingsinstituten sänkte kreditbetyg steg lånekostnaderna, som bankernas lånemöjligheter i ECB begränsades av sjunkande värde på bankernas säkerheter vid ECB-lån. Under turbulensen steg de irländska räntorna kraftigt och den irländska staten fick allt svårare att finansiera underskottet och den stigande statsskulden på marknaderna. Från tredubblades de genomsnittliga räntekostnaderna för irländska statsobligationer. begärde den irländska regeringen internationellt finansiellt stöd, och en överenskommelse mellan irländska regeringen, EU, ECB och IMF om ett finansiellt stödpaket slöts . stabiliseringsprogram framförhandlades mellan den irländska regeringen och , ECB och IMF (den s.k. trojkan). Programmet godkändes av och av IMF . Det irländska parlamentet antog programmet i form av en budget . Huvuddelarna i programmet är att återställa stabiliteten i banksektorn, konsolidera statsfinanserna och öka konkurrenskraften. Innehållet inom de respektive områdena beskrivs kortfattat i punkterna nedan. Återställa stabiliteten i banksektorn. För att öka förtroendet för bankerna och förbättra deras möjligheter att finansiera sig på marknaderna ska banksystemet struktureras om och bankernas kapitalbas ska höjas. är de irländska bankerna helt beroende av ECB:s utlåning och utlåningen från den irländska (som i sin tur lånar i ECB) för sin finansiering. Åtgärderna i programmet syftar till att reducera banksektorns storlek till en mer hållbar storlek i förhållande till BNP. De dåliga tillgångarna ska särskiljas från de goda och bankernas höga beroende av marknadsfinansiering minskas och kapitaltäckningen höjas. Samtliga banker ska upprätta affärsplaner där de uttryckligen åtar sig att minska skuldsättningen och strukturera om verksamheten. Målen i affärsplanerna ska vara tidsbestämda. Enligt programmet ska säkerställa att bankernas kapitalbaser stärks så att de når en nivå på i kärnkapital enligt den s.k. III-överenskommelsen. Enligt stabiliseringsprogrammet har den irländska regeringen ytterligare 35 miljarder till sitt förfogande för kapitalisering av bankerna. Den irländska regeringen har också åtagit sig att genomföra åtgärder för att stärka övervakningen av den finansiella sektorn. Bland annat ska budgeten för den irländska finansinspektionen höjas, och en ny konkurslagstiftning för banker förbereds. Myndighetsledningen i finansinspektionen har redan bytts ut och nya och högre standarder för värdering av risk och riskhantering och företagsstyrning har införts. Ytterligare konsolidering av statsfinanserna krävs utöver redan tidigare beslutade åtgärder om av BNP . Budgeten innehåller ytterligare åtgärder om av BNP och ytterligare konsolidering ska genomföras . Målet är att nå ett offentligt budgetunderskott på av BNP 2015. Cirka två tredjedelar av konsolideringen handlar om nedskärningar i de offentliga utgifterna medan en tredjedel handlar om höjningar av intäkterna (genom t.ex. minskad avdragsrätt i inkomstbeskattningen). Pensionsåldern kommer att höjas 2013 från till . Vidare reformeras budgetprocessen genom bl.a. ett system med medelfristiga budgetramar och införandet av ett finanspolitiskt råd. De viktigaste åtgärderna för att öka konkurrenskraften och tillväxten är åtgärderna för att sanera banksektorn och att nå sunda offentliga finanser. Den irländska regeringen överväger också andra ekonomiska reformer som t.ex. en utvidgning av konkurrenslagstiftningen, stärkta resurser för arbetsförmedling, tydligare fokus på tillväxtfrämjande åtgärder vid infrastrukturinvesteringar samt privatisering av statliga tillgångar. Enligt propositionen har den irländska regeringen arbetat målmedvetet med att genomföra stabiliseringsprogrammet. Vid den senaste och femte översynen av programmet konstaterade trojkan att åtgärder vidtagits planenligt och i vissa fall snabbare än vad som anges i programmet. De internationella marknadernas förtroende för har stärkts. Räntan på irländska statsobligationer har utvecklats mer gynnsamt än räntorna för andra krisländer. Reformeringen av finanssektorn har gjort stora framsteg vilket bl.a. har fått till effekt att utflödet av inlåning från allmänheten till banksystemet och beroendet av likviditetslån från ECB har minskat. Behovet av stöd från ECB är dock alltjämt stort och bankerna är fortfarande i stort sett utestängda från finansiering på den internationella interbankmarknaden. Saneringen av de offentliga finanserna har genomförts snabbare än planerat. Såväl besparingarna som inkomsterna har överträffat de uppställda målen. Budgetunderskottet blev preliminärt av BNP, dvs. under målet på av BNP i stabiliseringsprogrammet. Det finns tydliga tecken på att kostnadsnivån på redan har sänkts väsentligt, enligt propositionen. Den irländska regeringen har också vidtagit steg för att förbättra konkurrenskraften. Bland annat har man upprättat en plan för en reformering av löneförhandlingarna, och åtgärder har vidtagits för att minska marginalerna på läkemedel. Enligt propositionen återstår det dock mycket att göra inom ramen för stabiliseringsprogrammet för att förbättra konkurrenskraften och återskapa stabiliteten och förtroendet i banksektorn. Social Situation Observatory (SSO) har på uppdrag av studerat hur konsolideringsåtgärderna under 20092011 i , , , , och påverkat inkomsterna och inkomstfördelningen i de olika länderna. Enligt studien var det land där de negativa effekterna på hushållens disponibla inkomster var störst. Det förklaras enligt propositionen av att genomfört konsolideringsåtgärderna relativt snabbt. När det däremot gäller inkomstfördelningen visar studien att konsolideringen i har en betydligt mer progressiv fördelning än flertalet andra länder. Minskningen av den disponibla inkomsten var ungefär hälften så stor för den lägsta inkomstgruppen (av inkomsten) som för den högsta inkomstgruppen (). Detta indikerar, enligt propositionen, att den irländska regeringen vinnlägger sig om att fördelningen av bördan är socialt acceptabel. Huvuddelen av pensionärerna tillhör t.ex. den grupp som fått de minsta inkomstförlusterna. Att låginkomsttagare drabbats mindre än andra grupper beror bl.a. på åtgärdernas tonvikt mot rationaliseringar och lönesänkningar i den statliga sektorn och på att landet har ett väl utvecklat socialt skyddsnät. I propositionen poängteras dock att studien endast undersökt de omedelbara effekterna av konsolideringsåtgärderna. Studien säger ingenting om stabiliseringsprogrammens långsiktiga effekter. Nuläget och behov av internationella krediter ekonomiska läge förbättrades . Den tidigare negativa tillväxten vände till en positiv tillväxt på . Uppgången berodde nästan uteslutande på en stark ökning av exporten, medan den inhemska konsumtionen fortsatte att falla. Arbetslösheten stabiliserades, dock på en hög nivå. var av arbetskraften arbetslösa. Bostadspriserna fortsatte att falla, medan inflationen gick över nollstrecket efter att tidigare ha varit negativ. Framför allt var det energipriserna som ökade den allmänna prisnivån. Även om ekonomin förbättrats kvarstår betydande risker och osäkerheter. Förväntningarna är att tillväxttakten sjunker , främst till följd av den svaga utvecklingen i EU som helhet. En fortsatt låg eller t.o.m. lägre tillväxt riskerar att leda till att den höga arbetslösheten biter sig fast, vilket, i kombination med andra faktorer, försvårar budgetkonsolideringen och målet att få ned statsskulden till en hållbar nivå. Oron på de finansiella marknaderna innebär också att det är osäkert om enligt programmet kan återgå till att finansiera en väsentlig del av budgetunderskotten på marknaden . Detta innebär i sin tur att även i fortsättningen har ett stort behov av internationellt finansiellt stöd, enligt propositionen. De utlovade och utbetalda krediterna till framgår av tabell 1 nedan. Tabell 1 De internationella stödlånen till Anm.: IMF (), EFSM (europeisk finansiell stabiliseringsmekanism), EFSF (europeisk finansiell stabiliseringsfacilitet). Källa: Propositionen. Villkoren för och risken i den svenska utlåningen Avtalet om en bilateral kredit till förhandlades mellan företrädare för de svenska och danska regeringarna och företrädare för den irländska regeringen. Den svenska utgångspunkten i förhandlingarna var att få till stånd ett avtal där villkoren för utlåningen skulle motsvara de villkor som gäller för andra långivare med samma förmånsställning, dvs. , och EFSF. IMF och EFSM har, till skillnad från dessa länder och , en ställning som prioriterade borgenärer, vilket innebär att de kan få eventuella utestående fordringar reglerade före övriga långivare och innehavare av irländska statsobligationer. Enligt avtalet ska bl.a. följande villkor gälla för det svenska bilaterala lånet till : Räntan ska vara rörlig och följa tremånadersräntan för interbanklån i euro (Euribor) med ett påslag på . Påslaget ska täcka kreditrisken och upplåningskostnader. För de administrativa kostnaderna tas en avgift ut på av utbetalat lånebelopp. Enligt avtalet ska det också utgå en s.k. löftesprovision på av lånebeloppet. Provisionen betalas tillbaka för lånebelopp som utnyttjas . Enligt en klausul i avtalet ska räntan i avtalet justeras om långivaren () får en högre upplåningskostnad än den ränta låntagaren betalar. Den genomsnittliga löptiden på lånet ska vara . Lånet ska betalas tillbaka kvartalsvis i lika stora poster som det har betalats ut och vara helt återbetalat efter den första utbetalningen. Varje utbetalning av lånet förutsätter att den närmast föregående översynen av stabilitetsprogram godkänts av EU och IMF. Tabell 2 Villkoren för de olika krediterna till Euribor, 3 mån Euribor, 3 mån Anm.: Marginalen för ett IMF-lån för den delen av lånet som överstiger av landets IMF-kvot är och därefter. För den del av lånet som understiger av IMF-kvoten är tilläggsmarginalen . är IMF-lån mer än 2 av landets IMF-kvot. Källa: Propositionen. Budgetlagen (2011:203) anger följande för statens kreditgivning: Enligt 6 kap. 3 § första stycket får regeringen för det ändamål och intill det belopp som har beslutat för ett eller flera budgetår besluta om utlåning som finansieras med lån i . Enligt 4 § första stycket ska det för ett sådant lån tas ut ränta eller avgift som motsvarar statens kostnad för lånet, inklusive kreditrisken (om inte beslutat annat). Till den del inkomsterna från sådana räntor och avgifter motsvarar förväntade förluster ska de enligt 5 § första stycket föras till konton i . Konstaterade förluster ska täckas med medel från dessa konton. Enligt 7 kap. 3 § får utlåning för vilken den förväntade förlusten är låg finansieras med lån i . Med det avses att lånet till helt övervägande del kan förväntas bli återbetalt. En riktlinje är att kreditrisken betraktas som låg om den förväntade risken på goda grunder bedöms understiga . Lånets löptid och motpartens kreditvärdighet ska vägas in vid bedömningen. Regeringen framhåller i propositionen att det är svårt att bedöma kreditrisken vid utlåning till en stat. Många olika faktorer påverkar. har därför fått i uppgift att upprätta ett underlag för en riskbedömning av Irlandslånet. I uppgiften ingår bl.a. att beräkna förväntade administrationskostnader och föreslå ersättningsmodeller samt redovisa modeller som återspeglar statens upplåningskostnad och som kan utgöra basen för räntesättningen av den bilaterala krediten till . Efter olika beräkningar uppskattar att det extra räntepåslaget för att täcka den förväntade förlusten på Irlandslånet med en löptid på borde uppgå till . I de bilaterala lån som gett till och är räntepåslaget . Det mindre påslaget för motiveras i propositionen av att kreditvärdighet bedöms vara högre än den var för och när villkoren för dessa länders lån bestämdes. Enligt det nu aktuella avtalet ska ovanpå räntepåslaget även betala löftesprovision och administrationsavgift. Det är avgifter som inte togs ut för och , eftersom det högre räntepåslaget även skulle täcka andra kostnader utöver kreditrisken. Som framgår av tabell 2 tas inte några räntepåslag ut på lånen från EFSF och EFSM. Det beror på att EU aktivt beslutat om att inte lägga på några påslag på sin långivning för att underlätta krisländernas konsolidering. Även har tagit bort räntepåslaget på sitt lån till . Regeringen anser dock i propositionen att det inte finns anledning att bortse från kreditrisken när det gäller prissättningen av det svenska lånet. Budgetlagen föreskriver att ska ta betalt för alla förväntade kostnader, inklusive kreditrisken. Alternativt ska det anvisas anslag över statsbudgeten för att täcka kostnaderna. Mot bakgrund av bedömningar anser därför regeringen att man för att täcka kreditrisken bör ta ut ett räntepåslag på på Irlandslån. Enligt propositionen kommer kostnad för lånet från att sannolikt inte bli högre än kostnaderna för EFSF:s jämförbara Irlandslån. Det beror bl.a. på att EFSF:s upplåningskostnader stigit till följd av sänkt kreditbetyg. Ekonomiska och finansiella konsekvenser av utlåningen Ett lån till påverkar statens budgetsaldo och bruttoskuld. Däremot påverkas inte nettoskulden och det offentliga finansiella sparandet eftersom lånet är en fordran för staten. Eventuella kreditförluster kommer att minska det finansiella sparandet. Budgetsaldot och räntenettot påverkas genom att räntan på Irlandslånet är högre än statens ränta för upplåning av lånebeloppet. bidrar till internationellt samordnade krisinsatser genom medlemskapet i EU och mellanstatliga organisationer som t.ex. IMF. Den svenska ekonomin är liten och öppen och är därför extra känslig för finansiell instabilitet i och vår närmaste omgivning. Det är därför regeringens uppfattning att , vid behov, bör lämna krediter till andra stater som befinner sig i en särskilt svår situation och med vilka har nära ekonomiska och politiska förbindelser. En förutsättning för svenskt stöd är att andra bilaterala långivare deltar i kreditgivningen. Det är mot denna bakgrund som tidigare lämnat lån till och . har drabbats hårt av finanskrisen. Därför är det enligt regeringen befogat att bidrar med bilateralt stöd i form av krediter för att hjälpa att komma till rätta med sina problem. har omfattande finansiella kopplingar till många av de största ekonomierna i och resten av världen. Risken är därmed stor för att en finansiell oro i sprider sig till andra länder, framför allt genom att den europeiska banksektorn har exponeringar mot och genom omfattande portföljinvesteringar i från flera andra EU-länder. Regeringens bedömning är att om inte får det stöd landet behöver för att klara sina betalningar och hantera sin ekonomiska och finansiella kris ökar risken för andra mindre euroländer och för . Mot bakgrund av utredningar som gjorts om risken med utlåning till bedömer regeringen att ett lån till med största sannolikhet kommer att bli återbetalat. Därmed kan lånet finansieras genom lån i . Räntepåslaget bör uppgå till , i linje med bedömningar. Regeringen föreslår därför att bemyndigar regeringen att besluta om ett lån till på högst . I motion 2011/12:Fi13 av och (båda SD) anser motionärerna att det inte är ansvar att reda ut de problem som orsakats av att andra länder valt att avskaffa sin självständiga penningpolitik och hållit sig med osunda statsfinanser. Motionärerna anser att bör avslå förslaget om utlåning till . Enligt motionärerna är också den föreslagna utlåningen behäftad med stor risk och den riskpremie som föreslås i låneavtalet är alldeles för låg. Det är inte statens uppgift att spekulera med medborgarnas pengar. Skattemedel ska behandlas vördsamt och med respekt och inte utsättas för den typ av risker som föreslås i propositionen. Motionärerna är dock öppna för att med t.ex. bilaterala lån hjälpa länder i omedelbara närhet. Då handlar det om hjälp till övriga nordiska länder och länderna i . I motion 2011/12:Fi14 av m.fl. (V) konstaterar motionärerna att drabbades hårdare av finanskrisen och den därpå följande lågkonjunkturen än många andra länder. Enligt motionärerna har inga principiella invändningar mot att ge krediter till länder som drabbats av statsfinansiella kriser. stabiliseringsprogram, som förhandlats fram mellan och långivarna, är dock av sådan art att inte kan ställa sig bakom krediten till . Tyngdpunkten i programmet ligger på nedskärningar i offentliga utgifter. Programmet präglas av en kraftig nyliberal slagsida med krav på sänkta löner i offentlig sektor, sänkta minimilöner, kraftiga besparingar i olika offentliga välfärdsprogram och krav på privatiseringar. Utskottets förslag i korthet bemyndigar regeringen att besluta om ett bilateralt lån till på högst , vilket enligt dagskurs motsvarar nästan . Utskottet anser att det är viktigt att , som tidigare utlovats, deltar i det internationella stödpaket för som förhandlades fram . är en liten och öppen ekonomi och är därmed extra känsligt för finansiell och ekonomisk turbulens i vår omgivning. Om inte får tillräckligt med finansiellt stöd finns en risk för att oron sprider sig till andra euroländer och vidare till . Jämför reservationerna 1 (SD) och 2 (V). drabbades hårt av finanskrisen och 2009. Det finansiella systemet kollapsade och arbetslösheten steg kraftigt i den ekonomiska nedgång som kom i finanskrisens spår. Den irländska staten tvingades vidta drastiska och omfattande åtgärder för att rädda det finansiella systemet, vilket fått till följd att budgetunderskottet och statsskulden stigit mycket snabbt, upp till nivåer där irländska staten fått svårt att finansiera sig på den internationella kreditmarknaden. Behovet av internationell finansieringshjälp är stort. Utskottet anser att det är viktigt att , som tidigare utlovats, deltar i det internationella stödpaket för som framförhandlades .