bet · GZ01UU7 · 2012-03-01 00:00:00 — Utskottet noterar att artikel 9 i konventionen innebär att straffansvar ska kunna följa för handlingar som strider mot konventionens förbud i artikel 1 och att det ankommer på domstolarna att utifrån en bedömning av de objektiva omständigheterna och gärningsmannens uppsåt i varje enskilt fall avgöra om en gärning får anses innebära en straffbar medverkan. Utskottet noterar att Försvarsmaktens avvecklingsplan för bombkapsel 90 anger att kapslarna ska vara destruerade , något som innebär att vapensystemet med mycket god marginal kommer att vara förstört inom de tidsramar som konventionen ställer upp. Utskottet noterar att regeringen gör bedömningen att avveckling och förstöring av befintlig ammunition, dvs. vapensystemet bombkapsel 90, ryms inom ramen för Försvarsmaktens anslag. Utskottet delar regeringens uppfattning att Försvarsmakten, i enlighet med konventionen, ska kunna behålla eller förvärva viss ammunition för utveckling av och utbildning i tekniker för bl.a. röjning och förstöring. Förvärv och behållande av ammunition för ett sådant syfte får inte överstiga vad som är absolut nödvändigt för att uppnå detta syfte. Utskottet vill betona vikten av ett fortsatt starkt svenskt engagemang vad gäller bistånd inom detta område. Utskottet välkomnar att är en av de tio största bidragsgivarna vad gäller bistånd på minområdet som inkluderar såväl minor som klusterammunition samt andra explosiva lämningar från krig. Utskottet välkomnar att regeringen i sin styrning av Sida ska, genom relevanta styrdokument, påtala behovet av att efterlever de folkrättsliga skyldigheter som finns på biståndsområdet som en följd av tidigare anslutning till , till protokoll V till 1980års vapenkonvention samt nu också i och med ratificeringen av konventionen om klusterammunition. Mot bakgrund av att exempelvis kvinnor, barn och personer med funktionsnedsättning kan vara särskilt utsatta är det viktigt att stödet aktivt beaktar kön, ålder och funktionsnedsättning i sin utformning och tillämpning. Det är också viktigt att kvinnor involveras i arbetet med minhanteringsstödet och andra insatser i postkonfliktsituationer för att säkerställa att de kan påverka utformningen av dessa och få del av nödvändig information och utbildning. Här är existerande instrument relevanta och vägledande och bör användas, såsom regeringens nationella handlingsplan för genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution (2000) om kvinnor, fred och säkerhet samt regeringens policydokument för jämställdhet och kvinnors rättigheter och roll inom utvecklingssamarbetet (2010), för säkerhet och utveckling i utvecklingssamarbetet (2010) och för humanitära bistånd (2010). Ett tillträde till konventionen innebär att deltar i sådana statspartsmöten m.m. som föreskrivs i konventionen. Utskottet noterar att regeringens bedömning är att dessa kostnader ryms inom ramen för anslag. Regeringen får inte ingå för riket bindande överenskommelse utan godkännande om överenskommelsen förutsätter att lag ändras eller upphävs eller att ny lag stiftas eller om den i övrigt gäller ämne i vilket ska besluta, eller i annat fall om överenskommelsen är av större vikt (10 kap. 3 § regeringsformen). I propositionen framgår att tillträdet till konventionen föranleder förslag till en ny lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. delar uppfattningen i försvarsutskottets yttrande 2011/12:FöU2y. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att , i enlighet med proposition 2011/12:47, dels godkänner konventionen om klusterammunition, dels antar regeringens förslag till lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. Vidare föreslår utskottet att motionerna 2010/11:U306 (S), 2011/12:315 (S), 2011/12:U235 (MP) och 2011/12:U241 (FP) avstyrks. Konventionell rustningskontroll förtroendeskapande åtgärder CFE, Wiendokumentet och Open Skies Fördraget om begränsning av konventionella vapen i (CFE) eller är ett multilateralt avtal som undertecknades 1990 mellan 22 länder i dåvarande respektive Nato. Avtalet reglerar innehavet och placeringen av tyngre militär materiel som i avtalet kallas (stridsvagnar, artilleripjäser, bepansrade stridsfordon, stridsflygplan samt attackhelikoptrar). Avtalet syftar till att skapa förtroende genom bl.a. omfattande verifieringsmekanismer samt till att reducera mängden konventionell militär materiel i från till . Avtalet, som undertecknades 1990, gäller fortfarande, men suspenderade sin tillämpning av avtalet . Inför den årliga informationslämningen har Natos medlemsstater beslutat att inte fortsätta delge information. I och med och upplösning rubbades den avsedda balansen i avtalet och ett nytt s.k. anpassat förhandlades fram . Till skillnad från blockfördelningen i det ursprungliga avtalet utgår taken för tillåtna materielmängder i det anpassade avtalet från nationella och territoriella begränsningar. Det anpassade har inte trätt i kraft då endast , , och har ratificerat avtalet. Natoländerna har satt som villkor för en ratificering att uppfyller de s.k. Istanbulåtagandena som bl.a. inkluderar politiska åtaganden om ryskt trupptillbakadragande från och . Inte minst efter erkännande av och som självständiga stater har Istanbulåtagandena varit en av de stora stötestenarna i förhandlingarna om ett avtal som inkluderar rysk tillämpning. kvarstår ett brett stöd, bland statsparterna till CFE, för att enas kring en konventionell rustningskontrollregim i syfte att skapa transparens, förtroende och förutsägbarhet. ingår i för rustningskontroll tillsammans med Wiendokumentet och fördraget om observationsflygningar (Open Skies). Open Skies är ett juridiskt bindande rustningskontrollinstrument som ger de drygt 30 deltagande staterna rätt att genomföra observationsflygningar över varandras territorier. I Wiendokumentet har alla OSSE-stater åtagit sig att lämna information om försvarsplanering, stridskrafter, försvarsorganisation och aktiviteter. Det innehåller regler om utbyte av information, föranmälningsplikt, verifieringsmekanismer samt ålägger staterna vissa begränsningar vad gäller militära övningar. har, efter att ha slutat tillämpa CFE, ökat sin verifikationsaktivitet inom ramen för Wiendokumentet. har som en följd av detta överfört resurser i form av personal från CFE-aktivteter till aktiviteter inom ramen för Wiendokumentet. Det är dock väsentliga skillnader mellan Wiendokumentet och CFE på följande områden: i) deltagarkretsen skiljer avtalen åt, ii) CFE är juridiskt bindande och Wiendokumentet är politiskt bindande, iii) CFE innehåller detaljeringsgrad och begränsningar som Wiendokumentet saknar, iv) CFE fokuserar på materiel medan Wiendokumentet fokuserar på förband och aktiviteter. I samband med i beslutades bl.a. att Wiendokumentet skulle uppdateras för att säkerställa dess relevans. Konventionell rustningskontroll är, enligt utskottet, av central betydelse för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottets uppfattning är att regeringen fortsatt ska visa stort engagemang inom ramen för detta område. Det gäller bl.a. att vid behov revitalisera och uppdatera existerande avtal samt att verka för att ingångna åtaganden också genomförs inom ramen för respektive avtal och fördrag. I detta sammanhang vill utskottet välkomna att Wiendokumentet har uppdaterats och att beslut har fattats om att fortlöpande uppdatera Wiendokumentet . Vidare vill utskottet ge stöd till att fortsätter att aktivt verka för genomförandet av fördraget om observationsflygningar genom att bl.a. ställa ett observationsflygplan för observationsmissioner till förfogande. Utskottet anser att utgör en central del av den europeiska säkerhetsarkitekturen. Statsparterna till avtalet har ålagts att förstöra stora kvantiteter konventionella vapen sedan avtalets tillkomst. Vidare har avtalet bidragit till att skapa transparens, förtroende och förutsägbarhet bland länder i . Utöver detta kan sägas ha direkt eller indirekt bäring på andra säkerhetspolitiska frågor av vikt såsom frusna konflikter, taktiska kärnvapen och grundläggande principer om territoriell integritet. Utskottet beklagar att har suspenderat tillämpningen av avtalet. Oavsett utveckling inom ramen för finns ett behov av fungerande och tillämpade avtal om konventionell rustningskontroll. Utskottet konstaterar att präglas av ömsesidiga beroenden. delar i hög utsträckning säkerhetspolitiska möjligheter och utmaningar. Konventionell rustningskontroll i är av paneuropeisk betydelse, inklusive för . Det ligger i svenskt intresse att det finns fungerande avtal för konventionell rustningskontroll i som syftar till att skapa transparens, förtroende och förutsägbarhet och att det är baserat på en bred geografisk uppslutning, inklusive . bör verka för att CFE eller dess eventuella efterföljare, Open Skies och Wiendokumentet ses som ett helhetspaket där samtliga tre avtal är av värde och kompletterar varandra. Det är av vikt att inte ett säkerhetspolitiskt vakuum uppstår i kölvattnet av förhandlingarna om ett reviderat inte når resultat och enighet. I ljuset av rådande situation för CFE står inför utmaningar i termer av säkerhetspolitisk intransparens och oförutsägbarhet. Mot denna bakgrund har Wiendokumentet och Open Skies kommit att bli av särskild betydelse, men dessa avtal kan dock inte ersätta innehållet och strukturen i . Små och lätta vapen (SALW) FN har uppskattat att det finns ca 875 miljoner lätta vapen tillgängliga i världen. Små och lätta vapen är billiga, tämligen enkla att tillverka och använda, de är lätta att bära, lätta att smuggla och de har relativt lång livslängd. Cirka en halv miljon människor beräknas dö till följd av väpnade konflikter och kriminalitet där små och lätta vapen har använts. Väpnat våld underminerar möjligheterna till utveckling och utgör ett direkt hinder för uppfyllelsen av Millenniemålen för utveckling (Millennium Development Goals). FN:s program för utveckling (UNDP) uppskattar den totala kostnaden för väpnat våld, enbart i länder som befinner sig utanför konflikt, till . Utöver de förödande konsekvenserna för drabbade individer, bidrar väpnat våld också till långtgående konsekvenser för samhället. Väpnat våld innebär en stor ekonomisk belastning för hälso- och sjukvården. Dessutom drabbas offrens familjer av ökade sjukvårdskostnader, minskade inkomster, psykologiska effekter och i vissa fall även social marginalisering. Väpnat våld inverkar också på staters produktivitet då en majoritet av offren kommer från den unga och produktiva delen av befolkningen. Vidare skapar en stor spridning av handeldvapen i sig reell såväl som upplevd osäkerhet. Det skapar i sin tur tryck på ökade kostnader för polis och rättssystem. I samhällen som är drabbade av väpnad konflikt kan flyktingproblematik, raserad infrastruktur och kollektiva psykologiska trauman tillkomma. I dessa sammanhang utgör väpnat våld ett hinder även för bistånd. Det utgör ett direkt hot mot biståndsarbetare och medverkar till att biståndsmedel används till säkerhetsarrangemang och till att mildra de omedelbara konsekvenserna av våldet, snarare än till utveckling. I internationella forum, såsom FN, EU och (), pågår arbete för att förebygga och bekämpa destabiliserande anhopningar och okontrollerad spridning av små och lätta vapen. FN antog 2001 ett handlingsprogram för att bekämpa illegal handel med små och lätta vapen. Ett instrument (ickebindande) om märkning och spårning av små och lätta vapen antogs i en resolution av . har undertecknat FN:s vapenprotokoll som är knutet till FN:s konvention om gränsöverskridande organiserad brottslighet. har därefter, , godkänt regeringens proposition 2010/11:72 Genomförande av FN:s vapenprotokoll (bet. 2010/11:JuU17 Genomförande av FN:s vapenprotokoll). De nya bestämmelserna som i korthet innebär att skjutvapen och vapendelar samt förpackningar med ammunition ska märkas vid tillverkningen trädde i kraft . FN:s arbete mot små och lätta vapen bl.a. syftar till att öka medvetenheten om den destabiliserande verkan som dessa vapen har i konfliktregioner. Icke-spridning är också angeläget för att förhindra brottslighet och inte minst terroristbrott. Vid en översynskonferens i 2006 kunde de deltagande staterna inte enas om ett slutdokument, och förslag om att utvidga handlingsprogrammet kunde därför inte antas. Handlingsprogrammet ligger fortfarande till grund för FN:s arbete och det årliga uppföljningsmötet för handlingsplanens genomförande hölls i . antog ytterligare två resolutioner för att stärka arbetet med att förhindra olaglig handel med små och lätta vapen. Nästa översynskonferens för FN:s arbete med små och lätta vapen äger rum 2012 och följer och deltar i planeringen av detta. antog 2000 ett dokument om lätta vapen som avser kontroll av tillverkning och export samt regler för märkning, registerhållning, spårning och informationsutbyte, säker förvaring samt överskottsmateriel. antog ett liknande dokument om konventionell ammunition. Därutöver fattade flera beslut som syftade till att ytterligare stärka arbetet mot olaglig spridning av små och lätta vapen (SALW), inklusive bärbara luftförsvarssystem (Manpads). antog 2010 en handlingsplan för SALW som ska ses över . Utskottet välkomnar att har varit en stor givare till konkreta arbete för att hindra spridningen av små och lätta vapen. Inom den internationella exportkontrollregimen för konventionella vapen det s.k. Wassenaararrangemanget finns rapporteringsskyldighet för handel med dessa vapen. verkar för att varje land ska inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är att alla länder ska ha effektiva system som kontrollerar tillverkare, säljare, köpare och förmedlare av och agenter för små och lätta vapen. Värdet av exporten från av SALW uppgick till , varav merparten av exporten utgjordes av s.k. pansarvärnssystem. Genomförandet fortsätter när det gäller den EU-strategi med en handlingsplan för att bekämpa destabiliserande anhopning och okontrollerad spridning av SALW som EU antog 2005. Strategin behandlar åtgärder på såväl internationell och regional nivå som inom EU. Rådet publicerar lägesrapporter om EU-strategin och dess framsteg. antog EU slutsatser om att införa en särskild SALW-klausul i internationella avtal mellan EU och tredje länder. och EU deltar aktivt i arbetet med Haagkoden mot spridning av ballistiska missiler. Koden innebär ett politiskt åtagande att förebygga och förhindra spridningen av ballistiska missiler som kan bära massförstörelsevapen. EU stödjer genom ett beslut koden vilket bl.a. innebär att man anordnar seminarier och s.k. outreach. antog 2009 en resolution (res. 64/48) som slog fast att en särskild ska hållas 2012 för att förhandla fram ett bindande globalt fördrag för reglering av den internationella handeln med vapen (ett , ATT). Denna konferens (on the ) har förberetts av en s.k. , ett arbete som aktivt har deltagit i. I kommittémotion 2010/11:U306 (S) yrkande 42 och i kommittémotion 2011/12:U315 (S) yrkande 43 anför Socialdemokraterna att arbetet för att minska antalet lätta vapen vår tids verkliga massförstörelsevapen måste fortsätta med än större kraft. Det internationella arbetet för att begränsa mängden och spridningen av lätta vapen är främst inriktat på genomförandet av det handlingsprogram som antogs vid om illegal handel med små och lätta vapen (SALW) 2001. måste fortsätta att vara en drivande del i detta viktiga arbete och bör utveckla en nationell handlingsplan kring lätta vapen som tydliggör svenska strävanden inom området och som möjliggör uppföljning och utvärdering av svenska positioner och åtgärder. Det är viktigt att verkar för att konkretiseras och genomförs. fattades ett historiskt beslut i . Det var 153 länder som röstade ja till förslaget om att bilda en kommission som ska utreda möjligheterna till ett internationellt avtal som begränsar och kontrollerar handeln med konventionella vapen, ett s.k. bör aktivt driva på för att detta fördrag ska bli ett effektivt internationellt avtal för vapenhandel. mot personminor trädde i kraft och har runt 150 parter. Konventionens huvudsyfte är ett absolut förbud mot användning, utveckling, tillverkning, anskaffning, överföring och lagerhållning av truppminor. Det är viktigt att fler länder ansluter sig till konventionen, och bör därför verka för en global uppslutning bakom . Konventionens andra huvudsyfte är att ett antal åtgärder vidtas för att handskas med konsekvenserna av tidigare användning av truppminor. Det handlar bl.a. om röjning av minfält, stöd till minoffer och hjälp med förstöring av lagrade truppminor. måste också fortsatt ge stöd till sådana insatser. I kommittémotion 2011/12:U276 (MP) yrkande 1 anser att öppenheten i redovisningen av krigsmaterielexporten ska öka för att kunna urskilja hur stor andel av vapenexport som utgörs av lätta vapen. Kommittémotionen hänvisar till att det i FN:s handlingsprogram står att länderna ska öka öppenheten för att kunna bekämpa den illegala handeln med lätta vapen. är såväl nationellt som internationellt en varm förespråkare av ökad öppenhet. Den redovisning av lätta vapen lämnar dock, enligt kommittémotionen, i praktiken mycket övrigt att önska. Det anförs att inte redovisar import av vapen över huvud taget och den export som redovisas är så bristfällig att det inte går att särskilja vad som avser lätta vapen och vad som är annat än krigsmateriel. vill i kommittémotion 2011/12:U276 (MP) yrkande 2 öka restriktiviteten i beviljandet av exporttillstånd för lätta vapen. argumenterar att det inte främst är stridsvagnar, ubåtar och stridsflygplan, utan automatkarbiner, granatgevär och pansarskott som används i de krig som rasar i världen. Mängder av sådana lätta, bärbara vapen florerar på den svarta marknaden och när en konflikt bryter ut strömmar dessa vapen mot den nya krigsskådeplatsen. förespråkar i kommittémotion 2011/12:U276 (MP) yrkande 3 att en nationell strategi för hantering av lätta vapen upprättas. hänvisar i sammanhanget till att om lätta vapen, som antogs , uppmanar varje land att utarbeta institutionella strukturer som kan samordna och hålla ihop policyer, forskning och uppföljning av olika aktiviteter som ett land genomför för att hindra den okontrollerade spridningen av lätta vapen. I kommittémotionen konstateras att över 20 länder har utarbetat nationella handlingsplaner efter det att antogs, men att inte är ett av dessa länder. Utskottet anser att hotet om en okontrollerad spridning av små och lätta vapen (Small Arms and Light Weapons, SALW) måste tas på stort allvar. Inga andra typer av vapen orsakar fler dödsoffer och mer lidande än små och lätta vapen som används i lokala och regionala konflikter, inte minst i utvecklingsländerna. Utskottet vill hänvisa till att , , godkände regeringens proposition 2010/11:72 Genomförande av FN:s vapenprotokoll (bet. 2010/11:JuU17 Genomförande av FN:s vapenprotokoll). De nya bestämmelserna, som i korthet innebär att skjutvapen och vapendelar samt förpackningar med ammunition ska märkas vid tillverkningen, välkomnas. FN:s vapenprotokoll kommer att främja, underlätta och förstärka samarbetet mellan staterna för att förebygga, bekämpa och eliminera olaglig tillverkning och handel med skjutvapen m.m. Utskottet konstaterar att FN:s arbete med små och lätta vapen bl.a. syftar till att öka medvetenheten om den destabiliserande verkan som dessa vapen har i konfliktregioner. Icke-spridning är också angeläget för att förhindra brottslighet och inte minst terroristbrott. Handlingsprogrammet ligger fortfarande till grund för FN:s arbete och det årliga uppföljningsmötet för handlingsplanens genomförande hölls i . Utskottet anser det vara av vikt att fortsatt aktivt följer och deltar i planeringen av nästa översynskonferens för FN:s arbete med små och lätta vapen vilken äger rum 2012. Utskottet vill betona betydelsen av att arbetet med att förhindra olaglig spridning av små och lätta vapen genomsyras av FN:s säkerhetsrådsresolutioner och 1889 om kvinnor, fred och säkerhet, säkerhetsresolutionerna och 1992 om barn i väpnade konflikter samt säkerhetsresolutionerna och 1888 om sexuellt våld i väpnade konflikter. Utskottet vill lyfta fram det viktiga arbete avseende små och lätta vapen som utförs av det parlamentarikerforum, som är ett internationellt nätverk för parlamentariker, med syfte att erbjuda en plattform för dialog och informationsutbyte för att därigenom begränsa spridningen av dessa vapen. Utskottet välkomnar att har varit en stor givare till konkreta arbete för att hindra spridningen av små och lätta vapen. Inom den internationella exportkontrollregimen för konventionella vapen det s.k. Wassenaararrangemanget finns rapporteringsskyldighet för handel med dessa vapen. ska fortsatt verka för att varje land ska inrätta och genomföra en ansvarsfull exportpolitik med heltäckande lagar och regler. Målet är att alla länder ska ha effektiva system som kontrollerar tillverkare, säljare, köpare och förmedlare av och agenter för små och lätta vapen. Utskottet välkomnar att regeringen har verkat för att ska bli ett starkt, universellt och juridiskt bindande avtal som inkluderar samtliga typer av konventionella vapen, inte minst små och lätta vapen. Denna övergripande inriktning bör fortsatt gälla inför och under om 2012. Utskottet välkomnar att regeringen, som ett led i de kontinuerliga strävandena efter ökad öppenhet på exportkontrollområdet, har utökat skrivelsen om strategisk exportkontroll med information om små och lätta vapen. Utskottet noterar även att export av bärbara luftförsvarssystem, Manpads (enligt definitionen i FN:s vapenregister), finns redovisade i en bilaga till skrivelsen. Med vad som ovan anförts anser utskottet att motionerna 2010/11:306 (S), 2011/12:U315 (S) och 2011/12:276 (MP) kan avstyrkas. Ändring av förordning om exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden Beslut att kontrollera exporten av produkter med dubbla användningsområden fattas med konsensus i multilaterala exportkontrollregimer (för biologiska och kemiska produkter, för civila kärntekniska produkter, Missile Technology Control Regime MTCR och Wassenaar-arrangemanget WA för konventionella vapen samt varor och teknik med dubbla användningsområden). Syftet med dessa exportkontrollregimer är att begränsa risken för att känsliga produkter med dubbla användningsområden används för militära ändamål eller för kärnvapenspridning. EU:s system för kontroll av export av produkter med dubbla användningsområden i enlighet med förordning (EG) nr 428/2009 (PDA-förordningen) kräver tillstånd för export av produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I i förordningen. Tekniska framsteg i dagens värld innebär att förteckningen över kontrollerade produkter regelbundet behöver uppdateras. Beslut enligt de multilaterala exportkontrollregimerna är inte rättsligt bindande, men i artikel 15 i förordningen anges det att förteckningen över produkter med dubbla användningsområden i bilaga I ska uppdateras i enlighet med de relevanta skyldigheter och åtaganden samt ändringar av dessa som medlemsstaterna har godtagit i egenskap av medlemmar i de internationella icke-spridningssystemen och överenskommelserna om exportkontroll eller genom ratificering av relevanta internationella fördrag. För att säkerställa regelbundna uppdateringar av EU:s kontrollförteckning i enlighet med de skyldigheter och åtaganden som medlemsstaterna har inom ramen för de internationella exportkontrollsystemen föreslår kommissionen att befogenheten att ändra i bilaga I i PDA-förordningen, inom tillämpningsområdet för artikel 15 i förordningen, delegeras till kommissionen. För att möjliggöra en snabb reaktion från EU vid ändrade förhållanden när det gäller produkters känslighet föreslås vidare att befogenheten att ta bort destinationer och/eller produkter från tillämpningsområdet för EU:s generella exporttillstånd delegeras till kommissionen.