bet · H001CU3 · 2012-12-10 00:00:00 — Det är komplicerat, och vi kommer med all säkerhet att få ändringsförslag och förändringar i propositionen , för så blir det när man inte klarar beredningsarbetet ordentligt.Låt mig gå över till den svåraste frågan av dem alla. Löser vi bostadsbristen i det här landet genom att de som bor i andra hand får kraftigt höjda hyror? Det blir ju resultatet. Jag tror inte det, men det är uppenbart att det är vad regeringen och regeringens företrädare i den här kammaren tror. Regeringen föreslår en marknadsprissättning där varje lägenhet som ska hyras ut i andra hand ska värderas på en fri marknad och sedan värderas om till vad det skulle innebära i hyressättning. Varje lägenhet ska värderas . Det står inte tydligt i propositionen vem som ska göra det, men jag antar att det är en fastighetsmäklare eller någon man känner som är fastighetsmäklare som ska göra den värderingen. Det betyder att på en av de mest överhettade marknaderna och i en av de mest kaotiska situationerna för den som inte har en bostad ska varje lägenhet värderas varje gång. Det betyder att det inte blir mer stabilitet på bostadsmarknaden, och det blir höjda hyror för den som bor i andra hand.Dessutom väljer regeringen att ta bort möjligheten att överklaga ockerhyra i efterhand. Det är ett mycket konstigt sätt att hantera detta när man nu gör High Chaparral av andrahandsmarknaden. Jag skulle önska - jag sagt det tidigare här i talarstolen, och det finns kvar att göra det - att man sansade sig, satte sig ned och sade: Okej, vi har inte lyckats. Det har inte blivit så bra. Vi klarade av att avskaffa produktionsstödet. Produktionen gick ned. Vi klarade av att förändra . Planprocesserna blev längre. har vi ett tredje förslag vi tänker genomföra.Vore det inte lämpligt att ta några månader och sätta sig tillsammans med mig, Socialdemokraterna och och fundera på om vi inte ska se till att få lite ordning och reda åtminstone på den här lilla delen av bostadsmarknaden? Jag är öppen för det. Jag vill att vi utnyttjar beståndet bättre, men det måste vara ordning och reda. Så bedriver man ansvarsfull politik i det här landet.Sammanfattningsvis: Det är slarvigt, och det är dåligt. Det krävs ordning och reda. Vi löser inte bostadsbristen för alla de unga som står utanför det här huset, som vill komma in på bostadsmarknaden, som vill kunna ta ett jobb och som vill kunna ta en studieplats, genom att vi får fler inneboende. Vi behöver en aktiv bostadspolitik. Efter att ha lyssnat på inledningsanförande kan jag konstatera att det låter lite som det gjorde häromsistens och lite som vanligt, det vill säga det är ett väldigt högt tonläge. Det är mycket skarpa formuleringar, och förstärkningsorden haglar. På ett sätt är det en retorik vi känner igen, men förstår jag den lite bättre. Om man på fullaste allvar - som och gör - står för en politik och tänker rösta för en politik där man aktivt bidrar till att öka bostadsbristen förstår jag att man måste tricksa med retoriken och lägga ut retoriska dimridåer för att inte riktigt berätta vad det är man tänker göra. Det är så det ser ut.Herr talman! Det är vi stod i den här kammaren och debatterade bostadspolitiken generellt och helheten i den. Vi var inte överens då heller, och tonläget var ganska högt även då. Det kanske är bra på ett sätt. Tydliga alternativ i politiken brukar ju uppskattas av väljarna.Vi i Alliansen talade då om hur bostadspolitiken just nu rustas upp i , hur vi steg för steg genomför förenklingar som gör att det ska gå snabbare att bygga, hur vi ändrar alltifrån skatteregler till andra förutsättningar som tillsammans kan hjälpa till att öka bostadsbyggandet och hur vi på flera av områdena med långsiktiga utmaningar har utredningar som ser över detta, levererar skarpa förslag och förändrar bostadspolitiken i en riktning som ger fler någonstans att bo.Oppositionen opponerade naturligtvis även då. Det är ingenting konstigt i det. Huvudinvändningen var ungefär samma som , det vill säga att man tycker att det går för långsamt, att det händer för lite och att det behövs fler och andra förslag för att komma till rätta med bostadsbristen. De konkreta förslagen handlade, då som , mest om sådant som vi redan har testat i det här landet och sett att det inte har fungerat. Men precis som då finns det något som vi, åtminstone i ord, verkar vara ganska överens om, nämligen problemformuleringen, problembilden.Det gäller till exempel det faktum att bostadsbristen, inte minst i våra storstäder som den vi befinner oss i, i andra tillväxtregioner eller på universitetsorter, är ett allvarligt samhällsproblem. Vi var överens om att brist på bostäder hotar arbetslinjen när man i värsta fall tvingas tacka nej till det jobb man har fått eller tacka nej till en studieplats bara för att man inte hittar någonstans att bo.Jag tänker inte ägna den här debatten åt att diskutera vem som egentligen bär ansvaret för att bostadsbristen blivit ett så akut problem som den är. Det kommer vi nog att göra mycket framöver. Men det är klart att det säger sig självt: Om vi har byggt mindre än vad efterfrågan är och färre bostäder än vad våra grannländer och andra jämförbara länder har gjort blir det ett problem. Det är självklart att det är en situation som blir än mer bekymmersam om vi betänker att kanske är det land i västvärlden som går igenom den snabbaste urbaniseringen just . Städer som eller befinner sig faktiskt på listan över EU:s snabbast växande städer. Lägg dessutom till den ekvationen att fler än någonsin studerar vidare i just nu och att ungdomskullarna är större än de har varit på mycket . Då befinner vi oss i den här situationen.Herr talman! Jag tycker att de här utmaningarna blir begripliga först när man kan jämföra dem med någonting. Det har funnits många bra sådana jämförelser. Metaforen med två fulla med nya invånare som kommer till säger någonting om utmaningarna. Det går säkert att göra en översättning till fulla spårvagnar på väg till eller fulla Öresundståg på väg till . Det är enormt stora utmaningar.Då kan man fundera på vad som är det politiska svaret till dem som kliver av den där eller den där spårvagnen. Det är så klart: Bygg mer! När den retoriska och politiska dimman har lagt sig lite grann är vi ju alla överens om det. Vi har lite olika lösningar, men i grund och botten har vi en samsyn kring att bostadsbyggandet måste öka.Problemet är förstås att det inte räcker. Även om vi nu gör allt som går för att korta ledtiderna och öka byggandet är det omöjligt att på kort sikt bygga i kapp en bostadsbrist som skapats . Även om vartenda förenklingsförslag som har utretts genomförs över och även om varenda reform som har föreslagits utreds och implementeras kommer vi inte att klara den utmaningen. Även om vi skulle låtsas att oppositionens subventionspolitik faktiskt fungerade i verkligheten, trots att vi empiriskt har sett att det inte har varit så, skulle det inte fungera eftersom bostäderna inte skulle bli färdiga och inflyttningsbara . En ansvarsfull, social, hållbar och framgångsrik bostadspolitik handlar om att fundera på vad vi kan göra här och . Vad kan vi göra ?Herr talman! är det skarpt läge. är det upp till bevis för alla dem som har talat om detta och skrivit på insändarsidor, i debattartiklar eller på andra ställen att någonting måste göras här och . Det är nu det gäller.På bord ligger ett paket av åtgärder som är utredda och som är färdiga att implementeras direkt . Det är åtgärder som utan tvekan skulle öka utbudet av bostäder, som skulle göra reglerna enklare och tydligare och som skulle göra att fler fick någonstans att bo. Så är det, och det medger till och med oppositionen. Vi kunde lyssna på som sade att det finns lägenheter som står tomma och att det finns möjlighet att få fram fler bostadstillfällen.I det förslag som vi debatterar införs en ny hyressättningsmodell som gör två saker , och båda är viktiga. Dels säkerställer det att den som hyr ut en privatbostad faktiskt kan få täckning för sina kostnader - något som av ganska uppenbara skäl är viktigt om man vill få fler att hjälpa till - dels sätter ett tak för hur hög hyran kan bli genom att koppla hyran till efterfrågan på bostäder i det område där bostaden ligger. Modellen ger täckning för kostnaderna, men det är inte en helt fri hyressättning, om man nu ville få det att låta som det.Det är en hyresmodell som blir tydlig, som är lätt att förstå och som ökar utbudet av bostäder. Är man missnöjd med hyran kan man, precis som vanligt, få den prövad i hyresnämnden, och ligger den över vad som är skäligt ska den sättas ned.Förändringen i bostadsrättslagen är den andra delen. Det är ingen stor förändring, kan man tycka, men vi byter perspektiv och säger att utgångspunkten är att man ska ha rätt att hyra ut en bostadsrätt . Har man bott i lägenheten behöver man inte visa de här beaktansvärda skälen för att få hyra ut. Man behöver fortfarande tillstånd från föreningen, det är värt att säga, men det är i så fall föreningen som måste visa på vilket sätt det skulle vara bättre att lägenheten står tom.Herr talman! Som jag har uppfattat det, inte utan över huvud taget när den här frågan har varit uppe för debatt , har kritiken mot det här förslaget i huvudsak handlat om fyra olika punkter. Man hävdar från oppositionens sida, som vi hörde, att förslaget är illa utrett, man är rädd för att hyrorna ska bli högre och att man inte ska kunna få tillbaka en felaktig hyra, och man hävdar också att det blir svårare för bostadsrättsföreningar att sköta sitt uppdrag om de inte kan säga nej till uthyrning.Låt oss då titta på de invändningarna en i taget, herr talman. När det gäller tidsramen för utredningen som ligger till grund för förslaget stämmer det att det har gått fort. Det gått fort av det skälet att vi alla är överens om problemen och att det här är prioriterat. När någonting är prioriterat är åtminstone jag glad att vi har en regering som agerar. Det tog att ta fram ett delbetänkande med förslag till förändringar. Det remitterades sedan tillsammans med promemorian från några veckor senare.Det som är klart och tydligt är att det är en utredning som har följt alla konstens regler. Det är en utredning som visserligen har gått fort att få fram, men ingen har riktat kritik mot att man skulle ha frångått övergripande principer för hur man gör. Detta är prioriterat, och därför går det fort.Men ändå säger oppositionen att vi ska utreda mer. Det är svaret. I de mediala kommentarerna kan man också läsa att det som verkar ha upprört mest, inte minst , är att ingen kan säga om det här ger 10 000, 20 000 eller 30 000 nya bostäder, och därför säger man nej.Herr talman! Jag kan inte låta bli att fundera på om det inte mer handlar om ett politiskt spel än någonting annat när den centrala invändningen man har är att man inte vet exakt hur många tusen bostäder som blir tillgängliga.Hyrorna då? Ja, här är det ännu mer obegripligt, tycker jag, vad oppositionen ägnar sig åt annat än ren skrämselpropaganda. Socialdemokraterna, och även , har sagt att det är en rimlig princip att man ska kunna få täckning för de kostnader man har. Ska man få någon att hyra ut sin lägenhet måste det gå att få täckning för räntekostnader och avgift, vilket är precis det som är poängen med det här förslaget.Men det är ju en schablonmodell, invänder man då, och principen om täckning måste bara gälla de faktiska kostnaderna. Men hur ett sådant system skulle se ut vet man inte, och det har man inga andra förslag på. Eller menar man på fullaste allvar att staten ska upprätta en kontroll över varenda bostadsrättshavares exakta lån och aktuella räntesatser? Förutom att det vore en ganska komplicerad och förmodligen rätt dyr modell kan man fundera över om det över huvud taget vore rimligt. Man kan dessutom fundera över rimligheten i att hyresnämnden, i tolkning av att få kostnadstäckning, ska bedöma en skälig hyra efter hur framgångsrik någon har varit på att förhandla med banken om sin ränta. Det är vad det kokar ned till i ett sådant system.Nu får vi i stället en schablonmodell, vilket det nog måste vara om det här ska fungera i praktiken i hela landet, och vi får en modell som fungerar just i hela landet.Vem ska ha råd då? Det har varit den tredje stora invändningen. Det är lätt att göra några räkneexempel. Förslaget säger att man ska acceptera en avkastningsränta på marknadsvärdet på ett par procent över referensränta. Räknar man på det och jämför med vad små lägenheter kostar - antingen i , eller kanske också i andra städer, för detta är ju inte bara ett storstadsproblem - ser vi att små lägenheter kan det nog finnas rätt gott om, enligt det här förslaget, som skulle kunna bli tillgängliga strax under eller strax . En del lägenheter blir såklart dyrare än så. Om någon har fått ett jobb till exempel i den här staden och ska flytta hit och har fått en bra lön men bara inte hittat någonstans att bo kanske lägenheter med högre hyra också kan hyras ut. Det är väl utmärkt.När det gäller invändningen att man inte kan klaga på hyran har det spridits rejält med missförstånd. Man kan enligt förslaget inte i efterhand få hyran prövad av det enkla skälet att reglerna nu blir tydliga från början om vad som gäller. Med ett så klart och tydligt system är det enkelt att se vad som är en acceptabel hyra. Men man kan, om man klagar och tycker att det här inte är rätt, precis som vanligt få hyran prövad och nedsatt. Det är också det som gör att vi kommer att kunna komma till rätta med det stora bekymret med många exempel på grå eller svarta kontrakt och rena ockerhyror. Det är det som vi kommer till rätta med i det här förslaget.Den sista invändningen då? Det blir svårt för bostadsrättsföreningarna att fungera om de inte kan ha kontroll över vilka som bor i deras fastighet. För det första tror jag att vi i den delen ska ha klart för oss att det inte är någon absolut rättighet att hyra ut bostaden som föreslås. Man måste fortfarande få tillstånd från föreningen, och föreningen kan även i det här förslaget säga nej om det finns skäl för det.För det andra är det rimligtvis så att den som hyr ut har ett stort intresse av att föreningen är välskött och att fastigheten fungerar, dels för att man vill behålla värdet på lägenheten, dels för att det lite grann också kan påverka vilken hyra man kan ta ut. Det finns alltså ett intresse även från den som hyr ut att det här ska bli rätt.För det tredje, herr talman, är det klart att de här reglerna gäller för en begränsad tid och att de gäller för en lägenhet.När vi nu har skingrat den retoriska dimman vill jag säga att det är nu det gäller. är det skarpt läge, och det är upp till bevis. Menar man allvar med att bostadsbristen är ett samhällsproblem som vi måste agera mot här och , och menar man allvar med att åtgärder som har effekt på kort sikt måste sättas in har vi nu en unik möjlighet att göra det vid voteringen . Att då säga nej till ett förslag som kan ge tiotusentals nya bostäder är lika obegripligt som det är oseriöst.Med de orden, herr talman, vill jag avslutningsvis yrka bifall till reservation 2 i betänkandet och i övrigt bifall till utskottets förslag. (Applåder)I detta anförande instämde (M). Det är stora ord från , och jag förstår att han griper efter det här halmstrået. Det kan inte vara så roligt att företräda en regering som har haft på sig och bostadsproduktionen bara har rasat. Jag förstår att det blir viktigt att tala om att det här är en stor bostadspolitisk fråga som man nu tar ansvar för att lösa. Men det blir lite patetiskt när det faktiskt inte är så.Jag har en viktig fråga när det gäller hyressättningen. Men först vill jag säga, när talar om vikten av att ha ett empiriskt underlag, att det enda vi vet att är att det finns bostäder som går att hyra ut om man har en stabil, fungerande bostadsmarknad och en prissättning som är rimlig. Därför blir det konstigt när ni talar om 40 000 bostäder i utredning och departementsskrivelser, 20 000 på presskonferensen och 10 000 enligt vice statsministern. Sedan säger man att man inte riktigt vet och säger ni tiotusentals. Ärligt talat, vi har en bostadsproduktion på 20 000 nya bostäder under vad som skulle behövas . Då är inte tiotusentals bostäder den stora bostadspolitiska frågan, men det hade varit bra om vi hade haft ett regelverk som gett fler bostäder.Nu till mina frågor: Vem sätter marknadsvärdet? Den schablon som talar om handlar om att någon, varje gång man hyr ut en bostad, ska sätta ett marknadsvärde. Vem gör det? Och på vilket sätt blir det enklare? När det gäller den sista frågan vet jag inte. När jag kom från till insåg jag att alla som letar efter bostad verkar ha järnkoll på exakt vad varenda kvadratmeter i varenda del av staden kostar. Därför tror jag inte att det är speciellt svårt att ta reda på vad värdet på en lägenhet är. Det verkar vara ganska enkelt att ta reda på. Att den modellen fungerar och är tydlig tror jag är det minsta bekymret.När det gäller den andra delen kan jag säga att det är fascinerande att höra resonera. Hon erkänner att det finns lägenheter som står tomma. Det finns lägenheter som går att hyra ut. Och finns ett förslag om att kunna göra det. Det hela blir obegripligt. Den här debatten blir en seminarieövning snarare än en diskussion om att dessa problem finns på riktigt för verkliga människor.Veronica säger ungefär följande, om jag ska försöka sammanfatta, och ironiserar jag inte. Det ska bli lättare att hyra ut en privatbostad. Det är vi överens om. Man ska ha rätt att få täckning för sina kostnader. Det är vi också överens om. Vi ska skydda bostadsrättsföreningarna. Även det är vi överens om.Sedan lägger regeringen fram ett förslag där vi gör det lättare att hyra ut bostäder, ett förslag som innebär att man får täckning för de kostnader man har och behåller regeln att bostadsrättsföreningen kan säga nej om det skulle skada föreningen. Det blir fullständigt omöjligt att förstå vad Socialdemokraterna anser vara problemet, herr talman, när vi levererar exakt det som de vill ha. Då hakar man upp sig på hur många tiotusentals lägenheter det kan ge. Det största problemet blir om det är 10 000, 20 000 eller 30 000. Min fråga till , i ett läge med akut bostadsbrist som hon själv i skarpa ordalag gett uttryck för, är: Hur många tusentals lägenheter är för lite? Kan vi inte, , bara erkänna att vi tycker olika om det här?Det som och regeringen föreslår är inte att det ska bli lättare att hyra ut, utan att man ska frånta äganderätten från dem som äger sin bostad. Jag tycker inte att det är rimligt. Bostadsrätten är en bostadsform som är värd att värna. Det är viktigt att värna bostadsrätten som form.Det sägs att man ska ha kostnadstäckning. Nej, det är inte det ni föreslår, . Det ni föreslår är att man värderar lägenheten på en marknad. Det gäller inte de faktiska kostnaderna. Den som äger en bostadsrätt värderad till 4 miljoner har inte månatliga kostnader för 4 miljoner. Det är inte fråga om de faktiska kostnaderna. Det är en marknadsvärdering, tydligt uttryckt i propositionen, oavsett om man har lån eller inte på bostaden, en marknadsvärdering som man sedan räknar om till hyra. Det är ingenting annat än en hyressättning baserad på marknaden.Jag tycker inte att det är så vi löser bostadsbristen, men det är klart att om man underlåtit att ha en produktionspolitik, en politik som ger fler bostäder, öppnar det för att man också kan använda marknadsvärderingen för att vrida bostadsmarknaden till någonting annat. Jag tycker att det är viktigt att även vanliga ungar från , och ska kunna få en bostad i om de kommit in på en studieplats.Det är viktigt att vi får en rörlig arbetsmarknad. Min enkla fråga till företrädare i kammaren är därför: Var det viktigare att få igenom marknadshyror på andrahandsbeståndet än att få till stånd en regeländring för att underlätta uthyrning? Det var uppenbarligen inte det som var viktigast, och det är ju inte det vi föreslår. Det som föreslås är att det ska vara möjligt att få täckning för sina kostnader. Modellen ska vara tydlig, transparent, begriplig för människor, och den ska kopplas till de kostnader som finns för att äga bostaden eller det som är marknadsvärdet på bostaden. Det är taket. Om vi hade helt fri hyressättning skulle vi inte lägga oss i det över huvud taget utan hitta någon annan modell.Problemet är att det blir svårt att förstå när säger att man ska kunna få täckning för kostnaderna. Hur ska den modellen se ut? Ska det vara egenhopsnickrade statliga myndighet som granskar människors exakta ränteutgifter och aktuella räntesatser? Är det rätt modell? I annat fall är det bara retorik. Om man hittar en schablonmodell som fungerar och blir begriplig kan man tala hur mycket som helst om det man vill göra.Jag är glad, herr talman, att rör sig bort från teknikaliteterna och talar om dem som det verkligen berör. Det är just därför som vi gör detta. De som kommer hit, oavsett om det är från eller eller , har dessa problem . Det gäller inte bara studenter utan också dem som får jobb och inte hittar någonstans att bo.Dessutom har vi de som kanske redan finns på plats här. Det kanske handlar om en pajad relation där man känner att man måste flytta isär. Den ena behåller lägenheten och den andra står plötsligt utan någonstans att bo. I många andra länder och städer skulle det kunna lösas exempelvis genom en ventil för en andrahandsmarknad tills man kommer på fötter igen och hittar någonstans att bo mer permanent. enda besked till den unga person som förlorat kontraktet och snabbt måste hitta någonting nytt är att flytta hem till mamma och pappa. Det är socialdemokratisk bostadspolitik 2012. betänkande 3 om privatuthyrning av bostäder är i mitt tycke en liten specialare bland betänkanden.Regeringen gjorde ett försök att inom ramen för budgetproppositionen smyga igenom en civilrättslig lagändring. Budgetbeslut fattas enligt en speciell form, först med beslut om helheten och sedan beslut om respektive utgiftsområde. Samtliga partier röstar på sina budgetförslag, vilket gör det för en regering som inte har egen majoritet att få igenom ändringar trots att oppositionen egentligen utgör en majoritet mot regeringens förslag på en viss punkt, men på grund av formerna är det svårt att organisera ett samlat motförslag. Syftet är att budgeten som helhet ska hållas samman och inte bli ett hopkok av alla de delar som var för sig vinner majoritet i kammaren. Det är bra när det gäller att klara den ekonomiska balansen.Att i det sammanhanget genomföra civilrättsliga lagändringar är inte, menar vi i oppositionen, förenligt med avsikterna med budgetlagstiftningen. Tvärtom skulle upprepade försök från en regering, oavsett vilken, att utnyttja budgetbeslutet för att smyga igenom lagstiftning på skilda områden riskera att underminera stödet för själva budgetlagstiftningen, vilket åtminstone vi miljöpartister inte vill se.Detta är, herr talman, bakgrunden till att det nu aktuella förslaget om privatuthyrning av ägda bostäder blivit ett ärende för trots att regeringen inte lagt fram någon särskild proposition i frågan. Betänkande 3 är alltså en del av civilutskottets behandling av regeringens budgetförslag.Därmed, herr talman, övergår jag till att i sak kommentera förslaget som regeringen bakade in i budgeten.Regeringen har under sina vid makten lagt fram ett stort antal förslag med syftet att den som letar en bostad enklare ska kunna hitta en sådan. Inget av dessa förslag har emellertid inneburit någon påtaglig effekt för den som söker bostad. Tvärtom har problemet med att hitta en bostad vuxit under alliansregeringens år vid makten.Att regeringen abdikerat när det gäller frågan om att få fart på nybyggnation av bostäder tror jag att de flesta numera har insett. Regeringen har lämnat över hela problematiken till en marknad där det inte finns någon aktör på utbudssidan som har något att vinna på att bristen på bostäder minskar.