bet · H001SoU1 · 2012-12-06 00:00:00 — Det reser frågan om att en dålig ekonomi för landstingen påverkar patientsäkerheten.Precis som de borgerliga partierna och i det här fallet i säger nej till att skjuta till mer pengar till hälso- och sjukvården räknar inte heller inte regeringen upp för pris- och lönehöjningar. Det gör vi i på statsbidragen. Det skulle ge 2 ½ miljard mer till kommuner och landsting. Vi har också en vårdplatsmiljard för att se till att det blir mer vårdplatser. Det är brist på dem.Herr talman! Kvinnojourerna gör ett jättejobb. Det är tusentals kvinnor som jobbar. Några är anställda, men de allra flesta jobbar ideellt. De får också slita, fundera och vara oroliga för om de ska kunna fortsätta sitt viktiga jobb att hjälpa kvinnor som är utsatta för våld och misshandel. Det beror på att kvinnojourerna väldigt ofta har en osäker ekonomi. Här borde det finnas en annan lösning och en långsiktig satsning på ekonomin för kvinnojourerna. Vi i har 200 miljoner i vår budget för detta.Äldreomsorgen tillhör de områden där vi gör stora satsningar från . Jag tror att vi alla är medvetna om att det är för lite personal och resurser på äldreboenden. Vi har dessutom fattat gemensamma beslut om förordningar om ökad bemanning. Vi vet att man på stressar omkring. Men det har inte skickats med några pengar.Från har vi i budgeten satsat 2 miljarder. Det är 1 miljard för mer personal inom demenssjukvården och 1 miljard för egen tid inom resten av äldreboendena. De pengarna behövs. Personalen går på knäna. Man får inte tillräckligt bra insatser från äldreomsorgen på flera håll. Det gäller speciellt inte det som handlar om sociala aktiviteter och individuella insatser efter de önskemål och behov som varje äldre människa har. Jag återkommer i en replik till åtstramningens pris.Som sades tidigare ligger en proposition om personlig assistans i budgeten, och det får konsekvenser. Vi får mindre tid att debattera den. Men den viktigaste konsekvensen gäller de yrkanden och förslag på förändringar som vi i oppositionen har lagt fram. Vi får inte lyfta de viktigaste av dem till omröstning i kammaren.Om man gör en sådan utredning är det självklarhet för att funktionshindersorganisationerna måste få vara med ordentligt. Det har de inte fått. Det är de tydligt talat om. Det har varit väldigt kort remisstid. gick remisstiden ut, och svisch i samband med budgeten presenterade man förslaget.Det är en väldig skillnad. Det kommer aldrig ett förslag om att bristande tillgänglighet ska bli en diskrimineringsgrund. Man har väntat på det sedan remisstiden gick ut.För oss är den största invändningen att assistentanordnarna ska bli skyldiga att rapportera olika förändringar eller om människor inte använder sin assistans på rätt sätt. De kan annars bli betalningsskyldiga.Det gör att man går ifrån principen att det är mellan myndigheten och assistansanvändaren som assistansen ska diskuteras. Det påverkar också relationen och förtroendet mellan den personiga assistenten och den som ska ha assistansen.Detta hade vi velat rösta nej till. Det kan vi inte göra . Vi är också djupt oroliga över att allt fler har förlorat assistansen på grund av de ändrade bedömningarna av grundläggande behov. Där behövs ett förtydligande av lagstiftningen.Assistansen är en av de viktigaste jämlikhetsreformerna. Tusentals människor har fått en möjlighet att leva ett liv som andra och leva ett självständigt liv. och övriga allianspartier tillstyrker regeringens förslag till medelsanvisningar och begärda bemyndiganden avseende utgiftsområde 9. Vi yrkar också bifall till utskottets förslag avseende övriga delar av betänkandet SoU1 och avslag på samtliga reservationer.Herr talman! När utskottet debatterar sin del av budgeten får vi ett väldigt bra tillfälle att utifrån ekonomin stämma av vad som hänt på området social omsorg, hälso- och sjukvård. Det har gått Alliansen tog över ansvaret för att ta fram statens budget. Det blir då rätt intressant att göra en jämförelse för att se vad som hänt under mer än ett halvt decennium.Bara genom att jämföra vad som står i den första tabellen i betänkandet, Anslagsbelopp, ser man vilka stora förändringar som faktiskt skett. Den totala volymen för vårt utgiftsområde har ökat från 47 miljarder i budgeten 2006, det vill säga , och Socialdemokraternas sista budget, till 62 miljarder i den budget som vi debatterar.Det är en ökning med 15 miljarder eller dryga . Eftersom det är kommuner och landsting som står för huvuddelen av produktionen av välfärdstjänsterna bör man också titta på hur utvecklingen av det generella statsbidraget har skett. Även här har det skett en ökning från 50 miljarder till 75 miljarder.Vi vet alla om de stora behov som finns inom denna sektor. Vi är inte nöjda. Men allt tal om att kraftiga nedskärningar har skett är helt felaktigt. Det framgår för var och en som sätter sig ned och läser statens budget.Den enskilda post som har ökat mest är assistansersättningen. Den uppgick till 14,5 miljarder. Men i årets budget är det inte mindre än dryga . När man talar om nedskärningar av assistansen är det i själva verket en 50-procentig ökning av satsade medel. Därtill är ett av de länder som per capita lägger absolut mest pengar på att ge människor med funktionsnedsättning förutsättningar för ett gott liv.För oss i och även för alliansregeringen är det viktigt att ge de funktionsnedsatta bra möjligheter att leva ett liv som andra. Då är assistansreformen något av det absolut viktigaste.Orsaken till att vi så starkt slår vakt om assistansreformen är att den totalt förändrat livet för människor med svåra funktionsnedsättningar. Men det finns också en annan anledning.Assistansreformen var tillsammans med friskolereformen de två första stora frihetsreformerna i detta land. Det var reformer som satte stopp för offentligt monopol. Innan assistansreformen, mina vänner, hade vi ett kommunalt monopol att ge funktionsnedsatta den hjälp de behövde. Det var bara kommunerna som fick erbjuda assistans.Assistansreformen gav alla de berörda rätten att själva bestämma vem som skulle ge assistans. Skulle det vara den kommunala assistansen, en egen anställd assistent, ett kooperativ eller rent av ett privat vinstdrivande företag? Den öppnade för entreprenörer att erbjuda assistanstjänster.Herr talman! Skulle den reformen ha genomförts skulle den säkert av och Socialdemokraterna ha beskrivits som en tvångsprivatisering. Privatisering har också blivit konsekvensen under de snart två decennier som reformen har varit i kraft. Men det är inte på grund av att staten har beslutat så. Det är på grund av att de enskilda individerna i ökad utsträckning väljer privata alternativ.Efter friskolereformen och assistansreformen, som kom under den borgerliga Bildtregeringens tid, hände inte mycket på det här området förrän efter 2006. omfattas både förskola och primärvård av samma princip: den enskildes rätt att själv bestämma. LOV har också gett många kommuner möjligheten att ge de äldre samma rätt att själva bestämma.Fortfarande är det så att en tredjedel av landets kommuner vägrar myndigförklara de äldre. Det måste bli slut med det förmynderiet mot de äldre. I årets budget klargörs därför att regeringen tänker utreda möjligheten att ge de äldre rätt att - oavsett vilken kommun man bor i - välja vem man vill ha hemtjänst från: kommunens hemtjänst, ett kooperativt bolag eller ett privat aktiebolag.Herr talman! Vi har fått all anledning att känna oro för assistansreformen. Anledningen är förstås vad vi har kunnat läsa om fusk och bedrägeri. Det är svårt att få någon klar bild av omfattningen. Men det urholkar helt klart människors förtroende när man till exempel får läsa att en enskild person i kan ha lurat till sig så mycket som eller när en man som påståtts ha varit rullstolsbunden och helt beroende av personlig assistans plötsligt dansade runt med Lisebergskaninen.När de bedrägerierna uppdagades tillsatte regeringen så snabbt som möjligt en utredning för att ta fram förslag på hur man skulle sätta stopp för bedrägerier. Efter en remissomgång har regeringen valt att gå fram med de förslagen.Regeringen har valt att lägga in detta som en del i budgetpropositionen av två skäl. För det första är det viktigt att så snabbt som möjligt täta hålen och därmed förhindra ytterligare bedrägerier. Pengar avsedda för stöd åt funktionsnedsatta ska inte hamna i kriminella händer. För det andra är förslagen budgetpåverkande, och ska de om möjligt hanteras tillsammans med budgeten.Det förslag som har varit mest omdebatterat handlar om att , kommunen och ska kunna göra hembesök hos den som har närstående som personliga assistenter. Om besök förhindras vid upprepade tillfällen utan rimlig förklaring ska assistansersättningen kunna dras in.Möjligheten att göra hembesök finns som en del av socialförsäkringsbalken. Möjligheten att dra in förmåner finns också. Men regeringen väljer nu att precisera att så ska kunna ske om hembesök förhindras.Jag tycker att det är en rimlig förändring. Det har tyvärr visat sig att flera av fallen med fusk och bedrägerier har förekommit i situationer när de anhöriga har varit personliga assistenter. Det finns också flera exempel där den funktionsnedsatta har varit utsatt för grav vanvård. För mig är det självklart att nära anhöriga i de allra flesta fall fungerar alldeles utmärkt som personliga assistenter. Men bedrägerier måste stoppas. De förslag som regeringen slutligen landat på tycker jag är en rimlig avvägning.Frånsett kraftigt ökade kostnader för assistans finns det även andra områden i årets budget som visar en mycket tydlig skillnad mot hur det var 2006. Stödet till tandvård har fördubblats. Stödet till psykiatri har permanentats på en nivå som är nästan det dubbla mot vad det var 2006.Men de riktigt stora skillnaderna finns inte i budgeten utan kanske i människors verklighet. Det är, herr talman, lättare att få vård. Vi har fritt vårdval i primärvården, vilket är en framgång. Vi ser hur patientnöjdheten i svensk primärvård ökar . Det är också glädjande att se de framsteg som görs inom cancersjukvården och i vården för de mest sjuka äldre.Mot en samlad allians står nu fyra oppositionspartier som spretar mer . ser som sin viktigaste fråga att rycka undan fötterna för de mer än 10 000 företag som jobbar inom välfärdssektorn genom att förbjuda vinst. Socialdemokraterna slåss för att inte alla äldre ska få rätt att bestämma själva utan att makten ska ligga hos kommunpolitikerna. slutligen tycker att det viktigaste nog är att ta bort kömiljarden, som på ett radikalt sätt har minskat väntetiderna i svensk sjukvård.Herr talman! För de flesta människor är sjukvården och äldreomsorgen några av de absolut viktigaste områdena. För del kan vi genom samarbetet i Alliansen visa mycket tydliga resultat inte minst i årets budget. Vi kommer också inför valet att redovisa en gemensam vision tillsammans för hur välfärden fortsatt ska kunna utvecklas positivt. Jag lyssnade till socialutskottets ordförande. Även om han inledde med att säga att han inte nöjd med allt är det svårt att inte tycka att det som genomsyrade hela anförandet var att det mesta nästan än gjort. Då är frågan hur mycket som återstår eller om det kanske börjar bli dags att lämna över till dem som har idéer och kraft för framtiden.Jag undrar hur ser på det faktum att vi ser att kömiljard, fri etablering och ersättningssystem styr bort från vård efter behov. Jag underströk i mitt anförande att det finns absoluta fördelar med både vårdgaranti och kömiljard men att det också finns uppenbara brister.Jag blir lite ledsen när jag aldrig uppfattar någon alliansföreträdare som kan se någon baksida, för de finns ju. Det är inte jag själv som hittar på det, utan det är ledningen för och - det går att hitta ganska många som ser det och många patienter som upplever det i sin vardag. Det bekymrar mig om inte Alliansen ser denna baksida och är beredd att göra något. I stället skruvar man lite hårdare i kömiljarden och hävdar envist att vårdgarantin är det allra bästa vi kan göra och att ersättningssystemen är något för landstingen att hantera. Det är min ena fråga.Hur ser du alltså på vård efter behov? Tänker ni ändra något?Så till min andra fråga. Tunga centerföreträdare, såsom i , som är en av de kommuner där ni gör era allra bästa val, är mycket kritisk till det faktum att regeringen har förslag på att göra lagen om valfrihet obligatorisk. Han tycker att det borde vara en fråga som kommunerna själva får avgöra.Jag vill därför fråga om det verkligen är och uppfattning att lagen ska göras obligatorisk. Innefattar det i så fall även särskilda boenden? Det är min bestämda uppfattning att vi har stora problem i den svenska sjukvården, inte minst i form av den bristande jämlikheten. Så har det varit . gjorde en stor, jämförande studie runt 2005. Den visade att tillsammans med var de länder näst förstås som hade den mest ojämlika fördelningen av specialistbesök bland befolkningen.Den viktigaste orsaken till att det är så är de långa köer som vi hade i den svenska sjukvården. Oavsett om det handlar om brödköer i eller vårdköer i kan de som har antingen kontanter eller kontakter alltid ta sig fram i systemet. De som drabbas av kösystemet är den ensamstående mamman med en treåring som tillbringar med att ringa och försöka få på primärvården där hon bor.Att få bort köer och se till att öka tillgängligheten är kanske en av de absolut viktigaste metoder vi har för att öka jämlikheten i vården. Men jag delar helt bedömning att vi har stora problem med klyftorna i den svenska vården, inte bara regionalt mellan olika sjukhus i form av kvalitet utan också i vårdkonsumtionen hos olika grupper och inte minst i hur folkhälsan ser ut om man jämför olika grupper.Det är ett stort problem. Men vi har metoderna för hur man ska hantera det. Metoderna saknas helt på vänstersidan, för detta fanns faktiskt redan 2005.Att alla äldre i hela ska ha rätt att bestämma vem som kommer hem och erbjuder hemtjänst är ett ställningstagande som två centerstämmor i rad har gjort, senast när vi hade centerstämma i Åre. position i den frågan är solklar. De äldres rätt att bestämma går före kommunpolitikernas rätt att styra och ställa. Då vill jag fråga om en obligatorisk LOV också ska omfatta särskilda boenden.Min andra fråga är: Om det är genom kömiljarden vi ska möta ojämlikheten i vården, förstår jag då rätt i att vi ska skruva ytterligare i kömiljarden, att det är lösningen? Eller vilka ytterligare förslag ser för att öka jämlikheten i vården? Vi beskriver tydligt i vår kommittémotion hur viktigt det är att till exempel ha ersättningssystem som styr efter vårdtyngd. Där finns mycket att lära. Alla landsting har - oavsett hur många privata aktörer man har - någon form av ersättningssystem, eftersom resurserna ska fördelas på något sätt. Det finns säkert 21 olika varianter, eftersom vi har 21 olika landsting och regioner.Men vad jag känner till finns det inget nationellt initiativ för att lära mer om de ersättningssystemen, för att se till att hitta de bästa metoderna. Poängen är ju inte att några gör det bra och några gör det dåligt, utan där det fungerar allra bäst borde tas som best practice att jobba vidare med.Att styra resurser efter vårdtyngd blir jag besviken om jag inte får höra att vi borde göra.Jag ser lite för många exempel - medialt, hos organisationer, hos patienter och hos professionen - som säger att resurserna inte styrs efter behov. Resurserna styrs inte på annat sätt än genom politiska beslut.Frågan är alltså: Finns det något nationellt ansvar för att styra resurser efter behov i enlighet med hälso- och sjukvårdslagen? Är svaret att vi ska skruva hårdare i kömiljarden, eller finns det andra förslag som ska leda till en mer jämlik vård? Omfattar obligatorisk LOV särskilda boenden? LOV ska i första hand gälla , inte de särskilda boendena. Orsaken till det är att har partikamrater, exempelvis arbetarekommunens ordförande i , som tydligt säger att de gamla bara skulle bli förvirrade om de skulle behöva fatta dessa beslut. Hon har partikamrater uppe i , där har valt hemtjänst från ett av de sju små privata företagen, som säger att detta är ett nyliberalt experiment som ska rivas upp och att kommunen ska bestämma. Det har i lett till de näst största demonstrationerna i kommunens historia. De största var när man skulle lägga ned sjukhuset.När det gäller ojämlikheten i den svenska sjukvården är frågan om tillgänglighet den absolut viktigaste. Det finns det flera studier som visar. Men det är självklart inte hela metoden hur man kan lösa det problemet. Problemet är betydligt större, men om vi ser till att ha en hög tillgänglighet har även människor som lever utsatta en chans att komma fram och få den vård de behöver. Det finns flera andra metoder som man också kan och bör använda. En av de viktigaste gäller hur vi har kommit till rätta med de stora könsskillnader vi tidigare hade i svensk sjukvård. Det fick man upp ögonen för , och ett av de verksammaste instrumenten där var att vi faktiskt uppmärksammade att det var stora skillnader i den vård män och kvinnor fick. Vi började mäta det och uppmärksamma det. Den metoden kommer också att kunna fungera väldigt bra när det gäller klyftorna i sjukvården.En annan metod är den som pekar på, alltså att använda de skarpa instrument vi har i form av ersättningssystem. Där finns det flera landsting och regioner som provar sig fram. Där har regeringen sagt att vi vill stödja den utvecklingen genom den särskilde samordnare vi har tillsatt och genom de stimulansbidrag regeringen har infört för att utveckla vårdvalet i specialistsjukvården. Det finns alltså många andra vägar att följa, och det ska vi göra. Det var intressant att höra tala om reformen när det gäller assistans. Då är en oundviklig fråga om tror att den här reformen genomfördes för anordnarnas skull. Han talade ju så mycket just om det.För är det en förbättrad livskvalitet och vardag med delaktighet och aktivt liv som är det viktigaste. Jag skulle inte vilja fokusera på anordnarna utan på dem som faktiskt behöver anordnarna, och det var för övrigt en enig riksdag som fattade beslutet om att man skulle få välja. Jag tycker att det är självklart att de som är i behov av assistans ska välja själva, men det var inte därför reformen kom till. På låter det dock som om det var därför.Min fråga är alltså helt enkelt: Tror inte på de rop som kommer från handikapporganisationerna? Där berättar man entydigt om de försämringar som har blivit och om hur orolig man är inför det lagförslag som är aktuellt. Ska man inte alls ta dem det främst gäller på allvar? Självklart genomfördes inte assistansreformen för att gynna de företag som ville erbjuda privat assistans. Reformen genomfördes för att ge ett bra liv åt människor med svåra funktionsnedsättningar. En central del i reformen var dock att vi inte skulle ta ställning till om katten var svart eller vit, om det var privata företag eller kommunala, utan vi skulle ge hela makten till den som hade rätt till assistans. Det visar sig nu att som går är det fler och fler av de assistansberättigade som väljer företag, antingen kooperativa eller vinstgivande. När man som jag gjorde jämför den diskussionen med dagens debatt om att införa samma system i kan man se att det nu plötsligt kommer skarpa rop om att detta är en tvångsprivatisering. Jag kan inte se skillnaden. Den assistansberättigade ska ha den självklara rätten att bestämma själv, och ska också den gamla ha den självklara rätten att bestämma om man vill ha en privat hemtjänstfirma, en kooperativ firma eller den kommunala . Det är exakt samma princip: Människan ska bestämma själv.Assistansreformen har lett till att det är en kraftig ökning av antalet kronor som staten faktiskt satsar på detta om man jämför 2006 och 2012. Det är alltså en ökning från 14 miljarder till 22 miljarder.Vi har också nåtts av oroväckande signaler från många assistansberättigade om de tvåårsomprövningar som nu genomför. Det är också därför vi har gett myndigheten i uppdrag att se över det här och se vad som faktiskt händer. Vi får signaler från många som är oroade över att man har fått antalet timmar minskat, men ser vi att det totala antalet timmar ökar, att den totala kostnaden ökar och att dessutom antalet individer som är berättigade till assistans enligt reformen ökar. Vi måste få ett bättre underlag. Svaret handlar fortfarande mycket mer om anordnarna än om dem som är beroende av assistans. Det är en intressant iakttagelse.Det vore dock spännande att se lite perspektiv på det här. var det nio domar om bedrägeri med assistansreformen. Det är ingen som på något sätt bejakar sådana bedrägerier och sådan kriminalitet. Vi tycker dock att det är alldeles fel sätt att komma åt den.Det var alltså nio domar som hade med assistans att göra . Brotten mot reglerna om tillfällig föräldrapenning var 2 088 till antalet, men dem pratar vi inte om här eller lägger till grund för regelförändringar. Det verkar som om det är assistansreformen i dess helhet som man vill åt. Det är det som jag tycker är mest oroväckande. Sedan vet jag att pilarna går åt det hållet, men vi vet också att det är fler som får assistans. Det ökar mycket på barnsidan. Det ökar också mycket för personer som är . Det är inte konstigt. Men är det väldigt många som oroar sig och som har rätt att oroa sig eftersom de har sett verkligheten med att deras assistanstimmar har försvunnit. Det är inte bara löst prat utan deras vardag. Jag får återigen upprepa att vi i Alliansen tar de signaler på största allvar som vi får från assistansberättigade som vid tvåårsprövningar har fått antalet timmar reducerade. ser vi att det totala antalet timmar faktiskt ökar. Det gör också det totala antalet timmar per berättigad. Det gör att vi måste ha ett bättre beslutsunderlag.Därför har också ett enigt utskott bett Inspektionen för socialförsäkringen via regeringen att ta fram ett underlag, så att vi vet vad det i själva verket är som händer. Det oroar mig lite att och inte tar på stort allvar de rapporter vi får om bedrägerier och om ren vanvård. I den utredning som ligger till grund för det här förslaget finns beskrivet hur en svårt funktionsnedsatt man vårdas av assistenter som råkar vara hans hustru, som har grava alkoholproblem, och hans son, som har exakt samma problem. Grannarna slår larm om vanvård, men ingen tillåts komma hem och se vad som faktiskt händer.Nu öppnar vi för att kunna göra inspektioner i de lägena, också för att se vad det är för vård som ges inom hemmets fyra väggar. Detta handlar både om att komma åt bedrägerier och fusk och om att det i de här lägena, när grannar och anhöriga slår larm om att det bedrivs vanvård och att det är nära anhöriga med egna stora problem som står för den vanvården, så ska kunna göra inspektioner. Bedrägerier och vanvård är något som vi måste ta på största allvar. Med tanke på att det i direktiven till står att man ska titta på särskilda boenden tycker jag att det är väldigt bra att har tagit ställning till att de inte ska beröras. Då vet vi det. Det var ett tydligt besked från , tyckte jag.Det var en enig riksdag som antog personlig assistans-reformen. Det är väldigt demagogiskt att låtsas som att , och andra inte skulle ställa sig bakom den. Det är självklart. Vi var med och antog den, och vi försvarar den.Däremot är jag orolig för att jämför på något sätt. En del har fått mer assistans för att de faktiskt behöver det. Andra har på grund av den dom som liksom innebär en avsmalning av hur man bedömer grundläggande behov förlorat sin assistans. De får det ju inte bättre för att några andra får lite mer assistans.Jag vill bara påminna om att drev frågan och reserverade sig för att man skulle tydliggöra en lagändring på det här området.Jag tycker också att det är bra om får göra en tillsyn. Det bör de också göra, tycker jag, när det gäller den personliga assistansen.