bet · GZ01FiU24 · 2012-06-11 00:00:00 — och euroområdet hade en likartad ekonomisk utveckling med stigande arbetslöshet och deflationstendenser.Förklaringen till att penningpolitiken hamnade i den här fällan står att finna i de låga inflationsmålen. En ofta nämnd handlingsregel för en neutral penningpolitik är att den i ett normalt konjunkturläge bör syfta till realräntor som ungefärligen ligger i linje med den långsiktiga bnp-tillväxten. I skulle det implicera realräntor på . Vid ett inflationsmål på medför detta nominella marknadsräntor på . Problemet är att nominella räntor på vid fullt resursutnyttjande inte medger en tillräcklig fallhöjd i penningpolitiken i en kraftig konjunkturnedgång, och det var det vi såg.Ett annat problem med ett inflationsmål på är att marginalen ned till deflation blir väldigt liten. I en lågkonjunktur sjunker i allmänhet inflationstakten. Om deflationsförväntningar då uppstår riskerar ekonomierna att hamna i en negativ spiral eftersom hushållen skjuter upp delar av sin konsumtion i väntan på lägre priser, vilket ytterligare försvagar efterfrågan, och så rullar det på.Mot bakgrund av denna analys menar vi att inflationsmålet bör höjas till . Vi menar, liksom , att det mått som använder som sin målvariabel ska vara ett mått på den underliggande inflationen, det vill säga inte KPI utan KPIF.Vänsterpartiet anser dessutom att inflationsmål bör kombineras med ett mål för sysselsättningen, vilket också TCO gör. Utskottets utvärdering av penningpolitiken visar enligt vår mening att den har varit alltför stram, vilket resulterat i ett svagare resursutnyttjande och en lägre sysselsättning i ekonomin än vad som har varit nödvändigt. Det har också resulterat i en inflationstakt som trendmässigt understigit inflationsmålet sedan det infördes.Lars och har gång på gång försökt att lyfta fram ansvaret för sysselsättningen i penningpolitiken. De menar att den alltför åtstramande räntepolitiken har inneburit att vi har förlorat 10 000-tals arbetstillfällen . menar att vi har förlorat 40 000 arbetstillfällen . Inflationen har i genomsnitt legat under målet.Jag anser att och på ett förtjänstfullt sätt har tagit upp en mycket central fråga som diskuteras alltför lite i både utvärderingar och den penningpolitiska debatten om penningpolitikens betydelse för sysselsättningen.Riksbanken har definierat sin politik som en flexibel inflationsmålspolitik. Med detta avser att penningpolitiken syftar till att stabilisera resursutnyttjandet utan att åsidosätta inflationsmålet. Man menar också att målet om prisstabilitet är överordnat andra mål, det vill säga att sysselsättningen är underordnad inflationsmålet.Vid en rörlig växelkurs bär penningpolitiken i normalfallet huvudansvaret för stabiliseringspolitiken. Det är av central betydelse att penningpolitiken används för att motverka konjunktursvängningar eftersom stora fall i sysselsättning och produktion ofta får bestående effekter.Regeringen bedömer exempelvis att av en initial konjunkturell arbetslöshetsuppgång blir varaktig, det vill säga övergår i strukturell arbetslöshet. Den bedömningen ligger i linje med utvecklingen av den svenska arbetslösheten och den strukturella arbetslösheten. är till exempel av de arbetslösa långtidsarbetslösa. Det är en kraftig uppgång sedan den nya riksbankslagen infördes. Den kraftiga ökningen av arbetslösheten i samband med den ekonomiska krisen har fått betydande långsiktiga effekter.Problemet är att inte delar denna uppfattning. har i princip sedan den rörliga växelkursregimen infördes präglats av uppfattningen att penningpolitiken inte har några långsiktiga effekter på reala storheter som till exempel arbetslöshet eller tillväxt. Av denna anledning menar vi att målen för penningpolitiken och styrningen av behöver reformeras.Som jag sade har en policy om en flexibel inflationsmålspolitik. Ett vanligt mått för att mäta detta är bnp-gapet. Sedan inflationsmålet infördes har inte varit framgångsrik med att stabilisera den svenska ekonomin kring fullt resursutnyttjande. har det genomsnittliga bnp-gapet legat på -2,, vilket betyder att penningpolitiken i genomsnitt har varit för stram. Ett annat starkt tecken på att penningpolitiken har varit för stram är att såväl KPI, konsumentprisindex, som den underliggande inflationen trendmässigt klart understigit inflationsmålet på . En penningpolitik som trendmässigt understiger inflationsmålet får negativa konsekvenser för sysselsättningen eftersom realräntorna blir högre än vad som motiveras av konjunkturläget. Företag och andra som gör investeringar investerar inte i samma utsträckning som de annars skulle göra när räntorna höjs. De människor som skulle ha kunnat komma i arbete om konjunkturuppgången hade fortsatt stängs ute från ett nytt arbete och kommer därmed allt längre från arbetsmarknaden. Det är därför vi också ser hur den strukturella arbetslösheten ökar.Sammantaget visar detta att riksbankslagen behöver kompletteras med en explicit målvariabel för den reala ekonomin. Vi menar att ett mål för sysselsättningen är det mest lämpliga målet för den reala ekonomin. penningpolitik bör understödja den ekonomiska politikens övergripande mål om full sysselsättning. I ett medelfristigt perspektiv bör penningpolitiken understödja målet om en sysselsättningsgrad på för personer . Detta mål ska inte vara underordnat målet om prisstabilitet. Då blir full sysselsättning det viktiga politiska målet för den sammantagna ekonomiska politiken i . Så är det de facto inte i dag.Vänsterpartiet är också av den uppfattningen att styrningen av penningpolitiken behöver demokratiseras. Vi menar att det är mer rimligt att fastställer målen för penningpolitiken och vilket mått det ska vara. Det är en rimlig och demokratisk ordning. är det som fastställer målen och sedan konfirmerar målen i efterhand. När det infördes skedde det till och med efteråt. Det menar vi är en felvänd ordning. Det är i stället som ska fastställa målen, och sedan ska - självklart självständigt - föra penningpolitiken utifrån dessa mål. Utifrån detta menar vi att penningpolitiken skulle få en mer demokratisk styrning, och full sysselsättning skulle få en mycket större tyngd i den ekonomiska politiken. Därmed skulle vi också kunna pressa ned den strukturella långtidsarbetslösheten till lägre nivåer, vilket vi menar är helt avgörande för många människor ute på arbetsmarknaden som gång på gång ställs åt sidan på grund av den förda politiken. Jag tycker att finansutskott utvärderar penningpolitiken på ett bra sätt. Vi har bland annat utfrågningar och stora diskussioner om penningpolitiken. Jag vill när jag står här ta tillfället i akt och tacka finansutskottets kanslipersonal för ett mycket bra arbete med betänkandet.Ser man på våra handlingar märker man att en fras som ofta kommer upp i våra betänkanden är "oro på de finansiella marknaderna". En finanskris som startade med bolånekrisen i och de nu accelererande problemen inom eurozonen påminner oss om att det är viktigt att ha en ordentlig genomlysning av penningpolitiken.Vi behandlar utvärderingen av penningpolitiken 2009-2011, men vi ska inte glömma den tidigare rapporten från de två professorerna . De utvärderade penningpolitiken 2005-2010 åt finansutskott, och de drog många viktiga slutsatser. En var att klarade sig relativt lindrigt från finansiella skadeverkningar från den förra finanskrisen. Några slutsatser måste vi dra av deras rapport. En av dem är att vi var närmare en bankkollaps än vad vi då trodde. När man läser utvärderingen ser man hur stora risker de svenska bankerna tog i Baltikum.Dagens rapport och den tidigare visar tydligt att vi måste stå på en säkrare grund och framtida kriser. Vi socialdemokrater anser att bankägarna måste ta ett större ansvar och en större risk och skattebetalarna en mindre risk. Vi har en stor banksektor i som skapar jobb men också utsätter vårt land för stora risker, och man finansierar en stor del av verksamheten utomlands. De finansiella kriserna har visat att det nuvarande regelverket för bankerna, II-reglerna, inte är tillräckliga. De nya reglerna, III, kommer att införas stegvis och framåt. Detta innebär att bankerna kommer att få ett bättre kapital och mer likviditet. Beroende på den utsatthet vi har med de fyra storbankerna måste de också ha extrabuffertar, och det måste från kammare skapas ett tydligare regelverk för avveckling av banker. Tillsynen måste förbättras, och det måste till ett större internationellt samarbete. Detta görs genom att får en trygg finansiering och att det kommer till en fungerande europeisk finansinspektion. Dessutom fordras mer och förändrad lagstiftning när det gäller samarbetet mellan , , och Riksgälden. Regeringen tillsatte en utredning, den så kallade . Den är tyvärr inte en parlamentarisk utredning. Oppositionen har inte den insyn i arbetet vi borde ha. Det är viktiga frågor för vårt lands ekonomiska stabilitet, och det är viktigt att ha en politisk dialog under arbetet. Däremot finns det ingen kritik mot finansutskottets arbete. Vi har träffat utredaren vid ett flertal tillfällen, och det känns som att utredningen är mer filosoferande än resultatinriktad. Dessutom har finansministern vid ett flertal tillfällen förmanat banksektorn, men vi ser inte så många förslag till kammaren. Utskottet understryker att på många sätt har varit extrem. Det har varit en extrem period. Ser man till , eller , ser man att vi inte har nått upp till inflationsmålet per år.Fru talman! Avslutningsvis påminner oss dagens utvärdering av penningpolitiken om att vi måste fortsätta att utvärdera och granska penningpolitiken. Ser vi på betänkandets OH-bilder påminns vi om att vi måste titta på livbolagen. Vi måste ha högre kapitalkrav än minimikraven i III. Likviditetsrapporteringen från bankerna måste förbättras. Vi måste följa bankernas bolånemarginaler, som har ökat. När de nya kraven i III införs måste vi se till att svenska företag har chans att få lån trots bankernas högre kapitalkrav.Jämför man länder har en mycket stor banksektor i förhållande till bnp. och har större och ungefär lika stor. Det skulle alltså vara tryggare, fru talman, om bankerna skaffade sig mer likviditet och kapital och högre krav på bonus- och ersättningssystem.Jag yrkar bifall till utskottets förslag. "Efterklokhet är en exakt vetenskap." Detta citat brukar tillskrivas den gamle bankmannen . När man ska utvärdera penningpolitik känns det lite grann som att det är detta man gör - vi har att i efterhand utvärdera den direktion som fattat beslut med det underlag den hade då. När man utvärderar i efterhand vet man hur historien blev, och då är det lätt att sätta sig på de höga hästarna och tala om att man borde ha gjort si eller så. Det är ett privilegium vi har i finansutskottet, eftersom vi har uppgiften att utvärdera i efterhand.För att nyttja detta fullt ut kommer vi nu att inte bara utvärdera det en gång. Denna utvärdering handlar om , men pågår en utvärdering som gäller och som vi kommer att återkomma till här i kammaren.Vad kan man då säga om man ändå beaktar att det är lätt att vara efterklok? Ja, det är att inte har haft någon lätt uppgift vi utvärderar. Det har varit en extrem period. Det har varit en period som inte har innehållit de trendframskrivningar som modellerna normalt sett är byggda runt, utan det har varit att fatta beslut under mycket osäkra förhållanden. Hur har då lyckats? På det stora hela ska vi vara nöjda med hur har agerat. Dock kan vi, om vi nu tillåter oss att ta fram linjalen och noga mäta inflationen och liknande, konstatera att inflationsmålet har legat under målet. På det sättet har man alltså inte fullt ut nått målet. Återigen måste dock detta ses med beaktande av att det har varit en extrem situation.Det sätt vi arbetar på, med uppdelningen mellan penning- och finanspolitik, har brett stöd i denna kammare. Det har dock inte fullständigt stöd. framförde hur ser på penningpolitikens uppgift, och jag tänkte kommentera några av de saker hon lyfte fram. Till att börja med vill jag ta upp inflationsmålet. Inflationsmålet kom till under en annan turbulent tid, då vi övergick till ordningen med en oberoende riksbank. Vad uttalade som mål till var att den skulle verka för ett stabilt penningvärde. Sedan gjorde man inom ett arbete och en tolkning där man fastställde som inflationsmål. Det ligger också väl i fas med de mål som valts i många andra centralbanker. Texterna runt omkring är lite olika formulerade, men man kan säga att räntenivån är det som gäller i väldigt många länder som vår ekonomi är starkt ihopkopplad med.Det går givetvis att ha olika uppfattningar om huruvida siffran är rätt, och i den akademiska världen brukar det finnas många uppfattningar om det. Den frågan studerades ganska ingående när vi utvärderade penningpolitiken 2006 och professorerna tittade på denna fråga. De vände och vred på frågan, och vissa av de argument som framfört här var uppe i den diskussionen. Då landade utskottet i slutsatsen att det var klokt att inte röra i en sådan fråga. Det handlar egentligen om att praktik och teori möts. Det har att göra med dels kopplingen till hur andra länders centralbanker har gjort, dels betydelsen av att ha stabilitet i en sådan fråga. Om detta blir något man ändrar då och då i enlighet med olika skolor som blir förhärskande skapar det i sig en osäkerhet som är skadlig för vår penningpolitik.Ulla lyfter fram ett antal andra frågor också och vill att ska lösa många uppgifter åt oss, inte bara det här med inflationsmålet utan ett antal saker, såsom sysselsättningsmål. Där tycker jag att det är viktigt att man separerar saker. Finanspolitik är finanspolitik, penningpolitik är penningpolitik. Har vi en oberoende riksbank är det viktigt att avgränsa det uppdraget. Jag anser att det ska avgränsas till penningpolitiken och till att nå inflationsmålet. Finns det många mål leder det till otydlighet och en sammanblandning av de två delarna.En annan fråga som var uppe var om inflationsmålet ska anges i KPI eller KPIF. Där för ett resonemang och landar i att de har inflationsmålet i KPI men inte bortser från KPIF. Man arbetar med båda begreppen.Slutligen vill jag säga något om inflationsmål som kanske är lite lättsammare. Ska ha ett högre inflationsmål? Det har sagts mig att en icke obekant fotbollsspelare från den här kammaren en gång lyssnade på en debatt om inflationsmål. Den gick fram och tillbaka. Skulle det vara högre eller inte? Till slut ledsnade han och sade: Vad sjutton ska vi ha högre inflationsmål för? Vi når inte ens en gång det vi har!Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande. Det är väl så att jag får begära replik om det ska bli någon debatt i det här utskottet. Jag börjar känna det som min uppgift i utskottet att driva debatten vidare.Jag skulle liksom vara rätt nöjd om uppnådde sitt mål för inflationen. Det är djupt problematiskt att man inte har gjort det under hela den långa tiden, och jag tycker egentligen att det skulle förtjäna en debatt i sig, eftersom det får bestående effekter. Jag menar detta med bestämdhet, och det gör inte bara politiker, utan också forskarna. Praktik och forskning är överens i den här frågan, oavsett vad påstår. Några av direktionens medlemmar påstår detta med bestämdhet, och det är därför man för en diskussion om vilken räntenivå direktion bör lägga sig på. Jag tycker att det är en viktig diskussion. Jag delar inte alltid slutsatserna, men jag tycker att den är väsentlig och central för penningpolitikens betydelse.Göran säger att vi vid den förra utvärderingen landade i att det trots allt var rätt inflationsmål. har det varit en djup finanskris som visat att inflationsmålen, som IMF:s chefsekonom säger, inte varit rätt satta med tanke på de effekter finanskrisen fått på den totala samhällsekonomin, eftersom centralbankerna inte kan gasa i tillräcklig utsträckning när konjunkturnedgången blir så djup.Även egen regering konstaterar att penningpolitiken har betydelse för den strukturella arbetslösheten. Det finns två anledningar till att vi bör ha ett högre inflationsmål som jag menar är centrala. Riksbankerna ska kunna stimulera ekonomin mycket mer vid en djup konjunkturnedgång, och när man för en direkt åtstramande politik eller stramar åt ekonomin tidigt i en konjunkturuppgång får det konsekvenser för väldigt många människor som ställs utanför arbetsmarknaden. Det är därför mer än var tredje person som är arbetslös är långtidsarbetslös. Det är glädjande att det nästan känns som att ansluter sig till att man ska ha en direktion som tänker fritt och högt och där kanske inte alla tänker och tycker lika, där man har den dynamiken. Vissa oroar sig över att inte alla direktioner har kommit fram till samma slutsats. Jag tycker snarare att det skulle vara mer oroande om de alltid kom fram till samma slutsats. Det är fördelen med att ha en oberoende riksbank. Då är det inte direktiv från finansministern eller liknande som beroende på om det är valår eller någonting annat påverkar vilken ränta det ska vara, utan då är det landets bästa experter som närmast i seminarieform kommer fram till vad man kan sätta för penningpolitik.Det är viktigt med uppdelningen och penningpolitikens begränsningar. Strukturella frågor är inte frågor för penningpolitiken, utan för finanspolitiken. Det är det som vi har att besluta om i den här kammaren. Vi ska föra den ekonomiska politik som leder till den sysselsättning som vi eftersträvar. Penningpolitikens uppgift och verktyg är till för att reglera på marginalen utgående från utvecklingen i ekonomin och konjunkturen. Att penningpolitiken kan lösa alla problem är en uppfattning jag icke delar. Jag är lite besviken över att väljer att leka struts i det här fallet. Han varken hör eller ser effekterna av den förda penningpolitiken. Det pågår en stor internationell debatt om de låga inflationsmålen. Sysselsättningsmål har de allra flesta länder i kombination med inflationsmål. Det är inte så att det vi för fram här är något unikum, utan det är snarare och de andra västerländska länder som har valt den ensidiga inflationsbekämpningen som är ett unikum. Till exempel har både inflationsmål och sysselsättningsmål. Jag tycker nog att det finns väldigt många belägg för det jag säger här i kammaren. Det är viktigt att föra debatten seriöst.Jag menar inte, vilket påstår, att det är finansministern som ska ge direktiv om vilken penningpolitik som ska föras. Det har jag aldrig påstått. Det jag sade var att ska fastställa mål för penningpolitiken. Det gör också , men i efterhand. Jag menar att det är en bakvänd ordning. Det är vi som ska fastställa målen. Sedan ska direktionen i fritt tänka och fritt föra penningpolitiken. Kom inte här och försök med några andra påståenden! Låt oss föra debatten seriöst! Jag menar att den måste föras och att vi som politiskt förtroendevalda har ett stort ansvar att göra det och att visa på effekterna av de olika alternativen.Det är en viktig och seriös debatt. Hela finanskrisen har visat att det är något fel i systemet. Vågar man se det måste man också våga diskutera vad man kan göra åt det. Sedan kan man komma fram till olika slutsatser. Men om direktionen ska få tänka fritt tycker jag att också politiker ska kunna våga tänka fritt och även kunna se vilka konsekvenser olika beslut får. Jag menar att vi har en högre strukturell arbetslöshet än vad vi kunde ha haft. Vi och många andra länder skulle ha kunnat stimulera ekonomin mer än vad vi gjort om inflationsmålen varit högre satta. Om jag har liknat en struts var det inte avsiktligt. Om jag därigenom inte skulle ha fört en saklig debatt med var det heller inte avsiktligt. Om strutsliknelsen var en saklig debatt får väl fundera på själv.Jag tycker att den här debatten har varit intressant. Den har visat att det kanske inte är någon så skarp gräns mellan oss. Om funderar över det här kanske de nästan kan ansluta sig till den övriga kammaren när det gäller att ha en oberoende riksbank där man tänker fritt. Det är inget som hindrar att politiker tänker fritt om penningpolitiken. Jag tycker att just är ett exempel på att man under debatten får tänka och uttala sig hur fritt som helst.Däremot ska direktion inte ta instruktioner när man fattar beslut. Den är självständig och ska så vara. Det är bra.När det handlar om vilka man ska ha som förebilder vill jag säga att Federal Reserve i har en annan roll än riksbank och riksbankerna i . Man kan fråga sig om det har varit framgångsrikt eller inte. Där finns det också olika skolor. Om vi tittar på den statsfinansiella situation som befinner sig i och vilken roll Federal Reserve har spelat är jag inte säker på att så många svenskar skulle vilja ta över det konceptet. Jag kan se valaffischerna framför mig: I Vänsterns kopierar vi Federal Reserve. Det skulle bli en spännande valrörelse. Jag tänkte tala lite mer filosofiskt än den föregående talaren.Att utvärdera penningpolitiken blir en alltmer komplicerad uppgift. har vi ett mål för penningpolitiken, nämligen inflationsmålet . Det lades fast , om jag minns rätt. Det har sedan modifierats och heter nu flexibelt inflationsmål som innebär att man, förutom att uppnå inflationsmålet, ska stödja målen för den ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Inflationsmålet är alltjämt överordnat.Det har dessutom alltid funnits ett mål om stabilitet i det finansiella systemet, men tidigare hade det mer fotnotskaraktär, nämligen att man ska främja ett säkert och effektivt betalningsväsen och att det ska vägas in i räntebesluten. Det senare är inte helt oväsentligt. Det är ganska viktigt att frågan om finansiell stabilitet ska vägas in i räntebesluten.Det tredje målet, som från början var av fotnotskaraktär, har blivit otroligt viktigt och centralt, dessutom är det komplicerat. Frågan om finansiell stabilitet är ju, som har sagts, något som inte bara hanteras inom . Eftersom våra banker och andra länders banker opererar över gränserna är det en komplicerad uppgift att säkerställa den finansiella stabiliteten. Läroboken säger att är självständig från regeringen och att regeringen sköter sina uppgifter av strukturell karaktär - det är något som är omöjligt att upprätthålla när man ska ha som mål att säkra den finansiella stabiliteten i ett land. blir knappast självständig i de besluten. Man måste samordna sig med regeringen och regeringen med . Vem är det egentligen som utvärderas när det gäller finansiell stabilitet? Är det både och regeringen eller enbart ? Vår utvärderingsvärld blir alltmer komplicerad.Det har blivit svårare att bedöma om politiken uppfyller sina mål eftersom målen i praktiken har växt i antal och den finansiella stabiliteten är av en högre dignitet . Det demokratiska problemet blir mer akut om en självständig eller oberoende centralbank ska utvärderas om det är en kombination av vad andra gör - regeringen och dess myndigheter och - och uppgifterna delvis sammanfaller och måste samordnas.När Finanskriskommitténs arbete närmar sig sitt slut och krisen är avklarad står vi kvar med frågan: Bör den politiska utvärderingen av vidgas till tre mål? Ska man börja syna eventuella målkonflikter mellan dessa tre mål i sömmarna? Jag tror inte att risken är överhängande, men den finns i vissa sammanhang.Jag ska nu gå över till något annat, och sedan ta upp en del av det som talade om.Jag ska först säga något om växelkursen. Tid efter annan aktualiseras frågan om vi ska ha ett mål för den svenska växelkursen. har , under tid, sladdat in på den frågan och försökt hålla en viss kurs för att man vill ha en stabilitet även i växelkursen. Att man ska påverka växelkursen är något som avvisar; det gör också alla politiker i , såvitt jag vet. Det har vi lärt oss av växelkurskrisen och analyserna i den makroekonmiska litteraturen där man tittar på olika länder. Jag förespråkar inte någon annan linje än att vi håller oss till den flytande växelkursen och att inte ska intervenera i valutamarknaden.