bet · H001FiU1 · 2012-11-13 00:00:00 — Men då ska man notera att det ska vara väl , så sysselsättningen bör vara högre än den var 2011. Vi kan också ta ett exempel avseende social delaktighet där målet för EU som helhet är att 20 miljoner färre ska vara fattiga 2020. Den har definierat det så att andelen människor i åldern som står utanför arbetskraften, som är långtidsarbetslösa eller som är långtidssjukskrivna ska vara väl . Avstämningen låg på . Det här finns alltså inom ramen för den europeiska terminen och stäms av varje vår så att kommissionen kan se om vi är on track eller inte. Nästa del av kommissionens övervakning av svensk ekonomi rör de makroekonomiska obalanserna. Från början är det tio olika variabler som de olika ekonomierna bedöms utifrån. I fall var det fyra variabler där vi hade ett tröskelvärde som översteg det som kommissionen ansåg vara rimligt. Vi hade nämligen ett bytesbalansöverskott som var för stort. Vi hade exportmarknadsandelar som hade minskat för mycket. Vi har en privat skuldsättning som är för hög, och vi har huspriser som har ökat för mycket. Det här är bara tröskelvärden som man sätter upp. För svensk del gjorde kommissionen en djupanalys av svensk ekonomi och sade: Kan det finnas rimliga förklaringar till de här värdena, eller är det så att detta kan bli ett stort problem för svensk ekonomi? Man gjorde, tycker jag, en väldigt intressant analys av vårt bytesbalansöverskott. Kommissionen sa att det nog inte är någon större risk. Framför allt kan man säga att ett bytesbalansöverskott ska ses över en längre horisont. hade vi stora underskott som i princip har bytts till ett överskott, så över ligger ekonomi mer i balans när det gäller utlandet. Det kan också vara så att ett land behöver ett överskott då man står inför stora demografiska utmaningar, vilket bland annat gör. Ett annat argument är att är en liten öppen ekonomi med en ganska stor finansiell sektor, vilket kan göra att vi behöver lite mer sparande än om det är ett annat land med kanske en mer sluten ekonomi och en lite mindre finansiell sektor. Efter att ha djupgranskat svensk ekonomi bedömde kommissionen att det här inte utgör ett potentiellt problem för . När man däremot följde upp den privata skuldsättningen var rekommendationen att regeringen noga bör följa detta. Privat skuldsättning rör både företag och hushåll. Man gjorde en djupanalys avseende både företag och hushåll. Man tror att det här inom företagssektorn inte utgör ett potentiellt problem. Hushållens skuldsättning däremot bör man noggrannare analysera och se att den inte innebär att hushållens balansräkning är utsatt för stora risker. Exempelvis vid en chock vid arbetslöshet eller när någonting annat händer kan det här skapa ett potentiellt problem. Sedan kommer vi till de fyra rekommendationer som kommissionen riktat till . Lite fritt har jag tolkat dem så att vi ska behålla den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna. Med tanke på det man sade om hushållssektorn, sparandet och bostadsmarknaden bör regeringen vidta ytterligare förebyggande åtgärder för att öka stabiliteten på bostads- och bolånemarknaden. I hushållens balansräkningar, som man lite fritt säger från den privata sektorn, ingår naturligtvis skulder. En stor del av de skulderna rör de bolån vi tar upp. Vidare handlar det om att förbättra arbetsmarknadssituationen för ungdomar och andra utsatta grupper och om att förbättra spetsforskningen och kommersialiseringen av forskningen. Vi kan titta på två exempel här jag tror att nämnde detta. Det pågår nu en diskussion om att stärka budgetramverken. Lärdomen från var krisen . Därefter byggde vi upp vårt finanspolitiska ramverk. Men vi ska aldrig tro att vi jobbat klart med saker och ting, utan vi fortsätter att utveckla vårt ramverk. skedde två saker: Tillsammans med oppositionen förtydligade vi Finanspolitiska rådets verksamhet på så sätt att den högsta prioriteten är att svara på frågan om de offentliga finanserna är långsiktigt hållbara. Vidare gav vi i uppdrag att beräkna den S2-indikator som även kommissionen gör. är det , kommissionen och som räknar på den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna. När det gäller att förbättra arbetsmarknadssituationen för ungdomar och andra utsatta grupper: En del av det som kommer som förslag nu i budgetpropositionen har presenterats. Framför allt handlar det om att stärka övergången mellan skola och arbetsliv. Det rör sig om lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar, något som kommissionen pekat på. Det kommer också en effektivisering av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för ungdomar som rör tidigare insatser och försök att stimulera till mer utbildning för dem som kanske hoppat av gymnasieskolan samt att försöka stärka nystartsbidragen och att på prov kunna ge flyttbidrag. kommer alltså förslag. I BP13 kommer förslag som vi tycker korresponderar mot de rekommendationer som kommissionen gjort. Jag tror att det finns en samstämmig bild av den analys som kommissionen gjort. Den delas av regeringen och, tror jag, även oppositionen när det gäller de saker som är utmaningar för svensk ekonomi. Ordföranden: så mycket för det! ska vi gå in på diskussionen med de olika partiernas företrädare. Vi börjar med det största partiet. Första talare är , Socialdemokraterna. (S): Tack så mycket! Först vill jag tacka för introduktionen. Jag skulle vilja ställa en global fråga: Är den europeiska terminen ett sätt att i efterhand försöka rätta till det som blev fel i konstruktionen av eurosamarbetet som ekonomisk skapelse, så som det en gång startade? Avsikten är att samordna den ekonomiska politiken och funktionerna. Man kan också tala om att centralisera den ekonomiska politiken på EU-nivå. Lite tillspetsat kan det sägas att man har skapat vad som mycket liknar att man tvingas sätta åt sidan en del andra bedömningar när det gäller sociala och politiska program. Resultatet är en recession i större delen av och en hög arbetslöshet speciellt bland unga människor. Jag tror att vi alla kan vara överens om att det finns problem. De flesta skulle säga att trots alla reformer som genomförts fungerar det inte. Vi ser inte slutet på åtgärdslistorna. säger att vi måste skapa en verklig ekonomisk union, en djupare integration. Det är alltså en process som pågår. har vi fått rätt så radikala inlägg i debatten. Barroso säger att vi ska gå vidare mot ett federalt av nationalstater. De som är ännu radikalare säger att vi ska gå vidare mot en federalism där nationalstaterna har upplösts och så vidare. Det är uppenbart att en väldigt stor och viktig politisk diskussion pågår. Även om redan lite grann berört saken skulle jag vilja höra lite mer funderingar kring detta. Hur ska man se på handlingsalternativen? Och kanske framför allt: Vilka är dina synpunkter på länder som väljer att stå utanför eurosamarbetet? Kan man tänka lite högt kring detta? Vilka ytterligare reformer krävs för att bryta recessionen, den utveckling som pågår? Inte minst har, tror jag, tilliten till hela det europeiska projektet skadats. Det var min frågeställning, vilken inte är så liten. Jag är medveten om det men tar mig i alla fall friheten att ställa de här frågorna. Jag har också ett medskick. Under processerna när vi behandlat lagstiftningspaket och terminen har ständigt i våra diskussioner frågan om respekten för den nationella kompetensen kommit upp, inte minst på ett område där vi gång på gång varit rätt oroade. Det rör då respekten för lönebildningsprocessen i olika länder och till exempel hur den svenska arbetsmarknaden fungerar. En sak är att i en dialog peka på obalanser. En annan sak är hur långt man ska ge sig in på att ge detaljerade anvisningar om hur länderna ska komma till rätta med obalanserna. Just när det gäller arbetsmarknadspolitiken och parternas fria roll på den svenska arbetsmarknaden har vi tyckt jag tänker kanske inte framför allt på terminen; i olika processer har vi just den frågan att respekten för den nationella kompetensen är mycket viktig. Det vill jag skicka med. Ordföranden: så mycket för det! Vi skulle kunna ägna åt mycket viktiga och ganska stora frågeställning. Jag ska försöka haka på med en fråga till innan vi ger ordet till . Eftersom det är tur att få ordet tar jag själv den möjligheten. Jag vill börja med att tacka kommissionären inte bara för en intressant inledning utan särskilt också för att han citerade . Här i huset är det välkänt att det ramverk som använts av flera svenska regeringar nu sitter ganska stadigt. Även refererade till detta. Det har stöd av åtminstone sex av åtta partier, och det anses välbekant över block- och partigränser att det tjänat väl och är viktigt för starka, ansvarsfulla och långsiktigt hållbara offentliga finanser, oavsett regering. Inför budgetpropositionen kan vi konstatera att det som redan är känt i form av bland annat uttalanden är att inriktningen från regeringens sida är att fortsätta inom denna ansvarsfulla ram både med ansvarsfulla offentliga finanser och med en förstärkt satsning på att bygga konkurrenskraft. Det är nu oerhört viktigt i många europeiska länder, men det finns länder som har ett svårare utgångsläge än . Mot den bakgrunden vill jag fråga egentligen mer om rekommendationer till andra än och riksdag kanske. Min ena fråga är om det finns några typiska rekommendationer och i så fall vilka som kommissionen riktar till de länder som också behöver stärka sin konkurrenskraft men utifrån mer problematiska statsfinansiella situationer. Alla har inte svenska förutsättningar att investera för jobb och tillväxt, men hela skulle behöva det. Min andra fråga går till i hans egenskap av budgetkommissionär. Jag kan inte låta bli att skicka med frågan om vad kommissionens eget ansvar är nu när det ändå pågår diskussioner om den kommissionsdrivna EU-budgeten. Hur kan kommissionen i sitt budgetarbete ta ansvar både för hållbara offentliga finanser och för de största och bästa satsningarna på stärkt konkurrenskraft i ? Jag stannar där och ger ordet till kommissionären. Sedan går vi in på några rundor till så att alla partier får komma till tals. Varsågod, kommissionären! EU-kommissionär : Tack så mycket för dessa mycket viktiga frågor! Jag tror att jag vill svara på engelska. Det är kanske mer nyttigt för er om jag är klar om dessa saker. hade en fråga om den mer allmänna bilden när det gäller att återuppbygga den ekonomiska och monetära unionen och när det gäller de systematiska bristerna i hur EMU såg ut redan från början. Vidare gäller det förhållandet till den demokratiska legitimiteten. Det här är just nu själva nyckelfrågan både när det gäller aktiviteter som redan genomförts för att se till den ekonomiska styrningen inom EU och när det gäller den kommande debatten om EMU och two pack om att bygga upp den ekonomiska monetära unionen. När det gäller nyckelaspekterna i de senaste reformerna som varit i kraft ikraftträdandet skedde , eller december finns det två huvudaspekter. Kanske är det ännu inte särskilt välkänt hur det fungerar. Därför tycker jag att det är viktigt att jag får lägga fram några punkter om detta. Det gäller alltså två huvudaspekter. För det första gäller det ganska tydliga strukturer samt regler och institutioner. Det handlar om hur man ska säkerställa budgetdisciplinen och en hållbarhet i de offentliga finanserna. För det andra är en nyhet i förra årets reformer att vi skapade en mekanism för hur man förebyggande kan ta itu med ackumulerade makroekonomiska skillnader och obalanser. Utmaningen på denna andra punkt är att det ska vara förebyggande. Det är alltid bättre att förebygga än att korrigera. Tyvärr är vi nu mitt uppe i krisen, så den andra pelaren makroekonomiska obalanser kommer att bli av större betydelse när vi kommit tillbaka till en lite mer normal situation. Då kan vi tillämpa detta förebyggande så att man kan undvika den sorts kris vi hamnat i. Den första aspekten fungerar redan. Jag vill påminna om . Då visste ni att den nya lagstiftningen skulle träda i kraft . Jag minns att jag skickade brev till fem regeringar och beskrev att de riskerade att bryta mot regeln om för . Det gällde , , , och . Efter femhundra dagars förhandling om en ny regering i insåg sex partier att de var tvungna att samla sina krafter för att undvika finansiella sanktioner. Dessa skulle ha varit ganska omfattande lika mycket som behövdes bara för att kunna uppfylla målen. Jag ägnade halva jullovet åt att diskutera med , finansministern, och åt att förhandla om den belgiska budgeten. Ja, det viktiga är inte att jag fick ägna jullovet åt detta. Det viktiga är att fick fram en budget och att man kunde bilda en ny koalitionsregering som får samma uppgift. De har viktiga beslut att fatta för att få ordning på de offentliga finanserna så att dessa blir hållbara. har hållit sig ifrån farozonen hade de en negativ räntesats för statsobligationer så det är ett tecken på politisk stabilitet och ekonomisk åtstramning i landet. Det visar att den nya mekanismen fungerar. Vi har samma erfarenheter från . och klarade också av sitt jobb. Men det gjorde inte . Därför beslutade vi tillsammans med rådet att vi skulle stänga av utbetalningarna från sammanhållningsfonden om inte agerade. Detta ledde då till att man i agerade. Vi kunde således häva beslutet om att avstänga medel. Första pelaren fungerar alltså redan. Den hjälper EU och EU:s medlemsländer att uppfylla kraven på hållbara offentliga finanser, vilket är väldigt viktigt för en hållbar tillväxt och för sysselsättningen. När det gäller lönesättningen och förhandlingsmodellerna respekterar vi de nationella systemen. Men vi har rekommendationer som går ut på att det är viktigt att löneutvecklingen avspeglar utvecklingen av produktiviteten. I det här landet har det varit fallet . Också då fanns en person som hette men som jag inte är släkt med Rehn-Meidner-modellen. Våra rekommendationer går ut på att peka ut svagheter i olika länder. har ett ganska stramt löneindex ett system som är lite problematiskt sett till den internationella konkurrensen. Vi har kommit med liknande rekommendationer till det land österut härifrån sett som jag bäst känner till när det gäller löneutvecklingen och förbättringar av den internationella konkurrensen. Det du, , nämnde har jag egentligen delvis svarat på. Du nämnde arbetsmarknaden och hur vi ser på den och hur andra länder tar itu med dessa utmaningar. Ni minns kanske att flexicurity varit en ledstjärna inom EU . Framför allt har den nederländska modellen lett till goda resultat och relativt höga sysselsättningsnivåer. Men det finns ingen mirakelmedicin, och det går inte att förklara detta med bara en enda modell. har mycket höga offentliga utgifter, men det danska systemet fungerar väl i sitt sammanhang. Om man försöker exportera den modellen till länder som och blir dock resultaten kanske inte alls desamma. Genom att man inte har samma resurser kan vi inte tillämpa samma modell på alla. Rekommendationerna utarbetas utifrån behoven i medlemsländerna. Hänsyn måste tas till olika nationella omständigheter och till de nationella resurserna. Ordföranden: så mycket! Vi återgår till talarlistan. Närmast på tur står . Därefter tar vi några frågor till. Varsågod, Per ! Per (MP): Tack så mycket, fru ordförande! Också jag vill rikta ett tack till kommissionären för ett väldigt intressant föredrag och självklart även till statssekreteraren. Kommissionären tog i sitt anförande upp många viktiga frågor. En fråga som jag gärna vill knyta an till är den om behovet av en starkare demokratisk legitimitet i EU. Det håller jag verkligen med om. Frågan är hur det ska åstadkommas. Vi ser med oro på hur den snabba utvecklingen mot en starkare politisk union eller till och med mot en federation inte har folkligt stöd i de flesta EU-länder och särskilt inte i , skulle jag säga. Frågan är då hur man ska åstadkomma en sådan starkare demokratisk legitimitet för . Jag vill fråga kommissionären om han uppmuntrar medlemsländerna att exempelvis genomföra folkomröstningar när de ska ta beslut om att överföra makt till det europeiska planet. Jag har också en fråga kring den privata skuldsättningen i . Det är ett område där det är uppenbart att ligger långt över det tröskelvärde som kommissionen har satt. Vi ser att ligger högre än många andra länder inom EU, till och med krisländerna nere i , när det gäller privat skuldsättning. Vi har minnen från den kris som vi hade i , när privat skuldsättning övergick till stor offentlig skuldsättning. Vi har också sett exempel från och där privata skulder har skapat finansiella obalanser. ser vi, trots de åtgärder som har vidtagits, att den privata skuldsättningen i ökar. Jag vill fråga om kommissionen är nöjd med de åtgärder som har genomfört eller ser behov av ytterligare åtgärder. Jag vill också fråga statssekreteraren om man verkligen kan vara nöjd med de åtgärder som har genomförts, när man fortfarande ser att den privata skuldsättningen i ökar totalt. Ordföranden: för det! Nästa fråga går till , som företräds av . (FP): Tack, fru ordförande! Jag tänkte fråga om riskerna med att delas upp i olika grupper av länder. Men låt mig börja med att säga att grundhållning till en bankunion är positiv. Vi välkomnar det initiativet och menar att ska förhandla konstruktivt, engagerat och resultatinriktat och att detta ligger i vårt egenintresse, framför allt beträffande tillsynsfrågorna. Vi anser att ska ta ansvar inte bara för att den svenska plånboken ska vara tjock utan även för att sysselsättning och välstånd ska utvecklas positivt. Även detta ligger naturligtvis i vårt långsiktiga egenintresse. Som det förefaller nu finns det en risk att det blir tre grupper av länder: , i den andra extremen och i mitten ett antal länder som , , de baltiska staterna, som ännu inte är med i euron, och . Min fråga till kommissionären är hur han ser på de riskerna. Då kommer man också in på fråga två. Om tillsynen ska ligga under ECB och inte är med i eurosamarbetet, då uppstår en fråga. måste vara med eller bör vara med, har ett egenintresse av att vara med. Då måste vi ha ett likvärdigt inflytande med andra länder som är med under ECB:s paraply för finanstillsyn. Min fråga är: Hur kan detta lösas, så att får en likvärdig ställning i fråga om inflytande i den finansiella tillsynen? Ordföranden: för det! Vi tar ytterligare en fråga i den här rundan. Det är tur, och i den här omgången blir det Per Åsling. Per Åsling (C): Tack för ordet, fru ordförande, och tack till föredragshållarna för intressanta föredrag! Jag noterar att gästades av ordförande . Det var ett ganska radikalt förslag med bankunion, finansunion och i längden en ny federation som presenterades. Jag utgår från att Barroso har utgått från ordförande rapport , där fyra olika frågeställningar lyftes upp: bankunion, budgetramverk för men också ett integrerat ekonomiskt och politiskt ramverk. Det är stora frågor som berör även länder som står utanför EMU. Den fjärde frågan i rapporten, som kommissionär har belyst, gäller att förstärka den demokratiska legitimiteten och ansvarskrävande beslutsfattande. Min fråga är då: Hur har kommissionen rent konkret diskuterat? Jag skulle vilja att kommissionär utvecklar hur kommissionen därmed har tänkt sig att förstärkt demokratisk legitimitet och ansvarskrävande beslutsfattande ska ske, inte bara för EMU-länderna utan också för EU -länderna utanför EMU. Frågan kommer att vara helt avgörande, eftersom det i slutändan är fråga om att fatta beslut om ett nytt fördrag. Ordföranden: Som jag sade inledningsvis är det ofrånkomligt för de flesta här inne att tänka på både bankunionen och Barrosos tal . Vi har sagt att diskussionen i princip bör handla om finanspolitiken och terminen men att kommissionären får svara på det han vill. Även jag tycker att frågorna hör ihop och påverkar varandra. Men jag vill ändå säga detta igen innan jag ger ordet till kommissionären. EU- kommissionär : Jag är ganska van vid att man i parlamenten kan diskutera vad som helst så brukar det vara, även om man i finländska och svenska följer den formella agendan. Men i till exempel har jag inte tittat så mycket på de formella subjekten, eftersom jag vet att det är hela agendan som man normalt diskuterar. Det är demokratisk politik, och det måste man respektera. Första och andra frågan från Per och hör ihop och gäller f-orden federalism och folkomröstningar. Jag tror att det är viktigt att ta hänsyn till att vi just är i början av en viktig debatt. Vi är inte nära mitten utan just i början av en viktig debatt. Vi anser att bankunionen eller i första fasen den förstärkta tillsynsmekanismen till euroområdets banker är en viktig, konkret fas i den närmare framtiden. Diskussionen om den andra fasen av bankunionen är egentligen en del av den allmänna debatten om hur man ska bygga om den ekonomiska och monetära unionen. Jag vill poängtera att det är en fråga om hur man ska fördjupa indikationerna och ha ett mer intensivt beslutsfattande tillsammans om ekonomisk politik och särskilt budgetpolitik. Det behövs på grund av mycket konkreta, praktiska behov. Vi har sett att den monetära unionen inte fungerar om den inte kompletteras av en ekonomisk union där man kan samordna den ekonomiska politiken. Jag anser att den reform som vi beslöt om tillsammans är oerhört viktig. Den visar vägen i mycket konkreta termer. På samma sätt är första fasen av bankunionen mycket viktig . Ni vet mycket väl att det när det gäller ombyggnaden av den ekonomiska och monetära unionen kommer att behövas fördragsförändringar. Det kommer att ta år och kräva svåra beslut genom folkomröstningar. Vi är just i början av den debatten. Jag vill inte gå in i någon teologisk diskussion om federalstaten. Jag anser att det vi har föreslagit gällande den ekonomiska och monetära unionen verkligen betyder ett djupare gemensamt beslutsfattande där medlemsstaterna har den sista rätten till beslutsfattande. I Europeiska unionen är det klart att den så kallade kompetenskompetensen rätten att besluta om vilken rätt till beslutsfattande som hör till unionen slutligen hör till medlemsstaterna och att Europeiska unionen inte ska vara en centraliserad pelarstat. Vi ska ha en öppen debatt och inte stänga några dörrar, och jag hoppas att det kommer att vara en mycket saklig och analytisk debatt, för vi behöver en sådan debatt för att bygga om den ekonomiska och monetära unionen. hade reflexioner och kommentarer och en fråga om bankunionen. Jag vill tala om vad vi från kommissionens sida ansåg när vi föreslog euroområdets tillsynsmekanism för banker. Vi försöker skapa en omfattande tillsynsmekanism där huvudansvaret kommer att anförtros europeiska centralbanker som också kommer att ha centrala tillsynsuppdrag i syfte att garantera effektiv och högkvalitativ tillsyn. Enligt vårt förslag ska ECB ansvara för uppgifter som att godkänna kreditinstitut, övervaka att kraven i fråga om kapital och likviditet efterlevs och utöva tillsyn över finansiella konglomerat. Nationella tillsynsmyndigheter som har ackumulerat erfarenhet och har utvecklat expertis på tillsynsområdet kommer enligt förslaget att fortsätta att ha en viktig roll i detta system i den dagliga tillsynen över de flesta banker inom medlemsstatens gränser. Den gemensamma tillsynsmekanismen kommer enligt förslaget att tillämpas för alla euroområdets medlemsstater. Men som jag sade kommer den även att stå öppen för andra medlemsstater som vill ta steget mot en djupare indikation på det här fältet. Man kan titta på vilka konsekvenser det kan ha. Jag tror att om alla villkor för att få upprätta ett nära samarbete är uppfyllda, då är ECB skyldig att upprätta ett sådant samarbete, vilket ger landet utanför euroområdet rätt att delta i diskussionen i styrelsen, om landet gör ett rättsligt åtagande och avger en försäkran om att de beslut som fattas av ECB kommer att vara bindande för nationella myndigheter. Detta land skulle på så sätt få tillgång till all tillgänglig information inom den blivande organisationen.