bet · GZ01SfU12 · 2012-05-21 00:00:00 — Vore det inte bättre att vi i stället försöker reda ut det kaos som ni redan har skapat? Det är för mig främmande att selektera människor, degradera människor och dela upp människor i närande och tärande. För mig har alla människor lika rätt och lika värde. Att sätta gränser utifrån om människor är värda något är emot alla mina principer. Jag ställer inte frågan om varje fött barn hur mycket de kan bidra här i . Jag skulle aldrig kunna gradera människor och fråga: Hur mycket är du värd? Kommer du att tillföra något? Vi kan inte veta det. Däremot vet vi att har utvecklats och blivit ett starkare land genom den invandring som har skett i årtusenden. missar en hel del av historien. Vi kan också se att har påverkats negativt av den politik som fördes av den förra regeringen.Det är viktigt att diskutera mänskliga rättigheter. Om jag har fått asyl i , ska jag då förhindras att få ta hit mina barn? Mina barn kanske utsätts för våld och förtyck i det land jag har lämnat. Ska det vara möjligt för mig att få hit mina barn? Tycker och att det är rätt att man ska nekas att få hit sin familj? degraderar dem och menar att de kanske inte är lönsamma när det kommer hit. Hur kan veta att människor inte är lönsamma? Hur står det i paritet med rätten till återförening i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter? Kan tala om det? Jag hör ingen kritik från mot andra länders regeringar som för just den politik som förespråkar. Det är tydligen bara som är bundet av FN:s deklaration om mänskliga rättigheter, och det är bara som är främlingsfientligt. Men det är snarare så att det är de sju gamla riksdagspartierna i riksdag som är verklighetsfrämmande i detta sammanhang.Eva-Lena och alla andra måste inse att den politik som har förts av både socialdemokratiska och borgerliga regeringar under saknar stöd hos den svenska befolkningen. I vissa undersökningar är det en majoritet som definitivt vill minska invandringen eller rent av antalet utlänningar i . Ingen vill bo i ett invandrartätt område, ingen vill ha barn gående i en invandrardominerad skola där de svenska barnen inte ens lär sig tala svenska eftersom alla deras klasskompisar är invandrare och så vidare.Sverigedemokraterna vill i alla fall skärpa reglerna. Vi vill följa med i den utveckling vi ser i resten av så att inte stannar kvar och blir en efterbliven del i utkant. stod vi här. Åhörarläktaren var ovanligt fullsatt. Där satt mödrar, fäder, mostrar och syskon. Alla hade det gemensamt att de väntade. De hade anhöriga kvar i krigets eller i grannländerna som de nekats återförening med eftersom de anhörigas identitet inte kunde styrkas. De hade väntat , några , och krävde de besked om när denna ständiga väntan, längtan och oron skulle ta slut.Visst minns vi även svaret de fick av migrationsminister , av de borgerliga riksdagspartierna och av den våren: att frågan var under beredning för att hitta en lösning och att det var en del av den migrationspolitiska överenskommelsen mellan regeringen och som presenterades . Man lovade att hitta en lösning som skulle få slut på oro, farhågor och längtan. Familjerna lovades en lagändring som skulle träda i kraft , och med detta magiska datum framför sig har familjerna försökt överleva och hantera sina liv till dess att lösningen skulle komma.Detta löfte bröts dock . För många familjer finns nu inget datum att se fram emot och inget hopp att sträva efter. Därför är åhörarläktaren ganska tom i dag.Det var inte heller enkelt att förbereda sig inför dagens debatt eftersom det har sagts så otroligt mycket och skett så lite, och då förlorar orden till slut sin betydelse. Kvar finns bara en obehaglig känsla av svek.Herr talman! I stället hänvisar regeringen nu till en dom i Migrationsöverdomstolen . Vad regeringen dock inte säger är att domen endast öppnar för ett användande av dna-bevisning i fastställande av identitet vid familjeåterförening mellan föräldrar och deras minderåriga barn. Frågor som rör andra familjeband lämnas fortfarande helt olösta.Domen ger inga svar på frågor som rör icke-biologiska familjeband, till exempel hur vi ska säkerställa familjeåterförening för föräldrar och adopterade barn, eller rätten till familj även för barnlösa makar. Domen ger inte heller svar på familjeåterföreningens alla praktiska svårigheter för föräldrar och barn även med blodsband. Inte heller vid en genomläsning av rättsliga ställningstagande från hittar vi svar på hur återföreningsprocessen rent praktiskt ska gå till.Dna-analysen ska enligt det rättsliga ställningstagandet göras av , men hur ska verket erbjuda dna-analyser i ?Migrationsministern har inte lämnat några ledtrådar till hur processen ska gå till eller hur alla dessa obesvarade frågor ska lösas.I en interpellationsdebatt med migrationsminister hoppades jag att finna åtminstone ansatsen till en tanke om vad regeringen ska göra för att lösa alla dessa frågor som domen i Migrationsöverdomstolen lämnar obesvarade. Som många andra trodde jag att allt tal om överenskommelsen måste betyda något, att det utlovade lagförslaget om familjeåterförening måste ha resulterat i några konkreta förberedelser för hur familjeåterföreningar ska gå till. Men så var det inte.Svaret från statsrådet visade tyvärr att regeringen inte tänker göra något alls för att lösa dessa problem. I stället valde statsrådet att svara att han noga kommer att följa rättsutvecklingen.För statsrådet är tid tydligen inget problem. Ett eller har kanske inte så stor betydelse för ett statsråd. Men ett, två eller har stor betydelse för ett barn som väntar på att återförenas med sin mamma eller pappa. Det är år som försvinner ur deras liv.Ännu värre är, herr talman, att även kan få konsekvenser för dessa familjers möjlighet att någonsin få återförenas. Om barnen hinner fylla processen pågår, medan migrationsminister följer utvecklingen, har de ingen rätt att återförenas med sin familj. Detta är helt orimligt. anser att även barn som hunnit fylla ska kunna återförenas med sin familj.Herr talman! Centralt i migrationsministerns svar till mig under interpellationsdebatten var att prövningen av dessa familjeåterföreningsärenden är rättssäker och likartad. Tyvärr har vi fått flera rapporter som tydligt visar att så inte är fallet. rapporterade att domen från Migrationsöverdomstolen om dna-bevisning tolkas olika i landets olika migrationsdomstolar. Det fick utskottet även höra i . kommer också rapporter om att en av de viktiga ambassader som anhöriga kan söka från i är tillfälligt stängd.Det är inte, herr talman, tecken på en rättssäker och likvärdig process för alla familjer. Snarare visar det att våra farhågor faktiskt har besannats.Herr talman! har jag och säkert många andra i utskottet varit i kontakt med människor som berörs av frågan om utebliven familjeåterförening. Det de alla efterfrågar är ett tydligt och täckande lagförslag som reglerar familjeåterförening för familjer med och utan blodsband och en infrastruktur från myndighetens sida att kunna hantera frågan rättssäkert och likartat. För mig är det svårt att förstå varför regeringen väljer att svika löftet om ett lagförslag som skulle kunna klarlägga alla dessa saker. Ännu svårare är det att förstå att fortsatt väljer att legitimera regeringens, eller snarare , politik med en överenskommelse som inte har levererat på de fyra tunga områdena rätt till vård för asylsökande och papperslösa, rätt till skola för papperslösa barn, vidgning av begreppet "synnerligen ömmande" och det som vi återigen debatterar , nämligen rätt till familjeåterförening.Regeringen och har haft god tid på sig att arbeta fram förslag. Domen från Migrationsöverdomstolen kom . Man undrar vad regeringen och har gjort . Varför har man inte lyckats skapa åtminstone skissartade planer för hur återföreningen ska gå till?Genom att nöja sig med domens praxisändring och en ambition om att följa rättsutvecklingen kryper regeringen fegt undan sitt grundläggande ansvar att aktivt skapa en rättvis lagstiftning för anhöriginvandring som är hållbar . kräver fortfarande att löftet till de splittrade somaliesvenska familjerna inte sviks. Varje ny dag i väntan är för mycket. Därför krävs ett konkret lagförslag som skapar en hållbar och rättssäker möjlighet till familjeåterförening som löser upp alla dessa frågetecken.Herr talman! En kvinna ska alltid ha samhällets stöd att lämna en man som misshandlar eller utnyttjar henne. Det stödet ska finnas när första slaget faller, när första kränkningen sker. Det svenska samhället har fortfarande en lång väg kvar innan detta är verklighet. För vissa grupper av kvinnor är vägen längre än för andra. Kvinnor som kärleksinvandrat till är i en mycket utsatt situation. Trots vissa ändringar gör tvåårsregeln att kvinnorna fortfarande tvingas stanna kvar hos förövaren om de inte vill utvisas. De tvingas utstå våld om det inte har hunnit eskalera till "allvarliga kränkningar". Hållningen verkar vara att lite stryk får man tåla.När propositionen skrevs påpekade i en reservation till utskottsbetänkandet att formuleringen kunde få till följd att för hög grad av våld och kränkning kunde komma att accepteras och att myndigheterna medgavs ett för stort tolkningsutrymme. Det är nu alldeles uppenbart, bland annat genom rapporter från för kvinnojourer och tjejjourer i både 2009 och 2010, att det har blivit just så. anser att en kvinna som utsatts för misshandel eller kränkningar inte ska kunna utvisas. Som feministiskt parti är det för oss en självklarhet att samhällets skydd mot våld ska gälla alla kvinnor oavsett ursprung. Skydd mot våld och kränkningar måste därför överordnas hotet om utvisning.Med detta, herr talman, ställer jag mig naturligtvis bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 9. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner och reservationer.Vi lever i en demokrati där alla människor är lika värda med likhet inför lagen - en lag som utgår från ett humant synsätt. I detta humana samhälle hjälper och skyddar vi varandra. Det är detta som ligger till grund för att har anslutit sig till bland annat Genève- och Europakonventionerna. Utifrån detta förhållningssätt har dagens utlänningslag vuxit fram. Denna lag ger människor rätt att söka skydd i om man riskerar förföljelse, tortyr eller död.Alla människor som besitter någon form av empati förstår att ett liv ensam i ett främmande land bara blir ett halvt liv om man får leva det utan sin familj. Därför har både EU och varit väldigt tydliga med att man ska ha rätt att få hit sin familj. Med familj menas normalt kärnfamilj, även om vissa undantag kan göras för anhöriga som man bodde tillsammans med i hemlandet eller om man där hade ett starkt beroendeförhållande.Under den del i betänkandet som berör anhöriginvandring finns det motioner som både vill inskränka och utvidga rätten. Min uppfattning är att nuvarande lagstiftning har en bra balans. Man bör vara medveten om att den absolut största delen av dem som kommer till som anhöriginvandrare inte är anhöriga till flyktingar utan till svenskar eller andra som har bott här länge.När man hör sifferexercis blir man lite förvånad. fick vi uppgiften att av de ensamkommande barnen är det som får hit sina anhöriga. Den största gruppen av dem som kommer in i är svenska medborgare som återinvandrar. Siffran för hur många anhöriga som har en anknytningsperson som är flykting är något över 3 000 - 3 037, om jag inte minns alldeles fel.Många människor kommer till för att gifta sig eller ingå ett samboförhållande. Det är, som jag nämnde, den största gruppen av anhöriginvandrare. Den är sju gånger större än gruppen där anknytningspersonen är en flykting. Så jag kan konstatera att politik, som innebär att man vill minska flykting- och anhöriginvandringen , skulle vara ett gigantiskt dråpslag mot kärleken. För alla de svenskar som hittat kärleken utanför gränser skulle det inte vara möjligt att ta hit sin älskade. Det är uppenbart för alla att kärleken är gränslös, men det vill ändra på.Myndigheterna gör ingen seriositetsbedömning av förhållandet i samband med ansökan. Det utfärdas i stället ett tidsbegränsat uppehållstillstånd oftast . Skulle förhållandet avslutas upphör tillståndet. Men är man fortfarande ett par ges oftast ett permanent uppehållstillstånd.Med denna ordning följer dock en debatt om att kvinnan, vilket det oftast är, inte vågar bryta upp ur ett destruktivt förhållande eftersom hon då förlorar sitt uppehållstillstånd, utan i stället lever kvar i förhållandet.Lagen ger dock en möjlighet till undantag om utlänningen eller hennes barn har utsatts för våld eller annan kränkning. Utskottet har tidigare påtalat vikten av att lagstiftningen ger kvinnor och barn skydd. Regeringen har utsett en utredare som ska kartlägga och analysera förekomsten och omfattningen av våld och kränkningar och föreslå eventuella insatser. Detta ska redovisas . Jag anser att det är viktigt att regeringen följer upp utredarens slutsatser.Sedan den 15 april 2010 har vi i ett försörjningskrav. Det är ett krav som ska underlätta för anhöriga att snabbare komma in i samhället. Det ska göra att deras första tid i sker under mer ordnade former. Det ska skapa förutsättningar för att slippa trångboddhet, men också ge barnen ett lugnare hem och bättre förutsättningar att till exempel klara skolarbetet. När införde försörjningskravet var det en anpassning till övriga . Det finns dock ett antal undantag från försörjningskravet, och det är framför allt när barn är inblandade. Jag anser att det är en bra avvägning mellan försörjningskrav, som är ett modest krav, och rätten att återförenas med sin familj.När man kommer som flykting och sedan får asyl har man kunnat göra troligt att man har behov av skydd. Det ligger i sakens natur att om man tvingas fly har man svårare att förevisa godkända identitetshandlingar, och eftersom man inte utan risk kan lämna är kravet på identitet satt lägre. Vad gäller anhöriga är det lite annorlunda. Här är kravet fastställd identitet. Man ska då ha i minnet att den anhörige inte löper någon risk att förföljas, torteras eller dödas. Om så var fallet skulle ju den anhörige själv ha asylskäl. Det är då rimligt att man har ett högt krav på identiteten. Det finns ett rättmätigt krav att man ska veta vilka människor man ger uppehållstillstånd till. Kravet på fastställd identitet försvårar för människohandel och annan brottslighet. Det som ställt frågan på sin spets är när det är omöjligt för den anhörige att få fram handlingar som kan fastställa identiteten. Detta har drabbat framför allt personer från , ett land som saknar fungerande regering och myndigheter.I början av året kom dock Migrationsöverdomstolen med en praxisbildande dom som säger att dna bör jämställas med fastställd identitet. Det får naturligtvis till följd att vi får en ökning av anhöriginvandrare. Vi ligger på en prognos på 7 500. Vi kommer att få en ganska kraftig ökning , uppemot 17 000 - nu talar jag om prognoser - för att 2014 gå ned till nuvarande nivåer.Jag har förståelse för den oro som vissa kommunföreträdare visar, inte minst de som har många somalier bosatta i kommunen. Jag förutsätter därför att regeringen noga följer frågan. Vi får inte glömma att det är kommuner som tagit sitt samhällsansvar genom att ta emot nyanlända. Jag vill påpeka vikten av att detta är ett ansvar för oberoende av politisk nivå. Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Precis som i betänkandet noterar jag att enligt ramöverenskommelsen om migration mellan regeringen och de gröna är det problematiken med krav på pass och styrkt identitet i familjeåterföreningsfall, med utgångspunkt i principen om barnets bästa och rätten till familjeåterförening, som det ska hittas en lösning på.Redan i 2012 års statsbudget ingick reformen vid sidan av skolgång för papperslösa. Finansieringen var säkrad och förhandlingarna om en reform kunde börja på allvar. Men ändrade Migrationsöverdomstolen den praxis som utgjort en stor del av problematiken för personer som inte kunnat styrka sin identitet.Som noteras i betänkandet framhåller domstolen att det kan finnas skäl att i vissa situationer sänka beviskraven när det gäller identitet. I det aktuella fallet har domstolen efter bedömning ansett att det räcker med att identiteten har gjorts sannolik. Utskottet konstaterar i betänkandet att detta innebär en möjlighet till dna-analys i anknytningsärenden då släktskap inte kunnat styrkas på annat sätt.Miljöpartiet välkomnar självfallet Migrationsöverdomstolens dom. Den ökar möjligheterna för många tusentals personer, framför allt från , att återförenas med sina familjer. Enligt det som jag tror är den senaste prognosen från kan detta leda till att 18 500 personer kan återförenas i bara i år.Miljöpartiet gläds alltså åt domen, men tyvärr är den inte tillräcklig för att lösa problematiken med pass och styrkt identitet i familjeåterföreningsfall, det vill säga den problematik som vi i ramöverenskommelsen är överens med regeringen om att lösa. Vi ser redan nu hur olika domstolar tolkar prejudikatet på olika sätt. Det går inte heller att utesluta att Migrationsöverdomstolen kan komma fram till en annan slutsats i något annat familjeåterföreningsfall med andra inslag.För att säkra rättstillämparens möjligheter att göra undantag från kravet på styrkt identitet krävs en lagändring. Migrationsöverdomstolen framhöll själv i den prejudicerande domen om klarlagd identitet från att det åligger lagstiftaren att föranstalta om sådana undantag. Dessutom måste vi hitta en lösning för dem som inte kan styrka sitt släktskap via dna. Det gäller till exempel adopterade barn och makar som inte skaffat några barn. Dessa har också rätt att återförenas. I krigs- och svältdrabbade områden är det vanligt att barn vars biologiska föräldrar avlidit uppfostras i en annan familj, av nya föräldrar. Dagens praxis innebär att dessa familjer ställs inför ofattbara dilemman, exempelvis att kunna ta hit ett barn men låta ett annat barn vara kvar.Det är ingen hemlighet att frågan om anhöriginvandring är en av de frågor i det migrationspolitiska samarbetet där det råder oenighet mellan och regeringen om hur frågan ska behandlas framöver. Den migrationspolitiska överenskommelsen ska genomföras , och har varit tydligt med att ett genombrott måste ske för att vi ska ha något förtroende för regeringens vilja och förmåga att fullfölja sin del av överenskommelsen.Miljöpartiet utgår från att regeringen inser att praxisändringen från inte är tillräcklig. Som konstateras i betänkandet förklarade statsrådet i en interpellationsdebatt att han avser att följa den fortsatta rättsutvecklingen samt att det är möjligt att lagstiftningen kan behöva kompletteras eller justeras beroende på utvecklingen av praxis framöver.Miljöpartiet håller inte med om att rättsutvecklingen måste avvaktas. Med det redan anförda står det tydligt att lagändring krävs och att lösningar måste hittas för fler än dem som kan styrka sitt släktskap via dna. I kombination med att frågan är under övervägande i förhandlingarna med regeringen är det, såsom påpekas i betänkandet, inte möjligt att föreslå ett tillkännagivande om förslag till ändringar i utlänningslagen.Hela grunden för det migrationspolitiska samarbetet baseras på viljan att åstadkomma en positiv förändring på migrationsområdet, viljan att kunna ta fler steg i rätt riktning, mot stärkta rättigheter för migranter och ett öppnare och mer humant . I migrationsöverenskommelsen ingick för vår del inte att vi skulle hålla oss avvaktande till dessa frågor.Miljöpartiet står bakom den nya instans- och processordningen, men politiken har naturligtvis ett ansvar att ge och migrationsdomstolarna vägledning för rättstillämpningen. förväntar sig att det migrationspolitiska samarbetets potential för förändring utnyttjas mer aktivt, annars förlorar den sin betydelse.Låt oss hoppas att vi aldrig till fullo får insikt om den förlamning det innebär att titta på fotografier av sina barn och undra om de överlevt natten. Låt oss hoppas att vi aldrig helt tvingas förstå den faktiska betydelsen av att vara skild från ens barn, att av byråkratiska skäl inte kunna återse det. Låt oss nu hjälpa de familjer som splittrats att äntligen kunna återförenas. lyfte i sitt anförande fram många saker som vi verkligen kan hålla med om.Jag har en fråga utifrån hennes anförande. Hon pekar på att det måste ske ett genombrott . Jag undrar också vad utskottsmajoriteten menar med "beroende på utvecklingen av praxis framöver". och jag verkar vara överens om att en lagändring behöver göras. Vad betyder egentligen begreppet ""? Det syftar på är att vi varit tydliga med regeringen om att vi behöver komma vidare i frågor som är låsta, där vi inte känner att vi kommit framåt. Frågan om vård för papperslösa är en tydlig och viktig fråga där velat se en ändring . En annan fråga gäller just anhöriginvandring där vi vill se en lagändring.När det gäller frågan om vård för papperslösa skrev vi en debattartikel för ungefär en månad sedan. Vi har ställt ett ultimatum att vi vill att utredningen skickas ut på remiss så att vi kan komma vidare med skrivningar i höstbudgeten där vi är överens om hur vi hanterar frågan. Lagstiftning är komplicerat, men min bild är, som sagt, att det finns en majoritet i som verkligen vill få till stånd en ändring som vi är noga med att det ska finnas ordentliga krav på identitet och så vidare.Jag återkommer till begreppet "". Jag kan hänvisa till vad migrationsministern sagt, nämligen "beroende på utvecklingen av praxis framöver". Framöver låter för mig som . säger att man kommer att ställa krav på att det sker en lagändring . Kan det vara , till exempel i höstens budget från regeringen, eller vad är ? Som jag redogjorde för i mitt anförande anser att vi redan nu bör gå vidare med en lagändring. Vi behöver alltså inte avvakta rättsutvecklingen, utan vi ser redan nu att det finns fog för att ändra lagstiftningen så att det löser problematiken för alla familjer som förvägras familjeåterförening.Vi kan se att domstolarna tolkar lagstiftningen olika, och vi vill att problemet ska lösas för till exempel familjer med adoptivbarn eller för makar utan barn. Där vill vi se en förändring . Det är också krav som vi ställer . Talet om massinvandring är inte bara överdrivet utan direkt felaktigt. Visst flyttar ca 96 000 människor till . Det flyttar ut ca 50 000 människor från . Precis som sade är den största delen av dem som flyttar in svenska medborgare, och dessutom finns många nordiska medborgare. Den övervägande delen - den helt dominerande delen - är människor som har ett arbete, får ett arbete, söker arbete, har arbetstillstånd och har arbetat när de flyttar hit. Det är forskare, studenter och så vidare. Den mindre delen är de människor som knackar på vår dörr för att söka skydd från förföljelse, tortyr och elände.Många människor flyttar fram och tillbaka över gränserna i och på många olika håll. Jag tror att denna rörlighet är bra för länderna. Den betyder mycket för ekonomisk utveckling och för utbyte av idéer och erfarenheter.I dagens betänkande diskuterar vi anhöriginvandring. Jag tror att de flesta, om de tänker efter, inser att om man har tillstånd att bo här i landet ska man också ha möjlighet att leva tillsammans med sina allra närmaste, i första hand mindre barn och samboende partner. De flesta som själva har familj kan föreställa sig hur det är att leva här och fundera över hur barnen eller annan när och kär person har det på andra sidan jordklotet. Därför har en lagstiftning som inom visserligen ganska skarpa gränser ger människor rätt att återförenas med sina allra närmaste.Det finns också ett EU-direktiv om rätt till återförening. Det är bra att EU ger en garanterad grundnivå, som naturligtvis ska följa. Det är också bra att , och andra länder, har möjlighet att vara något mer generöst än vad EU:s grundnivå innebär.När det gäller familjeåterförening i EU finns två obligatoriska huvudprinciper.