bet · GZ01SoU8 · 2012-02-14 00:00:00 — Andra viktiga insatser är resursfördelning utifrån elevernas behov, satsning på kultur- och , ökade möjligheter till skuldsanering och sociala investeringar på nivå. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Barnfattigdom (SD) av Per Ramhorn (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So484 av och (båda S) och 2011/12:So482 av (S), 2011/12:So485 av m.fl. (S), 2011/12:So486 av m.fl. (S), 2011/12:So502 av (S) yrkande 1, 2011/12:So504 av och (båda S), 2011/12:So514 av (S), 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkande 52, 2011/12:So542 av m.fl. (S), 2011/12:So569 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2011/12:So658 av m.fl. (MP) yrkande 1. För en ensamstående förälder med ett eller flera barn har den ekonomiska tryggheten försämrats. Även om gruppen har fått en viss ökning i ekonomisk standard har detta inte skett i samma utsträckning som för andra. Målet för en bra barnpolitik måste vara att ge alla barn samma förutsättningar för bra och trygga uppväxtvillkor. Barn som lever med en ensamstående förälder med låg inkomst har inte möjlighet att efterfråga det som för andra barn är självklart. Regeringen bör ta de oroväckande signalerna om barnfattigdom på allvar och tillsätta en utredning som ser över hur samhällets stöd till ensamstående föräldrar med barn kan förbättras. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:So482 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att snabbt ta fram en åtgärdsplan för att människor inte ska hamna i fattigdom. 2011/12:So484 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en utredning som ska se över hur samhällets stöd till ensamstående föräldrar med barn kan förbättras. 2011/12:So485 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en nationell handlingsplan mot barnfattigdom bör tas fram. 2011/12:So486 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta fram en handlingsplan mot barnfattigdom. 2011/12:So502 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. 2011/12:So504 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen måste vidta åtgärder för att bekämpa barnfattigdomen. 2011/12:So514 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om barnfattigdom. 2011/12:So521 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om barnfattigdom. 2011/12:So542 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att minska klyftorna bland barn. 2011/12:So569 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lägga fram ett förslag till en handlingsplan mot barnfattigdom. 2011/12:So658 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förslag på en nationell handlingsplan mot barnfattigdom. har gett bl.a. civilutskottet tillfälle att yttra sig över ett antal motioner om barnfattigdom som väckts under den allmänna motionstiden i de delar de berör utskottets beredningsområde. Det gäller motionerna 2011/12:So482 (S), 2011/12:So484 (S), 2011/12:So485 (S), 2011/12:So486 (S), 2011/12:So502 (S) yrkande 1, 2011/12:So504 (S), 2011/12:So514 (S), 2011/12:So521 (S) yrkande 52, 2011/12:So542 (S), 2011/12:So569 (V) yrkande 1 och 2011/12:So568 (MP) yrkande 1. konstaterar att motionerna inte innehåller några förslag om konkreta åtgärder som faller inom utskottets beredningsområde. Utskottet kommenterar emellertid vissa överväganden i motionerna som tangerar detta område. Sammanfattningsvis anser utskottet att det, i fråga om dessa överväganden, saknas skäl för att göra ett tillkännagivande till regeringen. I yttrandet finns en avvikande mening. vill inledningsvis framhålla att frågor om barn som lever i en utsatt situation, av ekonomiska eller andra skäl, alltid bör stå högt på den politiska agendan. Vidare bör det framhållas att överväganden om åtgärder som kan påverka den ekonomiska situationen för olika delar av befolkningen alltid är aktuella inom flera utskotts beredningsområden och däribland civilutskottets. Det bör i sammanhanget också påpekas att de disponibla inkomsterna över lag har ökat för barnfamiljer i alla inkomstskikt under det senaste årtiondet. Diskussionen kring barnfattigdom har dock i huvudsak utgått från ett relativt fattigdomsbegrepp där utgångspunkten har varit hur de med lägst inkomster relaterar sig till dem som tjänar mer. Det frågan gäller i det aktuella ärendet är emellertid endast om något av de förslag som förs fram i de remitterade motionerna bör leda till ett tillkännagivande till regeringen. Det kan då först konstateras att motionerna inte innehåller några förslag om konkreta åtgärder som faller inom civilutskottets beredningsområde. Utskottet ska emellertid kortfattat kommentera vissa överväganden i de motioner där frågor inom civilutskottets beredningsområde tangeras. Förslaget om ett tillkännagivande till regeringen enligt motion 2011/12:So502 (S) yrkande 1 utgår från vissa överväganden med delvis bostadspolitisk inriktning. Det framhålls att det är viktigt att förebygga segregerade bostadsområden. Vidare anför motionären att det är ett steg i fel riktning att som den borgerliga regeringen sälja ut allmännyttan för att ombilda den till bostadsrätter. Slutligen hävdar motionären att ambitionen att införa marknadshyror är en medveten politik mot ett mer segregerat samhälle. När det gäller den första frågan, att förebygga segregerade bostadsområden, delar utskottet och med all visshet även regeringen motionärens uppfattning. Denna fråga kan emellertid endast till viss del hanteras med bostadspolitiska medel. Det handlar då exempelvis om att ge möjlighet till en blandad bebyggelse med avseende på upplåtelseform och typ av bostäder. Det är en statlig uppgift att utforma de regelsystem som påverkar dessa frågor, men den praktiska tillämpningen i bostadsplaneringen handhas av varje enskild kommun. Inom ramen för det kommunala självbestämmandet och ansvaret för bostadsförsörjningen finns det stora möjligheter att ta särskilda hänsyn till de lokala förutsättningarna och att ta det helhetsansvar som är nödvändigt för att uppnå en önskad samhällsutveckling. Därutöver vill utskottet peka på regeringens ambition att hålla byggkostnaderna nere med hjälp av bl.a. regelförenklingar och långsiktigt hållbara förutsättningar. Även den andra frågan som motionären tar upp, dvs. en eventuell försäljning av kommunalt ägda bostäder, är det de enskilda kommunernas sak att ta ställning till. Vad slutligen gäller det tredje påståendet som enligt motionären bör ligga till grund för tillkännagivandet finns det skäl för ett klarläggande. De nya villkor för hyressättning som har varit i kraft infördes med brett politiskt stöd i och även med stöd av hyresbostadsmarknadens parter. I motion 2011/12:So521 (S) nämns det med hänvisning till en Socialdemokratisk partimotion att ökade möjligheter bör ges till skuldsanering. kommer att behandla ett antal förslag med denna inriktning från den allmänna motionstiden. Det saknas därför skäl att i det nu aktuella sammanhanget ta upp denna fråga. Ytterligare en fråga med anknytning till civilutskottets beredningsområde ska här kommenteras helt kort. Det gäller frågan om vräkning av barnfamiljer som omnämns i motion 2011/12:So486 (S). Vid överväganden på detta område har ibland bestämmelserna i hyreslagen om besittningsskydd och hyresavtalets upphörande samt i utsökningsbalken om avhysning kommit att diskuteras. vill emellertid framhålla att överväganden i den aktuella frågan främst bör inriktas på vräkningsförebyggande åtgärder. Med hänsyn till såväl hyresvärdens som grannars intressen är inte förstärkt besittningsskydd särskilt inriktat på barnfamiljer en lämplig åtgärd. Däremot finns i hyreslagen bestämmelser om meddelande till socialnämnden när en uppsägning av en bostadshyresgäst på grund av försummad hyresbetalning har aktualiserats (12 kap. 44 § jordabalken). Det är naturligtvis mycket angeläget att kommunerna senast i detta sammanhang söker medverka till lösningar på den uppkomna situationen, särskilt när dessa ärenden gäller barnfamiljer. kan konstatera att regeringen på flera sätt söker ge stöd till kommunerna i detta arbete. Regeringen har också beslutat om ytterligare insatser på området . En nationell samordnare har tillsatts med uppgift att ge kommunerna stöd när det gäller att skapa en långsiktigt hållbar struktur och fungerande rutiner i arbetet med att motverka hemlöshet. Vräkningar av barnfamiljer utgör ett särskilt fokusområde i samordnarens uppdrag. Vidare har länsstyrelserna fått i uppdrag att bistå kommunerna med att i bostadsförsörjningsarbetet särskilt uppmärksamma frågor om hemlöshet. Även i detta uppdrag ingår frågan om barnfamiljer som riskerar att drabbas av vräkning. Mot den redovisade bakgrunden finns inte heller i frågan om vräkning av barnfamiljer skäl till ett allmänt formulerat tillkännagivande från . kan sammanfattningsvis konstatera att det, när det gäller frågor som faller inom utskottets beredningsområde, saknas skäl för att göra ett tillkännagivande till regeringen med anledning av de aktuella motionerna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (M). Barnfattigdom (S, MP, V) (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V) anför: hanterar inom sitt beredningsområde ett antal frågor som på olika sätt har stor betydelse för barns livsvillkor. Flera av dessa frågor tas också upp i de nu aktuella motionerna. Enligt motionsförslagen bör de ingå som en del i ett sammanhållet arbete för att motverka barnfattigdom. Utskottet kan konstatera att motionerna sätter fokus på olika problem som har samband med barnfattigdom. Gemensamt för alla motionerna är emellertid slutsatsen att man behöver ta ett samlat grepp för att analysera och finna lösningar på problemen. Detta föreslås ske genom att regeringen utarbetar en handlingsplan, en strategi eller ett program med denna inriktning. tar inte ställning till de närmare formerna för hur arbetet bör bedrivas. Detta får närmast anses var en fråga för socialutskottet att överväga, bl.a. med ledning av yttrandena från övriga berörda utskott. tillstyrker emellertid ett tillkännagivande från med utgångspunkt från övervägandena i samtliga aktuella motioner. I ett sådant tillkännagivande bör givetvis även de frågor som faller inom civilutskottets beredningsområde ingå. Flera av motionerna tar upp bostadens och boendemiljöns betydelse för barnens livsvillkor. vill framhålla att ett viktigt mål för bostadspolitiken måste vara att boende- och bebyggelsemiljön ska bidra till jämlika förhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Det är därför självklart att olika bostadspolitiska medel måste användas för att uppnå detta mål. Motionärerna framhåller att barn i familjer med en utsatt ekonomisk situation ofta bor sämre än andra barn och växer upp i segregerade bostadsområden. Det gäller inte minst för barn i familjer som invandrat till . Dessa familjer är ofta trångbodda och ibland även hänvisade till bostäder med en undermålig inomhusmiljö. De har också mycket begränsade möjligheter att byta eller köpa bostad och på så sätt påverka sin egen boendesituation. Enligt utskottets mening finns det anledning att särskilt uppmärksamma behovet av ett mer integrerat boende och boendesituationen för barn i invandrarfamiljer i samband med ett arbete kring barnfattigdom. När det gäller den fysiska bebyggelseplaneringen kan flera åtgärder vidtas för att motverka uppkomsten av segregerade bostadsområden och även på andra sätt förbättra barnens villkor. Det är också viktigt att goda förutsättningar skapas för att bygga och rusta upp bostäder med alla upplåtelseformer. Inom bostadspolitiken finns det anledning att särskilt överväga hur villkoren för hyresbostäder kan förbättras. För familjer med en utsatt ekonomisk situation är en hyresbostad med en rimlig hyresnivå ofta det enda alternativet. vill också framhålla att en av bostadspolitikens största utmaningar, den tilltagande bostadsbristen, bör ägnas uppmärksamhet när frågor om barnfattigdom diskuteras. Det är de mest utsatta familjerna, ofta anlända invandrare och unga hushåll med eller utan barn, som drabbas hårdast när bostadsbyggandet inte når upp till en hållbar nivå. Bostadsbristen har också betydelse för ett särskilt allvarligt problem som uppmärksammas i motionerna, nämligen vräkning av barnfamiljer. Uppgifter tyder på att antalet barn som berörs av vräkningar har ökat . Det är helt ovärdigt ett socialt ansvarstagande samhälle att barn riskerar att hamna i hemlöshet eller en mycket osäker bostadssituation. Denna fråga måste därför ägnas särskild uppmärksamhet i arbetet med att motverka barnfattigdom. Utskottet vill avslutningsvis ta upp frågan om skuldsanering som berörs i en av motionerna. Det bör erinras om att , på förslag av civilutskottet, gjorde två tillkännagivanden till regeringen om skuldsanering och överskuldsättning (bet. 2010/11:CU9, rskr. 2010/11:208). Det sistnämnda tillkännagivandet innebar att regeringen bör utarbeta en strategi för hur överskuldsättning ska kunna undvikas och i detta sammanhang även ta initiativ som syftar till att öka kunskaperna om barns och ungdomars situation i överskuldsatta familjer. Det finns således all anledning att även i arbetet med ett åtgärdsprogram mot barnfattigdom särskilt uppmärksamma barnens situation i överskuldsatta familjer. Sammanfattningsvis anser civilutskottet, med utgångspunkt från de frågor som faller inom utskottets beredningsområde, att i ett tillkännagivande till regeringen bör uttala stöd för de aktuella motionsförslagen om ett sammanhållet arbete för att motverka barnfattigdom. beslutade att bereda bl.a. socialförsäkringsutskottet tillfälle att yttra sig över de motioner om barnfattigdom som väckts under den allmänna motionstiden i de delar som berör respektive utskotts beredningsområde. Utskottet redovisar i detta yttrande sina överväganden i fråga om dessa motioner. Utskottet föreslår att socialutskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. I ärendet finns en avvikande mening. I kommittémotion 2011/12:So521 (S) begärs i yrkande 52 ett tillkännagivande om barnfattigdom. Alldeles för många barn växer upp i familjer med mycket dålig ekonomi och ökar antalet. Enligt en rapport från levde 10 000 fler barn i fattigdom 2008 än året innan. Totalt lever 220 000 barn i fattiga familjer där föräldrarna antingen saknar jobb eller jobbar deltid. Risken för fattigdom är enligt störst bland barn till ensamstående och barn till utrikes födda. De viktigaste åtgärderna för att motverka barnfattigdom är enligt motionärerna en aktiv arbetsmarknadspolitik och en generell välfärd. Andra åtgärder är bl.a. rätt till heltid och en ökad rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid. I kommittémotion 2011/12:So658 (MP) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om en nationell handlingsplan mot barnfattigdom. Studier har visat på ett tydligt samband mellan fattigdom och utbildningsresultat, etablering på arbetsmarknaden, hälsa, mobbning och trygghet i det egna bostadsområdet. Även barn till föräldrar som missbrukar, har en psykisk sjukdom eller brukar våld lever i särskilt utsatta livssituationer. Lösningen på problemet med barnfattigdom är enligt motionärerna bl.a. en fungerande arbetsmarknad, bostäder som inte är för dyra och bra skolor. I kommittémotion 2011/12:So569 (V) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om en handlingsplan mot barnfattigdom. De senaste årens nedmontering av trygghetssystemen för a-kassa och sjukförsäkring har drastiskt försämrat den ekonomiska situationen för många vuxna. Detta drabbar barnen. För att motverka barnfattigdom krävs bl.a. arbete åt alla, rätt till arbete på heltid, bättre a-kassa och sjuk- och föräldraförsäkring samt höjt underhållsstöd och förbättrat bostadsbidrag. Liknande motionsyrkanden finns i motionerna 2011/12:So482 (S), 2011/12:So484 (S), 2011/12:So485 (S), 2011/12:So486 (S), 2011/12:So502 (S) yrkande 1, 2011/12:So504 (S), 2011/12:So514 (S) och 2011/12:So542 (S). Vissa uppgifter om hushåll med låg ekonomisk standard Enligt budgetpropositionen , utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn, finns det i knappt 1,3 miljoner hushåll med barn som i olika utsträckning berörs av den ekonomiska familjepolitiken. Antalet barn i åldern uppgår till närmare 2 miljoner. Yngre barn har i mycket högre grad sammanboende föräldrar än äldre barn. I en barnfamilj bor det i genomsnitt 1,7 barn. I familjer med en ensamstående förälder finns det färre barn än i familjer med sammanboende föräldrar. Inkomst från arbete är den främsta förutsättningen för en god ekonomisk levnadsstandard för barnfamiljerna. var av kvinnor med barn i åldern sysselsatta. Motsvarande siffra för män med barn i samma ålder var . Många kvinnor med barn () arbetar deltid medan de flesta män med barn () arbetar heltid. har de flesta hushåll ekonomiskt sett fått det bättre, trots den ekonomiska nedgången 2008. Högre sysselsättning och sänkta inkomstskatter är den främsta förklaringen till ökningen av de disponibla inkomsterna. har inkomsterna ökat realt för samtliga hushållstyper, men inte lika mycket för ensamståendehushåll. Hushåll med en ensamstående förälder är de som har de lägsta disponibla inkomsterna, speciellt när det finns flera barn i hushållet. Majoriteten av de ensamstående föräldrarna är kvinnor. Betydelsen av den ekonomiska familjepolitiken ökar ju fler barn som finns i hushållet. utgjordes t.ex. av den disponibla inkomsten för ensamstående med två eller flera barn av olika former av familjepolitiska stöd. För ensamstående med ett barn utgör de olika familjestöden av den disponibla inkomsten per konsumtionsenhet. För sammanboende med ett barn består den disponibla inkomsten per konsumtionsenhet till av olika familjestöd, för sammanboende med två barn och för sammanboende med tre eller flera barn . Den inkomstgräns som väljs för att beskriva ekonomisk standard kan vara absolut eller relativ. En absolut inkomstgräns betyder att man har en på förhand bestämd gräns som inte ändrar sig (förutom efter prisnivå). En relativ inkomstgräns (disponibel inkomst av medianinkomsten) förändras i takt med att medianinkomsten gör det. Drygt en fjärdedel av ensamståendehushållen med svensk bakgrund och med ett barn har en relativ låg ekonomisk standard, medan andelen för motsvarande hushåll med utländsk bakgrund är . Skillnaderna mellan ensamstående föräldrar med svensk och utländsk bakgrund har förstärkts över tiden. I början av perioden var skillnaden medan den uppgick till . Det faktum att de ekonomiska familjestöden är fasta belopp eller följer prisutvecklingen snarare än inkomstutvecklingen gör att den disponibla inkomsten för ensamstående med barn halkar efter i tider av reallöneutveckling. En egenskap hos relativa mått på ekonomisk standard är att inkomstgränsen varierar över tiden. I en lågkonjunktur sänks gränsen för ekonomisk utsatthet om medianinkomsten sjunker, vilket kan bli fallet när fler blir arbetslösa. Mot denna bakgrund är det nödvändigt med ytterligare ett mått som sammantaget bidrar till att belysa barnhushållens ekonomiska standard. Det nya måttet redovisas i för den ekonomiska familjepolitiken Svar på regeringsuppdrag (2011). benämner måttet låg inkomststandard. Det nya måttet beskriver relationen mellan barnhushållens inkomster och beräknade levnadskostnader. Med detta mått beräknas av barnhushållen ha levt i hushåll med låg inkomststandard . Relationen mellan de olika hushållstyperna följer mönster som återfinns även när det relativa måttet används. Ensamhushåll har en högre risk för låg inkomststandard än hushåll med två vuxna, och ju fler barn det finns i hushållet desto högre risk för låg inkomststandard. Nivån är dock betydligt lägre än för det relativa måttet när inkomsterna sätts i relation till utgifter. I gruppen ensamstående med barn hade vart femte hushåll en låg inkomststandard 2010. När de tre olika måtten jämförs är andelen barnhushåll med låg ekonomisk standard högst för det relativa måttet, och andelen ökar dessutom under i stort sett hela perioden. När det absoluta måttet används minskar andelen barnhushåll med låg ekonomisk standard . Förklaringen till skillnaden mellan det absoluta och det relativa måttet är att även de med låga inkomster har haft en inkomstökning som har överstigit inflationen och därmed en real inkomstökning. Detta visar sig genom att andelen med låg ekonomisk standard enligt det absoluta måttet har minskat och ligger . har inkomsterna för barnhushåll med låga inkomster inte ökat lika snabbt som medianinkomsten i samhället totalt, vilket innebär att andelen hushåll med inkomster av medianinkomsten har ökat , till 2010. Oavsett vilket mått som används kvarstår att ensamstående med barn har en lägre ekonomisk standard än sammanboende med barn, och att hushåll med utländsk bakgrund har högre risk för ekonomisk utsatthet än hushåll med svensk bakgrund. Av rapporten och välfärd i Social rapport i sammandrag framgår bl.a. att ungdomar, ensamstående mödrar samt invandrare, främst de nyanlända och de från , har hög risk för fattigdom och andra välfärdsproblem. Välfärdsproblem kan uppträda tillsammans, och en vanlig kombination är ohälsa och ekonomisk utsatthet. Allvarliga sjukdomar leder ofta till försämrade ekonomiska villkor och ökad risk för upplösning av parförhållanden. ökade realinkomsterna i i alla inkomstskikt, och andelen med disponibla inkomster under den absoluta fattigdomsgränsen sjönk från av befolkningen. Dessutom minskade andelen personer som lever i hushåll med ekonomiskt bistånd. När konjunkturerna är goda ökar möjligheterna att ta sig ur fattigdom och biståndstagande. Inkomstökningarna har varit kraftigare bland höginkomsttagare än bland låginkomsttagare, med följden att inkomstskillnaderna och därmed ojämlikheten i samhället har ökat . Utvecklingen har medfört en minskad fattigdom i absolut bemärkelse som fattigdomen ökat i relativa termer, dvs. mätt som andelen personer med disponibla inkomster av medianinkomsten. Vidare har långvarig fattigdom som varar eller längre minskat kontinuerligt . Av de fattiga utgör utrikesfödda och ensamboende en allt större del. Detsamma gäller långvarigt ekonomiskt bistånd. Av dem som 2007 hade haft ekonomiskt bistånd var utrikesfödda. Till de mest utsatta hör enligt ensamstående mödrar med minderåriga barn. De har en tydligt förhöjd risk för såväl långvarig () som upprepad fattigdom, och andelen som haft ekonomiskt bistånd är ungefär dubbelt så hög som i befolkningen som helhet. Ensamstående föräldrar har också ökade risker för att drabbas av samtidigt förekommande välfärdsproblem, bl.a. ekonomisk utsatthet, arbetslöshet, ohälsa, trångboddhet, otrygghet, bristande medborgarresurser och begränsade sociala relationer. Fattigdom under uppväxten ökar risken för att själv bli fattig som vuxen, och ju lägre inkomster föräldrarna hade när man växte upp, desto högre är sannolikheten att man hamnar i de lägre inkomstskikten. Av årsrapport Barnfattigdomen i (sammanfattningen) framgår att barnfattigdomen 2007 nådde den lägsta nivån sedan mätningarnas start . levde av alla barn i (210 000 barn) i ekonomisk fattigdom. bröts dock trenden och barnfattigdomen ökade till , vilket motsvarar 10 000 barn. Detta sammanfaller i tiden med den första fasen i konjunkturnedgången, som inleddes . Enligt räknas barn i familjer som antingen har låg inkomststandard eller har försörjningsstöd som fattiga.