bet · GZ01JuU15 · 2012-02-23 00:00:00 — I motion 2011/12:Ju348 (M) anförs det att ett sätt att både öka rättssäkerheten för gripna och omhändertagna personer och förbättra skyddet för polisen mot felaktiga påståenden om polisens agerande skulle vara att låta polisen använda filmutrustning i tjänsten i större utsträckning. Motionären anser att det bör utredas om och på vilket sätt dagens lagreglering gör det möjligt för polisen att använda filmutrustning. Utredningen bör enligt motionären även se över behovet av lagändringar. Övervakning med kamera kan ske genom användning av fjärrmanövrerade kameror. Sådan övervakning är reglerad i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning och i 27 kap. . När det gäller polisens användning av s.k. handmanövrerade kameror föreskrivs i 28 kap. 14 § första stycket att den som är anhållen eller häktad får underkastas bl.a. fotografering. Närmare bestämmelser finns i förordningen (1992:824) om fingeravtryck m.m. Även andra personer kan under en förundersökning bli föremål för bl.a. en sådan åtgärd under förutsättning att det behövs för utredning av ett brott som kan följas av fängelse. När man tar till dessa åtgärder ska det alltid ske öppet i förhållande till den enskilde. Polisens användning av handmanövrerade kameror i övrigt är inte lagreglerad. uttalade i sitt betänkande Om buggning och andra hemliga tvångsmedel (SOU 1998:46 s. 74) att det står polisen fritt att använda handmanövrerade kameror, antingen de är dolda eller inte; det framhölls emellertid att det inte finns något positivt lagstöd för en sådan åtgärd. Beredningen för rättsväsendets utveckling har i delbetänkandet Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74 s. 305) föreslagit att det ska införas vissa regler i polislagen om polisens användning av handmanövrerade kameror. Denna reglering föreslås omfatta användning av såväl stillbildskameror som videokameror och tillämpas oberoende av om den teknik som används är analog eller digital. I slutbetänkande Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010:103 s. 258 f.) anges följande. Det är mycket vanligt att de brottsbekämpande myndigheterna använder sig av filmning med handmanövrerad kamera i en spaningsoperation, oavsett om det sker i förundersökning eller i underrättelseverksamhet och oberoende av brottslighetens svårhetsgrad. Metoden kan i stort sett inte planeras utan måste situationsanpassas. filmas enskilda misstänkta och personer som dessa träffar. Även filmning in i eller strax utanför bostäder eller andra privata utrymmen förekommer. Vanligast är dock att filmningen äger rum i offentliga miljöer. Även stillbildskameror används. Beslut om att använda handmanövrerad kamera fattas av den enskilde polis- eller tulltjänstemannen och någon särskild dokumentation över användningen görs inte. Privatpersoner upplåter ibland utrymmen för att spaningsinsatsen ska kunna genomföras. För det fall bilderna har betydelse för utredningen redovisas de i förundersökningsprotokollet och används som bevis i rättegång. Säkerhetspolisens användning av handmanövrerade kameror skiljer sig inte från den som förekommer inom polisen i övrigt. Säkerhetspolisen har också framhållit att metoden är viktig för att på ett tillförlitligt och säkert sätt dokumentera de iakttagelser som exempelvis spaningspersonal gör i sitt arbete. har bl.a. haft i uppdrag att överväga en författningsreglering av de brottsbekämpande myndigheternas användning av sådana tekniska spaningsmetoder som utgör ett intrång i enskildas integritet eller av andra skäl bör lagregleras. Enligt utredningen (s. 265 f.) är ljudupptagning, bildupptagning och lokalisering av en person med hjälp av teknisk utrustning åtgärder som används av de brottsbekämpande myndigheterna och som det kommer att finnas ett stort behov av att använda även i fortsättningen. har regeringsformens skydd för den personliga integriteten skärpts på så sätt att det har införts ett nytt andra stycke i 2 kap. 6 § regeringsformen. I det nya stycket anges att var och en, utöver vad som i övrigt gäller enligt paragrafen, är skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten som sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Med hänsyn till detta och utvecklingen av praxis finns det enligt skäl att lagreglera användningen av ljudupptagning, bildupptagning och lokalisering av en person med hjälp av teknisk utrustning. I slutbetänkandet föreslås därför att vissa spaningsmetoder, bl.a. ljud- och bildupptagning, ska regleras i en ny lag om särskilda inhämtningsåtgärder i de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet. slutbetänkande bereds inom . Detsamma gäller betänkandet Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brottsbekämpningen (SOU 2003:74), som nämns ovan. I detta sammanhang bör nämnas att behandlingen av personuppgifter, bl.a. bildupptagningar, regleras i polisens verksamhet i polisdatalagen (1998:622). ersätts denna lag med en ny polisdatalag (2010:361). Syftet med den nya lagen är att ge polisen möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt sätt i sin brottsbekämpande verksamhet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid en sådan behandling. En utgångspunkt är att skapa en teknikneutral och flexibel reglering som ger ramarna för polisens personuppgiftsbehandling utan att i detalj reglera formerna för behandlingen. Lagen skapar också förutsättningar för ett bättre samarbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna genom utökade möjligheter till informationsutbyte (prop. 2009/10:85, bet. 2009/10:JuU19 och rskr. 2009/10:255). Som framgår ovan bereds flera utredningar (SOU 2003:74 och SOU 2010:103) med förslag om lagreglering av polisens användning av kameror. Utskottet vill inte föregripa beredningen av dessa förslag och avstyrker därför motion 2011/12:Ju348 (M). Ökade möjligheter för polisen att komma åt alkohol som innehas av unga I motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 62 begärs det ökade möjligheter för polisen att komma åt alkohol som olovligen innehas av ungdomar. Motionärerna vill ge polisen möjlighet att söka igenom t.ex. en väska, om det finns en befogad misstanke att en ungdom olovligen innehar alkohol i den. Ett sådant verktyg skulle enligt motionen kunna effektivisera polisens arbete både mot ungas alkoholkonsumtion och mot langning. Enligt 19 § polislagen (1984:387) får en polis som med laga stöd griper eller annars omhändertar eller avlägsnar någon i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål ska kunna tas om hand, eller för att hans eller hennes identitet ska kunna fastställas. En polis får också kroppsvisitera i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, eller föremål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom, om det finns särskild anledning att anta att den som avses med åtgärden bär ett sådant föremål med sig och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att föremålet kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Enligt 3 kap. 7 § alkohollagen (2010:1622) får alkoholdrycker inte säljas eller annars lämnas ut till den som inte har fyllt . Beträffande folköl gäller motsvarande den som inte har fyllt . Enligt 3 kap. 8 § alkohollagen får alkoholdrycker inte lämnas ut till den som är märkbart påverkad av alkohol eller andra berusningsmedel. Alkoholdrycker får inte heller lämnas ut om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att olovligen tillhandahållas någon. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut alkoholdrycker i strid med 3 kap. 7 eller 8 § till någon som inte har uppnått föreskriven ålder eller som är märkbart påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel, döms enligt 11 kap. 9 § alkohollagen för olovlig dryckeshantering till böter eller fängelse . Enligt 12 kap. 1 § alkohollagen ska alkoholdrycker som har varit föremål för brott enligt lagen förklaras förverkade. Enligt 12 kap. 5 § alkohollagen gäller vid sådant förverkande lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. i tillämpliga delar. Enligt 2 § lagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. får beslagtagen egendom bevisligen förstöras om värdet är ringa eller om det annars måste anses försvarligt att förstöra egendomen. Om värdet på en beslagtagen alkoholhaltig dryck är ringa, får en polis besluta att drycken bevisligen ska förstöras. Detta innebär att en polis har rätt att besluta om att alkoholhaltiga drycker får förstöras, exempelvis på platsen för beslaget, om dryckens värde är ringa (prop. 2004/05:135 s. 166 f.). Polisen har utvecklat ett arbetssätt som kallas Kronobergsmodellen. Det är en arbetsmetod som syftar till att begränsa ungdomars alkoholdrickande i offentlig miljö och på så sätt minska den alkoholrelaterade våldsbrottsligheten bland unga. Kronobergsmodellen går ut på att polisen beslagtar alkohol från minderåriga ungdomar, förstör den och kontaktar deras föräldrar. En annan åtgärd är att identifiera och ingripa mot kända langare. (Brå) har i samarbete med på uppdrag av regeringen utvärderat Kronobergsmodellen i sju polisområden. Enligt Brås bedömning kan arbetsmetoden fungera förebyggande mot våldsbrott (rapport 2009:5) presenterade regeringen en samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken, ANDT-politiken (prop. 2010/11:47). Syftet med strategin var att ange mål och inriktning för hur samhällets insatser ska genomföras, samordnas och följas upp . Strategin har godkänts av (bet. 2010/11:SoU8 och rskr. 2010/11:203). Mål- och uppföljningsstrukturen för ANDT-politiken består av sju långsiktiga mål som anger inriktningen för ANDT-arbetet i sin helhet. Dessa mål omfattar tillgångs- och tillgänglighetsbegränsande arbete, skydd av barn och ungdomar, förebyggande arbete, tidiga insatser, vård och behandling samt riktlinjer för samarbetet med andra länder inom EU och internationellt. Dessa mål är ständigt aktuella och har inte någon bortre tidsgräns. Till de långsiktiga målen knyts nationellt prioriterade mål som ska uppnås . Ett av flera långsiktiga mål i strategin är att antalet barn och unga som börjar använda narkotika och dopningsmedel eller debuterar tidigt med alkohol eller tobak successivt ska minska. I den delen framhåller regeringen (prop. s. 35) att det ANDT-förebyggande arbetet måste vara sektorsövergripande och ständigt pågående. Varje generation måste vinnas. Det måste finnas väl utarbetade rutiner på lokal nivå mellan dem som arbetar inom det förebyggande och hälsofrämjande området och de myndigheter och idéburna organisationer som arbetar med personer i riskmiljöer. Regeringen betonar även vikten av tillgänglighetsbegränsande åtgärder som t.ex. ålderskontroller, polis- och föräldranärvaro, en effektiv tillsyn m.m. Som ett av flera prioriterade mål anges ökad användning av befintliga verksamma metoder för att skjuta upp alkoholdebuten och minska den skadliga alkoholkonsumtionen. I den delen konstaterar regeringen (prop. s. 38 f.) att det i flera avseenden har skett en positiv utveckling när det gäller de minderårigas alkoholvanor. Det är dock, framhåller regeringen, fortfarande oacceptabelt många minderåriga som dricker alkohol, framför allt i vissa ungdomsgrupper. Regeringen anser att befintliga effektiva metoder för att nå minderåriga och unga vuxna och påverka skadliga dryckesmönster bör ges ökad spridning. Det gäller t.ex. metoder för att upprätthålla åldersgränser och förhindra langning. Regeringen framhåller att polisen bedriver ett aktivt förebyggande arbete för att stoppa langare som förser minderåriga med alkohol och anser att Kronobergsmodellen och liknande beprövade arbetssätt bör ges en ökad spridning. Som framgår ovan har godkänt regeringens förslag till samlad strategi för bl.a. alkoholpolitiken under 20112015. Ett av strategins långsiktiga mål är att antalet barn och unga som debuterar tidigt med alkohol successivt ska minska. Som regeringen framhåller måste arbetet i strävan mot detta mål ständigt pågå inom olika sektorer i samhället. Utskottet vill därvid särskilt betona vikten av tillgänglighetsbegränsande åtgärder som t.ex. ålderskontroller, polis- och föräldranärvaro och en effektiv tillsyn. När det gäller det prioriterade målet att öka användningen av befintliga verksamma metoder för att skjuta upp alkoholdebuten och minska den skadliga alkoholkonsumtionen vill utskottet särskilt peka på den arbetsmetod som kallas Kronobergsmodellen och som går ut på att polisen beslagtar alkohol från minderåriga personer och förstör den. Metoden har visat sig kunna fungera förebyggande mot alkoholrelaterad våldsbrottslighet bland unga. Som regeringen anför bör denna metod och liknande beprövade arbetssätt ges en ökad spridning. Däremot är inte utskottet berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsförslaget om utökad rätt för polisen att kroppsvisitera ungdomar för att söka efter alkohol. Motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 62 avstyrks. Fördelningen av olika slags resurser inom polisen Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om fördelningen av olika slags resurser inom polisen. Jämför reservationerna 7 (S, V) och 8 (MP). I motion 2011/12:N303 (V) yrkande 3 framhålls vikten av polisnärvaro i hela landet. Som exempel på hur allmänhetens tillgång till polisen kan öka nämner motionärerna servicebussar och servicekontor där bl.a. tillståndsansökningar, stöldanmälningar och passansökningar kan hanteras. Motionärerna anser att det bör tillsättas en utredning med uppdrag att komma med förslag om hur behovet av polisnärvaro i hela landet kan tillgodoses. I motion 2011/12:Ju309 (MP) framhålls vikten av att s.k. kriminalsökhundar är tillgängliga för polisen i hela landet. Motionären pekar på att det förekommer att en lokal polismyndighet som inte har denna resurs avstår från att begära förstärkning från en myndighet där hunden finns på grund av aspekter som kostnader och tid. I motion 2011/12:Ju277 (M) begärs det en översyn av behov av flygburna transporter och hur detta behov kan tillgodoses. Motionären anför att saknar nödvändiga medel för att snabbt kunna vara på plats vid skarpt läge. Enligt motionären har insatsstyrkan vid flera utryckningar tvingats förflytta sig med reguljärflyg i stället för med polishelikopter. tillkallade regeringen en kommitté med uppdraget att utreda och ta ställning till behovet av att ändra polisens organisation. Kommittén, som har tagit namnet , ska förutsättningslöst analysera i vilken utsträckning polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav regeringen ställer på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade resultat i polisens verksamhet. I uppdraget ingår bl.a. att föreslå en organisation för polisen som är väl avvägd såväl när det gäller kraven på specialisering, spetskompetens och uthållighet som på lokalt förankrad brottsbekämpning. Det ingår även att föreslå en organisation som är väl avvägd när det gäller kravet på att polisen dels ska kunna arbeta effektivt, dels vara tillgänglig och synlig i hela landet och som ger polisen en flexibilitet när det gäller att snabbt omfördela resurser dit de behövs mest. uppdrag ska redovisas (dir. 2010:75). har behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om resursfördelning till en viss polismyndighet, senast i samband med behandlingen av rättsväsendets budget (bet. 2011/12:JuU1 s. 44). Utskottet vidhöll då sin tidigare uttalade uppfattning att frågor om hur resurser ska fördelas mellan polismyndigheterna bör vara en angelägenhet för att besluta om. Som framgår ovan pågår en utredning av polisens organisation. Utredningen har bl.a. till uppgift att föreslå en polisorganisation som är väl avvägd när det gäller kravet på att polisen ska vara tillgänglig och synlig i hela landet och som ger polisen en flexibilitet när det gäller att snabbt omfördela resurser dit de behövs mest. Utskottet anser inte att utredningens arbete bör föregripas. Till detta kommer, som utskottet har uttalat, att frågan om hur resurser ska fördelas mellan polismyndigheterna måste anses vara en angelägenhet för att besluta om. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2011/12:N303 (V) yrkande 3, 2011/12:Ju309 (MP) och 2011/12:Ju277 (M). Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om tull- och gränskontroller samt om befogenheter. Jämför reservation 9 (SD). I motion 2011/12:Ju397 (M) begärs det att en översyn ska göras av rutiner och åtgärder kring svenska tull- och gränskontroller för att dessa ska stämma överens med idén om fri rörlighet inom EU och passfrihet i . Motionären framhåller det lokala perspektivet och pekar bl.a. på att resandet över landsgränserna i t.ex. sker inom en och samma region och inom en alltmer gemensam arbetsmarknad. Eftersom har skärpt sina tull- och passkontroller är det enligt motionären särskilt viktigt att föregår med gott exempel på området. I motion 2011/12:Ju411 (SD) yrkande 28 begärs det att det ska säkerställas att har kapacitet att vid behov återupprätta gränskontrollerna. I motionen framhålls vikten av att tullen ges nödvändiga verktyg för att möta trycket från kriminella nätverk som bedriver t.ex. människohandel och narkotika- och vapensmuggling. bör därför kunna införa temporära gränskontroller när det behövs. I motion 2011/12:Ju355 (M) begärs det att tjänstemän vid ska få utvidgad behörighet att hålla kvar personer som är misstänkta för brott. lämnade betänkandet Gränskontrollag effektivare gränskontroll (SOU 2004:110). Utredningens uppgift var att utvärdera medlemskap i , och att ur ett brottsförebyggande, brottsbekämpande och migrationsperspektiv se över och utvärdera den nuvarande ordningen med personkontroll vid våra gränser. I betänkandet föreslås det bl.a. att det i en författning tydligt anges att polisen har huvudansvaret för personkontrollen och att har ett självständigt ansvar för personkontrollen till sjöss. Vidare föreslår utredningen att och i övrigt ges ett ökat ansvar för personkontrollen. föreslås att som den ytterst ansvariga myndigheten få behörighet att närmare bestämma om ansvarsfördelning och samverkan i övrigt. Som en samlad beteckning för polisen, och föreslår utredningen definitionen gränskontrollmyndighet. och bör enligt utredningen, när de utgör gränskontrollmyndighet, få samma befogenheter som polisen. Personkontroll ska bedrivas på hela det svenska territoriet, dvs. både vid inre och yttre gränser och när det gäller den inre utlänningskontrollen överallt i landet. Liksom för personkontroll i samband med passerande av en gräns föreslår utredningen att polisen ska ha huvudansvaret för den inre utlänningskontrollen och att ska ha ett självständigt ansvar till sjöss. Syftet med personkontroll i form av en inre utlänningskontroll föreslås utvidgas på så sätt att kontrollen ska inriktas på att förhindra och bekämpa alla överträdelser och brott mot utlänningslagens bestämmelser och således omfatta även svenska medborgare. Härutöver bör enligt utredningen också människohandelsbrott omfattas av inre utlänningskontroll. föreslår också att det ska inrättas en nationell underrättelseverksamhet inom polisen och en underrättelsefunktion som är gemensam för alla gränskontrollmyndigheter. Vidare bör det enligt utredningen upprättas ett underrättelseregister som är gemensamt för hela och ett brottsanmälans- eller spaningsregister. Slutligen föreslås en författningsreglerad uppgiftsskyldighet inom och mellan gränskontrollmyndigheterna samt mellan dessa myndigheter och . Betänkandet bereds inom . I budgetpropositionen utgiftsområde 3 (s. 19 f.) anför regeringen bl.a. följande. brottsbekämpande verksamhet syftar till att övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att bestämmelserna om in- och utförsel av varor efterlevs. Det projekt- och underrättelsestyrda arbetet har fortsatt att utgöra grunden för bekämpning av den organiserade och storskaliga brottsligheten. Information hämtas från alla delar av den kontrollerande och brottsbekämpande verksamheten, bl.a. underrättelse, riskanalys och spaning. Samverkan med andra myndigheter, både nationellt och internationellt, är också en viktig framgångsfaktor. har identifierat 32 kriminella nätverk och slagit ut 19 nätverk. har aktivt deltagit i den nationella samverkan mot grov organiserad brottslighet på både strategisk och operativ nivå. har deltagit i fem ärenden . Huvuddelen av projektverksamheten har varit inriktad på smuggling av narkotika eftersom narkotikasmuggling har högsta prioritet för . Både antalet beslag och beslagtagna mängder har ökat . I detta sammanhang kan även nämnas att det pågår ett reformarbete när det gäller behandling och utbyte av uppgifter mellan de brottsbekämpande myndigheterna. I den nya polisdatalagen (2010:361), som träder i kraft , finns det ändamålsbestämmelser och sekretessbrytande bestämmelser som ger polisen möjligheter att trots viss sekretess lämna ut uppgifter till övriga brottsbekämpande myndigheter. , polismyndigheter, , , , och ska kunna medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet som har gjorts gemensamt tillgängliga. En liknande reglering finns i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Förordningen (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) trädde i kraft . har promemorian EU:s gränskodex utarbetats (Ds 2011:28). Promemorian innehåller förslag för att anpassa den svenska regleringen om gränspassage till att EU-regleringen numera finns i en förordning. För att säkerställa en ändamålsenlig tillämpning av gränskodexen föreslås det i promemorian att vissa bestämmelser om gränspassage i utlänningslagen och utlänningsförordningen upphävs och att andra kompletteras med hänvisningar till kodexen. Vidare föreslås att utlänningslagen kompletteras med en bestämmelse om skyldighet att lämna fingeravtryck i de situationer som följer av gränskodexen. Enligt Statsrådsberedningens informationsmaterial Planerade propositioner och skrivelser 2012 avser regeringen att lämna en proposition i ärendet senast . Enligt gemenskapskodexen får medlemsstaterna tillfälligt återinföra kontroller vid sina inre gränser vid exceptionella omständigheter, om det finns allvarliga hot mot medlemsstaternas allmänna ordning eller inre säkerhet. Om de hot som motiverar återinförandet kan förutses måste den berörda medlemsstaten utan dröjsmål anmäla återinförandet till övriga medlemsstater och kommissionen samt lämna all relevant information om återinförandets omfattning och varaktighet samt skälen till detta. Kommissionen får lämna ett yttrande om meddelandet, vilket kan leda till samråd mellan medlemsstaterna och kommissionen. I brådskande fall får återinförandet ske . lade kommissionen fram ett förslag till vissa ändringar av kodexen om Schengengränserna. Kommissionen föreslog bl.a. att gemensamma regler införs för tillfälligt återinförande av gränskontroller vid de inre gränserna vid exceptionella omständigheter (KOM(2011) 560). Syftet med förslaget är att införa en mekanism för mycket kritiska situationer. Förslaget innebär bl.a. att den allmänna regeln blir att ett återinförande av gränskontroller endast får ske på grundval av ett beslut som har föreslagits och antagits av kommissionen i form av en genomförandeakt som grundar sig på de ståndpunkter som har framförts av medlemsstaterna. Enligt förslaget ska medlemsstaterna emellertid ha rätt att vid oförutsedda omständigheter återinföra gränskontroller vid de inre gränserna i de fall då det fordras omedelbara åtgärder. Ett sådant beslut gäller i . Återinförandet av gränskontroller vid de inre gränserna kan vid behov förlängas men måste i så fall grunda sig på ett beslut av kommissionen som antagits i form av en genomförandeakt.