bet · H001FiU13 · 2012-10-25 00:00:00 — 2012/13:FiU13 Blankning I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2011/12:175 Blankning. I propositionen föreslår regeringen en ny lag med kompletterande bestämmelser till blankningsförordningen. Lagen föreslås träda i kraft . Syftet med förslaget är att anpassa svensk lagstiftning till och rådets förordning (EU) nr 236/2012 om blankning och vissa aspekter av kreditswappar (blankningsförordningen).1[ EUT L 86, 24.3.2012, s. 1 (Celex 32012R0236).] Syftet med blankningsförordningen är att öka transparensen för korta positioner i finansiella instrument. Dessutom ska den begränsa potentiella avvecklingsproblem och andra risker som är förknippade med s.k. naken blankning. Genom att de behöriga myndigheterna får befogenheter att, vid ogynnsamma händelser eller en utveckling som utgör ett allvarligt hot mot den finansiella stabiliteten eller marknadsförtroendet, förbjuda eller begränsa blankning eller korta nettopositioner i aktier eller statspapper ska förordningen kunna bidra till att minska stabilitetsrisker och upprätthålla tilliten till marknaden. I sådana situationer ska blankningsförordningen också säkerställa samarbetet, dels mellan behöriga myndigheter, dels mellan de nationella behöriga myndigheterna och . Regeringen föreslår att blir behörig myndighet inom de områden som täcks av de nya reglerna. I propositionen föreslås vidare en ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för att sekretesskydda uppgifter om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som får i sin övervakning och kontroll enligt den nya lagen om blankning. Ändringen i offentlighets- och sekretesslagen föreslås träda i kraft . Utskottets förslag till riksdagsbeslut Lag om kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning m.m. antar regeringens förslag till 1. lag om kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning, 2. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Därmed bifaller proposition 2011/12:175 punkterna 1 och 2. Förbud mot naken blankning 2012/13:Fi298 av m.fl. (MP) yrkande 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (M), (FP), (S), (S), Per (MP), (KD), (SD), (V), Edip Noyan (M), (S), (C) och (M). Ärendet och dess beredning I proposition 2011/12:175 Blankning föreslår regeringen att antar en ny lag med kompletterande bestämmelser till blankningsförordningen. Lagen föreslås träda i kraft . Dessutom föreslås en ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för att sekretesskydda uppgifter om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som får i sin övervakning och kontroll enligt den nya lagen. Även ändringen föreslås träda i kraft . Lagrådet har granskat förslagen och regeringen har beaktat Lagrådets synpunkter. Dessutom har några redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. I ärendet behandlar utskottet även en motion från den allmänna motionstiden. De behandlade förslagen återges i bilaga 1 och regeringens lagförslag i bilaga 2. antog och rådet förordning (EU) nr 236/2012 om blankning och vissa aspekter av kreditswappar.1[ EUT L 86, 24.3.2012, s. 1 (Celex 32012R0236).] Blankningsförordningen ska tillämpas . En EU-förordning är direkt tillämplig i varje medlemsland. En sådan rättsakt varken ska eller får genomföras i eller omvandlas till nationell rätt. får därför inte vidta några särskilda åtgärder för att införliva blankningsförordningens materiella bestämmelser i nationell rätt. Förordningen förutsätter dock att vissa nationella åtgärder vidtas, t.ex. att en behörig myndighet utses. De bestämmelser som är nödvändiga till följd av blankningsförordningen föreslås i huvudsak samlas i en ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Utgångspunkten är att de nya bestämmelserna ska utformas på liknande sätt som motsvarande bestämmelser i den befintliga lagstiftningen på finansmarknadsområdet om inte särskilda skäl talar emot det. I enlighet med blankningsförordningens krav lämnade förslag till tekniska standarder för tillsyn respektive tekniska standarder för genomförande till kommissionen2[ Förslagen finns tillgängliga på .] och [ Råden finns tillgängliga på .] lämnade tekniska råd till kommissionen rörande de delegerade akterna. ska kommissionen rapportera till rådet och om hur förordningen tillämpas, om lämpligheten och konsekvenserna av vissa av förordningens krav, liksom om lämpligheten att införa andra restriktioner eller krav samt en centraliserad rapportering till . Med blankning menas att någon säljer ett värdepapper oftast en aktie eller ett statspapper utan att vara ägare till värdepapperet för försäljningen. Blankning kan ske med eller utan täckning, s.k. äkta eller naken blankning. Vid naken blankning har det värdepapper som säljs inte lånats in före försäljningen. Säljarens syfte är då att köpa eller låna in värdepapperet efter försäljningen men före leverans. Vid äkta blankning har de värdepapper som säljs lånats av en annan part före försäljningen. Den som blankar får normalt betala en avgift för lånet av värdepapperen. Blankning innebär att man kan tjäna pengar på en nedåtgående marknad precis som vid andra typer av s.k. korta positioner. Instrumentet används dock även för andra ändamål. Blankning spelar en viktig roll på finansmarknaden då det bidrar till en effektiv prisbildning och ökad likviditet. I vissa situationer kan dock blankning förstärka en prisnedgång på ett omotiverat sätt. Det kan t.ex. användas i samband med spridandet av vilseledande information om en emittent. Ett sådant beteende utgör marknadsmissbruk (i kallat otillbörlig marknadspåverkan). Syftet med blankningsförordningen är att öka transparensen för korta positioner i finansiella instrument. Dessutom ska den begränsa potentiella avvecklingsproblem och andra risker som är förknippade med s.k. naken blankning. Genom att de behöriga myndigheterna får befogenheter att, vid ogynnsamma händelser eller en utveckling som utgör ett allvarligt hot mot den finansiella stabiliteten eller marknadsförtroendet, förbjuda eller begränsa blankning eller korta nettopositioner i aktier eller statspapper ska förordningen kunna bidra till att minska stabilitetsrisker och upprätthålla tilliten till marknaden. I sådana situationer ska blankningsförordningen också säkerställa samarbetet, dels mellan behöriga myndigheter, dels mellan de nationella behöriga myndigheterna och . Blankningsförordningen omfattar finansiella instrument som är upptagna för handel på en handelsplats inom EU. Den gäller även när sådana finansiella instrument handlas med utanför en handelsplats samt derivatkontrakt som avser sådana instrument. Den omfattar också skuldinstrument som har utfärdats av en medlemsstat eller av EU (statspapper) samt derivatkontrakt som avser eller relaterar till sådana instrument. De artiklar som rör tillfälliga ingripandebefogenheter gäller alla typer av finansiella instrument. Korta positioner beskrivs som ett resultat av blankning i en aktie eller ett statspapper. Även en transaktion som skapar eller avser ett annat finansiellt instrument kan resultera i att en person har en kort position, om en effekt av transaktionen är att personen ges en ekonomisk fördel om värdet på en aktie eller ett statspapper sjunker (dvs. vissa derivattransaktioner). En kort nettoposition är en kort position minus den långa position som innehas avseende samma aktie eller statspapper. Vid beräkningen av en position i statspapper ska även eventuella statskreditswappar ingå. Anmälningskraven gäller för betydande s.k. korta nettopositioner i aktier och statspapper. Med betydande korta nettopositioner menas när innehavet motsvarar ett värde på av det emitterande aktiekapitalet i det berörda bolaget och därefter för varje . När värdet överstiger av det emitterade aktiekapitalet och vid varje ska positionen offentliggöras. Kommissionen får modifiera trösklarna genom delegerade akter. Den som intar betydande korta nettopositioner ska föra register över de bruttopositioner som skapar betydande korta nettopositioner. Korta positioner i statspapper ska enbart anmälas till de behöriga myndigheterna. Kommissionen ges befogenhet att i delegerade akter bestämma trösklarna för anmälan. De behöriga myndigheterna ska varje kvartal lämna information i sammanfattad form till om anmälda korta nettopositioner i aktier, statspapper och kreditswappar. får begära ytterligare information från de behöriga myndigheterna. Blankningsförordningen innebär att naken blankning är förbjuden om inte den som säljer aktierna har lånat aktierna, eller har avtalat om att låna aktierna eller ha en annan definitivt verkställbar fordran om överföring av äganderätt till ett motsvarande antal aktier, eller har en överenskommelse med en tredje part enligt vilken den tredje parten har bekräftat att aktierna har lokaliserats och ha vidtagit sådana åtgärder gentemot tredje parter så att den som säljer har en rimlig anledning att tro att avveckling ska kunna ske på rätt dag (den s.k locate-regeln). Motsvarande regler finns beträffande blankning i statspapper, men där räcker det med att en tredje part har bekräftat att statspapperet har lokaliserats eller att man annars har en rimlig anledning att tro att avvecklingen kan genomföras på rätt dag. Restriktionerna gäller över huvud taget inte om blankningen av ett statspapper är ägnad att skydda en lång position i ett skuldinstrument vars prissättning har en hög korrelation med prissättningen på statspapperet i fråga. ska utarbeta tekniska standarder för genomförande för att specificera kravens innebörd. När det gäller statspapper finns en möjlighet för behöriga myndigheter att tillfälligt upphäva restriktionerna om likviditeten beträffande ett statspapper understiger vissa tröskelvärden. Tröskelvärdena ska bestämmas av kommissionen i delegerade akter. Nakna positioner i statskreditswappar Det blir också förbjudet med kreditswappstransaktioner som leder till en position utan täckning (en s.k. naken position) i en statskreditswapp. En naken position i en statskreditswapp beskrivs som ett innehav av en statskreditswapp där ändamålet med innehavet inte är att skydda mot den kreditrisk som är förknippad med emittenten av det statspapper som statskreditswappen avser, eller mot risken för värdefall på statspapperet när personen innehar tillgångar eller har ekonomiska förpliktelser vars värde korrelerar med värdet på statspapperet. Kommissionen ska genom delegerade akter specificera när en kreditswappstransaktion anses vara ett skydd mot en kreditrisk eller en risk för minskning av värdet på statspapperet. Buy-in-förfaranden och avgifter vid utebliven leverans Centrala motparter (central counterparty, CCP) som tillhandahåller avvecklingstjänster ska se till att det finns buy-in-förfaranden som uppfyller vissa krav. De innebär att om en person som har sålt aktier inte har levererat dem senast efter den dag då avvecklingen skulle ha ägt rum, ska aktierna köpas in. Om aktierna inte kan köpas in ska i stället köparen ersättas för skador som den uteblivna leveransen orsakat. Den centrala motparten ska även se till att den som inte har fullgjort sin leveransskyldighet ersätter alla belopp som har betalats för buy-in eller kompensation till köparen samt är skyldig att göra dagliga betalningar för som avvecklingen uteblir. Kraven på anmälan och offentliggörande, begränsningar av naken blankning samt kraven på buy-in-förfaranden gäller inte för aktier vars huvudsakliga handelsplats finns utanför EU. Den behöriga myndigheten för aktien i fråga ska minst fastställa om aktiens huvudsakliga handelsplats finns utanför EU. ska publicera listor över sådana aktier. Undantag från kraven på anmälan och offentliggörande, begränsningar av naken blankning samt nakna positioner i statskreditswappar ges även för marknadsgaranter och primärmarknadsoperationer. Undantaget beträffande marknadsgaranter gäller för värdepappersföretag och kreditinstitut när de agerar till följd av att de lägger bindande och samtidiga köp- och säljbud av jämförbar storlek till konkurrenskraftiga priser och därigenom regelbundet och löpande tillhandahåller likviditet till marknaden. Det gäller även när dessa företag agerar inom ramen för sin ordinarie verksamhet för att fullgöra order som har initierats av kunder eller som svar på kunders önskemål om att handla samt när de säkrar positioner som uppkommer när de uppfyller dessa och de nämnda uppgifterna. Undantaget beträffande primärmarknadsoperationer gäller den som enligt ett avtal med en emittent av statspapper är godkänd återförsäljare, när denne handlar i eget namn i ett finansiellt instrument avseende primär- eller sekundärmarknadsoperationer i statspapperet. Den som avser att använda sig av ett undantag måste anmäla detta till den behöriga myndigheten. Myndigheten i fråga får förbjuda en person att använda sig av undantaget, om den anser att personen inte uppfyller villkoren för undantaget. Behöriga myndigheter får i en krisliknande situation när ogynnsamma händelser eller en ogynnsam utveckling inträffat som utgör ett allvarligt hot mot den finansiella stabiliteten eller marknadsförtroendet dels bestämma lägre trösklar för anmälan, dels införa förbud eller begränsningar beträffande korta positioner eller kreditswappstransaktioner. Vidare ges de behöriga myndigheterna rätt att begära in uppgifter om ökade kostnader för lån av finansiella instrument. Restriktioner ska gälla i taget. När en behörig myndighet överväger att införa begränsningar ska övriga behöriga myndigheter och informeras. De övriga behöriga myndigheterna kan då välja att införa samma begränsningar i syfte att hjälpa den initiativtagande myndigheten. ska avge ett utlåtande om huruvida man anser att den föreslagna åtgärden är nödvändig för att hantera de exceptionella omständigheterna. En behörig myndighet som väljer att införa begränsningar i strid med Esmas ställningstagande ska motivera varför. Vidare finns en bestämmelse om möjliga åtgärder som de behöriga myndigheterna kan vidta vid avsevärda prisfall (s.k. circuit breaker). Kommissionen ges befogenhet att i delegerade akter specificera vilka kriterier och faktorer som ska beaktas när de behöriga myndigheterna och avgör om situationen är sådan att tillfälliga åtgärder får vidtas. Behöriga myndigheter ska när det är möjligt komma överens med tillsynsmyndigheter i tredjeländer om samarbetsformer för utbyte av information, fullgörandet av förpliktelser enligt förordningen i tredjeländer och att myndigheter i tredjeländer ska vidta liknande åtgärder som de som vidtas av de behöriga myndigheterna i en krisliknande situation. ska samordna utarbetandet av samarbetsformerna. De behöriga myndigheterna ska kunna genomföra platsundersökningar och kräva in uppgifter som avser telefon- eller datatrafikloggar. Vidare ska medlemsstaterna införa sanktioner och administrativa åtgärder som kan vidtas mot dem som bryter mot förordningen. Lag om kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning m.m. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning samt förslaget till ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning I propositionen föreslås en ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Syftet med förslaget är att anpassa svensk lagstiftning till och rådets förordning (EU) nr 236/2012 om blankning och vissa aspekter av kreditswappar. Lagen föreslås träda i kraft . I propositionen föreslås vidare att det införs en ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) för att sekretesskydda uppgifter om enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som får i sin övervakning och kontroll enligt den nya lagen. ska vara behörig myndighet enligt blankningsförordningen. För tillsynen över att bestämmelserna i blankningsförordningen följs får förelägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. får också förelägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör. Föreläggandet får dock inte strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Vidare får inspektionen meddela de förelägganden i övrigt som behövs för att se till att förordningen följs. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. ska besluta att ta ut en särskild avgift av den som åsidosätter sina skyldigheter enligt blankningsförordningen. Gäller det åsidosättande av anmälningsskyldighet eller att offentliggöra ska avgiften uppgå till lägst och högst . Överträdelser som avser förbud att genomföra en viss transaktion medför en särskild avgift på och högst . Avgiften ska tillfalla staten. Är överträdelsen ringa eller ursäktlig eller om det annars finns särskilda skäl får avgiften efterskänkas helt eller delvis. Avgiften får bara tas ut om den som avgiften gäller, från det att överträdelsen ägde rum, har delgetts att frågan tagits upp av . får ta ut avgifter för prövning av anmälningar enligt blankningsförordningen. De institut som står under tillsyn ska betala årliga avgifter för att bekosta inspektionens övervakning enligt blankningsförordningen. Regeringen får meddela föreskrifter om avgifterna. beslut enligt den nya lagen och enligt artikel 17.7 i blankningsförordningen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt blankningsförordningen får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut ska gälla , om annat inte följer av blankningsförordningen. Samarbete med andra behöriga myndigheter De behöriga myndigheterna ska enligt blankningsförordningen samarbeta med varandra när det är nödvändigt eller lämpligt för tillämpningen av förordningen. De är skyldiga att förse varandra med information av betydelse för fullgörandet av sina uppgifter enligt förordningen. Vidare är de behöriga myndigheterna skyldiga att samarbeta med , och då i enlighet med Esmaförordningen. Tystnadsplikt gäller för alla personer som arbetar eller har arbetat för den behöriga myndigheten, eller för någon myndighet eller fysisk eller juridisk person till vilken den behöriga myndigheten har delegerat uppgifter, inklusive av myndigheten anlitade revisorer och sakkunniga. Konfidentiell information som omfattas av tystnadsplikt får dock lämnas ut när så krävs i samband med rättsliga förfaranden. Som huvudregel gäller tystnadsplikt för information som utbyts mellan behöriga myndigheter som rör affärs- eller driftsförhållanden och ekonomiska eller personliga förhållanden. Informationen får dock lämnas ut om det finns ett uttryckligt medgivande eller om så krävs i samband med rättsliga förfaranden. De behöriga myndigheterna ska också, när det är möjligt, upprätta samarbetsformer med tillsynsmyndigheter i tredjeland om bl.a. ett utbyte av information. En förutsättning är dock att den information som ska överföras inom ramen för ett sådant samarbete omfattas av garantier om tystnadsplikt som åtminstone motsvarar dem som anges i artikel 34 i blankningsförordningen. Blankningsförordningen innehåller också bestämmelser om skydd för personuppgifter. I huvudsak får överföring endast ske om tredjeland säkerställer en adekvat skyddsnivå för personuppgifterna i fråga. En behörig myndighet får begära bistånd av en behörig myndighet i en annan medlemsstat när det gäller inspektioner på plats eller utredningar. En behörig myndighet som tar emot en sådan begäran ska enligt blankningsförordningen antingen själv utföra inspektionen på plats eller utredningen, låta den behöriga myndighet som har lämnat begäran delta i kontrollen på plats eller utredningen, låta den behöriga myndighet som har lämnat begäran själv utföra kontrollen på plats eller utredningen, utse revisorer eller sakkunniga för att utföra kontrollen på plats eller utredningen eller dela vissa övervakningsuppgifter med de andra behöriga myndigheterna. får begära att medlemsstaternas behöriga myndigheter ska utföra specifika utredningsuppgifter och inspektioner på plats när har skäl att begära information för att kunna utöva en befogenhet som har enligt blankningsförordningen. Det informationsutbyte som föreskrivs blankningsförordningen kan ske inom ramen för gällande svensk rätt. får, med stöd av artikel 37 i blankningsförordningen, vidta de åtgärder som anges där. Några svenska lagstiftningsåtgärder krävs inte i denna del. Det krävs inte heller några lagändringar för att ska kunna komma överens om samarbetsformer med tillsynsmyndigheter i tredjeländer. Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen Regeringen föreslår att sekretess ska gälla för uppgifter om enskildas ekonomiska eller personliga förhållanden i övervakning och kontroll enligt den nya lagen med kompletterande bestämmelser till blankningsförordningen. Remissinstanserna, förutom , tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. anför att det kan ifrågasättas om det skydd som fås genom den föreslagna ändringen i 30 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) är tillräckligt för att motsvara det skydd som följer av blankningsförordningen. Lagrådet har inte haft någon invändning mot förslaget i den delen. I 30 kap. 6 § OSL regleras den sekretess som gäller för övervakning eller kontroll över finansmarknaderna enligt viss angiven lagstiftning, vilket har ansetts vara en från tillståndsgivningen och tillsynen skild verksamhet (se prop. 1984/85:157 s. 73). Bland den lagstiftning som anges i lagrummet kan nämnas lagen om handel med finansiella instrument och lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Den verksamhet som den behöriga myndigheten ska bedriva med stöd av blankningsförordningen har karaktären av övervakning och kontroll, t.ex. när det gäller anmälningsskyldigheten avseende vissa korta nettopositioner i aktier enligt artikel 5 och kraven för inledande av blankningstransaktioner enligt artikel 12. föreslås få rätt att förelägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. ska även ha befogenhet att hålla förhör med den som förväntas kunna lämna uppgifter. Den information som lämnas till kan innehålla känsliga uppgifter om t.ex. affärsmässiga förhållanden, vars offentliggörande kan leda till avsevärd ekonomisk skada för en enskild. Regeringen anser därför att med hänsyn till detta och till blankningsförordningens krav på tystnadsplikt bör sekretess gälla för övervakande verksamhet. OSL bör därför kompletteras med en bestämmelse om det. Uppgifter som har lämnats till som rör den uppgiftsskyldiga själv bör endast omfattas av sekretess om denna kan antas lida skada eller men om uppgiften röjs och sekretess inte motverkar syftet med uppgiftsskyldigheten. När det gäller förhållandet mellan sekretess enligt 30 kap. 6 § OSL och skyddet för meddelarfriheten gör regeringen följande överväganden. I 30 kap. 30 § OSL finns de tystnadsplikter som enligt det aktuella kapitlet har företräde framför principen om meddelarfrihet, dvs. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publicering i de medier som de båda grundlagarna omfattar. Denna frihet är inte begränsad när det gäller uppgifter i ett ärende enligt t.ex. lagen om offentliga uppköpserbjudanden på aktiemarknaden (se prop. 2005/06:140 s. 87 f.). Det saknas enligt regeringen anledning att behandla uppgifter i ärenden enligt den föreslagna lagen på annat sätt. Den föreslagna sekretessbestämmelsen bör således inte inskränka meddelarfriheten. I blankningsförordningen preciseras inte vad som avses med konfidentiell information. Detta måste därför, enligt regeringen, anses vara något som har lämnats till medlemsstaterna att definiera. Regeringen anser därför, till skillnad från , att bestämmelserna i är tillräckliga för att uppfylla blankningsförordningens krav.