bet · H001CU1 · 2012-11-20 00:00:00 — Det handlar om skatter och medel som vi avsätter för att bygga samhällsnyttiga bostäder.Ni har haft på er att bygga. Vi vet att det tar tid att bygga. Men är en . har vi haft en kvarts miljon ungdomar utan bostad. Det är flera tusen människor i storstäder och mindre städer. Framför allt kvinnor som är misshandlade är kvar i kvinnojourer eller går tillbaka sina män på grund av att det inte finns en bostad. Det hörde vi på radion.Ni ger däremot miljarder till de rika för att blanda cocktail med . Ni ger miljarder till dem som bygger sin pool i semesterorter och lyxrenoverar. Är det inte skattemedel? Är det inte medborgarnas pengar ni använder? Varför får vi beskyllningar för det och ni kommer undan med detta?Ni har makten och medierna. Låt oss också tala om att det handlar om samhällsnyttiga bostäder, framtiden och investeringar. Vi tror på detta, eftersom det har fungerat.Det är inte modernare att marknaden styr. Ni tror att ni är moderna och framåt när marknaden styr och människor inte har något att säga till om förutom dem som är miljardärer.Svara mig: Varför går skattebetalarnas medel att använda till att blanda cocktail men inte till hyresrätter? Det är inte utan att man kan bli lite fundersam när man lyssnar på Amineh Kakabaveh. Vad är bostadspolitik för henne? Det kan man fundera på.Här har jag i ett anförande och på andra sätt, och flera kommer att återkomma till det, gått igenom olika saker som vi ganska konkret genomför. Det är alltifrån att förändra regler för att det ska gå snabbare att bygga till att förutsättningarna är stabila och långsiktiga.Det handlar om att människor känner: Oavsett som jag ska bygga hyresrätter, bostadsrätter eller en villa finns det förutsättningar som gör att det kan fungera. Amineh Kakabaveh är upprörd, och det är väl bra om man ska drivas av ilska, och tycker att detta är helt fel. Ingenting av detta fungerar.För henne är bostadspolitiken i stället en tävling om vem som kan rikta störst subventioner för att med skattemedel försöka få gång detta. Jag kan inte låta bli att reflektera över detta.Det är en sak om det var så att vi hade sett att det är effektivt, att det fungerar och precis är det som ger bostäder. Det skulle vara om vi går tillbaka särskilt när Kakabaveh och andra på vänstersidan påverkade inriktningen och såg: Då byggdes det så att det bara dånade ute på byggarbetsplatser och annat. Men så var det inte.Det vi ser är att vi har haft problem . Stora delar av är inte med finanskriser. Även om vi fick beröm av för hur vi lyckats hantera det är det klart att det påverkar takten på byggandet.Min fundering och fråga tillbaka är helt enkelt: Tror Amineh Kakabaveh att hennes förslag skulle vända trenden om det inte gjorde det tidigare? Om det inte gjorde det sett tillbaka, varför skulle den politiken fungera ?Sedan kan man fortsätta att ha diskussionerna om och . Jag konstaterar att vi hade problem med en oerhört stor svart marknad. har vi fått trygga anställningar. Vi har sett till att det också varit ett sätt att få ut fler människor i arbete. Det är alldeles utmärkt. För är det inte den enda vägen att öka genom skattesubventioner eller investeringsstöd. Vi i de rödgröna har till exempel sagt att vi tycker att förenklade byggregler är jättebra. Men det är inte det enda.Vad har man kommit med från regeringens håll för att kunna bygga hyresrätter? Ni har inte ens gjort detta. Ni har snarare gjort att hela allmännyttan nu är utsåld till underpriser. Det har också påverkat så att det finns färre hyresrätter att hyra.Boverket och många andra har påpekat, och statistik har också visat, att som man har tagit bort investeringsstödet har bostadsbyggandet dalat ganska kraftigt.Vi ser också att det inte är enda orsaken. Så blinda är vi inte. Men vi vill se att det också sker samhällsnyttiga investeringar för människornas och ungdomarnas framtid. Det är vad vi vill med vårt investeringsstöd.Det handlar inte om att det har skapats jobb, som här påpekar. Vi vet inte om det är så. Det finns inte statistik över det. Men däremot vet vi att det är rena skattemedel som betalas till lyx till dem som redan har. Skatten sänks för dem som redan har.Varför går det inte att satsa skattemedel på byggande av hyresrätter? Det var min fråga. hamnar vi tillbaka lite grann i det som jag försökte beskriva antingen i mitt anförande eller om det var i någon av mina första repliker. Man uppvisar från oppositionen ett stort missnöje med den politik som bedrivs. Faktum är att man i huvudsak beskriver det som: Det bedrivs ingen politik över huvud taget.Sedan försöker jag på punkt efter punkt redovisa väldigt konkreta saker som görs. Det handlar om: Hur kan vi skapa förutsättningarna som görs att det byggs mer?När vi kommer in på replikskiftet börjar Amineh Kakabaveh i det här fallet att säga: Det är kanske bra att man tittar på byggregler. Men det räcker inte, utan man måste också göra andra saker.När det gäller hyresrätter finns det till exempel nu i budgeten saker som skulle kunna hjälpa till och leda fram till att skapa förutsättningar för fler hyresrätter. Det är alltifrån de saker som görs med sänkningar av fastighetsavgifter och annat men också de utredningar som längre fram tittar på hur man ska göra.Man vill inte riktigt visa korten och svara på: Är detta bra åtgärder över huvud taget? I stället kokar det ned till att det är någonting annat som behövs.Jag hade haft väldigt stor respekt för det resonemanget om det var så att det fanns en lång lista på andra saker. Men den listan är till syvende och sist ganska kort. Det kokar ned till de stora omfattande subventionerna för byggande.Man kan dessutom se facit. Det är det fantastiska i den här debatten. Jag ska ge er att fördelen med att föreslå en politik som inte är ny och inte är framtidsinriktad är att det redan finns ett facit på den. Problemet är att detta facit inte är speciellt lyckat.Jag gissar att Amineh Kakabaveh inte är nöjd över antalet byggda hyresrätter även om hon ser tillbaka under den förrförra mandatperioden när hon själv hade makt och möjlighet att få inflytande.Nu gör vi saker som har möjlighet att påverka på riktigt. Vi utreder sådant som på kan se effekt. Jag har dessutom redovisat de åtgärder som vi gör här och för att se till att både få i gång byggande och skapa mer stabila villkor. Som en kommentar till det förra replikskiftet kan jag påminna om att de flesta bostäder vi har i det här landet är byggda med den politik som dömer ut.Oskar Öholm påpekade i sitt anförande för oss att marknadens parter efterfrågar långsiktighet. Det var ingen nyhet. Jag träffar många fastighetsförvaltare, små och stora. Jag träffar många byggföretag, små och stora. Jag träffar många byggmaterialföretag, i första hand stora. De frågar: När kommer långsiktigheten?Oskar Öholm har i sitt anförande och i de tidigare replikskiftena visat prov på brist på långsiktighet. Han har redogjort för den ständiga förändring som regeringen bedriver med massor med nya förslag och utredningar. Även när man har lagt fram förslag kommer man med tilläggsutredningar och nya utredningar på samma område.Jag möter en marknad där man verkligen skulle vilja se långsiktighet, men där man ser sönderplottrande, osäkerhet och instabilitet. Man vet inte vad som gäller. Detta gäller framför allt byggnormer, energikrav, tillgänglighetsfrågor och sådana saker där man inte vet varför man ska bygga på ett visst sätt. Regeringen har dessutom inte brytt sig om - trots att vi har sagt detta i kammaren, vilket jag inte tror att kan ha missat - att marknadens aktörer är oroade över att det är så olika normer runt om i landet.Glappet mellan det som vi beslutar om här i och det som verkligheten vill ha är så stort att det finns ett oändligt utrymme för att göra olika lösningar. När är politiken klar, så att den som vill bygga vet hur han eller hon ska bygga? Det är min fråga. Som parlamentariker vore det på ett sätt hemskt att påstå att politiken någonsin blir klar. Det blir den väl inte eftersom det är samhället det handlar om, och man måste på något sätt alltid vara öppen för att anpassa sig efter saker som händer. Det var detta som lite grann var poängen för mig. Det syftar framför allt på de stora subventionssystemen. De har skapat en stor ryckighet. Om jag har förstått rätt har man också där varit kritisk mot detta, och man har tyckt att det är viktigt med långsiktigheten.Jag kunde inte låta bli att fastna för det som var inne på när han liknade borgerlig bostadspolitik vid the economic man. Ni vet hur det är med the economic man; man ser framför sig någon som är rationellt och strängt kalkylerande och nyttomaximerande i varje effekt. Det var inte utan att man kunde känna att är någon sorts the opposition man, det vill säga kanske inte så rationell, men definitivt strängt kalkylerande och maximerande för att försöka hitta allting som är fel. Det är bra, för det är rollen.Det som jag konstaterar och som är intressant är målsättningen att det ska vara långsiktiga spelregler. En del av det handlar förstås om att se över saker som inte fungerar så . Det som var inne på om olika krav i olika kommuner och så vidare är just en sådan sak som är på väg fram. En annan del handlar kanske om att det inte är de stora subventionsprogrammens tid längre. Risken har varit att man bara väntar på det och anpassar sig efter det.Jag skulle vilja ställa en fråga tillbaka till . Man har fått beskrivet att också ser framför sig att vi ska ha stabila och långsiktiga villkor och inte de stora subventionsprogrammen framöver. Hur ser fram emot att man ska kunna hitta en gemensam politik på den andra sidan mittgången i den här kammaren i så fall? Det var en bra fråga. Det var ungefär så jag tänkte fortsätta - på temat långsiktighet. Vad krävs om man menar allvar med långsiktighet i politiken? Det krävs en vilja att skapa en bred överenskommelse i kammaren.Jag har varit med i civilutskottet , och jag har inte sett en seriöst framsträckt hand från regeringens sida. hade man egen majoritet, så då fanns det ingen anledning. Då körde man tåget med högst hastighet och brydde sig inte om vad vare sig remissinstanser eller någon annan tyckte. Man bryr sig fortfarande inte om vad marknaden, aktörerna och de som berörs egentligen tycker. Jag tycker att det är svårt att förstå att man inte gör det när man är i minoritetsställning, åtminstone om man talar om långsiktighet.Jag tycker att sätt att beskriva det som har varit är lite märkligt. Visst kan man säga att det har begåtts många dåliga saker. Men man måste komma ihåg att varje epok är sin tidsepok. Den politik som drevs på 30-, 40-, och så vidare bedrevs utifrån de förutsättningar som fanns då. Vi kan ändå inte förneka att man utifrån de förutsättningar som fanns då faktiskt lyckades bygga. Det har vi inte lyckats med . Man kan undra varför historien då ska vara så besudlad. Vi kanske skulle lära av den också och se vad vi kan hitta för verktyg för att få i gång byggandet - och byggandet av sådant som folk har råd att bo i. Det stora problemet är att det byggs sådant som väldigt få har möjlighet att bo i.Miljöpartiet har tittat på hur vi kan se till att människor får råd. Det handlar inte bara om produktionskostnader, där vi ser att det finns mycket att göra, som jag tog upp här i den första omgången. Det handlar även om att se till att stötta de boende. Jag tror att det ligger mycket i det som säger, det vill säga att varje epok, varje tidsålder eller varje decennium - vi kanske till och med ska säga så - har sina förutsättningar. Man ser olika typer av problem.Jag försökte i mitt anförande fokusera på att en av de stora förutsättningarna eller utmaningarna för den bostadsepok - eller vad vi vill kalla det - som vi befinner oss i är den stora bristen på bostäder inte minst bland unga och studenter som söker sig till storstäder och till universitetsorter.Jag försökte redovisa det som jag tycker visar att man tar tag i problemen. Man genomför förenklingar, och man tittar förutsättningslöst på alltifrån byggregler till vilka förutsättningar som ska gälla när man bygger och försöker komma till rätta med problemen. Det är klart att varje epok har sina förutsättningar - absolut. Jag tycker att vi bedriver en politik som tar detta som utgångspunkt i diskussionen.Jag kan hålla med om att man i allra möjligaste mån ska sträva efter breda överenskommelser. Jag kan förstå att det blir problematiskt på den andra sidan när man uppenbarligen har så olika syn på vad som är långsiktigheten i det hela, särskilt eftersom säger sig vilja vara för de stabila villkoren. De vill inte gå tillbaka till den gamla politiken.Vi har försökt, inte minst i den aktuella frågan om privatuthyrning av bostäder, att tala med alla som har varit intresserade av att hitta just breda överenskommelser. Vi har talat med alla som säger att det här är ett exempel där vi bättre än behöver utnyttja de bostäder som finns. Det tycker alla. Vi levererar ett konkret förslag, och vi säger att vi är beredda att tala om detta. Vi är beredda att göra förändringar om ni kan peka på saker som borde fungera på ett annat sätt. Men det är en sak att säga att man vill ha breda överenskommelser, och det är en annan sak att säga att man till syvende och sist inte är intresserad av att göra upp om det. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag kommer att fokusera framför allt på bostadspolitik i dagens debatt.Herr talman! Att bygga hus är att bygga samhällen. Teknik- och kunskapsutveckling gör att det sker förändringar. Det har det tidigare replikskiftet visat. Samhällen ändras, och förutsättningar ändras också.Människors boende ska vara socialt, ekologiskt och ekonomiskt hållbart. Det finns många andra utskott här i som också arbetar med bostadspolitikens olika områden, exempelvis hållbara städer, avfall, miljömål och kemikalier. Sådant finns i miljö- och jordbruksutskottet. Det handlar också, inte minst, om våra transportsystem som påverkar byggandet. De finns i trafikutskottet.En hållbar utveckling handlar om både bostäder och livsmiljö. Grönområden, miljöhänsyn, integration, kulturhistoria och transportsystem är viktiga delar i samhällsbygget.En av de utmaningar vi har framför oss handlar om hur man kan skapa förutsättningar för en fungerande bostadsmarknad. De problem som finns har skapats , och det tar att åtgärda dem. Dagens 19-20-åringar som ger sig ut på bostadsmarknaden var nyfödda när problemen redan fanns . Under den senare fram var det socialdemokratiska regeringar som hade makten.Bostadsbyggandet har varit lågt . Jag vill påstå att det hänt mycket sedan maktskiftet 2006. Jag minns debatterna 2002-2006. Det finns ett nytt hyressättningssystem där även privata fastighetsägare ingår vad gäller underlaget. Ägarlägenheter har införts. Det finns en ny plan- och bygglag och en ny strandskyddslag. Det pågår också utvärderingar av den lagstiftning som har införts.Just nu pågår en beredning av ett lagförslag om privatuthyrning eller andrahandsuthyrning som en del säger. På kort sikt, men kanske också på lite , kan det bidra till nya lösningar på marknaden. Det pågår också ett flertal utredningar för att fortsätta att utveckla politiken.Bostadspolitiken har som sagt också nära kopplingar till andra utskotts ansvarsområden. Vi vet att vägar och spår påverkar bostadsbyggandet. Det sker stora satsningar på detta område inom trafikutskottet. Även regioner bidrar genom insatser. På ett bostadsseminarium på KTH kunde vi höra att bra kollektivtrafik underlättar nyproduktion.Studerande har en speciellt svår situation på många håll, men även här har regeringen gjort många insatser. Fribeloppet kommer att vara ca . låg det på 99 000. Studiemedlet kommer att vara ca per studiemånad . låg det på . Förutsättningarna för de studerande att efterfråga bostäder har på så sätt också ökats. Bostadsbidragen för utsatta grupper höjdes 2012.Subventioner är en viktig fråga att diskutera. När Socialdemokraterna hade regeringsmakten fanns det investeringsbidrag, och de reviderades, ändrades och förändrades. Det fanns regelverk som ansågs vara krångliga. Förändringarna skedde 1997, 2000, 2001, 2003 och så vidare. Det ledde inte till åtgärder som ökade bostadsbyggandet. Ryckighet kostar pengar.Ibland kan man tycka att tiden nästan står still. Gamla förslag recyclas och kommer tillbaka när målet borde vara långsiktiga spelregler, mindre krångel och kortare ledtider för byggande. Kortare ledtider minskar också riskpremien. Det behövs ökad konkurrens. stöder regeringen även innovativt byggande, vilket är mycket viktigt. Steg för steg går vi mot långsiktighet.Men självfallet påverkar läget i omvärlden byggandet. Konjunkturen spelar roll. Viljan att ta risker påverkas av konjunkturen. Det är en stökig och lång, ofta alldeles för lång, väg från idé till första spadtaget.Ansvaret för bostadsbyggandet är delat mellan stat och kommuner. Regeringen och beslutar om villkor. Kommunerna ansvarar för planering och till exempel markanvisningar.Herr talman! Som före detta stadsbyggnadspolitiker i en kommun kan jag nu i efterhand reflektera över hur kommunala särkrav som är tuffare än krav skapas. Det handlar exempelvis ofta om energisparåtgärder. Ur klimatsynpunkt och driftssynpunkt var tanken att den bästa kilowattimmen var den sparade. Det är bra för det långsiktiga förvaltandet att driftskostnaden blir så låg om möjligt. I det lokala arbetet ser man inte så tydligt vilka problem de egna ambitionerna kan skapa på andra sidan kommungränsen. Just när ambitionerna sätts upp handlar det om att göra insatser och att hamna bland de bästa, men ur ett nationellt perspektiv är det inte bra. Det är inte bra för dem som bygger, och konsumenterna får betala för den fördyrning det innebär. energikrav genomgår kontinuerliga revideringar. Återkommande revideringar är en viktig del av strategi att närma sig nära-noll-energikrav. Enhetliga krav är en viktig fråga för alla kommuner och aktörer. Vi som också har varit verksamma i kommuner får lära av våra misstag.Regeringen föreslår mer medel till forskning om hållbart samhällsbyggande. De medlen återfinns under utgiftsområde 16.Bullerfrågan är en annan knepig fråga. I vissa lägen går det inte bygga såsom man tänkt eftersom buller klassas på olika sätt beroende på var det kommer ifrån. Det är tydligt här i just . Buller från sjöfart och industrier är en sak och buller från vägar och trafik någonting annat. På så sätt stoppas bostadsbyggande med ett slags välvilja som i grunden handlar om att skydda människor från buller, men ibland springer verkligheten ifrån de regelverk som finns genom att de inte fångar in en adekvat avvägning. Så verkar det ha blivit på sina håll. Det blir dessutom omöjligt att bygga små lägenheter då dessa inte kan ges en tyst sida. Det finns mycket kvar att göra vad gäller regelverk och krångel, men det ska vi göra utan att dagtinga med hälsa och livsmiljö.Oskar Öholm var inne på de ekonomiska förutsättningarna. Fastighetsavgiften för flerbostadshus har sänkts, och det har införts undantag . Presumtionshyran förlängs från 10 till . Det påverkar förvaltandet av bostäderna. Schablonavdraget, det vill säga skattelättnaden, för att hyra ut en bostad var . Det har höjts av alliansregeringen och föreslås nu hamna på 40 000 kronor.Det har hänt mycket , och det gläder mig. Men det går inte att slå sig till ro. Verkligheten på bostadsmarknaden påminner oss om att man behöver söka efter nya lösningar. Det pågår en teknisk utveckling och en förändring i samhället. Det finns mycket kvar att göra även om riktningen är tydlig. Det behöver göras saker på kort sikt och på lång sikt.Riksdagen kan göra en stor, konkret insats genom att möjliggöra privatuthyrning. Jag hoppas att tar denna möjlighet. Det kan snabbt frigöra bostäder. Det är ytterligare ett konkret förslag på en förbättring på bostadsmarknaden. Bostäder som inte nyttjas borde kunna användas av andra som behöver dem.För liberalerna handlar bostadspolitik om att konsumenten ska avgöra hur man vill bo och om att vi tillsammans i samhället har ett ansvar för de mest utsatta som av olika skäl har svårt att göra val. Vi tror att integrationen är viktig. Integrationsfrågorna kom upp i den tidigare debatten. Äganderätten och möjligheten att äga sin bostad är viktiga även i miljonprogramsområdena. Vi tycker att det är en viktig åtgärd att fortsätta med. Vi tror också att äganderätten är en viktig grundpelare. Hyresrätten är också viktig och bidrar till rörligheten på bostads- och arbetsmarknaden, men det är konsumenten som ska göra valet.Vi tycker att man också ska kunna ha inflytande över det man äger. Det är rimligt att få ersättning genom kompensation när man ställer det egna boendet till andra konsumenters förfogande. Det går att förena frihet för enskilda med frihet för kooperativa föreningar om maktbalansen förskjuts genom mer rimliga villkor. Vi behöver reformer för att det ska byggas mer, och vi behöver även reformer för de hus som redan är byggda och kan nyttjas bättre.För nya lösningar krävs en bostadsdebatt med hög takhöjd och även gärna en bred uppslutning vad gäller viktiga reformer, för långsiktighet är ledordet. Att bygga hus är att bygga samhällen.Vad är den viktigaste frågan? Jag vill också svara på den. Det är just långsiktighet. På så sätt kan vi skapa förutsättningar för en bättre fungerande bostadsmarknad. Vi debatterar bostadsförsörjningen, byggandet och konsumentfrågorna . Konsumentfrågorna överlämnar jag med varm hand åt min kollega i , medan jag kommer att uppehålla mig vid bostadsförsörjningen.Bostadspolitiken är inget plockepinn. Allting hänger samman. Man måste vara medveten om vad som händer när förutsättningar förändras och omvärldsfaktorer gör sig påminda.Bostadsministern brukar betona vikten av långsiktigt hållbara förutsättningar så att de aktörer som bygger och förvaltar, såväl offentligt som privat ägt och såväl på landsbygden som i storstäderna, vet vad som gäller och kan anpassa sig. Fundamentet i en sådan politik är och ska vara att det ska löna sig att investera i och att äga bostäder för uthyrning. Många upplåtelseformer behövs, men det är hyresrätten som med rätta är den mest eftertraktade. Den är den enda upplåtelseform som erbjuder all inclusive. Det är vi nog överens om allihop.Den stora skiljelinjen går mellan oss som, likt de flesta andra, faktiskt även inom allmännyttan, är emot alla former av riktade stöd och de som inte har några bättre idéer att komma med än att satsa 1 miljard av skattebetalarnas pengar som en extra gratifikation till de företag som fortfarande dröjer med att bygga nytt och renovera, alltså till sådana fastighetsägare som trots att de borde vara medvetna om efterfrågan och behov väljer att avvakta därför att det finns partier som ofta framför i debatten att de gör anspråk på regeringsmakten och som dessutom ständigt utlovar pengar i sin så kallade affärsplan. I andra affärssammanhang är det inte okej att betala ut bonusar till dem som underpresterat. Man kan undra varför det plötsligt är okej när det gäller bostadsföretag.Herr talman! Man kan se bostadspolitiken som en fruktodling med rader av gamla och nyplanterade träd sida vid sida. Privatuthyrningsmarkanden är lågt hängande frukt som det gäller att ta vara på först. De långsiktiga spelreglerna och den goda jordmånen för investeringar är den välskötta odlingen.Den rödgröna politiken kan snarare liknas vid att man planterar främmande sorter på överbevattnade marker som man godtyckligt övergöder och besprutar beroende på rådande väderlek och parasitangrepp.Man ska inte jämföra äpplen och päron, men i det här fallet behöver alla frukter tas till vara, och vi behöver bryta ny odlingsmark för bostadspolitiken. Men det utesluter inte att man tar vara på det man har.Det är därför olyckligt att vi debatterar bostadsfrågor utan att ha med frågan om privatuthyrning.