bet · GZ01MJU16 · 2012-04-12 00:00:00 — 2011/12:MJU16 Avfall och kretslopp Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 33 motionsyrkanden om avfall och kretslopp från den allmänna motionstiden . Motionerna tar bl.a. upp frågor om insamling och återvinning, pantsystem och sanering. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Utskottet avstyrker samtliga motioner. Betänkandet innehåller sex reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Mål för insamling och återvinning 2011/12:MJ317 av (FP) yrkande 1, 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkande 20 och 2011/12:MJ397 av och (båda S). Reservation 1 (S, MP, V) Återbruk och återvinning av kläder 2011/12:MJ214 av (S) och 2011/12:MJ317 av (FP) yrkande 3. 2011/12:MJ317 av (FP) yrkande 2, 2011/12:MJ333 av (FP) och 2011/12:N260 av m.fl. (MP) yrkande 13. Reservation 2 (S, MP, V) 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkandena 21 och 23. Reservation 3 (S, MP, V) Vägledning för hantering av farligt avfall 2011/12:MJ316 av (FP). 2011/12:MJ217 av (S), 2011/12:MJ233 av (S), 2011/12:MJ267 av och (båda MP), 2011/12:MJ288 av och (båda M) och 2011/12:MJ359 av (S). Nedskräpning i hav och vid kuster m.m. 2011/12:MJ338 av (M), 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkandena 33 och 34, 2011/12:MJ416 av (M) och 2011/12:MJ418 av (C). Reservation 4 (S, MP, V) Sanering av förorenad mark 2011/12:MJ290 av (M) och 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkandena 31 och 32. Reservation 5 (S, MP, V) 2011/12:MJ421 av Finn och (båda M) och 2011/12:MJ440 av och (båda SD). Reservation 6 (SD) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (C), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S), (FP) och (S). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 33 motionsyrkanden om avfall och kretslopp från den allmänna motionstiden . Motionerna tar bl.a. upp frågor om insamling och återvinning, pantsystem och sanering. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Insamling och återvinning m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, MP, FP) om mål för insamling och återvinning, textilavfall, livsmedelsavfall, elavfall m.m. Jämför reservationerna 1 (S, MP, V), 2 (S, MP, V) och 3 (S, MP, V). Enligt kommittémotion 2011/12:MJ382 (S) yrkande 20 bör utredningsdirektiven för regeringens särskilda utredare för översyn av avfallsområdet kompletteras med ett uppdrag att föreslå nya skarpa mål för insamlingen och att utreda hur insamlingen ska kunna förenklas för hushållen i syfte att göra mer resurseffektivt. I motion 2011/12:MJ397 (S) framhålls att det behövs ett samhällsekonomiskt rationellt system för hushållens avfallshantering och återvinning och att reglerna för producentansvaret måste ses över. Enligt motion 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 1 bör målen för avfallsåtervinning ses över då många av målen redan är uppfyllda och nya mål behöver tillkomma för nya materialslag. I motion 2011/12:MJ214 (S) framhålls att det för att återvinning och återanvändning av kläder ska ske i större skala krävs ett system för insamling med ett producentansvar. Även i motion 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 3 framhålls behovet av att åstadkomma mer återbruk och återvinning av textilier. Det anförs att en översyn bör göras av hur producenterna kan ta större ansvar för kläder och annan hushållstextil och hur samhället kan underlätta för konsumenterna att både minska och återvinna sitt textilavfall. Enligt motion 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 2 behövs en strategi för att minska avfallet i form av fullgoda livsmedelsprodukter. I motion 2011/12:MJ333 (FP) framhålls att man bör verka för att samtliga kommuner tillhandahåller återvinning av biologiskt avfall från hushållen. I kommittémotion 2011/12:N260 (MP) yrkande 13 anförs att tätorter med över 20 000 invånare ska ha separat insamling av hushållens organiska avfall för att det ska bli möjligt att omvandla våra matrester till biogas. I kommittémotion 2011/12:MJ382 (S) yrkande 21 anförs att regeringen bör pröva frågan om att införa en återvinningsavgift på mobiltelefoner. Enligt samma motion (yrkande 23) behövs en noggrannare kontroll och förslag på bättre styrmedel för att tillvarata elektronikskrot. I motion 2011/12:MJ316 (FP) efterfrågas en nationell webbplats som underlättar för konsumenter att undvika ämnen som är farliga för hälsan och miljön och som vägleder konsumenter i fråga om hur de ska hantera sitt avfall. Utskottet konstaterar inledningsvis att en särskild utredare ska göra en allmän översyn av avfallsområdet enligt kommittédirektiv 2011:66. Översynen ska ta sin utgångspunkt i att avfallshanteringen ska ske på ett resurseffektivt och miljömässigt sätt, vara effektiv för samhället och vara enkel för konsumenter och andra användargrupper. Utredaren ska främst göra en översyn av utformningen av och ansvaret för insamlingen och omhändertagandet av hushållens avfall. Vidare ska utredaren göra en översyn av ansvaret för näringslivets avfall, särskilt avseende hushållsavfall, förpackningar och returpapper. Utifrån detta ska utredaren föreslå hur avfallshanteringen bäst utformas. Enligt direktivet ska en sådan bedömning göras förutsättningslöst och med möjligheten att pröva såväl nya marknadslösningar som nya administrativa och tekniska lösningar. Utskottet uppmärksammar att utredaren även ska utvärdera dagens styrmedel för att få producenterna att tillverka förpackningar på ett sådant sätt att miljöbelastningen och resursförbrukningen minimeras i ett helhetsperspektiv. Som framhålls i direktivet består dagens hantering av parallella system som kommunerna respektive producenterna ansvarar för. Särskilt producentansvar finns för förpackningar, returpapper, däck, bilar, elektriska och elektroniska produkter, glödlampor och vissa belysningsarmaturer samt för batterier, läkemedel och radioaktiva produkter. Det övriga avfallet från hushållen ansvarar kommunen för. Enligt direktivet bör insamlingssystemen utformas så att de kan anpassas till den tekniska utvecklingen för att möjliggöra den miljömässigt bästa hanteringen. Målet är att avfallshanteringen ska vara enkel, begriplig och lättillgänglig för alla konsumenter och andra användargrupper, både i tätort och glesbygd. Vidare framhålls att hänsyn bör tas till att avfallshanteringen ska kunna gå hand i hand med andra infrastrukturer för hållbart stads- och samhällsbyggande. Utifrån detta ska utredaren föreslå hur insamling och omhändertagande av hushållens alla olika avfallsfraktioner bör organiseras. Uppdraget ska redovisas . Utskottet konstaterar även att har tagit fram ett förslag till ny nationell avfallsplan: Från avfallshantering till resurshushållning avfallsplan 20122017. I förslaget pekas fem områden ut inom vilka det finns ett extra stort behov av åtgärder. Förslaget har varit ute på remiss, och planen väntas bli klar senare i vår. När det gäller insamling och materialåtervinning av hushållsavfall framhåller bl.a. följande. Materialåtervinningen av hushållsavfall som består av papper, metall, plast och glas kan öka ytterligare. Fokus ligger till stor del på åtgärder för att förbättra insamlingen, eftersom det är en förutsättning för ökad materialåtervinning. EU:s mål är att återanvändningen och materialåtervinningen för åtminstone papper, metall, plast och glas från hushåll har ökat till . Det är en miniminivå som alla medlemsstater måste nå. Såsom också framhåller har flera medlemsstater, inklusive , redan nått den nivån, och det finns goda förutsättningar att öka materialåtervinningen ytterligare i . Utskottet noterar även att Miljömålsberedningen har föreslagit att ska få i uppdrag av regeringen att föreslå etappmål för ökad återanvändning och materialåtervinning av avfall från hushåll. I förslaget till ny avfallsplan ställer upp målet att materialåtervinningen av hushållsavfall ska öka, och av hushållen ska vara nöjda med insamlingen. I förslaget nämns även ett antal åtgärder som och övriga aktörer kan vidta på området. Enligt uppgifter från är det redan nu meningen att alla förpackningar ska samlas in. Utredningen (dir. 2011:66) ska se över orsakerna till varför insamlingen inte alltid fungerar och vilka åtgärder som bör vidtas. Ett väl fungerande insamlingssystem är grunden för att målen för insamlingen och återvinningen ska kunna uppnås. Departementet avvaktar därför utredningen. Mot bakgrund av detta anser utskottet att motionerna 2011/12:MJ382 (S) yrkande 20, 2011/12:MJ397 (S) och 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 1 nu bör lämnas utan vidare åtgärd. Avfall kan vara en resurs, som nytt material eller för bl.a. biogasproduktion. Enligt det ovan nämnda kommittédirektivet (dir. 2011:66) ska utredaren även utreda och föreslå åtgärder för att främja användandet av avfall som en resurs. Utskottet anser i likhet med det som anförs i direktivet att det är viktigt att inte återvinna avfall av sådan kvalitet att farliga ämnen som bör fasas ur kretsloppet i stället sprids vidare i nya material och produkter. Utskottet välkomnar därför att det i utredningen även ingår att utreda potentialen att förbättra omhändertagandet av det farliga avfallet för att minimera spridningen av farliga ämnen. Som framhålls i direktivet skulle detta kunna göras genom ytterligare krav på utsortering av fler avfallsfraktioner. Exempel på sådana avfallsfraktioner som regeringen särskilt avser är farligt avfall, matavfall, grovavfall och textilier. I förslaget till den nationella avfallsplanen som nämns ovan har gett förslag på mål och åtgärder för att öka återanvändningen av textilier och på så vis minska textilavfallet. I förslaget framhålls att textil är en materialström som ger upphov till betydande miljöpåverkan vid nytillverkning och att förbrukningen av textilier ökar . Utskottet anser i likhet med att utvecklingen därför behöver vändas. För att minska miljöpåverkan från vårt textilavfall behövs ett ändrat konsumtions- och produktionsmönster vad gäller kläder och textil. Det behöver vara enkelt att lämna kläder till återanvändning. Det skulle också behöva utvecklas metoder för materialåtervinning av textilier i . ställer upp målet att konsumtionen av textilier från nyråvara ska minska, bl.a. genom att återanvändningen och materialåtervinningen ökar. Utskottet noterar att just nu analyserar hur en del av det textilavfall som slängs i hushållsavfallet ska kunna styras mot återanvändning. Bland annat medverkar i ett projekt som syftar till att utveckla kunskap och lösningar för att minska det textila klädavfallet. Projektet leds av Textilhögskolan i och består av tre delstudier. Utskottet noterar vidare att en ny nordisk studie som finansieras av är på gång om bl.a. lämpliga styrmedel för att förebygga textilavfall och hur avfallsflödet för textilier ser ut i , och . Studien ska rapporteras . Vidare kan nämnas att Mistra () kommer att investera i ett långt tvärvetenskapligt forskningsprogram om hållbart mode, Mistra Future Fashion. Syftet med programmet är att bidra till ett uthålligare samhälle, ge svensk modeindustri ökad konkurrenskraft och kompetens om hållbarhet samt finna innovativa lösningar. Med det anförda föreslår utskottet att motionerna 2011/12:MJ214 (S) och 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 3 lämnas utan vidare åtgärd. Såsom utskottet framhöll i sitt betänkande 2010/11:MJU10 instämde landsbygdsministern i sitt svar på en skriftlig fråga (fr. 2009/10:586) i att det är ohållbart att vi slänger så mycket fullgod mat. Ministern anförde vidare att regeringen därför arbetar med livsmedelskedjans miljöpåverkan på många sätt, såsom i handlingsplanen det nya matlandet och i den övergripande strategin för de gröna näringarna Bruka utan att förbruka. Konferensen om klimatsmart mat (), som arrangerades under det svenska ordförandeskapet i EU, behandlade många frågeställningar och möjligheter för det fortsatta arbetet vad gäller en hållbar hantering av resurserna i jordbruket och i livsmedelssektorn. Ett resultat av konferensen är att en plattform för forskning om svinnet av mat etablerades. Ett annat är att några medlemsstater har startat ett samarbete kring hållbar livsmedelsproduktion och livsmedelskonsumtion där deltar. I det ovan nämnda betänkandet framhölls även att utskottet informerats om att arbetar med att ta fram information och råd till konsumenter när det gäller livsmedlens miljöpåverkan och hur livsmedelssvinnet kan minskas. Utskottet anförde också att en samverkansgrupp för minskat matavfall (Samma) bildades . I Samma sitter representanter för , , , Avfall , SLU, , Lantmännen, IVL , Svensk Dagligvaruhandel och Livsmedelsföretagen. Samverkansgruppen har återkommande möten om hur livsmedelsavfallet kan minskas. Utskottet noterar att Miljömålsberedningen i sitt delbetänkande Etappmål i miljömålssystemet (SOU 2011:34) som ett nytt etappmål föreslår att resurshushållningen i livsmedelskedjan ökar till 2015 genom att matavfallet minskar med jämfört med . Såsom framhålls av Miljömålsberedningen kan matavfallet i första hand minskas genom att matsvinnet minskas i hela livsmedelskedjan. Utskottet uppmärksammar att en konsekvensbedömning av att minska matavfallet till 2015 har genomförts av . I den analyserades 25 procents respektive 20 procents minskning av matavfallet till 2015. En minskning bedömdes som alltför svår att uppnå redan till 2015. Miljömålsberedningen bedömer därför att 20 procents minskning av matavfallet till 2015 bör fastställas som etappmål. Såsom Miljömålsberedningen framhåller är åtgärder för att minska matsvinnet genomgående samhällsekonomiskt kostnadseffektiva. Den största vinsten uppnås genom att minska hushållens svinn, som uppgår till ungefär hälften av den totala samhällsekonomiska nyttan. Miljöpåverkan i livsmedelskedjan är större ju närmare konsumenterna man kommer, eftersom maten då både producerats, bearbetats och transporterats hela vägen till hemmen. En minskning av svinnet av vissa typer av mat, t.ex. kött, är också mer kostnadseffektiv eftersom denna matproduktion är förknippad med större miljöbelastning. Miljömålsberedningen bedömer att styrmedel och åtgärder bör utformas inom ramen för det arbete som redan pågår vid flera myndigheter och nämner bl.a. arbete kring matspill, främst gentemot hushållen, och nationella avfallsplan och nationella program för förebyggande av avfall. Vidare påpekas det att konsekvensanalyser är ett viktigt underlag vid myndigheternas utformning av konkreta styrmedel och insatser. Utskottet noterar att flera sådana analyser har genomförts eller pågår . I förslaget till nationell avfallsplan (se ovan) har ställt upp målet att matavfallet till 2015 ska ha minskat med jämfört med . Målet omfattar allt matavfall i hela livsmedelskedjan. Matavfall definieras i avfallsplanen som allt biologiskt nedbrytbart avfall som uppkommer i livsmedelshanteringen. I matavfallet ingår dels svinn som skulle kunna undvikas dels matavfall som är oundvikligt, dvs. de delar av livsmedel som normalt inte äts upp. Som oundvikligt matavfall räknas bl.a. kaffesump, äggskal, köttben och potatisskal. Livsmedelssvinn definieras som livsmedel som slängs men som hade kunnat konsumeras om de hanterats annorlunda. framhåller att det är livsmedelssvinnet som kan minskas. Andelen svinn beräknas till av matavfallet. Det innebär att svinnet behöver minska med för att matavfallet ska reduceras . Alla aktörer i kedjan behöver bidra för att målet ska kunna nås. Utskottet anser liksom att medvetenheten om problemet behöver öka, och attityderna ändras. Kunskapen om hur man undviker matavfall behöver öka och grossister och butiker behöver ta ett större ansvar än . Utskottet noterar att det i förslaget nämns ett antal åtgärder som och andra aktörer kan vidta för att minska matavfallet. När det gäller biologisk behandling av matavfall konstaterar utskottet att detta tas upp i kommittédirektiv 2011:66. Där framhålls det att förutom krav på utsortering av brännbart avfall och förbud mot att deponera organiskt och brännbart avfall har även delmålet om biologisk behandling syftat till att främja utsortering av matavfall. Delmålet om biologisk behandling av matavfall från hushållen har dock inte uppnåtts. I direktivet anförs att regeringen har fått förslag från Miljömålsberedningen om skärpta etappmål för biologisk behandling av matavfall från hushållen och förslag till etappmål om minskade mängder matavfall. Utskottet påminner om att Miljömålsberedningen i sitt delbetänkande till regeringen med förslag till nya etappmål föreslår att av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger ska behandlas biologiskt så att växtnäring och energi tas till vara. Utskottet noterar att i den nationella avfallsplanen uppställer som mål att till 2015 ska av matavfallet från hushåll, restauranger, storkök och butiker behandlas biologiskt så att växtnäring och energi tas till vara. För att ta hänsyn till regionala skillnader inom landet och tillåta olika lösningar lokalt och regionalt, ses målet som ett nationellt mål. framhåller därför att kommuner med goda förutsättningar för t.ex. rötning bör kunna uppnå en högre nivå än , men för att det nationella målet ska kunna uppnås krävs dock troligen att samtliga kommuner deltar i någon mån. Målet omfattar matavfall som tas om hand på ett sådant sätt att både växtnäringen och energin utnyttjas. Rötning är ett exempel på en behandlingsmetod som gör detta möjligt. Utbyggnaden av system för insamling av matavfall till rötning behöver öka, enligt , och fler kommuner behöver delta. Tekniken för insamling, förbehandling, rötning samt hantering och spridning av rötresten behöver utvecklas och effektiviseras. Utskottet konstaterar vidare att det i förslaget till avfallsplan nämns ett antal åtgärder som och andra aktörer kan vidta på området. Mot bakgrund av detta föreslår utskottet att motionerna 2011/12:MJ317 (FP) yrkande 2, 2011/12:MJ333 (FP) och 2011/12:N260 (MP) yrkande 13 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet vill inledningsvis påminna om vad det anförde i betänkande 2010/11:MJU17. Utskottet framhöll då att producentansvar gäller för returpapper, däck, förpackningar, bilar, elektriska och elektroniska produkter, glödlampor och vissa belysningsarmaturer samt för batterier. I finns vidare bl.a. bestämmelser om den kommunala renhållningsordningen. För varje kommun ska det finnas en renhållningsordning och en avfallsplan. Renhållningsordningen ska innehålla de föreskrifter om hantering av avfall som gäller för kommunen. Avfallsplanen ska bl.a. innehålla kommunens åtgärder för att minska avfallets mängd och farlighet. Hanteringen av elavfall i regleras främst genom regler i avfallsförordningen (2001:1063). Dessa regler ger konsumenten en skyldighet att sortera ut elavfall och hantera det skilt från annat avfall. Reglerna ställer också krav på att allt elavfall förbehandlas av certifierade förbehandlare innan det går vidare till återvinning, fragmentering, förbränning, deponering eller annat bortskaffande. Bestämmelserna om producenternas skyldighet att ta hand om avfall som utgörs av elprodukter finns i förordningen (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter. Producenternas ansvar innebär bl.a. att den som tillverkar och importerar elektronik ska märka produkterna, samla in elavfallet och sedan se till att återanvända eller återvinna elavfallet eller ta hand om det på något annat miljövänligt sätt. är ansvarig tillsynsmyndighet. Förordningen ålägger också kommunerna vissa skyldigheter. Kommunerna ansvarar inom ramen för den kommunala renhållningsskyldigheten för att hantera det elavfall från hushållen som inte lämnats till producenternas insamlingssystem. Enligt uppgifter från är elavfall det snabbast växande avfallsslaget, och prognoser visar att vi på global nivå snart når . finns krav på att samla in elavfall per person och år. I samlar vi in ungefär per person och år. ska mängderna som samlas in relateras till hur mycket produkter som säljs, vilket innebär hårdare krav på insamlingen i . Producentansvaret för avfall från elektriska och elektroniska produkter regleras av ett EU-direktiv, vilket införts i i en förordning. Utskottet noterar att ett nytt EU-direktiv för WEEE (avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk eller elektronisk utrustning) precis har förhandlas fram. Enligt den nya texten ska varje medlemsstat se till att av den elektriska och elektroniska utrustning som släppts ut på marknaden under de tre föregående åren samlas in, alternativt av det WEEE som genererats på medlemsstatens territorium. Varje medlemsstat ska vidare se till att WEEE per capita eller samma mängd WEEE i vikt som samlades in i den medlemsstaten samlas in, om den mängden är större. Medlemsstaterna ska se till att mängden WEEE som samlas in stegvis ökas . Medlemsstaterna får sätta upp mer ambitiösa individuella insamlingsnivåer och ska i så fall rapportera detta till kommissionen. Insamlingsnivåerna ska uppnås . I direktivet sätts även mål för återvinning upp, bl.a. för smått elektronikavfall såsom mobiltelefoner. Enligt uppgifter från ligger förhållandevis bra till vad gäller insamling av elavfall, men ambitionen är att insamlingen ska bli bättre, och mot bakgrund av de nya bestämmelser som antagits i WEEE-direktivet behöver systemen ses över. Närhet och enkelhet är nyckelord för att få ett bra insamlingssystem, och trots att utredningen (dir. 2011:66) inte specifikt nämner elavfall kan den komma att få betydelse för insamlingen av elavfall. Med det anförda föreslår utskottet att motion 2011/12:MJ382 (S) yrkandena 21 och 23 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om hantering av farligt avfall konstaterar utskottet att det i direktivet för avfallsutredningen (dir. 2011:66) anförs att avfall kan vara en resurs, som nytt material eller för bl.a. biogasproduktion, och att utredaren ska utreda och föreslå åtgärder för att främja användandet av avfall som en resurs. Det framhålls vidare att det är viktigt att inte återvinna avfall av sådan kvalitet att farliga ämnen som bör fasas ur kretsloppet i stället sprids vidare i nya material och produkter. Utskottet noterar att även potentialen att förbättra omhändertagandet av det farliga avfallet för att minimera spridningen av farliga ämnen ingår i utredningen. Detta skulle kunna göras genom ytterligare krav på utsortering av fler avfallsfraktioner. Exempel på sådana avfallsfraktioner som regeringen särskilt avser är farligt avfall, matavfall, grovavfall och textilier, enligt direktivet. Utskottet konstaterar även att Miljömålsberedningen i sitt delbetänkande till regeringen (SOU 2011:34) har lämnat förslag på etappmål om information om farliga ämnen i varor. Beredningen skriver att tillgång till information om hälso- och miljöfarliga ämnen i varor är en förutsättning för att minska riskerna vid hantering i samband med tillverkning och användning och i avfallsledet. När det gäller frågan om en nationell webbplats noterar utskottet att det utöver den information som ges av kommunerna enligt uppgifter från finns en webbplats som heter Sopor.nu med information om hur man ska sortera sina sopor även med tanke på det farliga avfallet. Utskottet avstyrker med det anförda motion 2011/12:MJ316 (FP). Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, M, MP) om pantsystem för dryckesförpackningar av glas och för cigarettfimpar samt om böter för nedskräpning med cigarettfimpar. I motion 2011/12:MJ217 (S) anförs att det för att komma ifrån nedskräpning med dryckesförpackningar av glas kan vara en lösning att belägga även dessa med pant. Enligt motion 2011/12:MJ267 (MP) bör införandet av ett pantsystem för cigarettfimpar utredas. I motion 2011/12:MJ233 (S) framhålls att även fimpkastning, dvs. nedskräpning av mindre art, ska bestraffas med böter.