bet · H001TU2 · 2012-12-07 00:00:00 — Vi anser således att bör rikta ett tillkännagivande till regeringen om att en genomgång av järnvägens faktiska status och underhållets faktiska kvalitet samt en särskild granskning av säkerheten på spåren bör genomföras. Utredningsarbetet bör påbörjas och utföras i former som tryggar ett allsidigt och kvalitativt beslutsunderlag. Vidare bör regeringen återkomma till med en handlingsplan för hur följande utgångspunkter för verksamheten genomförs: bör utföra säkerhets- och underhållsbesiktning i egen regi. Sammanhållna och strategiskt avgränsade underhållsregioner bör skapas. bör pröva framkomlighetsbaserade underhållskontrakt. Flexibilitet i planeringsprocessen, punkt 18 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 18 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T8 av m.fl. (S) yrkandena 25 och 26. Transport- och infrastrukturbehoven i vårt land kan påverkas snabbt av förändringar i vår omvärld. För att få en så bra beredskap som möjligt inför sådana förändringar är det angeläget med en mer förutseende planering som bl.a. inbegriper en större planeringskatalog över angelägna projekt. Risken är annars att investeringsbeslut för att möta snabbt uppkomna transportbehov föregår själva planeringen. Detta ger såväl sämre beslutsunderlag som dålig förutsägbarhet. Således finns det redan nu anledning att t.ex. aktivt börja identifiera och planera för projekt som, med hänsyn tagen till risken för snabba oljeprishöjningar, kan bidra till att vi når klimatmålen 2050. Inom ramen för åtgärdsplaneringen är det också angeläget att de olika vägvalen inom transportområdet tydliggörs. Vi anser följaktligen att det är betydelsefullt att åtgärdsplaneringen, liksom tidigare, tydligt redovisar olika ambitionsnivåers påverkan på planeringen. Vad vi nu har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Samhällsplanering för minskad klimatpåverkan, punkt 19 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T7 av m.fl. (V) yrkande 7. Vi i de gröna och anser att det inom samhällsplaneringen finns stora möjligheter att minska transportsektorns klimat- och miljöpåverkan. Vi måste få till stånd en samhällsplanering och ett byggande som minskar behovet av långväga fysiska transporter. Genom att bebyggelse förtätas, redan exploaterad mark tas i anspråk, infartsparkeringar byggs m.m. kan samhällsplaneringen vara ett av flera verktyg mot ett mer transporteffektivt och energisnålt samhälle. Planeringen måste bygga på mer energisnåla och miljövänliga transporter, t.ex. kollektivtrafik på spår och buss. I större städer har gång och cykel den största potentialen på korta transportsträckor, vilket kan stimuleras genom bl.a. nya cykelbanor. I glesare bygder kan anropsstyrd kollektivtrafik minska bilresorna på kortare sträckor. Listan över åtgärder som en god samhällsplanering kan leda till kan göras lång. I sammanhanget vill vi särskilt lyfta fram den forskningsöversikt som tagits fram på uppdrag av trafikutskottet, civilutskottet och miljö- och jordbruksutskottet med fokus på hur hållbara och klimatsmarta städer kan se ut : Hållbara städer med fokus på transporter, boende och grönområden (2010/11:RFR3). För att samhällsplaneringen ska vara en del i att nå ett ekologiskt hållbart transportsystem vill vi att regeringen ska ta fram ett lagförslag som stärker den regionala samordningen så att miljöbelastande transporter kan minska. Vi anser också att staten ska föregå med gott exempel med effektiva och miljöanpassade transporter. Vidare vill vi peka på att den pågående utbyggnaden av externhandeln utanför centrum och bostadsområden slår ut de lokala affärerna och tvingar allt fler att ha bil för att klara sina vardagliga behov. Många hamnar i ett ofrivilligt biltvång. Denna utveckling måste brytas. Stadsplaneringen måste ge bättre möjligheter att bo nära jobbet och affären så att vi inte behöver ta bilen så fort vi ska göra något utanför hemmet. Vi vill därför att befintliga stadskärnor ska utvecklas och att det i införs begränsande bestämmelser om detaljhandelsanläggningar i externa lägen. I avvaktan på sådana lagändringar anser vi att ett moratorium mot externa köpcentrum bör införas. Vad vi nu har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Trafikbuller, punkt 21 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 21 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T11 av m.fl. (MP) yrkande 22. Jag kan konstatera att trafikbuller är ett växande problem. Av uppgifter från framgår att i är trafikbuller den miljöstörning som berör flest människor. Buller har negativa konsekvenser för hälsan och kan bl.a. leda till stress, hjärt- och kärlsjukdomar samt försämrad koncentrations- och inlärningsförmåga. Buller påverkar även möjligheten till en god livskvalitet och innebär samhällskostnader. Jag anser liksom regeringen att det finns ett stort behov av nya bostäder i storstadsregionerna. Jag är dock inte beredd att kompromissa med människors hälsa för att fylla behovet av nya bostäder. I sammanhanget är det viktigt att komma ihåg att olika grupper av människor också kan vara olika känsliga för bullerexponering. I första hand ska därför bullret i stället åtgärdas vid källan. Det kan exempelvis ske genom att hastigheten på en väg sänks eller att ett flertal flygplatser med stadsnära lägen läggs ned. På så sätt frigörs även stora ytor för bostadsbyggande. Jag menar att den föreslagna utredningen om trafikbuller och bostadsbyggande i första hand bör fokusera på att åtgärda trafikbullret vid källan och inte genom att kompromissa med människors hälsa. Vad jag nu har anfört bör tillkännage regeringen som sin mening. Gotlandstrafiken, punkt 22 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 22 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T9 av m.fl. (S) yrkandena 13 och 2012/13:T7 av m.fl. (V) yrkande 17. Färjetrafiken till och från är nödvändig för att ön ska ha en god transportförsörjning. Den ersätter de broar, vägar och vägfärjor som erbjuds invånarna i andra delar av och kan därför enligt vår mening ses som en del av den nationella infrastrukturen. Färjetrafiken till är följaktligen ett statligt ansvar. I enlighet med vad som föreslogs av Trafikanalys i rapporten och styrning av anslaget för trafikavtal (2012:5) bör trafiken till hanteras mer i linje med andra infrastrukturfrågor. Detta innebär att den del av anslaget 1:7 Trafikavtal som rör Gotlandstrafiken bör flyttas till anslaget 1:1 Väghållning. Härigenom skapas mer handlingsutrymme vad gäller alternativa sätt att stödja denna trafik. Arbete pågår med att ta fram upphandlingsunderlag inför kommande avtalsperiod för Gotlandstrafiken som beräknas starta . Kraven inför den nya avtalsperioden måste bygga på att Gotlandstrafiken ska främja öns regionala utveckling; detta sker genom att trafiken har god tillgänglighet vad avser tidtabell, turlista och pris. Det är angeläget att bastrafiken fortsatt bygger på moderna snabbfärjor och att miljöpåverkan minimeras. En reducerad hastighet skulle få stora konsekvenser för turlistan, vilket i sin tur skulle påverka tillgängligheten till och från mycket negativt. Detta vore oacceptabelt. Vad vi nu har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Gotlandstrafiken, punkt 22 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 22 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T7 av m.fl. (V) yrkande 17 och 2012/13:T9 av m.fl. (S) yrkandena 13. Färjetrafiken till måste ses som vägen till . Den ersätter de broar, vägar och vägfärjor som erbjuds invånarna i andra delar av och kan därför enligt vår mening ses som en del av den nationella infrastrukturen. Färjetrafiken till är följaktligen ett statligt ansvar. I enlighet med vad som föreslogs av Trafikanalys i rapporten och styrning av anslaget för trafikavtal (2012:5) bör trafiken till hanteras mer i linje med andra infrastrukturfrågor. Det innebär att anslaget bör omföras från anslaget 1:7 Trafikavtal och flyttas till anslaget 1:1 Väghållning. Arbete pågår med att ta fram upphandlingsunderlag inför kommande avtalsperiod för Gotlandstrafiken som beräknas starta . Kraven inför den nya avtalsperioden måste bygga på att Gotlandstrafiken ska främja öns regionala utveckling; detta sker genom att trafiken har god tillgänglighet vad avser tidtabell, turlista och pris. Det är angeläget att bastrafiken fortsättningsvis bygger på moderna snabbfärjor med en överfartshastighet på och som helst drivs med miljövänligt bränsle. En sänkning av denna hastighet skulle få stora konsekvenser för turlistan, vilket i sin tur skulle påverka tillgängligheten till och från mycket negativt. Detta vore oacceptabelt. Det nuvarande avtalet för trafiken har genom sin konstruktion inneburit problem då resenärer och fraktköpare drabbats av kraftiga prishöjningar på grund av stigande oljepriser. De höga priserna utgör ett hot mot öns näringsliv. Vi anser i stället att det bör införas ett system med vägpris för färjetrafiken till , vilket innebär att biljettpriset motsvarar de rörliga kostnaderna för att framföra en personbil. beräkningar av har visat att statens nettokostnader för detta skulle uppgå till en bit . Regeringen bör återkomma med ett konkret förslag till ett sådant vägprissystem. Vad jag nu har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Åtgärder för ökad och säker cykling, punkt 24 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 24 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T242 av (S), 2012/13:T249 av m.fl. (V) yrkandena 2, 8 och 10, 2012/13:T261 av (S), 2012/13:T398 av (S) yrkandena 1, 2 och 57, 2012/13:T405 av och (båda MP), 2012/13:T472 av m.fl. (MP) yrkande 6 och 2012/13:T477 av m.fl. (S) yrkande 43 i denna del, 2012/13:T205 av (KD), 2012/13:T249 av m.fl. (V) yrkande 1, 2012/13:T336 av (FP) yrkande 1 i denna del och 2012/13:N361 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2012/13:T335 av (FP) i denna del, 2012/13:T336 av (FP) yrkandena 24 och 2012/13:T407 av Per m.fl. (MP). Cykeln är ett mycket miljövänligt transportmedel som också främjar folkhälsan. Cykeln kan även bidra till att minska trängseln i våra städer genom att vara ett komplement till både bil- och kollektivtrafik. Vi anser därför att det är av stor betydelse att åtgärder vidtas som främjar cykling och underlättar framkomligheten för cyklister. Vi konstaterar därför med tillfredsställelse att cyklingen är på frammarsch och att många kommuner upprättar cykelplaner, bygger cykelvägar och sänker hastigheten i tätorterna. Men cykelns andel av antalet resor varierar stort i landet. Det är därför, menar vi, även hög tid för rikspolitiken att göra det enklare och säkrare att cykla i hela landet. Av den s.k. kapacitetsutredningen framgår att undersökningar visar att av korta arbets- och med bil skulle kunna ersättas med gång och cykel och att det med starka styrmedel skulle det finnas en potential att cykling t.o.m. utgör av de kortväga resorna, förutsatt att infrastruktur, drift och underhåll anpassas. Vi anser därför att ska anta som mål att cykelns andel av korta arbets- och ska vara . För att stärka arbetet med att uppnå målsättningen om ökad andel cykeltrafik bör det även inrättas en nationell cykelsamordnare. Uppgifterna för en nationell cykelsamordnare ska vara att samordna forskning och utveckling inom området cykeltrafik, vara aktiv och deltagande i infrastrukturplaneringen på nationell nivå samt ansvara för relevanta utbildningar inom området m.m. Vi är medvetna om att cyklister tyvärr är en särskilt utsatt trafikantgrupp och att skaderisken beräknas till nio gånger högre än för biltrafikanter. Vi anser därför att en målsättning bör vara att halvera antalet allvarligt skadade cyklister med hälften 2020 jämfört med . Vikten av infrastruktur har i flera sammanhang lyfts fram som den enskilt viktigaste åtgärden för att åstadkomma ökad och säker cykling. Det är därför av stor vikt enligt vår uppfattning att förutsättningarna för fler cykelvägar studeras i infrastrukturplaneringen. Vi menar att bör ges ett tydligare uppdrag i regleringsbrevet i fråga om cykelmöjligheter på det statliga vägnätet. Vi vill i sammanhanget påpeka att även har uppmärksammat att formuleringar i regleringsbrev om cykling har blivit mindre precisa. Vi kan vidare konstatera att det av kapacitetsutredning framgår att det finns risk för att det uppstår trängsel i cykeltrafiken i storstäderna, vilket visar att det behövs fler cykelstråk och fler cykelvägar. Vi anser även att grannkommuner bör samverka för att ordna cykelvägar över kommungränserna. Av särskild betydelse är att det finns säkra gång- och cykelvägar i anslutning till alla skolor. bör därför få i uppdrag att ta fram en strategi för detta. Vi vill även lyfta fram att trafikförordningen saknar definitioner för hur utformning och skyltning ska ske för cykelbanor och korsningar för cykeltrafik. Varje kommun utformar därför cykelbanor och övergångar enligt egna modeller. Detta kan lätt leda till brister i cyklisternas säkerhet och kan föranleda olyckor. Vi anser därför att den berörda myndigheten bör få i uppdrag att ta fram regler för hur cykelbanor och korsningar ska anläggas och utformas på ett säkert sätt. Vi anser att , när det gäller de statliga vägarna, bör få ett uppdrag som tydliggör att verket har ansvar för att föreslå och genomföra cykelmöjligheter vid omfattande restaureringar av vägsträckor och vid större vägarbeten samt vid planering för nya vägar. Skälet för detta är att genom en samhällsplanering med bilen som norm skapar vi enligt vår mening ett bilberoende som ger oss allt mindre möjligheter att cykla. Byggandet av fler två-plus-ett-vägar har ökat trafiksäkerheten och minskat dödsolyckorna, vilket är väldigt positivt. Tyvärr innebär de ofta försämrad framkomlighet för cyklister. Av en utredning som låtit göra är det av landets två-plus-ett-vägar och två-plus-två-vägar som har riktiga cykelbanor i direkt anslutning till vägen. Vi anser därför att det i infrastrukturplaneringen bör tas större hänsyn till framkomligheten för cyklister vid planering av s.k. två-plus-ett-vägar. Vi menar att eller kommunen, i de fall det är rimligt, ska ersätta en cykelväg eller en cykelbar vägren som försvinner med en ny likvärdig eller bättre väg. Vi har föreslagit en rad åtgärder som vi anser vara nödvändiga för att främja och öka cykling på ett trafiksäkert sätt. Vad vi har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Trafikregler för cykling, punkt 25 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 25 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T249 av m.fl. (V) yrkandena 6, 7 och 9 samt 2012/13:T472 av m.fl. (MP) yrkandena 25 och 7, 2012/13:T336 av (FP) yrkande 1 i denna del och 2012/13:T317 av (M), 2012/13:T335 av (FP) i denna del, 2012/13:T363 av (S) och 2012/13:T488 av (M). Vi anser att cykeln som transportmedel har många fördelar såsom minskad miljö- och klimatpåverkan, förbättrad folkhälsa samt minskad trängselproblematik i våra storstäder. Studier visar att länder som har hög andel cykeltrafik också har färre antal döda i trafiken än länder med låg andel cykeltrafik. Vi anser därför att det är dags att göra det enklare och säkrare att cykla i hela landet. Vi menar att en stor del av lagstiftningen som rör cykeltrafik är gammal och framtagen med bilen som norm vilket innebär att det finns regler som således inte är anpassade till cykeltrafiken. Det försvårar ambitionen att öka andelen cykeltrafik. Vi vill särskilt lyfta fram att det finns behov av revidering av följande författningar. Enkelriktade gator leder ofta till att cykeltrafikanten får ta långa omvägar, trots att vägbredden gör det möjligt att låta bilar möta cyklister. Vi anser därför att det bör vara tillåtet att cykla mot enkelriktat, under förutsättning att det finns tydliga markeringar i gatan för cykelfältet. Det skulle på många håll öka framkomligheten utan att bidra till större risker. Det kan vidare nämnas att det är tillåtet i flera europeiska länder. Den s.k. zebralagen bör gälla även för cyklister, det vill säga bilar ska stanna då cyklister vill följa en cykelbana som går parallellt med ett övergångsställe. När gående möter biltrafik vid ett övergångsställe har de gående företräde varför det bör gälla även då cykelleder och cykelöverfarter möter vägleder. För att göra regelverket tydligt, öka trafiksäkerheten och göra det enkelt att cykla är det viktigt med en enhetlig nationell trafikregel om detta. Olika regelverk kan leda till osäkerhet och fler olyckor. En cykel måste alltid väja för en bil, även om cykeln kommer på huvudled och bilen från sidan. Vi anser att det är dags att se cykeln som ett fordon i trafiken och låta bilar väja även för cyklister då cyklisten färdas på huvudled. Cyklister och bilar bör i så stor utsträckning som möjligt separeras genom exempelvis cykelbanor. När blandad trafik är nödvändig anser vi att hastigheten bör sänkas, och i tätbebyggda områden bör hastigheten inte överstiga /h. Det är den mest effektiva åtgärden för att öka trafiksäkerheten. Risken för att en cyklist som blir påkörd av en bil dör är mycket hög vid /h men liten vid hastigheter /h. Enligt forskningsresultat framgår att en bilist som kör i /h kan samspela med fotgängare och cyklande på ett helt annat sätt än den som kör i /h. Mot den bakgrunden anser vi att bör införa en bashastighet /h i tätorten. I de flesta tätorter är bilen prioriterad och övrig trafik såsom cykel, barnvagnar, hästar, mopeder m.m. får försöka samsas på den plats som blir över. Åtskilliga av dem som vill cykla snabbt väljer därför bilarnas körfält som med avseende på underlag, vinklar och annat är dimensionerade för hög hastighet. Detta måste enligt vår mening vara tillåtet så länge det saknas bra alternativ för snabb cykling (naturligtvis med undantag för motorvägar). Vad vi har anfört om behov av regeländringar bör ge regeringen till känna som sin mening. Underlättande av kombinerade resor med cykel, punkt 26 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 26 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T249 av m.fl. (V) yrkandena 3 och 4, 2012/13:T398 av (S) yrkandena 3 och 4, 2012/13:T472 av m.fl. (MP) yrkande 8 och 2012/13:T477 av m.fl. (S) yrkande 43 i denna del och 2012/13:T335 av (FP) i denna del. Vi anser att det i ett miljöanpassat samhälle ska vara lätt att kombinera klimatsmarta transportmedel och att vi målmedvetet ska arbeta för att undanröja hinder för detta. Möjligheten att ta med sig cykeln på tåg eller buss är begränsad. Även om det finns regionala tåg och pendeltåg som i olika utsträckning tillåter cykel ombord så är det långt ifrån alla som gör det, och tiden då cykel är tillåten ombord är oftast begränsad. Det faktum att olika trafikföretag kan ha olika regler kan också ställa till problem när man genomför sin resa. Vår uppfattning är därför att vi inte har nått en rimlig nivå på vad som bör kunna krävas av kollektivtrafiken när det gäller att kombinera cykling och kollektivt resande, och utvecklingen mot att nå dit går för långsamt. Vi vill gärna lyfta fram att i ett flertal andra europeiska länder har man kommit betydligt längre. Vi anser därför att kollektivtrafiklagen bör kompletteras så att resenärerna ges betydligt ökade förutsättningar för att ta med sig cykeln i kollektivtrafiken. Likaså anser vi att bör få ställa krav på att tågoperatörer ska använda sig av tåg som kan medföra cykel där det är berättigat och efterfrågan finns hos resenärerna. Genom ett sådant krav bidrar vi på ett seriöst sätt till ett klimatsmart samhälle, bättre folkhälsa, minskad trängsel i våra städer och även till att utveckla cykelturismen. Vi är medvetna om att ett krav på att kunna ta med cykeln i kollektivtrafiken kan riskera att tränga ut resenärer eller leda till ökade kostnader. gäller att kombinerade resor med cykel kan öka kollektivtrafikens attraktivitet och möjliggöra ett mer miljövänligt resande i samhället. Krav på kollektivtrafiken måste därför utformas med omsorg. Vi är också medvetna om att det finns EU-reglering på området som måste beaktas. Vi anser därför att ett väl avvägt krav på kollektivtrafiken är den rätta vägen framåt. Enligt en studie genomförd på uppdrag av framgår att stöldsäkra cykelparkeringar kan bidra till att fler tar cykeln för korta resor. Även cykelutredningen lyfter fram att cykelparkeringar är en central del av helaresanperspektivet och att tillgången till bra, trivsamma och bekväma cykelparkeringar, i vart fall i storstäder, påverkar cyklingsfrekvensen och utnyttjande av kollektivtrafiken. En viktig åtgärd för att främja cykling är således att det finns kapacitet att parkera cykeln under tak vid resecentrum och andra knutpunkter samt åtgärder som underlättar att använda cykel till och från kollektivtrafiken. Vad vi har anfört om vikten av att kunna kombinera kollektivtrafik med cykling bör ge regeringen till känna. Cykel till , punkt 27 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 27 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T225 av (S) och 2012/13:T324 av och (båda MP). Jag vill framhålla att ju fler som cyklar desto bättre miljö, folkhälsa och trafiksituation får vi. Trots det är cykeln på många platser i inte det alternativ den skulle kunna vara. Som exempel vill jag lyfta fram att cykeltrafik är förbjuden på . Möjligheterna att cykla över bron försvann när byggde tvåplusettväg över . Cyklister kan inte ta sig till utan att betala en avgift trots att det finns en bro till ön. En gratisbuss som tidigare tog cyklister över bron är indragen. Jag anser att detta går tvärsemot våra nationella miljö- och hälsomål. Det strider även mot övergripande transportpolitiska mål som även inkluderar folkhälsa. Tillgängligheten till är också viktig för alla som vill kunna ta del av de rika miljöerna och landskapet samt för att ön ska kunna nyttjas till fullo som en rekreationsplats för turister från hela världen. Med tanke på att det satsas på en nationell cykelled på förefaller det märkligt att det inte går att ta sig till med cykel utan att betala. Enligt min uppfattning har en liten och enkel insats men som gav stort mervärde för turister, invånare och miljö prioriterats bort. Jag anser även att går emot fyrstegsprincipen enligt vilken steg två klart fastställer att man bör bevara åtgärder som ger effektivare utnyttjande av befintlig infrastruktur och fordon. Sammanfattningsvis anser jag att cyklister ska kunna ta sig kostnadsfritt över antingen genom att cykla över bron eller genom en avgiftsfri cykelbuss eller färja. Vad jag har anfört bör ges regeringen till känna. Andra särskilda infrastrukturåtgärder, punkt 11 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Vi socialdemokrater instämmer i att normalt inte bör besluta om utbyggnader och underhållsinsatser på olika väg- och järnvägssträckningar i landet. Med anledning av de motionsförslag som behandlas i detta avsnitt vill vi dock understryka att man genom den höjda planeringsram som vi förordat skulle kunna tillgodose en stor del av dessa önskemål, inte minst på järnvägsområdet där vi bl.a. skulle påbörja arbetet med Norrbotniabanan mellan och liksom ett flertal andra satsningar på särskilt utpekade godsstråk.