bet · H001UFöU1 · 2012-12-07 00:00:00 — ISAF och OEF är i för att hjälpa sedan 2001.Krig och speciellt krigen i närtid har skapat läget som det ser ut i . var från början synonymt med en plats för pashtuner. blev landet fritt från det och fick namnet . Men det är långt ifrån bara pashtuner som bor i . Tadzjiker, hazarer, uzbeker, aimaker, turkmener och balucher är stora grupper av minoritetsfolk. Etniciteten är en stark faktor liksom lojaliteten med den.Det som dock är lika för alla folk i är lidandet. Vardagen innebär att riskera att trampa på en mina eller en blindgångare. Smittsamma sjukdomar är vanliga liksom bristen på friskt vatten. Spädbarnsdödligheten är en av världens högsta i . Medelinkomsten per capita ligger per dag. Eftersom detta är ett medeltal är det svårt att förstå hur de fattiga kan klara sig.UNICEF och WHO var relativt lyckosamma med hjälpprojekt i landet före anfall 1979. Sjukvården har i stor omfattning slagits sönder av krigen, men biståndsorganisationer har försökt att mot alla odds bistå med kliniker. har gjort en mycket berömvärd insats.När skickar fredsbevarande eller fredsskapande trupp utomlands är det alltid med ett parlament bakom sig och välmenande tankar. Andra deltagande länder är inte alltid lika välmenande. Det finns ett flertal länder inom Nato som har syften helt olika och med inslag av ren cynism. Det finns länder inom Nato som kan gå i krig av egna inrikespolitiska skäl. Det finns länder inom Nato som kan gå i krig för egen ekonomisk vinning.Hur dessa förhållanden påverkar taktiken för krigföring är inte helt givet. Men det verkar som att Nato-trupperna får order som inte tar fasta på de lokala omständigheterna eller möjligheten att rädda maximalt med liv.Många fall av internationella fredsinsatser gäller länder som fått sina gränser satta av kolonialmakter. När gränserna är satta för att fylla ett mål för en fordom kolonialmakt men inte för de medborgare som bor där är problemet ett arv från den gamla inkräktaren.När naturliga befolkningsgrupper klyvs av onaturliga gränser eller befolkningsgrupper tvingas till samlevnad som de inte är mogna för kan konflikter bli väldigt svåra att lösa. Det gäller särskilt om det är folk utan utbildning eller erfarenheter av demokrati och mänskliga rättigheter.Jag tror att skulle människoliv kunna räddas om de fredsbevarande insatserna tog mer fasta på att hålla de stridande isär på det sätt som vi minns att de FN-ledda insatserna ofta hade som ett naturligt mål. hette det fredsbevarande insatser och inte fredsskapande insatser. Skillnaden är alltså mellan att hålla isär och att slå ut den ondaste sidan i en konflikt. Att slå ut en sida kan ju leda till omfattande död och lidande. Jag är inte naiv och tror att det alltid går att hålla isär parter i en konflikt, men det borde vara den taktik som man eftersträvar. Även för att hålla isär krävs en stark militär förmåga. Om en fredsbevarande insats inleds med att en spärrlinje sätts upp för att i huvudsak sära de stridande partnerna åt måste också de med vapen som passerar linjen bekämpas. Få skulle passera en sådan linje med tanke på den arsenal som internationella fredsförband har till förfogande.Att rädda så många liv som möjligt borde vara viktigare än att försvara koloniala gränser. Eftersom varje insatt krona i ISAF stärker en negativ trend för trygghet och välfärd i måste insatsen avbrytas. Det som börjat som en hämnd för terrordåd riktade mot har visat sig vara svårt att transitera till en hjälpinsats.Vad händer nu i ? Många är oroliga för ett inbördeskrig. Talibanerna, i stort sett identiska med pashtunerna, vill ha fred för att senare kunna ta kontroll över sin del av eller kanske hela . Det som förut var norra alliansen vill att kriget fortsätter och att så mycket utländsk trupp som möjligt blir kvar för att flytta talibanerna söder- och österut.ISAF:s utbildning av och , nationella armén och nationella polisen, har fört in mycket vapen i landet, och antalet deserteringarna har varit alarmerande högt.Jag vill här flika in att de svenska trupperna som avlöst varandra i Mazar-e har varit helt fantastiska. Jag har själv sett på plats hur förbanden, trots krig med insurgenter, så mycket det går försöker hjälpa och i alla fall inte förstöra för civilbefolkningen. Men det är inte lätt att få förtroende om man slåss för att vidmakthålla kontrollen åt Karzai och andra krigsherrar.Det återstår nu att se om det finns andra makter som vill hjälpa till att säkra fred i . Det finns definitivt makter som vill ha inflytande, som och , men eftersom det finns så mycket orörda naturtillgångar i landet finns det också andra tänkbara aktörer. är definitivt en. Att alltid agerar för egennytta behöver inte vara en nackdel. Man ska komma ihåg att det inte är bistånd som reser länder utan alltid egenkraft. som affärspartner till skulle kunna vara ett scenario.Hur som helst har ISAF-insatsen varit väldigt dyr. Enligt de uppgifter som jag har är kostnaden i storleksordningen i sin helhet, varav den svenska delen naturligtvis är liten jämfört med de länder som haft de största truppbidragen.Frågan är då: Hade inte det internationella samfundet kunnat ge bistånd med större bestående effekt än operationen ISAF?Brytpunkten mellan positiva spiraler och negativa spiraler är avgörande. Om folken i inte får modern utbildning kommer de inte att kunna lösgöra sig från klansamhället och extrema religiösa dogmer. Då kommer de att kriga och hämnas på varandra i all evighet. Man om folken i skulle få modern utbildning skulle de kunna bygga ett demokratiskt samhälle och även börja bygga fred och säkerhet med sina grannar och internt i landet.Innan anföll och Mujaheddin med stöd bedrev gerillakrig mot ockupanten var ett tryggare land och skulle troligtvis ha kunnat bli än tryggare med tiden om inte krig hade förts på landet utifrån. Då fanns ingenjörer, modernt utbildade hantverkare och läkare. Dessa utgjorde ett hopp för modernisering. Men detta förstördes alltså av krigen med början . Likaså förstördes kvinnornas möjligheter att utbilda sig av talibanernas regim.En sista sak som jag vill ta upp är de omfattande opiumodlingar som finns i . Vi vet att det är svårt att få de afghanska bönderna att frångå denna syssla. Först när har andra starka inkomstkällor via mineralbrytningar, industriproduktion och på detta följande export kommer det att vara möjligt att eliminera opiumodlingarna.I detta anförande instämde (SD). I åkte vi upp på ett av de berg som blivit kända för att unga afghaner flyger med drakar där och tittade ut över . En av de afghaner som följde med oss pekade ut ruinerna efter britternas olika befästningar första anglo-afghanska krig och 1870-talets andra anglo-afghanska krig. Han pekade också ut ruinerna efter det sovjetiska kulturcentrumet som är en söderskjuten hemvist för Kabuls narkomaner. Han behövde dock inte peka ut Natos närvaro. De utländska soldaterna och deras posteringar gick inte att undgå. Vår afghanske vän log mot oss och sade stolt: "Det är hit imperier kommer för att dö." Jag får erkänna att det inte var lätt att argumentera emot.Om det är något vi kan lära av historia är det att det inte finns en militär lösning på detta lands stora och komplexa utmaningar. Det har aldrig varit och kommer med största sannolikhet aldrig att bli soldater, förarlösa flygplan eller nattliga räder som bygger demokrati, bekämpar fattigdom eller ger afghanerna makten att försvara och nyttja sina grundläggande rättigheter.Trots det står vi i och ska förlänga det svenska deltagandet i den Natoledda ISAF-insatsen i . De borgerliga partierna, Socialdemokraterna och föreslår visserligen att den svenska insatsen under inledningen av 2013 ska minskas till 400 personer på marken i . Att den svenska insatsen nu minskas är ett steg i rätt riktning.Det kan dock vara bra att veta att även med den här minskningen kommer den svenska insatsen att vara större än den var när den borgerliga regeringen, Socialdemokraterna och gjorde sin överenskommelse . har faktiskt aldrig förr haft så många soldater i som vi har just nu.Nyheten i den proposition som regeringen lagt fram tillsammans med Socialdemokraterna och är att man öppnar upp för att ska kunna ha kvar 200 soldater i även efter 2014, utan något slutdatum.Samtidigt ser vi att merparten av de 50 länder som har soldater i avvecklar sina insatser. tog hem sina soldater . har stängt flera baser, och kommer att lämna landet vid årsskiftet.Sverige börjar bli väldigt ensamt med sin starka tilltro till den militära insatsens möjligheter att nå framgång. Man kan med rätta fråga sig: Ska bli det sista landet kvar med militär trupp i ?Herr talman! I regeringens proposition kallar man insatsen i för fredsfrämjande. Men efter mer än av utländska ISAF-soldater i kan vi konstatera att den fred som skulle främjas har blivit alltmer avlägsen som gått. dödades 3 021 civila afghaner, ännu ett dystert rekord i landets historia. Merparten dödades av talibaner och andra motståndsgrupper, men vi såg också hur antalet afghaner som dödades i Natos flygattacker ökade.Under det gångna decenniet, som vi har haft ISAF på plats i , har en tredjedel av afghanerna tvingats lämna sina hem. Våldet har eskalerat, spridit sig till allt fler områden och blivit allt grövre.Under det första halvåret , 2012, minskade visserligen antalet civila dödsoffer något. Det är fortfarande för tidigt att säga om detta är ett trendbrott eller en tillfällig förändring, men vi kan i alla fall konstatera att minskningen av antalet civila dödsoffer sammanfaller med att flera länder i ISAF-styrkan börjar dra tillbaka sina trupper.De som hävdar att utländska soldater skapar säkerhet i har gång på gång motbevisats av utvecklingen på marken. Anhängarna av ISAF-insatsen börjar få väldigt ont om argument.Herr talman! I denna kammare har insatsen också motiverats med jämställdhetsargument, men det finns inga feministiska krig. Vi som är feminister, även i lägen när vi inte ska skicka soldater utomlands, vet att det inte är med vapenmakt vi säkrar respekten för kvinnors rättigheter.De framsteg som skett i - och jag vill på inget sätt blunda för eller förminska värdet av att fler flickor får gå i skolan och fler kvinnor får tillgång till mödravård - har skett genom ökat civilt bistånd från organisationer som , inte genom vapenmakt.Nyligen släppte tre svenska organisationer, Kvinna till Kvinna, 1325 och , en omfattande rapport om arbete med jämställdhetsfrågor i Afghanistan.Man konstaterar: "Trots löften och insatser från och det internationella samfundet med syfte att skydda och stärka kvinnors rättigheter och delaktighet i har mycket litet förändrats för de afghanska kvinnorna. har många tidigare framsteg omintetgjorts. "berömmer man i samma rapport för att man har utbildat de svenska soldaterna i FN-resolution . Man konstaterar dock att arbete med att implementera resolution i snarare handlat om att kvalitetssäkra de egna militära insatserna.Man skriver: "Det har emellertid inte lett till några hållbara resultat för afghanska kvinnor. "Sug på det, ni som planerar att gå upp i talarstolen och hålla brandtal om hur vi har åkt till för att skydda kvinnorna där.Kvinna till Kvinna, 1325 och avslutar sin rapport med tio tydliga rekommendationer för hur ska stärka sitt arbete för jämställdhet i . Jag noterar dock att man i utskottsmajoritetens betänkande inte har hörsammat en enda av dessa rekommendationer.För duger inte det. För att åstadkomma tydligt fokus på kvinnors rättigheter i och för att stärka de afghanska kvinnornas ställning krävs en ny inriktning. Vi anser därför, i enlighet med rapporten, att därför ska ta fram en nationell handlingsplan för hur FN-resolution ska implementeras i Afghanistan.Herr talman! Utgångspunkten för är vår solidaritet med det afghanska folket. Därför uppmärksammade och kritiserade vi som enda parti i denna kammare förtrycket under . Därför har vi motsatt oss avvisningar av afghanska flyktingar, och därför menar vi att måste byta strategi i Afghanistan.Man måste ersätta en misslyckad militär strategi med civila insatser för att stödja försöken till freds- och försoningsprocess.Vänsterpartiet vill därför att , likt en lång rad andra länder, avvecklar sin militära insats i . Vi vill att det svenska biståndet ökar till landet, och vi vill att intensifierar försöken att bidra till fred i . Vi anser att vårt land borde ta till vara våra starka traditioner av att stödja freds- och försoningsprocesser och stödja de samtal som pågår.Vi behöver öka insatserna för att återintegrera tidigare motståndsmän i det afghanska samhället. Fred i förutsätter att de som slåss ges en möjlighet att få utbildning, arbete och inkomst.Det kanske viktigaste av allt om vi vill främja fred i är att vi bekämpar fattigdomen. Hopplösheten som följer i fattigdomens spår är talibanernas bästa vän och borde vara den största fienden för oss som önskar se ett demokratiskt i fred. Då, men först då, skulle vårt land på allvar bli en kraft för fred, demokrati och frihet i Afghanistan.Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3. kammare behandlar betänkandet om fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i . Betänkandet grundar sig på en överenskommelse som gjordes mellan Socialdemokraterna, den borgerliga regeringen och så sent som . Vi kom överens om ett långsiktigt perspektiv på hur vi skulle arbeta fram till 2014.Varför är 2014 ett viktigt årtal? sade att det är bra att många länder drar ned och minskar, precis som om det berodde på att man var orolig för utvecklingen och ville åka hem. Sanningen är att på meddelade afghanerna att de själva vill ta hand om säkerheten.Det är en klar signal till det internationella samfundet att fram till dess vill man ha tillräckligt med resurser till den afghanska polisen och den afghanska militären så att man själv klarar att upprätthålla säkerheten. När datumet är klart och afghanerna själva klarar att upprätthålla säkerheten vill man inte längre ha några utländska trupper.Det är högst rimligt. Vi har stått i den här kammaren och sagt att vi bara kommer att vara i det finns ett FN-mandat och det afghanska folket vill att vi ska vara där.Frågan är naturligtvis om någonting av detta skulle ha lyckats. Skulle utbyggnaden av skolor och mödrahälsovården ha kunnat ske i om det inte hade funnits säkerhetsstyrkor där som möjliggör att biståndsarbetet kommer på plats? Det är denna problematik vi har diskuterat i ett tiotal år i denna kammare. Jag är fullständigt övertygad om att vi inte hade sett ett så pass lyckat biståndsarbete i om det inte hade funnits säkerhetsstyrkor på plats. Det är just det som är hela bakgrunden till varför det internationella samfundet tycker att det är väsentligt att finnas där.50 länder deltar . Det är många trupper. När vi i valrörelsen sade att vi ville lämna över ansvaret provins för provins till afghanerna själva blev vi attackerade också från borgerligt håll. Man sade att detta var ett slags naivt sätt att inbilla sig att det skulle gå så lätt i . Sanningen är att överlämnandet av ansvaret till de olika provinserna har gått fortare än vad man ursprungligen trodde. Det har gått väldigt snabbt i vår del av landet eftersom det där är en säkrare situation än på många andra platser.Därför har vi tillsammans med den borgerliga regeringen och kommit överens om att det ska vara en successiv neddragning . Det vi behandlar är hur det ska se ut . Tiden och tiden behandlas alltså inte i betänkandet. Jag har hört personer säga i den här talarstolen - och även sådana som har skrivit artiklar ute på stan - att det på något sätt i detta dokument skulle stå att vi har bestämt oss för att det ska finnas aktivt militärt stridande trupp även efter 2014. Så är icke fallet. Betänkandet handlar , då vi har kommit överens om att vi ska ned till 300 soldater. Därefter ska vi göra en ny förhandling när vi vet hur vi ska avveckla insatsen 2014.Däremot öppnar vi för att vi fortsatt ska vara kvar i - inte med stridande militärer men möjligen genom att bidra med någonting annat om det afghanska folket så självt vill. Det vet vi inte ännu, men det kanske vi får ett svar på under hösten 2013.Är allting då perfekt och gröna skogar? Är det lämpligt att bara åka hem eftersom uppgiften är slutförd? Nej, det är klart att det finns massor av oroande tecken. Ett är det som tar upp. Det handlar inte om vad som främst nu sker för kvinnornas rättigheter. Det man i störst omfattning är rädd för är vad som kommer att hända efter det att de internationella trupperna åker hem och lämnar landet. Kommer det då att vara en överenskommelse mellan Karzai och talibanerna där man enas om ett slags fred i men på bekostnad av kvinnornas rättigheter och villkor? Tyvärr finns det många sådana tecken. Det afghanska samhället är konservativt, och man är mån om att inte stärka kvinnornas rättigheter. Det är jag orolig för. Jag är orolig för att det kan bli någonting sådant.Därför välkomnar jag med stor tillfredsställelse den kritiska rapport som de organisationer som nämnde har skrivit. Den pekar på att det bistånd som vi nu ökar ska ha starkt fokus på att stärka just kvinnornas rättigheter och se till att sätta press på dem som kommer att styra i så att de verkar för mänskliga rättigheter och inte förhandlar bort kvinnorna i en uppgörelse för att nå fred i sitt land. Det är vad det handlar om här.Jag är glad över att vi, och de borgerliga har kommit överens i en arbetsgrupp om biståndet tillsammans med biståndsministern där vi har lovat att vi kommer att investera någonstans mellan 8 och 8 ½ miljard kronor i bistånd. är utan tvekan största biståndsland. Vi lämnar inte . Vi lämnar inte det afghanska folket. Vi är glada över att de själva nu vill ta över säkerheten i sitt eget land, och vi är beredda att fortsatt bidra till biståndsuppbyggnad i skulle jag vilja säga ett par ord om korruptionen. När vi hade presskonferens och presenterade propositionen påtalade jag att vi vet att det finns en stor korruption i . Jag har varit på konferenser där alla bidragande länder i insatsen har redovisat olika misslyckade projekt - alltifrån att man har gett stöd till en väg som sedan inte visar sig finnas till att man har gett stöd till en skola som har byggts upp men som sedan inte visar sig finnas.Ha inga illusioner! I länder där fattigdomen är stor och korruptionen utbredd måste vi naturligtvis ha bistånd. Vårt bistånd syftar till att stärka de fattiga människornas situation. Då måste vi också finnas i de länder där det är svårarbetat. är ett sådant land. Men vi måste se till att till det yttersta säkra vårt bistånd så att det inte bidrar till korruption. Om vi kan se till att vårt bistånd går till rätt saker bidrar vi med otroligt mycket för att få en ordentlig samhällsutveckling i . Om vårt bistånd bidrar till korruption är det dock den rakt motsatta utvecklingen.Avslutningsvis: Vi är glada över den breda överenskommelse som finns. Detta är en successiv nedtrappning som kan genomföras genom att afghanerna själva tar en större del av sitt ansvar. Vi är glada över att vi ser utveckling på marken - skolor, flickor som går i skolan, mödrahälsovård, vägar, elektricitet och så vidare. Det är positivt. Vi är glada över att afghanerna klarar av att ta en större del av säkerheten själva och att våra soldater är stridande vid fronten. Det är afghanska soldater som är ute och gör jobbet, och våra är mer sådana som hjälper till, stöder, informerar och utbildar. Det är positivt, och det är en positiv utveckling.Men vi ska naturligtvis inte vara naiva när det gäller vad som händer 2014 och 2015. Det är parlamentsval och presidentval som kommer att vara oerhört avgörande för framtid. Det gäller för oss att se till att vi med vårt bistånd inte göder korruption.I detta anförande instämde , , , , och (alla S). engagemang i är långsiktigt. Grunden för den svenska närvaron är en bred överenskommelse i riksdag mellan alliansregeringen, Socialdemokraterna och . Det är viktigt. Vi ber svenska män och kvinnor, flertalet soldater och officerare, att åka ut på internationella insatser och göra skillnad. Då är det viktigt att det finns ett brett stöd i folkvalda parlament för att sluta upp bakom detta.I veckan kom den 23:e svenska missionen hem från . Den har varit på plats . Det är klart att det är viktigt att de känner att det finns ett starkt stöd på hemmaplan. Över 8 900 officerare och soldater har varit på plats från för att göra skillnad i Afghanistan.Som tur är görs internationella undersökningar av hur detta uppfattas i vår omvärld. Transatlantic Trends mätning senast visar att Försvarsmaktens insatser har ett stort stöd bland svenska folket. sade att Libyeninsatsen var en bra insats för att göra skillnad i vår omvärld. var positiva till den insats vi gör i Afghanistan.När det är skarpt läge och vi ber svenska soldater, biståndsarbetare, sjömän och andra att göra insats på internationell mark finns det ett starkt stöd för den internationella solidaritet som av tradition har att visa. Vi bygger säkerhet tillsammans med andra under FN-mandat.Vi är i främst för det afghanska folket skull. Det är viktigt att hjälpa ett land och dess befolkning som under har upplevt inbördeskrig, flyktingkatastrofer och auktoritärt förtryck. Vi är där tillsammans med 49 andra länder under ett FN-mandat och vi har viktiga funktioner för att skapa stabilitet i en orolig region och förhindra att blir en bas för terrorgrupper och narkotikahandel.Vi ser problemen. Vi ser även fortsatt problemen. Det är viktigt att se dem, för de påverkar självfallet också i längden. Vårt deltagande sker tillsammans med andra. Vi skapar säkerhet tillsammans med andra. Det är en av hörnstenarna i svensk säkerhetspolitik i dag.Vi är inte i för att vinna ett krig utan för att vara med och bygga fred. Fredsbyggande i ett samhälle som förstörts och slitits sönder går inte att göra i ett nafs. Vi har en otrolig respekt för vad det internationella samfundet gör där långsiktigt. Det är därför som också är där långsiktigt. Det har varit med militära insatser men med både civila och humanitära insatser. Och vi kommer att vara där mycket längre med både civila och humanitära insatser. Att bygga fred är i grunden en fråga om politik och ekonomisk utveckling. Det handlar om att bygga upp stabila institutioner och en rättsstat, skapa säkerhet och arbeta för människors lika värde. fokus är fortsatt, precis som Socialdemokraternas sade, kvinnor, barn, tjejer och killar, att bygga morgondagens samhälle och att hjälpa andra att göra insatser. Men det förutsätter en uthållig och robust säkerhetsnärvaro. Det är också grunden till att är på plats där. kommer att inleda en fördjupad militär samverkan med , och på plats för att vi tillsammans ska göra mer för att få effekt. Vi kallar det Nordic plus. Det är internationellt i våra termer mätt ett sätt att visa att vi kan samverka med andra på plats på olika ställen på jorden. De gemensamma förbanden kommer att verka i landet fram . Den svenska insatsen går från stridande till stödjande, utbildande och rådgivande som ett led i det säkerhetsansvar som man har kommit överens om inom världssamfundet att ta och överlämna ägarskapet av säkerhetsansvaret i landet till afghanerna själva.Internationella samfundet har en tydlig färdplan. Det är viktigt att vi deltar i diskussionerna om den när det gäller hur vi fortsatt självklart vill utveckla den. Vi ska visa att vi kan bidra med biståndsinsatser framöver och att vi är där långsiktigt. Vi vill kunna göra skillnad i fråga om infrastruktur, rättsstat och utbildningsinsatser.I takt med att nu reducerar den militära närvaron ökar vi också den civila långsiktiga insatsen. uppgår det totala beloppet av skattebetalarnas pengar till . Då blir det största mottagarlandet. Det är rejäla insatser som svenska folket gör. Vi har självklart också en skyldighet att följa upp detta och se till att biståndet når ända fram till barnen på gatan, till lärarna bakom katedern och till dem som jobbar med hälso- och sjukvård på vårdcentraler och i hälsostugor.