bet · GZ01FiU20 · 2012-06-12 00:00:00 — Det här har gjort att när till exempel Economics, som väl är en av dem som är mest kvalificerade att göra dessa bedömningar, för EU- kommissionen gjorde bedömningar av vad en lägre skatt på tjänstesektorn skulle leda till drog de slutsatsen att just i länder som och med relativt högt skattetryck, relativt hög reservationslön och relativt mycket stelheter på arbetsmarknaden, har man särskilda skäl att tro att en lägre beskattning på tjänstesektorn, om det sedan är , , restaurangmoms eller någon annan sådan åtgärd, ska ha hög avkastning. I Economics beräkningar låg faktiskt just , och högst i avkastningen på den typen av åtgärder. Det beror naturligtvis på att detta är sektorer med hög flexibilitet på arbetsmarknaden. Många har dessa jobb som ingångsjobb, som det då har en motsatt effekt med höga skattekilar. När det gäller hur stora BILAGA 5 PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT de här effekterna är får man naturligtvis vara väldigt pragmatisk och tillbakalutad. Det är det ingen som vet, utan man får utvärdera och se vilka av resonemangen som i praktiken slår igenom. Jag kan konstatera att våra bedömningar, som vanligt när det gäller , är väldigt försiktiga. Vi brukar göra så att vi gör en bred översyn av hur forskningen ser ut, och sedan lägger vi oss på de lägre elasticiteterna, alltså de lägre effekterna som man kan belägga när det gäller genomslaget. Ska jag titta tillbaka på någonting historiskt sett skulle jag snarare säga att när det gäller , och den typen av åtgärder har vi nog genomgående underskattat effekterna. Men detta återstår att se. Det är naturligtvis svårt att göra den här typen av bedömningar. Om man samlat ska säga något om politikens inriktning framåt tror jag fortsatt på att vi ska säkra offentliga finanser. Tror man på en aktiv ekonomisk politik måste den ske utifrån trovärdighet, och trovärdighet bygger på att man har marginaler och kraft att agera om det blir nödvändigt. Vi ska naturligtvis också fortsätta förbättra ekonomins funktionssätt, och där kan vi säga att arbetsmarknad och integration samt ungdomsarbetslöshet och integration framstår som nyckelfrågor. Det är viktigt att vi tittar på vad vi kan göra för att just lätta upp regelverk och skapa mer av stöd och krav för att man ska få in unga människor och invandrare på arbetsmarknaden. Sedan ska vi naturligtvis alltid jobba för att förstärka välfärden och också förbättra förutsättningarna för svensk konkurrenskraft långsiktigt. Låt mig avsluta med att tacka rådet för en väldigt bra rapport! Det är till stor nytta för att vi har ett finanspolitiskt råd. Det är väldigt bra med den här typen av fördjupade diskussioner och att vi får den här kontrollen av om våra offentliga finanser är långsiktigt uthålliga, om politiken är väl avvägd och om vi har följt upp ramverket. Dessa är de tre grundläggande frågeställningarna som man vid varje avstämning ska försöka se hur de ser ut. Tack alltså till rådet, och tack för att ni har kommit och lyssnat! Ordföranden: för det! Tiden går fort när man har roligt. Vi har drygt kvar för en kommentarsrunda. Jag vill också själv tacka samtliga fyra inledare här så mycket för väldigt intressanta reflexioner och kommentarer. Ni ska få tillfälle att också kommentera varandra, för det vet jag att några av er vill. Först ska vi dock släppa in några av partierna. Vi är åtta partier i utskottet, och min ambition är att varje parti ska få minst ett tillfälle att ge sig in i diskussionen. Det här görs som vanligt i storleksordning, och det innebär att Socialdemokraterna börjar. (S): Ett av de viktigaste uppdragen för är att bedöma den förda finanspolitikens effekt på sysselsättningen och arbetslösheten. Därför tycker jag att det är intressant att ta del av den mycket PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT BILAGA 5 tydliga kritik som rådet i sin rapport riktar mot regeringens beslut om att sänka restaurangmomsen, ett beslut som rådet anser mer har karaktären av ett branschstöd, som redogjorde för. Regeringen har angett två huvudskäl till momssänkningen: dels en ökad effektivitet i skattesystemet, dels en minskad arbetslöshet. Rådets analys av de här argumenten landar i slutsatsen att regeringens bedömningar inte är rimliga. Sänkt restaurangmoms är ett ineffektivt och dyrt sätt att minska de administrativa kostnaderna, och det saknas empiri som ger stöd åt tesen om 6 000 nya jobb som och regeringen anger i sin prognos. Rådet hänvisar till utvärderingar som har gjorts av de finländska momssänkningarna som absolut inte visar på någon ökad sysselsättning. Mot bakgrund av Finanspolitiska rådets analyser och slutsats undrar jag därför om finansminister fortfarande anser att det går att försvara den sänkta restaurangmomsen utifrån samma argumentation som föranledde beslutet, nämligen att det skulle skapa ett effektivare skattesystem och 6 000 nya jobb. Sedan har jag faktiskt en fråga till. Det gäller ungdomsarbetslösheten. I rapporten skriver rådet att man inte bör betrakta unga som en homogen grupp, eftersom det kan leda till ineffektiva arbetsmarknadssatsningar. Rådet uppmanar i stället regeringen att precisera vilka grupper bland de unga arbetslösa som har svårt att få en anställning och att rikta insatser direkt mot dessa. , är det då någon specifik arbetsmarknadsinsats som rådet menar har varit ineffektiv? Kan ge exempel på riktade insatser som rådet efterlyser? Ordföranden: i storleksordningen är vi moderater, och då tar jag mig själv friheten att ställa den första frågan. Jag vill ta fasta på just det faktum att svensk ekonomi är stabil trots en mycket osäker omvärld. Det var till exempel intressant att se hur vi över lite tid ligger på en dubbel tillväxtnivå mot EU-snittet. Det är också viktigt att framhäva att det är balansen i de offentliga finanserna som har gjort att vi har ett manöverutrymme. Sedan kan vi tvista om vad vi vill använda det till, men jag vill ta även detta tillfälle i akt att glädjas åt den breda uppslutning som det finanspolitiska ramverket har i riksdag och som utgör förutsättningen för detta. Jag vill skjuta in mig på det här med osäkerheten och be , och finansministern att problematisera lite grann kring hur osäker vår omvärld är. Som finansministern med flera tog upp var det mycket riktigt så att vid präglades denna utfrågning och debatten i av att svensk ekonomi var stabil, men det var mycket osäkert omkring oss. Vi diskuterade läget i , i eurozonen och så vidare. Redan året hade EU-ledarna och även Ekofinkretsen extra möten angående det extrema läget i de europeiska finanserna. innebar bland annat att skillnaden i prognosen i vårpropositionen i det finansiella sparandet mot det i budgetpropositionen BILAGA 5 PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT blev över 60 miljarder. , så sent som , möttes för att diskutera det nu extrema läget. Vi har nästan fått vänja oss vid att dessa extrema lägen är något slags normaltillstånd. Detta vill jag be er problematisera och kommentera. Rådet skriver ju både att det är viktigt att föra en välavvägd finanspolitik, vilket rådet också skriver att vi gör, att ha beredskap för att möta osäkerhet, vilket rådet också skriver att vi gör, och till exempel till och med, som en liten mellanrubrik, att det normalt inte behövs någon säkerhetsmarginal. Jag vill därför lyfta upp frågan: Vad är normalt? Vilken storleksordning ska vi vänja oss vid är normal när det gäller förändringen i manöverutrymme mellan vår och höst? Hur är det normalt så här på Europanivå, tror ni? Det vill säga, är det så här nu framöver eller tre eller ? Eller är det just nu mycket akut? Detta påverkar naturligtvis den politiska bedömningen, oavsett hur man nu vill göra den, av hur mycket säkerhetsmarginal man behöver. Det har ju blivit nästan normalt på medellång sikt, om vi ser tillbaka , med akuta möten, akuta åtgärder, akuta situationer och mycket stora rörelser, vilket särskilt mycket påverkar en liten, utlandsexponerad ekonomi med en förhållandevis stor men mycket utlands- och marknadsexponerad finansmarknad. Det påverkar allt. Vad är alltså normalt? Jag börjar med att ge ordet i den ordning ni har stått, tror jag, med först och därefter . , : ställde frågan om vi kunde ge några exempel på riktade insatser mot arbetslöshet. Mitt svar är att vi inte kan ge några exempel. Vår uppgift är att bedöma vad regeringen gör. Vi sätter upp många frågetecken rörande restaurangmomsen, och vi inriktar oss framför allt på det underlag som regeringen har använt sig av för att bedöma de förväntade effekterna. Sedan får vi naturligtvis se, som sade, vad den faktiska effekten av restaurangmomsen blir. Det kommer att komma många utvärderingar om detta, och det är ingen våldsam prognos från min sida att restaurangmomsen kommer att diskuteras . Ordföranden ställde sedan frågan vad som är normalt. Det är en bra fråga, och vi vet först om tio, vad som är normalt. Det tycks som om vi lever i permanent kris, i stort sett, och då ställer detta frågan: Vad ska vi ha för säkerhetsmarginaler? Här anser finansministern att det är bra med extra säkerhetsmarginaler. Rådet har uppfattningen att det redan finns så mycket av säkerhetsmarginal att vi inte behöver någon extra säkerhetsmån, även om läget kan betraktas som onormalt. Jag vill direkt svara på vad finansministern sade, det vill säga att vi behöver extra säkerhetsmarginaler, eftersom det är så stor risk för den stora krisen, den djupa krisen, den svarta svanen, som många säger, när vi har en mycket osäker och onormal framtid framför oss. PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT BILAGA 5 På detta vill jag svara: Om den stora krisen kommer, om det verkligen blir en djup nedgång i den internationella ekonomin, då räcker inte våra säkerhetsmarginaler. Då ska vi ha en helt annan typ av reaktion. Då måste vi acceptera ett budgetunderskott på kanske 5, 10, för att hantera den. Därför är vi tveksamma till att de här extra säkerhetsmarginalerna är av något större stabiliseringspolitiskt värde. När jag lyssnade på finansministern sedan tänkte jag på hur finansministrarna tänkte , alltså före utbrott. Då skulle de ha extra säkerhetsmarginaler i form av stora guldkassor, och de samlade dessa guldkassor. Men när kriget bröt ut försvann guldkassan . Jag har lite av samma känsla, att de extra säkerhetsmarginaler som regeringen bygger upp icke kommer att vara tillräckliga om den stora kraschen eller krisen kommer. Det är ungefär det tänkandet som ligger bakom resonemanget i rådets rapport. , : Jag tror inte att jag har mycket att tillföra till karakteristik gällande om detta är normalt eller icke normalt. Men jag kan ändå säga att vi faktiskt var eniga med regeringens bedömning att i den aktuella situationen var det ett argument för att situationen var så extrem att ytterligare säkerhetsmarginal kunde försvaras. Jag tycker dock och det kommer tillbaka till vad jag sade förut att det finns grund för att uttrycka de extra säkerhetsmarginalerna icke blott i en flowmålsättning utan också i en stockmålsättning. Om jag får komma tillbaka till vad finansministern sade tidigare råder det inget tvivel om att den stora tilltron till svensk finanspolitik har gjort den keynesianska politiken effektivare än vad den annars skulle vara. Men jag tror att det är en allmän tillit. Det är inte en tillit som nödvändigtvis är skapad av att man har haft ett överskottsmål i förhållande till ett stockmål. Jag tror inte att man ska se dessa två ting som ett antingen eller. Enligt min mening är det både och. Om man har ett överskottsmål har man också ett stockmål. Det är bara implicit, och om man har ett stockmål har man också ett överskottsmål. Det är bara implicit. Mitt argument är att man bör göra det mer explicit och att man kanske bör starta från stockmålet. När det gäller hur detta läge kan komma att vara är jag tyvärr enig med : Det kommer att vara . När man talar om ungdomsarbetslösheten tycker jag kanske att både och har ett lite underligt tänkande. Jag tycker kanske att det låg i luften att man försökte minimera problemen. Det kan gott vara så att det kanske inte är ett så stort socialt problem, men det är fortfarande slöseri på resurser. När man har ett problem där det handlar om ekonomiskt slöseri bör man vara mån om att det görs något åt det. Till det kommer att det ekonomiska slöseriet och de sociala problemen kan vara större än vad som syns. Det hänger ihop med den scarring effect som nämnde. Det är något som är ganska väsentligt för ungdomar. BILAGA 5 PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT På denna punkt tycker jag kanske att rapporten är lite konstig när man läser den. När man ser profilen på svensk ungdomsarbetslöshet ser man att den karakteriseras av att den samlade ungdomsarbetslösheten är hög, men att där är ganska mycket omsättning. Det är väl precis vad man förväntar sig att finna i ett land där jobbskyddet är ganska strängt för permanenta kontrakt. har man en mycket liberal reglering av korttidskontrakten. Att rapporten över huvud taget inte nämner jobbskyddet när den diskuterar ungdomsarbetslösheten finner jag förvånande. Jag kan inte säga med säkerhet att det är orsak och verkan här men jag tror det, och det är kanske så att om man är bekymrad för ungdomsarbetslösheten är detta det första ställe man skulle undersöka. : Jag tycker också att det finns aspekter som man kanske borde ha tagit upp i rapporten men som inte berördes. Just när det gäller ungdomsarbetslöshet finns det många aspekter som jag håller med om. : Jag skulle bara vilja svara på vad tog upp om ungdomsarbetslösheten. Det var hans bild 8, som han hoppade över i hastigheten och i vänlighet mot oss för att hålla schemat. säger att vi minimerar problemet. Varför gör vi det? Jag skulle vilja säga att vi inte vill minimera problemet. Det här är ett problem. Det är ett socialt problem, och det är ett allvarligt problem. Vi vill nyansera den svenska debatten genom att ta upp andra dimensioner på ungdomsarbetslösheten som inte finns så väl dokumenterade i debatten. Det är vår uppgift att bidra till debatten genom att förhoppningsvis höja debattnivån. Det är så vi har sett på det. Finansminister (M): Fru ordförande! Låt mig säga någonting om frågeställning och något om normaliteten i osäkerhet. undrar om regeringen alltjämt gör bedömningen att momssänkningen för restaurangsektorn har fungerat väl. Här har vi fått lite olika kritik från rådet. Man ansåg att vi borde ha fullföljt jobbskatteavdrag och brytpunkt, och man var kritisk till momssänkningen. Detta får avvägas lite fram och tillbaka. En avvägning som vi gjorde var att helheten måste bli ungefärligen rätt. Då avstod vi från ett antal skattesänkningar. Det sammanhängde med att vi hade en försvagning av de offentliga finanserna mellan vårproposition och budgetproposition på . När vi lade upp budgeten visste vi att vi var i ett rätt osäkert läge. En av mina medarbetare som har lång erfarenhet från varnade mig för de stora reformutrymmena, för han sade att det svåraste en regering kan göra om den börjar se reformutrymmen i januarifebruari är att sedan backa på det september. Det blir oerhört plågsamt när alla fackdepartement har fått igenom sina olika förslag att sedan backa från dem. PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT BILAGA 5 För att behålla flexibiliteten och även av många andra skäl valde vi att lägga en stor del av reformutrymmet i detta osäkra läge på skattesidan. Det gjorde att det sedan var relativt lätt att backa tillbaka på jobbskatteavdrag, brytpunkt och pensionärsskatt när det blev nödvändigt. Vi ansåg ändå att det fanns ett behov av att göra en viss mindre lättnad. Jag tycker fortfarande att momssänkningen framstod som väl avvägd i storlek och inriktning. Sedan får naturligtvis detta utvärderas. Låt mig säga något om att precisera vilken typ av riktade satsningar som kan behövas och hur vi ska se på ungdomsarbetslösheten. Till att börja med ska man komma ihåg att ungdomsarbetslösheten i förmodligen i relativa termer mot andra länder framstår som något hög. Det är viktigt att påpeka att det är så, som rådet också gör. Men detta kan bero på två faktorer som jag tror lite grann underskattas i debatten. Den ena kan vara att vi i har en statistik som överskattar ungdomsarbetslösheten. Den andra tänkbara förklaringen är att andra länder har en statistik som underskattar ungdomsarbetslösheten. Det kan till exempel vara så att man frångår internationella konventioner om hur man mäter ungdomsarbetslöshet. I frågar vi ungdomarna om de upplever sig som arbetslösa. Även om de är i huvudsak i studier mäter vi dem som arbetslösa. Sådana är , och kommissionens konventioner. Men det är svårt att värja sig för tanken att en del andra länder snarare mäter på ett sätt som gör att man exkluderar dem som inte är inskrivna vid arbetsförmedlingen. Detta har vi naturligtvis inga belägg för. Jag vet inte hur det är. Alla påstår att de gör som de ska. Men det är fullt tänkbart att förklaringen är att en del andra länder i realiteten har en mycket högre ungdomsarbetslöshet än vad de visar i statistiken. Vi har gått igenom vårt sätt att göra statistiken i ett par varv. Vi följer konventionerna. Vi gör på rätt sätt. Det är så här man ska göra det. Då får man denna överskattning. Det kan vara så att svenska studenter är mer benägna att säga att de söker jobb än studenter i andra länder. Det är svårt att värdera detta. Men det kan också vara så att ett antal länder med låg arbetslöshet helt enkelt har en statistik som inte är lika tillförlitlig som den svenska. Om det är bättre att överskatta eller underskatta problemet är svårt att bedöma. Jag håller nog med om att har ett generellt problem som delvis beror på hur vår arbetsmarknad ser ut. Vi har stark arbetsrätt, vi har kollektivavtal, vi har höga ingångslöner och vi har relativt hög beskattning. Det där är generella problem. Dem kan man åtgärda på olika sätt. Skälet till att vi har valt att till exempel sänka ungdomsarbetsgivaravgifterna är att generellt sett kompensera för att vi har de här tröskeleffekterna och att därmed generellt sett göra det lite lättare för ungdomar att komma in. BILAGA 5 PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT Jag tror inte att det finns något som talar mot att man måste göra detta mer precist. har vi till exempel fått avtal på kommunal- och landstingssidan om att man nu hittar en ny utbildningsform mellan SKL och där man får en liknande typ av instegs- och ingångsjobb som vi har sett på Handelssidan och på Metallsidan tidigare. Här finns det kanske behov av att förstärka handledarinsatser och vidta andra åtgärder på utbildningssidan för att också specifikt hjälpa dem som står utanför. Osäkerheten är naturligtvis komplex. Jag skulle vilja säga att den är exceptionell just , delvis därför att det är ett exceptionellt läge i omvärlden med så tydliga kopplingar till risker för det finansiella systemet, som vi vet ofta har oöverblickbara konsekvenser. För svensk del tillkommer att vi är särskilt utsatta för det därför att vi har ett stort banksystem. Vi har också det som och rådet framhöll huspriser och privat skuldsättning som är väldigt uppdrivna. Detta kan vi naturligtvis växa ur. Det kan vara så att det inte är någon bubbla och inte några överdrivet uppblåsta huspriser. kan vi med en massa makroåtgärder som håller nere husprisökningen framåt ta oss ur detta. Men det är klart att det utgör en riskfaktor. Vi har inte någon stor och uppblåst byggsektor, så problemet är inte av irländsk, amerikansk eller spansk dimension. Men om vi får en så allvarlig chock att det stör husmarknaden tror jag att man ska ta på allvar att det finns en risk att vi här får en mer utdragen kris. Det kan bli lite besvärligt, och det kan behövas en del extrainsatser. Jag tror att vi fortsatt är i en rätt osäker värld, men jag skulle nog vilja säga att jag trots detta delar synen på att vi normalt sett har enprocentsmålet som en alldeles tillräcklig osäkerhetsmarginal. Per (MP): Fru ordförande! Tack för intressanta föredragningar! Jag vill också tacka för en spännande och bra rapport. Jag är speciellt glad för att lyfter upp de makrofinansiella riskerna med den höga skuldsättning som hushållen har i . Det är en fråga som vi också har lyft upp från sida. Vi har bland annat haft ett ekonomiskt seminarium, och vi har begärt en särskild debatt i om denna fråga. Finansministern talade mycket om marginaler och om vikten av sådana. Det stämmer att vi har ökat våra marginaler när det gäller den offentliga skulden. Men har hushållen minskat sina marginaler . Den intressanta bilden borde vara den samlade effekten av både de privata och de offentliga skulderna. Men det talar regeringen tyvärr inte särskilt mycket om, utan den fokuserar helt på de offentliga skulderna. Om man tittar på de samlade privata och offentliga skulderna ser man att inte alls ligger i topp längre, som regeringen brukade peka ut när det gäller statsskulden, utan snarare nära botten. Detta är någonting som oroar oss just därför att vi har sett exempel från andra länder på hur det har gått snabbt att urholka offentliga finanser genom att privata skulder går över till offentlig regi. PROTOKOLL FRÅN ÖPPEN UTFRÅGNING OM FINANSPOLITISKA RÅDETS RAPPORT BILAGA 5 Eftersom regeringen inte riktigt har lyckats hantera frågan blir min fråga: Kan vi ge finansministern lite hjälp på traven med vad han skulle kunna göra för att minska denna risk? har till exempel också pekat på det här och poängterar att man kanske behöver vidta en del åtgärder, till exempel att begränsa ränteavdragen. Man kan också titta över principerna för amortering av skulder. Min fråga går till . Har han några lite tydligare rekommendationer om vad man skulle kunna göra för att minska makroriskerna? Jag har också en fråga om de offentliga investeringarna, där rapporten lyfter upp att de offentliga bruttoinvesteringarna som andel av BNP har fallit ända . Det gör att vi kanske inte underhåller vårt hus så bra som vi borde göra. Vi borde se till att de infrastrukturer och de system som vi har byggt verkligen underhålls och sköts på ett bra sätt. Om man skulle vara lite krass skulle man kunna säga att finansministern lägger pengar i madrassen som han låter huset omkring sig förfalla och taket läcka. Jag skulle gärna vilja höra finansministerns syn på detta. Är det inte dags att börja göra lite större offentliga investeringar för att både motverka arbetslösheten och se till att de investeringar som vi har gjort tidigare verkligen fungerar? Detta kan ses i kombination med kritiken från om att det finns en risk för att finansministerns agerande gör att det blir procykliskt, det vill säga att man eldar på konjunkturcyklerna i stället för att motverka dem. Det skulle jag gärna vilja ha en kommentar till. (FP): Jag har en fråga till primärt. Den gäller rollfördelningen mellan finanspolitik och penningpolitik eller . Ni kritiserar regeringen för att den inte genomförde det jobbskatteavdrag som man hade aviserat av stabiliseringspolitiska skäl. är ju inte jobbskatteavdraget tänkt som en konjunkturpolitisk åtgärd. Det är inte tänkt att det ska höjas och sänkas med konjunkturen, utan det är en strukturåtgärd för att få fler människor i arbete arbetslinjen. Då uppstår frågan: Om det blev en alltför åtstramande politik var det väl som i så fall skulle agera? Eller menar att vi är i en ny tid nu och att vi ska hålla på med fine-tuning med finanspolitiken? Rollfördelningen mellan riksbank och regering blir i så fall oklar. När ska finanspolitiken användas som konjunkturregulator, och när ska vi lämna den uppgiften till ? Är det inte bara när den svarta svanen dyker upp med jättestora insatser, utan även i normalfallet? Den andra frågan anknyter lite till Per . Vi har i en skatt på inkomst av kapital som är ungefär dubbelt så hög som i övriga 30 mot 1718. Om man nu minskar den minskar också värdet av ränteavdragen, som Per också var inne på.