bet · GZ01SoU13 · 2012-04-24 00:00:00 — Det gäller alla taxor och avgifter. Lösningen på alla problem är inte alltid att staten ska överta ansvaret från kommunerna. Det kommunala självstyret är överenskommet och värnas av många, och då måste vi också beakta att det finns en viss självständighet när det gäller taxesättning. En faktor som jag vill nämna och som kan vara viktig att ta hänsyn till när man diskuterar enhetlighet och säkerhet i kommunernas beslut är handläggarnas kompetens. har pekat på det. LSS-handläggarna är ofta ensamma i sin roll. De kan ha svårt att få stöd i sitt arbete och de kan ha svårt att göra lagtolkningar. Det finns handböcker, men ibland finns de inte hos LSS-handläggarna. Det råder en kompetensbrist på många ställen. Det finns skäl att titta på om det är där problemet ligger när det gäller att bedömningarna blir så olika. besvarade statsrådet en interpellation om LSS (ip. 2011/12:291, prot. 2011/12:93). Statsrådet anförde följande: har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att intentionerna i LSS ska bibehållas och att funktionshindrade ska få det stöd och den hjälp de behöver för ett värdigt liv. slutbetänkande Möjlighet att leva som andra (SOU 2008:77), lämnades till regeringen . Därefter skickades betänkandet på en bred remiss. Remissammanställningen omfattar totalt 260 yttranden. Regeringen beslutade , efter sedvanlig beredning i , om propositionen Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet (prop. 2009/10:176). Propositionen bygger på slutbetänkande. Jag vill börja med att understryka att de förslag i slutbetänkande som nämner, inte finns med i propositionen och således heller inte har genomförts. Däremot har, som framgår ovan, samtliga de förslag som ingår i propositionen prövats noggrant inom ramen för beredningen i . nämner att eftersträvar att minska sina kostnader för verksamheten och därför underkänner allt fler insatser som är . Av statistik från framgår att andelen indragningar vid omprövningar av assistansersättning som skett på grund av att den enskilde bedöms vara berättigad till färre än grundläggande behov i genomsnitt , har ökat . Av statistik från framgår dock att andelen beslut om indragningar vid tvåårsomprövning som skett på grund av att den enskilde bedöms vara berättigad till färre än grundläggande behov i genomsnitt inte har ökat mellan dessa år. Däremot har andelen beslut där den enskilde fått ökat antal timmar, ökat mellan . Det är också viktigt att notera att andelen beslut där den enskilde får oförändrat eller ökat antal timmar är . På grund av nya rapporteringsrutiner är emellertid inte den nya statistiken helt jämförbar med de uppgifter som finns tillgängliga för åren tidigare än . Som svar på fråga vill jag börja med att redogöra för några av de åtgärder som regeringen har vidtagit för att intentionerna i LSS ska bibehållas och att personer med funktionsnedsättning ska få det stöd och den hjälp de behöver för ett värdigt liv. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att följa upp sina lokala försäkringscenters beslut om personlig assistans enligt 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. skulle till regeringen rapportera hur arbetet med enhetlighet i beslut som gäller såväl grundläggande behov som andra personliga behov avseende personlig assistans utvecklas. Om fann att åtgärder behövde vidtas för att öka rättssäkerheten och enhetligheten i besluten skulle förslag till sådana åtgärder lämnas. För att värna intentionerna i LSS framhöll regeringen i uppdraget att de beslut som fattar om grundläggande behov inom personlig assistans skulle analyseras bland annat mot bakgrund av de mål och den allmänna inriktning som föreskrivs i 5 § och 6 § i LSS. Detta innebär bland annat att verksamheten ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet och att målet ska vara att den enskilde får möjlighet att leva som andra. Uppdraget redovisades till . redovisade i rapporten en lista med åtgärder för att öka kvaliteten i beslutsfattandet, bland annat att närmare beskriva vad som avses med grundläggande behov, stärka kompetensen hos personalen och utveckla de försäkringsmedicinska rådgivarnas roll vid assistansersättning. Regeringen har också beslutat att ge i uppdrag att i samarbete med utarbeta ett vetenskapligt instrument som ska användas när behov av personlig assistans ska bedömas. Ett syfte med uppdraget var att åstadkomma högre kvalitet i beslutsfattandet och säkerställa en mer rättssäker hantering av ansökningar om personlig assistans. redovisade ovanstående uppdrag till regeringen med rapporten av personlig assistans Ett instrument som stöd vid bedömning. I arbetet med att ta fram detta instrument har företrädare för brukarna av assistansersättningen deltagit. Jag delar syn att intentionerna i LSS ska värnas och att personer med funktionsnedsättning måste få det stöd och den hjälp de behöver för ett värdigt liv. För att bedöma eventuella åtgärder på området behövs dock ytterligare information om utfallet av beslut om assistansersättning men också fördjupning av analysen av vilka orsaker som finns till det utfall vi sett . Jag kommer därför att noggrant följa denna utveckling framöver för att få bättre underlag för sådana överväganden. LSS har betytt ofantligt mycket för väldigt många människor. Lagen tillkom under en tidigare borgerlig regering. Jag tror att det finns en väldigt stor uppslutning bakom att den här reformen ska värnas men att den också ska bekämpas om den utnyttjas på ett otillbörligt sätt. Det är anledningen till att vi tillsatt . Reformen har förändrats . Första året, 1995 när den genomfördes, var kostnaden för den 4 miljarder drygt 20 miljarder. Utvecklingen är fortsatt densamma. Allt fler personer innefattas, och antalet timmar per person ökar. Det är den övergripande bilden. Låt oss inte glömma att det fortsatt är en ökning både av antalet personer och av antalet timmar. Sedan finns det naturligtvis enskilda fall som får en annan bedömning. Det vi diskuterar här handlar just om tvåårsomprövningarna. Regeringen tittar väldigt noga på vad som händer när det gäller de här siffrorna. Därför har vi bett om särskild statistik, och därför har vi bett om särskilda utredningar. Flera saker har hänt. Den dom som interpellanten nämnde är en del. Annat som vi gjort är också att har utarbetat rutiner för en säkrare handläggning. Även om vi fortsatt kan se stora regionala skillnader i landet skillnader som är otillfredsställande eftersom det ska vara en rättssäker hantering är det mer av enhetlighet. Hos har de varit duktiga på att komma till rätta med en hel del av de skillnader som kunnat hänföras till regionala olikheter. Det finns naturligtvis mer att titta på. Men att LSS är satt ur spel vill jag verkligen inte hålla med om. Min strävan detta är min övertygelse är att få till stånd en rättssäkerhet när det gäller assistansen. Man ska veta att var man än bor i landet ska man bli behandlad och bli betraktad på ett likartat sätt samt att det finns en utredningsmetodik och att tvåårsomprövningarna genomförs på likartat sätt. Men med den information vi har är det egentligen inte möjligt att veta varför andelen assistansindragningar ökade mellan och . Dock har de inte fortsatt att öka mellan och . Statistiken är alltså inte heller när det gäller tvåårsomprövningar entydig. Det kan ha att göra med den dom som interpellanten nämner. Det kan ha att göra med att det konstaterats att många utredningar initialt haft en bristfällig dokumentation och att tvåårsomprövningarna blir en möjlighet att ompröva den första utredningen. Det kan ha att göra med förändrade arbetssätt inom . Men som sagt: Den nya rättspraxisen kan också ha betydelse. Det vet vi inte . Därför finns det all anledning att djupdyka i och att analysera vad de skillnader vi ser i det statistiska materialet beror på. Därför kommer jag att lämna ytterligare ett uppdrag till ISF för att följa utfallet just av tvåårsomprövningarna och både titta på vad som händer och varför det ser så olika ut mellan olika år och titta på individnivå: Hur blir det för de personer som får ett förändrat beslut kontra det tidigare beslutet? Det ber jag att i nästa inlägg lite grann få återkomma till. I förarbetena till lagstiftningen står det att personlig assistans avser stöd till personer med hjälpbehov som är mycket omfattande eller av mycket privat karaktär. Det är naturligtvis otroligt svårt att göra riktiga bedömningar, och det är anledningen till att vi har stimulerat och gett ett uppdrag till att ta fram ett bedömningsinstrument tillsammans med brukarorganisationerna. Man ska kunna göra det på ett sätt som inte uppfattas som integritetskränkande och så långt som möjligt ändå ger en uppfattning av hur många timmar som kan behövas. Det är ett grannlaga arbete, men jag är väldigt glad att detta bedömningsinstrument nu är framme och används som pilotprojekt på flera håll i landet för att vi ska få ett underlag och se om det är väl fungerande. Att detta instrument nu finns att använda är faktiskt ett stycke väg vi har gått. Interpellanten säger att det är Regeringsrättens dom som genererar förändringarna när det gäller tvåårsomprövningarna. Jag menar att vi inte kan säga det . Det är fortfarande oklart, för återigen: Flera olika saker har hänt. har ändrat sitt arbetssätt, och vi vet av utredning att många av de förstabedömningar som har gjorts när det gäller LSS inte har varit tillräckligt grundligt utförda för att man ska kunna skaffa sig en uppfattning om hur många timmar som behövs. Det kan då hända att det vid tvåårsomprövningarna i vissa fall korrigeras, beroende på att den första utredningen inte har varit tillfredsställande. Allt detta är osäkerhet. De regionala skillnaderna kvarstår också, om än inte i lika stor utsträckning. Därför måste vi gå vidare med en kartläggning. Jag är lika intresserad som interpellanten av att veta vad det beror på. Var det en tillfällig dipp ? Siffrorna 20102011 visar nämligen motsatsen. Det finns inte ens en statistiskt säkerställd trend som varar över de år vi nu diskuterar, utan det skiljer sig åt mellan åren. Vi vet också att sättet att samla statistik har förändrats något. Vi måste gå till botten med detta. Vi måste titta på det, och vi måste kartlägga det. Sedan är det också intressant det är det jag vill ge ISF i uppdrag att titta på vad som händer med de personer som får ett förändrat beslut. I vilken utsträckning går möjligheten att få hjälp via kommunens assistans in? Vilka andra stödinsatser får den enskilda personen? Det handlar om att på individnivå kunna följa utvecklingen på detta område. Flera uppdrag har vi redan lämnat ut, men det uppdrag jag nu vill ge till ISF är ytterligare en del för att klarlägga vad det är som händer. Reformen infördes av en tidigare, borgerlig regering, och jag tror att vi är väldigt många som fortsatt värnar dess innehåll och legitimitet. Därför är det också viktigt att säga att fusk inte är acceptabelt. Fusk ska bekämpas och beivras på alla tänkbara sätt, och det hoppas jag att vi är överens om. Om LSS intentioner är vi uppenbarligen överens. Det gläder mig. Jag tror att det för att värna legitimiteten är viktigt att bekämpa fusk. Det är anledningen till att vi också gör det. vill jag verkligen betona att vi noga följer vad det är som händer. Rättspraxis är dock inte den enda variabeln i de förändringar vi har sett, och förändringarna är inte heller entydiga. När jag skriver i mitt remissvar att jag följer detta noga är det verkligen med sanningen överensstämmande. Jag vill nämligen också veta vad det beror på. Förklaringsfaktorerna är dock flera, och vi måste klara ut vad det är som fattas. Annars vore det som att ordinera medicin utan att vara säker på diagnosen. Det är klart att man får hjälp att äta, men det kan vara insats från annat håll eller en annan typ av insats. förespeglas det i debatten att man inte får någon insats alls. Det är dock det vi också vill undersöka: Hur ser de alternativa insatserna ut, och hur upplever den enskilde det? Hur kommer det den enskilde till del? Det är det jag nu vill klarlägga och få en fördjupad analys av. Vi är från regeringens sida intresserade av att öka våra kunskaper om orsakerna till förändringar. För de personer som får ett minskat antal timmar eller mister den statliga assistansen måste vi veta hur det i så fall påverkar deras möjligheter att leva ett självständigt liv. Och varför är de regionala skillnaderna alltjämt så stora? Det har vi fortfarande inte svaret på. Till detta tjänar vårt uppdrag till ISF, och jag hoppas få en hel del klarlägganden framöver. Utredningen om assistansersättningens kostnader (S 2011:04) överlämnade betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning (SOU 2012:6) till statsrådet . Utredningens övergripande slutsatser är att en inte obetydlig del av assistansersättningen går till annat än avsett ändamål, även om inte allt beror på fusk och medvetet överutnyttjande utan också kan tillskrivas tolknings- och tillämpningsproblem samt handläggningsfel av olika slag. Eftersom det finns ett flertal orsaker som bidrar till att felaktiga utbetalningar görs kan ingen enskild åtgärd lösa problemen. Det krävs ett brett spektrum av åtgärder som rör flera områden. Utredningens förslag ska stärka kontrollmöjligheter och bidra till en mer enhetlig och rättssäker handläggning. De innebär vidare skärpta krav för tillstånd att anordna personlig assistans samt stärkta mandat för och . Förslagen möjliggör en effektivare samverkan mellan berörda myndigheter inklusive och ska genom ökad upptäcktsrisk avskräcka från försök till fusk. Utredningen betonar särskilt vikten av att kvaliteten på initiala beslut förbättras och lägger förslag som syftar till att stärka enhetligheten och rättssäkerheten i besluten. Betänkandet skickades ut på remiss och svar ska ha inkommit . , särskild utredare, informerade om utredningens förslag vid utskottssammanträdet . om assistansföretag är en egeninitierad granskning av Inspektionen för socialförsäkringen (ISF). I projektet avser ISF att göra en inventering av assistansmarknaden och göra en analys av ägarstrukturen i assistansföretagen. ISF avser också att undersöka i vilken omfattning företag använder assistansersättningen till löne- och lönebikostnader (skatt och sociala avgifter) för personliga assistenter. Vidare avser ISF att undersöka vilken effekt det har för handläggning av assistansärenden och beslut om assistansersättning att en brukare får juridisk hjälp av det företag som anordnar hans eller hennes personliga assistans. Resultatet av granskningen ska presenteras senast kvartal två 2012. Utskottet vidhåller att assistansreformen har inneburit ökad valfrihet, större inflytande och bättre livskvalitet för många personer med svåra funktionsnedsättningar. LSS trädde i kraft , och det finns samma grundläggande skäl att reglera rättigheter till stöd och service för vissa personer med funktionsnedsättningar som när lagen tillkom. Ytterst handlar det om att tillförsäkra personer med omfattande och varaktiga stödbehov insatser som de behöver för sitt dagliga liv. Detta kräver ett stabilt och långsiktigt ansvarstagande från samhällets sida. Om denna reglering inte är tillräckligt effektiv, finns det risk för att behoven skulle komma att prioriteras ned. En väl fungerande tillsyn är en del av det ramverk som krävs för att säkerställa att LSS tillämpas så att lagens syften och mål uppnås. Enligt 9 a § LSS avses med personlig assistans ett personligt utformat stöd som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade (grundläggande behov). Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande behov har även rätt till personlig assistans för andra personliga behov om behoven inte tillgodoses på annat sätt. Utskottet erinrar om att frågan om en enhetlig modell för bedömning av andra personliga behov m.m. när det gäller personlig assistans behandlades av utskottet i betänkandet Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet (bet. 2009/10:SoU21). Utskottet anförde då följande: Mot bakgrund av de arbeten som pågår när det gäller bl.a. ett behovsbedömningsinstrument begär utskottet i form av ett tillkännagivande en redovisning av regeringen, så fort underlag finns, och vid behov förslag till åtgärder []. Utskottet noterar att redovisade sitt uppdrag att utarbeta ett vetenskapligt instrument som kan användas när behovet av personlig assistans ska bedömas i rapporten av personlig assistans Ett instrument som stöd vid bedömning (dnr 72-2253/2008). Rapporten har tagits fram i samarbete med . I rapporten föreslås ett antal åtgärder som bör vidta för att instrumentet ska få optimal effekt. bör ta fram en plan för utbildning i hur man använder instrumentet och i hur man styr ett samtal, förtydliga vägledningen om vad som avses med grundläggande behov respektive andra personliga behov och ta fram ett it-stöd som möjliggör ett effektivt användande av instrumentet. I rapporten föreslås även att bör få ett särskilt uppdrag att förvalta instrumentet och vid behov göra erforderliga ändringar. Som ett led i beredningen av detta ärende har , dåvarande överdirektör vid , vid ett besök i utskottet informerat om rapporten av personlig assistans Ett instrument som stöd vid bedömning. Utskottet noterar även att redovisade sitt regeringsuppdrag att redovisa hur enhetligheten i beslut om personlig assistans kan utvecklas i rapporten på uppdrag om assistansersättning (dnr 041762-2010-FPSS). I rapporten lämnas förslag och redovisas ett antal åtgärder som har för avsikt att ta initiativ till. föreslår för regeringen att det i bestämmelserna klargörs en möjlighet att ersätta kostnaderna för medicinska teamutredningar. anger vidare att man avser att i särskilda skrivelser till regeringen dels föreslå förtydliganden i de bestämmelser som riktar sig till och som rör tillstånd och tillsyn av assistansföretag, dels föreslå att huvudmannaskapet för personlig assistans överförs till staten. har vidare för avsikt att vidta åtgärder för att intensifiera arbetet med att stödja tillämpningen så att assistansersättningen bedöms på ett enhetligt sätt, att utreda möjligheten att koncentrera handläggningen av tidredovisningar och räkningar, att utifrån gällande rättspraxis närmare beskriva vad som avses med grundläggande behov, att närmare beskriva vad som avses med andra personliga behov och utveckla ett metodstöd, att stärka kompetensen hos personalen och utveckla de försäkringsmedicinska rådgivarnas roll inom assistansersättningen, att ta fram ett metodstöd för arbetet med tvåårsomprövningar, samt att i samverkan med ta fram ett instrument för utredning och bedömning av personlig assistans. I rapporten konstaterar att Regeringsrättens (numera ) dom RÅ 2009 ref. 57 har stor betydelse för rättstillämpningen när det gäller synen på och beräkningen av de grundläggande behoven personlig hygien, måltider och att klä av och på sig, eftersom kammarrättsdomarna följer den refererade domen. Myndigheten bedömer att den refererade domen stämmer överens med de intentioner som låg bakom reformen om personlig assistans. Som ett led i beredningen av detta ärende har också , generaldirektör vid , informerat utskottet om rapporten på uppdrag om assistansersättning (utskottssammanträdet ) samt om behovsbedömningsinstrumentet och uppföljning av beslut om personlig assistans (sammanträdet ). Generaldirektören redovisade vid det senare informationstillfället en rad åtgärder som vidtas på inom detta område, t.ex. arbete med att ta fram en uppdaterad vägledning. Myndigheten anser sig behöva mer tid för att få mer kunskap och kunna göra förbättrade analyser. Myndigheten överväger också möjligheten att inrätta en särskild ordning för beslutsfattandet av speciellt svårbedömda fall. Utskottet konstaterar att flera av åtgärderna är i enlighet med vad som anfördes i rapporten . Generaldirektören redovisade även statistik av vilken framgår att andelen indragningar vid tvåårsomprövningar av assistansersättning har varit oförändrad () och att andelen beslut om utökningar av assistanstimmar har ökat mellan dessa år (från till ). Antalet beviljade timmar per brukare har ökat (från till ). Utredningen om assistansersättningens kostnader (S 2011:04) överlämnade betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning (SOU 2012:6). Utredningens övergripande slutsatser är att en inte obetydlig del av assistansersättningen går till annat än avsett ändamål, även om inte allt beror på fusk och medvetet överutnyttjande utan också kan tillskrivas tolknings- och tillämpningsproblem samt handläggningsfel av olika slag. Eftersom det finns ett flertal orsaker som bidrar till att felaktiga utbetalningar sker kan ingen enskild åtgärd lösa problemen. Det krävs, enligt utredningen, ett brett spektrum av åtgärder som rör flera områden. Betänkandet skickades ut på remiss och svar ska ha inkommit . Som ett led i beredningen av detta ärende informerade justitierådet , särskild utredare, om utredningens förslag vid utskottssammanträdet . Utskottet noterar att det på Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) pågår en egeninitierad granskning av tvåårsomprövningar inom assistansersättningen. ISF ska granska om levt upp till det lagstadgade kravet på tvåårsomprövningar i ärenden om assistansersättning och om tvåårsomprövningar görs med beslutsunderlag som håller tillräcklig kvalitet för att göra samtliga prövningar som föreskrivs i lagen. Granskningen avser även att besvara frågan om vilka omständigheter som påverkar benägenhet att genomföra tvåårsomprövningar och att dessa sker på ett likformigt och rättssäkert sätt. Resultatet av granskningen ska redovisas senast kvartal två 2012 och enligt uppgift från projektledare på kan en rapport troligtvis förväntas . Utskottet välkomnar denna granskning. Utskottet ser mycket positivt på det arbete som pågår på olika håll. Utvecklingen har visat sig vara svårtydd och beroende av bl.a. arbetssätt inom och utveckling av rättspraxis. Ett exempel är Regeringsrättens (numera ) dom RÅ 2009 ref. 57. Utskottet anser mot denna bakgrund att det är mycket angeläget att följa utfall av beslut om statlig assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110). Utskottet har fått veta att regeringen mot denna bakgrund kommer att ge ISF ett uppdrag som innebär att ett underlag ska tas fram för att kunna bedöma orsakerna till utfallet av beslut om assistansersättning, såväl vid nybeviljande som vid tvåårsomprövning av sådana beslut. ISF ska i sitt uppdrag analysera det årliga utfallet för beslut vid prövning av nya ansökningar och vid tvåårsomprövningar. Uppdraget innefattar även en analys av orsakerna till utvecklingen, t.ex. ändrad regeltillämpning eller prioritering inom , utveckling av rättspraxis och förändrade behov hos brukare. Vidare ska ISF analysera situationen (förändringen) vad gäller andra stödinsatser för den enskilde när antalet assistanstimmar förändras. En fråga rör vilka assistansberättigade personer som mister respektive får utökad tid (kön, ålder, typ av funktionsnedsättning eller diagnos m.m.). ISF ska i sitt arbete med uppdraget samråda med . Utskottet är angeläget om att arbetet med frågan om den personliga assistansen påskyndas. Utskottet anser därför att Inspektionen för socialförsäkringen ska delredovisa sina slutsatser senast . Regeringen ska därefter skyndsamt återkomma till utskottet med en bedömning av delredovisningen och eventuella behov av åtgärder för att upprätthålla intentionerna i LSS. En slutredovisning av uppdraget ska lämnas till () senast . Utskottet betonar vikten av att brukarorganisationerna får medverka i uppdragets genomförande genom att ges möjlighet att delge sina synpunkter.