bet · GZ01KU20d3 · 2012-06-07 00:00:00 — Och som refererades här till grundlagens krav på beredning och annat bedrivs det i samarbete, kan man säga i klartext, med till exempel berörda myndigheter och med en lång rad andra aktörer. Det är inte så att de bestämmer, utan bestämmer gör , och i detta fall. Men de får komma in med synpunkter. Det är många detaljer. Om jag tar något ur luften: Lågstadielärarutbildningen , hur ska den bedömas ? Och så resonerar man med myndigheterna och andra innan man bestämmer sig för att skriva ned ett förslag som klubbas av regeringen. I den här beredningsprocessen har det alltså varit jag har en lista här med ett mycket konkret svar på frågan förutom att har varit involverat, min statssekreterare och tjänsteman från ha träffat både representanter för kommunsektorn och fristående skolor. Tjänstemän från departementet har träffat SKL, och de lärarfackliga organisationerna. Däremellan bereddes innehållet i utkastet till förordning med berörda myndigheter och enskilda vid andra möten och telefonkontakter. Vidare träffade tjänstemän från departementet vid ett flertal tillfällen för att diskutera olika delar av legitimationsreformen. Arbetet med behörighetsförordningen diskuterades med vid dessa möten. var också involverat. skickades det ut på delning, som det heter, , och svarade . var naturligtvis i hög grad medvetet om ungefär vad det stod i den, men då får man också den formella möjligheten att svara på ett papper och skriftligt till departementet med sina synpunkter. Det var då smärre synpunkter, och ingenting som på ett avgörande sätt förändrade någonting. Och regeringen tog sig tid att lägga in detta. Nästan samtliga synpunkter, eller huvuddelen, beaktades. Det är precis den ordningen som det brukar följa och som vi följde här också. (V): Så var den grupp som fick företräda lärosätena, det vill säga de som då hade kunskap om hur utbildningarna de facto har sett ut ? Är det så jag ska uppfatta svaret? Eller på vilket sätt var de som var ansvariga för lärarutbildningarna inblandade i det här? Utbildningsminister (FP): Lärosätena har varit remissinstanser vid alla de här utredningarna som har gått ut och remisspromemorian. I själva delningsarbetet går det till våra centrala myndigheter. Så är det. Det är precis den ordning som det alltid följer. Skånberg (KD): Statsrådet beklagar att reformen har försenats, även om uppenbarligen ingen av remissinstanserna har kunnat förutse det. Är det då statsrådets uppfattning att slutdatumet för reformen kommer att kunna ligga fast? Utbildningsminister (FP): Ja, det är det, båda datumen. Det ska sägas, men det har förutsatts , att innebörden i är att bara lärare som har legitimation får sätta betyg. Men då finns det också beskrivet i skollagen om det är en obehörig lärare som har undervisat. Det kan ju vara så att en legitimerad lärare är sjuk och har en vikarie som är obehörig, och då måste ändå betyg sättas. Men då finns det reglerat i skollagen hur det sätts med den undervisande obehöriga läraren tillsammans med någon legitimerad erfaren lärare. Så kommer det naturligtvis att bli. Så kommer det att vara i all framtid, skulle jag tro, att det ibland kommer att vara nödvändigt att ha en obehörig lärare även om det ska bli mycket mindre. Det är hela idén med legitimationsreformen. Svaret är ja: Det datumet kommer att hålla. Ordföranden: har vi resonerat en ganska lång stund kring vad det egentligen är som har gått fel, och då undrar jag. Vi har haft en ganska lång process, en utredning som ganska summariskt gick igenom vad det i praktiken skulle innebära att ge lärarlegitimationer. Vi har haft ett beredningsarbete på departementet. Och ändå, efter beslut i regering och i riksdag och efter en ny förordning och så vidare, visar det sig att det är först vid själva genomförandet som någon verkar tänka igenom ordentligt vad detta kommer att innebära. Det är först ganska långt fram i processen som man kommer på att inte alls kommer att klara av det. Vad är det för en läxa som en lärande organisation ska lära sig av det, utbildningsminister ? Utbildningsminister (FP): Herr ordförande! Jag vill ändå ha någon invändning mot den beskrivning som ordföranden ger. Både i utredningen , i det arbete som föregick remisspromemorian och i arbete har man tänkt igenom detta, men alla dessa, inklusive , har underskattat momentet att värdera äldre utbildningar. Det är det ingen tvekan om. Det är därför vi måste skjuta på det. Jag vill understryka att då hör av sig till regeringen med en skrivelse skriver man att man har insett att det blir mer komplext att bedöma dessa ansökningar. Lite grann hade man förstås förstått det innan, men plötsligt insåg man att det var mycket mer komplext. Men även då gör man bedömningen att tidplanen håller och att pengarna räcker. Det är alltså först sedan som insikten kommer om att vi bör skjuta på datumet. är det här ett arbete, en process i flera led, men självklart är det så att den bedömning som gjordes i skrivelsen var felaktig. Tidplanen höll inte. Trots att man hade insett komplexiteten och bedömde att tidplanen skulle hålla, och pengarna räckte inte. chef sade ju när hon var här att man hade gjort en felbedömning. Så är det. Ytterst är naturligtvis alltid regeringen ansvarig, men vi har gått på de underlag vi har fått från våra myndigheter. Ordföranden: Men när man i efterhand ändå kan se att det blev ganska slarvigt, vad har man då från departementets sida lärt sig? Det är ju inte bara som har personal som borde kunna detta. är ett av våra största departement och har mycket personal. Rimligtvis borde man även där kunna ha människor som tänker till. Utbildningsminister (FP): Ordförande! Det är självklart att människor tänker. Att hantera 180 000 ansökningar som ska bedömas och värderas är en stor processorganisation. Den administrativa kompetensen att göra en korrekt bedömning har inte funnits när den bedömningen gjordes på . Så är det. Det var därför man gjorde felbedömningen där man sade att tidplanen ska hålla och pengarna ska räcka. Det är klart att både vi och kommer att dubbel- och trippelkontrollera nästa gång, om det nu är vad ordföranden vill att jag ska säga. Det är naturligtvis så. Ingen vill att man ska behöva skjuta upp en reform. Det är en stor och komplex uppgift att utfärda 180 000 legitimationer, och man underskattade omfånget av delar av uppgiften. Det har chef medgivit här, och jag delar den bedömningen. Det är jag som är utbildningsminister, och ytterst är det regeringen och jag som är ansvarig, men vi har inte så många andra underlag att gå på än det våra myndigheter och expertorgan redovisar. Om de säger att tidplanen håller så tror vi på det. i (S): Detta är ju en reform som är beslutad av , så det är ju ganska viktigt att får en information och kan följa frågorna om det är något som sedan inte kommer att stämma. I den interpellationsdebatt som var talade interpellanten om orosmoln som utbildningsutskottet sett och pekat på. Vet statsrådet vad det är för orosmoln och vilka diskussioner man hade med utbildningsutskottet? Jag kan fylla på med ytterligare en fråga: Vilken information har utbildningsutskottet fått undan för undan i denna fråga? Utbildningsminister (FP): Ordförande! I huvudsak är det samma information som jag har fått, även om departementet säkert får den mer utförligt. Vi har ju mer personal som sysslar med det på heltid än vad utskottet har. hade vi fått skrivelsen från , där man sade att det är mycket mer komplext att bedöma enskilda ansökningar än man tidigare hade förutsett. Skrivelsen kom , men redan innan skrivelsen kom hade nämnt detta för oss och också för utskottet. höll på med att gå igenom hur det hela ska läggas upp och så vidare och upptäckte då att det var mer komplext än man tidigare hade tänkt. Man var i kontakt med lärosäten och så vidare. De orosmolnen fanns alltså. Det var mer komplext. Man gjorde dock ändå den samlade bedömningen att det hela skulle komma i gång enligt tidplan och att pengarna skulle räcka. Det var ändå den slutsats drog. i (S): Jag kan alltså tolka statsrådet som att och departementet informerade utbildningsutskottet innan skrivelsen kom ? Interpellationsdebatten hölls ju . Utbildningsminister (FP): Jag tror att hade fått ett uppdrag att redovisa tillbaka till regeringen. Det var den skrivelse som kom den 14. Det var nog sagt att den skulle komma in till departementet , så det var en tidplan man hade. Man jobbade i stort sett på med detta, och skrivelsen var ett slags slutrapport om arbetet. som arbetet pågick och man kom till insikter informerade man både departementet och utskottet. Generaldirektören är en flitigt förekommande gäst i utbildningsutskottet. Det var nog ingen nyhet när själva skrivelsen kom att det var en ökad komplexitet. Men jag vill understryka att trots detta drog slutsatsen att tiden kommer att hålla och att pengarna kommer att räcka. i (S): Vi har hört att det har förekommit många samråd, dialoger och möten med , andra myndigheter och med departementet i den här frågan. Hur ofta förs det minnesanteckningar vid sådana möten? Utbildningsminister (FP): Vid de informella kontakterna förs det inga minnesanteckningar av den arten att de är strukturerade. En handläggare som jobbar med någon fråga man kanske sitter och ska fundera över hur engelskämnet i mellanstadielärarutbildningen ska bedömas ringer en handläggare på , och så för de ett resonemang, och det hela slutar med att det blir en bestämmelse någonstans. Den typen av informella kontakter förs det inga strukturerade och organiserade minnesanteckningar från. Minnesanteckningar förs vid mer formella myndighetsdialoger. De följer helt och hållet de rutiner som finns i umgänget mellan å ena sidan och myndigheterna å andra sidan. i (S): Det är alltså ganska vanligt att det är möten där det inte förs några anteckningar? Utbildningsminister (FP): Det kan vara möten, men man ringer också varandra och för dialog på mängder av sätt kring olika detaljer. Jag vill understryka att regeringen är ansvarig för beredningen, så den är inget grupparbete. Regeringen är ansvarig för beredningen av en förordnings text, till exempel, men man inhämtar alla de relevanta synpunkter och den kunskap som kan finnas hos myndigheter. Inte minst i den här typen av frågor är det som har mycket av kunskaperna. (V): Ordförande! Jag tyckte inte att jag fick något riktigt tydligt svar på min fråga hur lärosätena som ansvarar för utbildningen av lärare var inblandade i arbetet med att ta fram behörighetsförordningen. Jag fick svaret att när det gällde delningen gick det till centrala myndigheter, men delningen är ju en sen del i processen. Jag undrar hur lärosätena var inblandade i själva framtagandet av behörighetsreglerna. Utbildningsminister (FP): Ordförande! Jag ska förtydliga mitt svar. Lärosätena har varit remissinstanser för de tre olika utredningar som ligger till grund för reformen. I de tre utredningsunderlagen ingår den substans som sedan blir en behörighetsförordning. När det gäller själva behörighetsförordningen kan jag säga att den typen av förordningar inte delas till lärosätena. Den har delats till och , och sedan har ett antal andra aktörer varit involverade, som jag nämnde. Det följer helt och hållet de rutiner som vi brukar följa. Ordföranden: Jag tror att vi är färdiga i och med detta. Vi får tacka för informationen från , som snällt har svarat på alla frågor! Vi tackar medarbetarna också. Bilaga B9 F.d. näringsminister Regeringens åtgärder vid lämplighetsbedömning av en utländsk affärsmans ägande i Ordföranden: återupptar mötet och förhandlingarna i . Vi får hälsa välkommen tillbaka till . : Tack så mycket! Ordföranden: I den förra utfrågningen, som vi avslutade , handlade det om lärarlegitimationer. Även här handlar det om ett slags lämplighetsbedömning, men handlar det om en utländsk affärsmans ägande i , regeringens hantering av den frågan och diskussionen kring lämplighetsbedömning av eventuellt nytt ägarskap i . Detta hände , och det är skälet till att vi inte har den nytillträdde näringsministern med utan har en utfrågning av , som var näringsminister då. Anmälan i frågan kom från Socialdemokraterna. Efter att först fått möjlighet att berätta lite grann om sin version av händelsen lämnar jag därför ordet till Socialdemokraterna, som kommer att inleda utfrågningen. Du får gärna presentera din medarbetare, ! Sedan får du inleda den här sejouren. : Tack så mycket! Det är trevligt att vara tillbaka, även om kanske inte är det man längtar mest till, om ni ursäktar! Jag tycker ändå att det är bra att är aktivt och granskar regeringens arbete. Det är kul att vara här. Bredvid mig har jag , som är rättschef på . Han var en del av den rättsliga delen och var oss behjälplig i departementsledningen. Jag tänkte börja med att berätta lite grann om hur jag ser på bakgrunden till anmälan. Jag har varit här , så jag vet hur det är. Den här gången är jag före detta näringsminister. Jag ska försöka bidra med den kunskap jag har och de minnen jag har. Man ska komma ihåg att det är ett bra tag sedan. Jag har fått gå tillbaka och försöka friska upp mitt minne nu när jag ska svara på frågorna. Det är en händelserik period; det ska man också komma ihåg. Det var väldigt mycket som hände, inte bara inom fordonsindustrin och inom , utan väldigt mycket annat också. Bara i den här frågan hände väldigt mycket. Det är också viktigt att påpeka även om ni alla förstår det att jag är här som före detta minister. Jag tar inte ansvar för det som händer inom regeringen , även om jag ger regeringen mitt stöd. Det är som näringsminister som ni har ställt frågan. 2011/12:KU20 BILAGA DEL 3 UTFRÅGNINGAR Regeringens hantering av det så kallade stödpaketet till fordonsindustrin, där EIB-lånen ingick, har granskats väldigt grundligt av , både våren och och återigen . Inte vid någon av granskningarna har KU funnit anledning att kritisera regeringen. När det nu är fjärde gången man tittar på detta med stödpaketet gäller det hur regeringen agerade i samband med den ägarprövning som var kopplad till statens garantier för Saabs lån. Eftersom granskningen direkt berör de statliga garantierna för EIB-lånen hoppas jag att jag får göra en ordentlig genomgång, så att man kan förstå varför regeringen gjorde som den gjorde. Regeringens linje kring hela åtgärdspaketet för fordonsindustrin har varit väldigt tydlig, både i information till och i publika sammanhang. De offentliga finanserna måste vara fortsatt sunda, och skattebetalarnas pengar ska användas med stor försiktighet. Regeringens åtgärder skulle bygga på en försiktig avvägning mellan statens risk och näringslivets behov. Jag var väldigt tydlig med att peka ut vad som var regeringens och politikens uppdrag och vad som var näringslivets och företagens ansvar. Detta ligger också i linje med vad har beslutat. När man bemyndigade regeringen att ställa ut garantier angav att det skulle ske mot fullgoda säkerheter. Det var väldigt tydligt i beslut. De statliga garantierna, som vi behandlade och 2010, krävdes dels för , dels för . När de skulle få tillgång till utvecklingslånen från EIB var det i båda fallen kopplat till ett ägarskifte i bolagen. De nya ägarna skulle svara både för lånens kostnader och för återbetalning av lånen. För att regeringen inte skulle äventyra skattebetalarnas pengar var det naturligt med krav i garantiavtalen på att regeringen och Riksgälden skulle ha inflytande över vilka som skulle bli ägare i företagen. På det sättet kunde vi säkerställa att statens risk skulle hållas på en låg nivå. Vi kunde också i det sammanhanget få fullgoda säkerheter om vi kontrollerade det. var det ganska många olika intressenter som anmälde sig som presumtiva ägare. hamnade i nya bekymmer. Då återkom till Riksgälden och ville att man skulle pröva ägarfrågan. Det var också då man åter anmälde att man ville att skulle gå in som ägare. Vi gjorde under de olika skeendena löpande bedömningar av intressenternas lämplighet som ägare utifrån de aspekter som staten hade att titta på. Grundläggande krav var naturligtvis att intressenternas vandel var oklanderlig och att det bara fanns legitima finansiella medel inblandade. Att göra bedömningar av det här slaget är naturligtvis en grannlaga uppgift. Jag vill understryka att regeringen aldrig har tagit ställning till om skulle tillåtas att bli ägare i . Det var GM och EIB som inte accepterade att han förvärvade delar av bolaget. Detta är viktig information. Det var GM och EIB som inte accepterade . Detta skedde 2009. Än mindre har regeringen pekat ut som brottsling, vilket och helt utan fog har påstått i sin anmälan till . Jag vill verkligen markera tydligt här i KU att vi aldrig har uttryckt oss så. Det är också viktigt att poängtera att när avtalen mellan , GM och EIB skrevs var alla parter väl införstådda med villkoren i avtalen beträffande eventuella ägande av . Det gäller också . Han var mycket väl medveten om att GM och EIB inte accepterade . För att vara förberedd i det fall regeringen skulle behöva ta ställning till en eventuell ny ägare är det självklart att sonderingar gjordes under hand när nya ägarkandidater blev kända. I de allra flesta fall var det ganska enkelt; när det gäller publika företag med öppen redovisning och historik kunde vi gå in och granska tydligt. Men i det här aktuella fallet var det inte lika enkelt. Därför tog Riksgälden efter samråd med företrädare för hjälp i informationsinhämtningen av undersökningsföretaget . Detta skedde 2009. Den rapport som Kroll lämnade visade visserligen att det fanns väldigt många rykten om oegentligheter, och man ifrågasatte vandel. Men ryktena kunde inte styrkas i Krollrapporten. Det är viktigt att komma ihåg. I Krollrapporten granskade man inte heller bara , utan hela Spyker; vi ville veta hur ägarförhållandena och de ingående ägarnas vandel såg ut. Naturligtvis skedde informella avstämningar i samtliga ägarfrågor med GM och EIB löpande. Men informationen om var ganska knapphändig och preliminär, så vi kunde inte dra några slutsatser. När GM kommer till oss och säger att de avbryter allt detta blir vi därför mycket överraskade; vi hade inga sådana indikationer från GM. De hade mer information själva som gjort att de blåst av affären. Vi försökte få GM att fortsätta att titta på och se om vi kunde hitta en lösning. Slutligen genomfördes också affären, dock utan . Anledningen var att GM nekade blankt till att han skulle ingå. Då blev också det finansiella läget för ett helt annat. Men om detta var orsaken till Saabs senare problem eller inte och om affärsplanen var för optimistisk får andra bedöma och svara på. Jag kan konstatera att det inte finns något företag som jag och regeringen har ägnat så mycket tid åt som . har det lagts ned mycket tid från den politiska sidan men också från för att försöka hitta lösningar för att möjliggöra Saabs överlevnad. Jag har varit tydlig med att man för att kunna hitta en sådan lösning och lyckas måste ha en finansiellt stark ägare som har en godkänd och bra affärsplan. Det har också under hela processen varit viktigt för mig att värna skattebetalarnas pengar. Det är viktigt därför att hade fattat ett sådant beslut, men det är också viktigt att vi som politiker verkligen tar ansvar för att förvalta de pengar som vi har fått ansvar för. Det jag kan konstatera är att det inte fanns någon ansvarstagande ägare som hade tillräckligt med resurser, ledning och strategi för att vända Saabs utveckling. Det är många anställda och många underleverantörer som fått betala ett otroligt högt pris för hela denna affär. Jag är den första att beklaga att vi inte lyckades. Men jag är också väldigt glad över att jag stod på mig i de sammanhang där detta diskuterades vad gäller att kontrollera eventuella ägare och dem som vi lånade ut pengar till eller gav garantier för och över att jag hade skattebetalarnas pengar för ögonen i denna affär. Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att det som känns enkelt i mediesammanhang i sådana här affärer kanske inte är lika enkelt när man blickar tillbaka. Tittar vi på historien ser vi nog att denna ansvarsfullhet, som har fattat beslut om och som regeringen har agerat efter, varit till nytta för oss alla. (S): Herr ordförande! Jag tackar för genomgången. Jag tänkte inte ge mig in på Saabaffären i allmänhet; det som KU-anmälan riktar in sig på är på vilket sätt man har bedömt den tilltänkte eventuelle delägaren, i detta fall . Som säger hade via sin juridiska rådgivare 2010 anlitat ett privat undersökningsföretag för att undersöka den tilltänkte köparen av . Undersökningen gav vid handen att personen inte var lämplig som ägare. Det fanns en massa påståenden om att han var olämplig som ägare. gör Riksgälden en förnyad prövning av samma person och kommer då fram till att personen är lämplig som ägare till . Vilken var regeringens reaktion på denna omsvängning? I undersökningen 2010 förekom en del graverande uppgifter om den tilltänkte köparen, uppgifter som egentligen borde ha ägt giltighet även 2011. På vilket sätt informerade sig regeringen om skälen till att Riksgälden ändrade uppfattning på den här punkten? Vet regeringen skälen bakom det här? : Jag hoppas att jag förklarade de olika delarna i min inledning. Krollrapporten visade att det fanns en massa misstankar, men de kunde inte styrka de misstankarna. Och Riksgälden prövade inte den frågan då. Vi hade bara Krollrapporten. Det var GM och EIB som sade nej till . De hade naturligtvis möjlighet att undersöka detta själva. De hade diskussioner med den amerikanska regeringen. De hade möjligheter att undersöka detta själva. I den Krollrapport som hänvisar till kunde man inte styrka detta. Det var sedan när kom in, och det här var senare när man hade problem med finansieringen som man kom till Riksgälden och ville ompröva det här, som Riksgälden prövade lämpligheten när det gällde och kom fram till att de då inte kunde hitta någonting som gjorde att regeringen skulle säga nej till . (S): Hade regeringen någon kontakt med utländska myndigheter eller andra representanter för utländska stater gällande lämpligheten av aktuell finansiär, det vill säga i det här fallet? : Nej, det hade vi inte. Däremot fördes det diskussioner mellan GM och regeringen eftersom vi ville påverka GM att agera positivt å Saabs vägnar, men vi hade egentligen inga uppgifter att dela med oss av eftersom Krollrapporten inte var färdig. De uppgifter som GM och EIB fattade sina beslut på tog de fram själva. (S): Förekom det inga diskussioner om lämpligheten beträffande som eventuell ägare i de samtal som hade med GM? : Vi hade naturligtvis en diskussion. De frågade oss hur vi gjorde. De visste att vi hade en undersökning där Kroll ingick. Men det är lite förmätet att tro att svenska undersökningar med hjälp av Riksgälden och annat skulle vara det som avgjorde GM:s beslut. GM hade tillgång till hemskt mycket bättre möjligheter att ta fram information. Den amerikanska regeringen hade mycket bättre möjligheter att ta fram information än vad lilla hade. Det var också tydligt när vi kom till . Det är som jag säger: Vi blev överraskade när GM kom och sade att de avbröt alltihop. Vi hade inte uppfattat det så att de hade kommit så långt i sin undersökning och att de var så benhårda med att inte skulle vara med. (S): Min första fråga gällde om regeringen tog reda på varför Riksgälden ändrade sig. Tog man inte reda på varför EIB och GM hade sagt nej när Riksgälden godkände i skede två där de här sakerna som varit tveksamma tidigare inte fanns kvar? Vad grundade de sitt nej på eftersom de var så kategoriska? Var det ingen fråga som ställde vid det tillfället så att Riksgälden också hade det med i sitt beslutsunderlag? : Låt mig först säga att Riksgälden bara har prövat lämpligheten en gång. Det är viktigt att vi håller oss till fakta. Frågorna om Riksgäldens kontakter med EIB måste ställas till Riksgälden, men det är klart att de visste om och hade kontakter med EIB och diskuterade det.