bet · GZ01KU20 · 2012-06-07 00:00:00 — Det ifrågavarande pressmeddelandet har utarbetats inom i enlighet med gängse rutiner och det har klargjorts att endast personer som är anställda i har varit delaktiga i arbetet. 4.2 Publiceringen på regeringens webbplats om s.k. nätmyter rörande invandring I en anmälan som kom in till , bilaga A4.2.1, begärs att utskottet granskar integrationsministerns publicering om myter rörande invandring på regeringens hemsida. I anmä- lan anges att många av de påstådda myterna som tas upp inte stöds av regeringens egna utredningar. Anmälaren anför vidare att det är problema- tiskt att integrationsministern blandar ihop sin roll som minister med sin roll som partiföreträdare. Vidare anges i anmälan att regeringens hemsida är en myndighetssida som ska fungera som en officiell kanal utåt. Till grund för granskningen har bl.a. legat promemorior från Arbetsmark- nadsdepartementet och , bilaga A4.2.23. publicerades på regeringens och gemensamma webbplats () ett pressmeddelande med rubriken lanserar hemsida som bemöter främlingsfientliga nät- myter (bilaga A4.2.4). Av ingressen till pressmeddelandet framgår att integrationsminister lanserade en ny hemsida på regeringens och gemensamma webbplats och att åtgär- den är ett led i regeringens arbete mot främlingsfientlighet och ett sätt att bemöta de myter som sprids på nätet. Vidare framgår av pressmedde- landets första stycke att den nya hemsidan innehåller några av de vanli- gaste nätmyterna och halvsanningarna om kostnader och problem med invandring och minoriteter samlade och att varje myt och fördom möts med fakta. I pressmeddelandets högerspalt återfinns två länkar, en till regeringens nya hemsida med främlingsfientliga s.k. nätmyter och en till återgivning av den debattartikel från integrationsministern som publicera- des av en morgontidning. publicerade en debattartikel under- tecknad av integrationsministern. I debattartikeln som har rubriken på nätet om invandringen måste ifrågasättas anges i första stycket: Ett sätt att på allvar bemöta främlingsfientlighet är att motbevisa de myter som sprids i sociala medier. Därför lanserar jag en ny hem- sida på där vi har samlat några av de vanligaste nätmy- terna om invandrare och minoriteter samt bemöter fördomarna med fakta. Vidare konstateras i artikeln att enligt en rapport från Forum för levande historia har det skett en ökning av antalet rasistiska webb- platser. I artikeln anges även bl.a. följande: På hemsidan på /tolerans har ett antal av de vanligaste myterna som sprids på nätet om invandrare och minoriteter samlats. Fördomarna bemöts med de fakta som finns. Intressant i samman- hanget är att en del av de vanligaste myterna till och med spridit sig till riksdagsdebatter. Vi kan alltså se hur nätets fördomar återfinns i den politiska debatten. I artikeln räknas sex av de vanligaste s.k. myter som bemöts på regering- ens nya hemsida upp. Artikeln avslutas med ett konstaterande att den hemsida som lanseras är ett led i regeringens arbete mot främlingsfientlig- het och är ett sätt att bemöta de myter som sprids på nätet. Regeringens hemsida om bemötande av s.k. nätmyter publiceras på regeringens och gemensamma webbplats en hemsida med rubriken nätmyter om invandrare och minoriteter (bilaga A4.2.5). Ingressen har hämtats från statsministerns regeringsförklaring från (se anf. 3 under § 2 i kammarens protokoll 2011/12:2). Vidare anges följande på hem- sidan: är av svenskarna utlandsfödda. Dessutom finns det grupper som har en lång historia i landet: samer, tornedalingar, , romer och judar räknas som nationella minoriteter i . Det sprids myter och halvsanningar om kostnader och problem med invandring och minoriteter, särskilt på internet. Här har vi samlat några av de vanligaste myterna och fördomarna och besvarar dem med fakta. I marginalen finns länkar till mer läsning för den som vill fördjupa sig. Fördomar måste alltid bemötas. På hemsidan lämnas en redogörelse av 13 stycken s.k. nätmyter om invand- ring och minoriteter. Varje s.k. nätmyt uttrycks med en mening och följs därefter av text som bemöter den aktuella nätmyten. På hemsidans s.k. högermarginal fanns länkar till mer läsning för den som vill fördjupa sig. Länkarna går till olika myndighetsrapporter och myndigheters webbplatser, där mer detaljerad information ges. Längst ned på den aktuella hemsidan anges att denna är publicerad och att den är uppda- terad den 20 mars 2012.1 granskning ska enligt 13 kap. 1 § regeringsformen (RF) avse statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handlägg- ning. Av en grundlagskommentar framgår bl.a. att statsrådens handlande utanför tjänsten inte är föremål för utskottets granskning, vilket innebär att gränsdragningsproblem föreligger, främst i förhållande till ett statsråds roll som partipolitiker (m.fl., Grundlagarna, 2:a uppl., 2006, s. 527). Enligt 1 kap. 9 § RF gäller bl.a. att förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Genom reger- ingsformens aktuella bestämmelse fastslås en s.k. objektivitetsprincip (jfr SOU 2010:29 s. 150). Denna princip ges sin yttre ram av den nämnda 1 för anmälan till stod det att hemsidan var uppda- terad . grundlagsbestämmelsen och får sitt närmare innehåll genom bl.a. uttalan- den av () och Justitiekanslern () och även Regeringsrättens (numera Högsta förvaltningsdomstolens) avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters agerande (se avsnitten nedan, som behandlar vissa av JO:s och JK:s avgöranden). Av 7 kap. 1 § RF följer bl.a. att ett regeringskansli ska finnas för att bereda regeringsärenden och för att biträda regeringen och statsråden i deras verksamhet i övrigt. Bestämmelsen kompletterades så att det tydligt framgår att inte endast ska bereda regeringsärenden utan även biträda regeringen och statsråden i deras verksamhet i övrigt. Av förarbetena framgår att kompletteringen syf- tar till att bättre spegla det arbete som utför (SOU 2008:125 s. 774) och att med uttrycket statsråden i deras verksamhet i övrigt avses sådan verksamhet som utövas av statsråden i deras egenskap som statsråd (prop. 2009/10:80 s. 268). När () i ett ärende (se JO 1992/93 s. 481 f.) kri- tiserade en kommuns utgivning av en s.k. miljökatalog, som präglats av bristande objektivitet, framhöll JO särskilt att de principer som kommer till uttryck i 1 kap. 9 § RF inte bara tar sikte på rättskipning och myndig- hetsutövning utan har relevans för all allmän verksamhet. Vidare bedömde JO sammanfattningsvis att vissa inslag (bl.a. där enskilda produk- ter rekommenderas) i utgivningen av den s.k. miljökatalogen åsidosätter de minimikrav som enligt objektivitetsprincipen måste ställas på offentliga myndigheters information till allmänheten. I ett annat ärende (dnr 5127-2009 och 21-2010) har JO med anledning av anmälningar mot en statlig myndighet, Forum för levande historia, granskat bl.a. frågan om det i myndighetens framställningar har förekom- mit felaktiga sakuppgifter (se 2011/12:JO1 s. 605 f.). I sin bedömning i den delen uttalade JO följande bedömning mot bakgrund av att JO:s utred- ning hade klarlagt att felaktig information om historisk dokumentation hade förekommit: Myndighetsinformation ska vara korrekt. Det följer om inte annat av regeringsformens krav på att myndigheter i sin verksamhet ska iaktta saklighet. Det måste därför säkerställas att information som utgår från det allmänna är vederhäftig och väl kontrollerad. 2 Genom beslut om ändring av regeringsformen (se prop. 2009/10:80, bet. 2009/10:KU19, rskr. 2009/10:304, bet. 2010/11:KU4, rskr. 2010/11:21). JO anförde vidare att i en verksamhet av det slag Forum för levande histo- ria ska bedriva kan oriktiga uppgifter dock inflyta även om höga krav på noggrannhet iakttagits. När det uppdagas måste enligt JO de upptäckta bris- terna hanteras. Mot bakgrund av de rättelseåtgärder3 som Forum för levande historia redovisade i sitt yttrande till JO inom ramen för ombuds- mannens utredning fanns det dock enligt JO utöver de ovannämnda påpe- kandena inte tillräcklig grund för kritik mot myndigheten på denna punkt. I ytterligare ett ärende (dnr 4935-2009) har JO med anledning av en anmälan mot en kommun granskat frågan om krav på saklighet m.m. vid utformningen av pressmeddelanden på en myndighets webbplats (se 2010/11:JO1 s. 616 f.). Anmälan hade föranletts av att en kommun, sedan den hade besökts av journalister som hade granskat en överförmyndares roll i ett fall där en mamma misstänktes för att ha förskingrat barnets pengar, publicerade ett pressmeddelande på kommunens webbplats i vilket det lämnades uppgifter om att tillsynen av överförmyndarens verksamhet låg på . Vidare angavs i pressmeddelandet att mamman miss- tänktes för förskingring av barnets pengar och att hon enligt uppgift från barnet var polisanmäld. publicerades på webbplatsen en rättelse, vilken uppgav att uppgiften att mamman var polisanmäld inte stämde. I sitt beslut framhöll JO att det i och för sig inte behöver vara fel av en myndighet att agera proaktivt i syfte att förebygga skador som kan orsakas av att oriktiga eller missvisande uppgifter kommer i omlopp, och det kan i vissa fall tvärtom vara angeläget att initiativ av det slaget tas. En förutsättning är dock enligt JO att kraven på saklighet och opartisk- het iakttas (s. 619). I sitt beslut anför JO bl.a. att den information som en myndighet tillhandahåller allmänheten, exempelvis på en webbplats, omfat- tas av regeringsformens krav på saklighet och opartiskhet. Det får bl.a. anses innebära att uppgifter som lämnas ska vara korrekta till såväl inne- håll som form, att de ska baseras på underlag och att det ska vara sakligt motiverat för myndigheten att ge spridning åt uppgifterna. Kravet på opartiskhet innebär bl.a. att informationen ska vara allsidig och objektiv och att den således inte får vinklas till myndighetens egen förmån (s. 618). I ett ärende (dnr ) behandlades en anmälan mot hur () i olika avseenden hade handlagt vissa frågor rörande utlämnande av allmänna handlingar m.m. I anmälan gjordes även anmärkningar mot innehållet i en artikel publicerad på SKI:s hemsida. I ärendet gjorde Justitiekanslern () vissa uttalanden. Mot bakgrund av SKI:s ovannämnda genmäle på myndighetens hemsida uttalade JK bl.a. följande: 3 I sitt yttrande till JO redogjorde Forum för levande historia för korrigeringar och andra åtgärder som föranletts av felaktigheter eller otydligheter i myndighetens material. Vidare påpekade myndigheten att den uppmärksammar upptäckta fel i erratalistor och i nya upplagor rättas felen till (se 2011/12:JO1 s. 608). Det är inte Justitiekanslerns uppgift att ha synpunkter på vilka stånd- punkter en myndighet intar inom ramen för en sådan debatt. Allmänt sett vill jag dock understryka vikten av att en myndighet som deltar i den offentliga debatten inte frångår de grundläggande krav på saklighet och objektivitet som bör prägla en myndighets verksamhet. I sitt beslut riktade JK kritik mot bl.a. innehållet i artikeln på SKI:s hem- sida, ett genmäle som myndigheten hade författat med anledning av en debattartikel författad av den person som sedermera stod bakom den aktu- ella anmälan till JK. Genomgång av de 13 s.k. nätmyterna Vid har en genomgång av varje s.k. nätmyt som återges på regeringens och gemensamma webb- plats samt regeringens bemötande av dessa utförts (se bilaga A4.2.6). Mot bakgrund av specifika faktauppgifter i antingen regeringens bemötanden eller granskningsanmälan har tagit fram ytter- ligare uppgifter och underlag som berör den aktuella s.k. nätmyten. Utred- ningen i den delen begränsar sig till de delar som avser fakta och sakuppgifter vilka kan granskas och kontrolleras, och berör inte närmare normmässiga uttalanden och ställningstaganden. Genomgången gör vidare inte anspråk på fullständighet, utan begränsar sig i relevanta delar till det material som återfinns genom länkar från den här aktuella hemsidan samt till annat relevant material. Utredningen utgår ifrån de lydelser på s.k. nät- myter och bemötanden som fanns på regeringens ursprungliga webbplats (bilaga A4.2.5) innan denna uppdaterades (vilket skedde under utskottets pågående granskning, se även avsnittet Promemorior från nedan, den uppdaterade versionen av hemsidan åter- finns i bilaga A4.2.7). Vid genomgången uppmärksammades bl.a. att pro- gnoser över andelen utrikesfödda i den svenska befolkningen 2050 publicerade av SCB användes på den aktuella hemsidan i bemötandet av den första s.k. nätmyten när ny statistik hade publicerats av SCB i ett s.k. statistiskt meddelande . policy för information och kommunikation Av förordet till policy för information och kommunika- tion framgår bl.a. att information och kommunikation ska vara neutral och åtskild från den politiska informationen och kommuni- kationen (se s. 3 i bilaga A4.2.8). Regeringens och gemensamma webbplats Av en webbsida på regeringens och gemensamma webb- plats med titeln framgår att och den engelska versionen, är regeringens och Regeringskans- liets gemensamma webbplatser. Vidare anges att webbplatsen är uppbyggd efter besökarnas vanligaste behov, dvs. att hitta handlingar och dokument, att få information om aktuella regeringsförslag, initiativ och aktiviteter inom samt att få veta hur beslutsprocesserna fungerar. Genom en skrivelse av till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet tog emot svarspromemorior från och från (bilaga A4.2.23). Som svar på frågor om publiceringsbeslutet av den aktuella hemsidan på regeringens och gemensamma webbplats anges i pro- memorian från att den aktuella hemsidan lanserades på initiativ av integrationsministern och att publiceringen inte föregicks av något regeringsbeslut. Som svar på utskottets fråga om huruvida det inför publiceringsbeslutet beaktades om informationen kunde uppfattas som myndighetsinformation från framgår av svarspromemorian att utgångspunkten vid publiceringen var att informationen härrörde från regeringen. I press- meddelandet, som lades upp som en länk på , angavs att lanseringen av hemsidan var ett led i regeringens arbete mot främlings- fientlighet. Den debattartikel som publicerades i i sam- band med publiceringen undertecknades av i dennes egenskap av integrationsminister. Mot den bakgrunden var frågan om tex- ten skulle kunna uppfattas som myndighetsinformation från Regeringskans- liet inte uppe till diskussion. Som svar på frågan om hur urvalet av de fakta som återges i de på hemsidan publicerade bemötandena till de s.k. nätmyterna bereddes anges att den text som skulle läggas ut utarbetades vid Arbetsmarknadsdeparte- mentet. Texten bereddes vidare genom att den skickades till andra berörda departement för kontroll av faktauppgifter. Som svar på frågan om skälen till att prognoser över andelen utrikes- födda i den svenska befolkningen 2050 publicerade av SCB användes på den aktuella hemsidan när ny statistik hade publicerats av SCB framgår bl.a. att den nya statistiken inte uppmärksammades i sam- band med lanseringen av den aktuella hemsidan och att uppgiften nu har uppdaterats. Som svar på frågor om vilka rutiner som finns inför lansering av en ny hemsida samt om huruvida enskilda statsråd kan avgöra vilka texter som publiceras på webbplatsen anges i promemorian från Förvaltningsavdel- ningen att publiceringen av nya sidor sker närmast som en del av departementens löpande informationsarbete och att varje departement ansva- rar för sin information. Vidare framgår av svaret att av 2 § Regeringskans- liets föreskrifter med arbetsordning för följer att en departementschef inom departementets verksamhetsområde får besluta om bl.a. intern och extern information. Av 13 § följer att departementschefen får överlåta den rätten till ett annat statsråd eller till en tjänsteman i . Som svar på utskottets fråga om och i så fall vilka särskilda åtgärder som vidtas i syfte att tydliggöra vilka uppgifter på webbplatsen som härrör från regeringen respektive framgår bl.a. att webbplatsen ska förmedla och förklara innehållet i regeringens beslut, hur besluten genomförs och hur verksamhet fungerar. Vidare anges i svaret att webbplatsen används för att beskriva regeringens politik, t.ex. genom nyhetsnotiser, informationssidor om politikområden, statsrådens tal och uttalanden samt verksamheten i övrigt. Det får enligt utskottet anses legitimt att regeringen använder sin och Reger- ingskansliets gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor. Genom 1 kap. 9 § regeringsformen fastslås en objektivitetsprincip som innebär att krav på bl.a. saklighet ska iakttas av myndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet. Principen får bl.a. anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Skulle informationen visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gäller information av det slag som uppmärksammas i granskningen. Granskningen föranleder inget ytterligare uttalande från utskottet. 4.3 Fråga om dåvarande försvarsministerns styrning av Försvarsmakten I en anmälan som inkom till begärs att utskottet granskar om dåvarande försvarsministern gjort sig skyl- dig till ministerstyre i förhållande till Försvarsmakten, bilaga A4.3.1. Anmälaren gör gällande att dåvarande statssekreteraren på Försvarsdepartementet kontaktade dåvarande generaldirektören vid Försvars- makten och beordrade honom att stoppa ett anförande om den s.k. solidari- tetsförklaringen som skulle hållas av generalmajor vid arméinspektörens utbildningsfältövning . Orsaken ska enligt uppgift ha varit att resultatet av Neretnieks forskning inte delades av departementet. Neretnieks är f.d. generalmajor och f.d. rektor för Försvarshögskolan. Enligt anmälan sker Neretnieks forskning inom ramen för Nordisk Säkerhet och stabilitet samt Kungliga Krigsvetenskapsakademiens analyser av svensk försvars- och säkerhetspolitik. är en fristående icke-statlig institution, vars syfte är att främja vetenskap av betydelse för försvar och säkerhet. Av Total- försvarets forskningsinstituts (FOI) webbplats () framgår att projektet och stabilitet är ett flerårigt projekt på FOI som finansieras av Försvarsdepartementet. Enligt anmälaren är det allvarligt att Försvarsdepartementet på detta sätt blandar sig i det dagliga arbetet inom Försvarsmakten. Regeringen styr sina myndigheter genom kollektiva beslut vid regeringssammanträden, inte genom telefonsamtal till generaldirektörer, anför anmälaren. Anmälaren anser vidare att det kan ifrågasättas om inte agerandet är ett försök att skapa obehag hos forskaren så att han ska avstå att publicera forskningsre- sultat som inte är önskvärda för regeringen. Ett sådant agerande anser anmälaren vara mycket tveksamt i förhållande till den grundlagsfästa ytt- randefriheten och statens censurförbud. Till grund för granskningen har bl.a. legat promemorior upprättade inom Försvarsdepartementet, bilaga A4.3.23, och utfrågning med f.d. försvars- ministern , bilaga B11. Utskottet har även ställt frågor till f.d. generaldirektören vid Försvarsmakten, . Ett svar inkom till utskottet , bilaga A4.3.4. Den s.k. solidaritetsförklaringen är benämningen på ett riksdagsbeslut från som innebär att ska kunna ta emot och lämna militärt stöd på ett annat sätt än tidigare (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09: FöU10, rskr. 2008/09:292 ). Regeringens solidaritetsförklaring omfattar EU- medlemsstater samt och . I propositionen anförde regeringen att det inte går att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat medlemsland eller nordiskt land, anfördes det i propositionen. Vidare sägs det följande i pro- positionen: Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör därför kunna såväl ge som ta emot militärt stöd. Förbud mot ministerstyre m.m. Enligt 1 kap. 6 § regeringsformen styr regeringen riket. Regeringsärenden avgörs, enligt 7 kap. 3 § regeringsformen, av regeringen vid regeringssam- manträde. Beslutsfattandet i regeringen sker således genom kollektivt fat- Regeringsformen tar därmed i princip avstånd från minister- styre, dvs. rätten för ett statsråd att även statsrättsligt sett avgöra regeringsärenden. Enligt Grundlagberedningen har det ansetts bäst förenligt med det svenska systemet med självständiga ämbetsverk att rätten att ge direktiv till förvaltningsmyndigheterna ligger hos regeringen kollektivt (SOU 1972:15 s. 80). Enligt 12 kap. 1 § regeringsformen lyder statliga förvaltningsmyndighe- ter som inte enligt regeringsformen eller annan lag är myndigheter under under regeringen. Av bestämmelsen följer att myndigheterna i princip är skyldiga att följa de föreskrifter av allmän natur och direktiv för särskilda fall som regeringen meddelar (prop. 1973:90 s. 397). Ett enskilt statsråd har inte rätt att befalla över myndigheterna. Regeringens rätt att meddela direktiv till myndigheterna är begränsad i två avseenden. För det första följer en begränsning av legalitetsprincipen, dvs. principen att den offentliga makten utövas under lagarna, eller annorlunda uttryckt, princi- pen om den offentliga maktens lagbundenhet (1 kap. 1 § regeringsformen). Alla samhällsorgan, inklusive regeringen och förvaltningsmyndigheterna, är bundna av gällande rätt. Regeringen får således inte utfärda direktiv till myndigheterna i strid med gällande rätt. För det andra följer en begränsning av 12 kap. 2 § regeringsformen. Enligt denna bestämmelse får ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av lag. Avsik- ten med dessa begränsningar av regeringens rätt att meddela direktiv till myndigheterna är att garantera den enskildes rättssäkerhet (prop. 1973:90 s. 397). Utanför bestämmelsens tillämpningsområde faller rent faktiskt hand- lande som utgör en central uppgift för många förvaltningsmyndigheter (prop. 1973:290 s. 398). Sammantaget innebär denna reglering att regeringen har att styra riket genom kollektivt fattade beslut. Myndigheterna lyder under regeringen, vil- ket innebär att de i princip har att följa föreskrifter av allmän natur eller direktiv för särskilda fall som har meddelats av regeringen genom kollek- tivt fattade beslut. Myndigheterna är tillförsäkrade självständighet gent- emot regeringen i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller som rör tillämpning av lag. Frågan om informella kontakter mellan och myndighe- terna har behandlats i proposition 1986/87:99 om ledning av den statliga förvaltningen. I propositionen anfördes att kontakter inom området för regeringsformens begränsningsregel i den mån de är nödvändiga präglas av mycket stor återhållsamhet med hänsyn till de rättssäkerhetsgarantier som åsyftas med 11 kap. 7 § regeringsformen (nuvarande 12 kap. 2 §) och att sådana för regeringens del bör skötas på tjänstemannanivå. uttalade i sitt betänkande (bet. KU 1986/87:29) att det enligt utskottets uppfattning finns ett stort behov av informella kon- takter mellan förvaltningsmyndigheterna och . Genom sådana kontakter kan regeringen hållas informerad om den aktuella situatio- nen på olika myndighetsområden. Myndigheterna kan å sin sida via informella kontakter få regeringens intentioner och krav på myndigheterna klarlagda. Enligt utskottet är det över huvud taget svårt att föreställa sig en smidig och väl fungerande för- valtningsapparat utan informella kontakter av olika slag. Utskottet pekade även på att det svenska systemet kännetecknas av att regeringsbesluten fat- tas av regeringen som ett kollektiv, inte av de enskilda regeringsledamö- terna.