bet · GZ01SfU15 · 2012-05-15 00:00:00 — 2011/12:SfU15 om pensioner Utskottet behandlar i detta utlåtande kommissionens om en agenda för tillräckliga, trygga och långsiktigt bärkraftiga pensioner (KOM(2012) 55). I vitboken har kommissionen presenterat ett flertal förslag till EU-initiativ bl.a. till stöd för medlemsstaternas ansträngningar att skapa balans mellan tiden i arbetslivet och tiden som pensionär. Vid sin granskning av vitboken har utskottet funnit att kommissionens analys av konsekvenserna för pensionssystemen av den ekonomiska och finansiella krisen och av den demografiska utvecklingen i EU är relevant och att det finns behov av att anpassa pensionsåldern till den ökade förväntade livslängden. Vidare behöver åtgärder vidtas som gör det möjligt att stanna kvar längre på arbetsmarknaden. Bland annat behöver arbetsplatser och arbetsorganisation anpassas till äldre arbetstagare samt arbetsmiljön i många fall förbättras. Det är också viktigt att öka möjligheten att kombinera deltidspension och deltidsarbete. Sådana åtgärder är enligt utskottets mening några av de viktigaste för att göra det möjligt att höja pensionsåldern eller att på annat sätt begränsa rätten till pension. Åtgärder mot bristande jämställdhet och åldersdiskriminering är också nödvändiga liksom åtgärder som främjar den fria rörligheten inom EU. Utskottet betonar dock att utformningen av såväl lagstadgade pensioner som tjänstepensioner till alla delar är en nationell angelägenhet. Liksom regeringen anser utskottet att EU bör verka för en samlad pensionsinformation i medlemsländerna som underlättar besluten som pensionsspararna står inför vad gäller sparande och pensionering. En person får normalt pension från flera olika utbetalare och det är oftast mycket svårt att på egen hand få kunskap om den samlade pensionens storlek. En upplysningstjänst som kan ge information om den samlade pensionen är därför angelägen. Utskottet föreslår att lägger utlåtandet till handlingarna. I ärendet finns ett särskilt yttrande (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger utlåtandet till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (M), (S), (M), (S), Finn (M), (S), (FP), Shadiye Heydari (S), (C), (S), (M), (SD), (V), (S), (MP) och (KD). I enlighet med 10 kap. 5 § riksdagsordningen har kommissionens om en agenda för tillräckliga, trygga och långsiktigt bärkraftiga pensioner (KOM(2012) 55) hänvisats till socialförsäkringsutskottet för granskning. I vitboken har kommissionen presenterat ett flertal förslag till EU-initiativ bl.a. till stöd för medlemsstaternas ansträngningar att skapa balans mellan tiden i arbetslivet och tiden som pensionär. har överlämnat faktapromemorian om pensioner (2011/12:FPM121) till . Utskottets granskning avser i första hand de avsnitt i vitboken som rör allmänna pensioner. De svenska tjänstepensionerna, dvs. pensioner som kompletterar de allmänna pensionerna, hör inte till utskottets beredningsområde. Fri rörlighet för personer är en av de grundläggande friheterna inom EU. I EUF-fördragets artikel 45 regleras den fria rörligheten för arbetstagare. Där anges bl.a. att fri rörlighet för arbetstagare ska säkerställas inom unionen och innebära att all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet ska avskaffas vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. För att genomföra den fria rörligheten för arbetstagare finns EU-regler som samordnar de nationella socialförsäkringssystemen för att de personer som flyttar mellan medlemsländerna inte ska missgynnas när det gäller rätten till social trygghet liksom för att förhindra att dessa personer uppbär dubbla förmåner. Däremot har inte EU kompetens att harmonisera medlemsstaternas socialförsäkringssystem. Vilka socialförsäkringsförmåner ett land ska erbjuda sina medborgare liksom nivån på förmånerna är en nationell angelägenhet. Detta regleras i EUF-fördragets artikel 153. I EUF-fördragets artikel 48 återfinns de grundläggande principerna som rör sociala förmåner, bl.a. rätten att lägga samman perioder och rätten till sociala förmåner vid flytt till ett annat EU-land. Artikeln utgör därmed grunden för den sekundära lagstiftningen på socialförsäkringsområdet. Beslut om samordning av de nationella socialförsäkringssystemen fattas av och rådet enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet, dvs. med kvalificerad majoritet i rådet. Reglerna på gemenskapsnivå om samordning återfinns i förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen och i tillämpningsförordningen (EG) nr 987/2009. Dessa förordningar, som bl.a. reglerar samordning av lagstadgade pensionsförmåner, ersatte två tidigare förordningar. Förordning 883/2004 omfattar alla EU-medborgare som är bosatta i en medlemsstat och som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i en eller flera medlemsstater. Det innebär att även icke förvärvsaktiva personer numera omfattas av förordningen. Liksom tidigare omfattas även statslösa, familjemedlemmar och efterlevande. Förutom reglerna om samordning av de nationella socialförsäkringssystemen finns det en fördragsmässig grund för EU-medlemsstaternas samarbete på det sociala området. Av artikel 151 framgår att unionens och medlemsstaternas mål är att bl.a. åstadkomma ett fullgott socialt skydd och att bekämpa social utslagning. I artiklarna 153, 156 och 160 finns bestämmelserna om den s.k. öppna samordningsmetoden. Enligt artikel 153 ska unionen för att uppnå målen i artikel 151 understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet inom bl.a. områdena social trygghet och socialt skydd för arbetstagarna samt vad gäller kampen mot utslagning och modernisering av systemen för socialt skydd. I detta syfte kan och rådet besluta om åtgärder som är avsedda att främja samarbetet mellan medlemsstaterna genom initiativ som syftar till att öka kunskapen, utveckla utbytet av information och beprövade erfarenheter, främja nyskapande tillvägagångssätt och utvärdera erfarenheter, med undantag av åtgärder som omfattar harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar. och rådet beslutar därvid i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet utom vad gäller bl.a. social trygghet och socialt skydd för arbetstagarna, där rådet ska besluta enhälligt efter att ha hört m.fl. Vidare anges att de bestämmelser som antagits enligt artikeln inte ska påverka medlemsstaternas erkända rätt att fastställa de grundläggande principerna för sina system för social trygghet, inte i väsentlig grad ska påverka den finansiella jämvikten i dessa och inte ska hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa sådana mer långtgående skyddsåtgärder som är förenliga med fördragen. Kommissionen ska enligt artikel 156 främja samarbetet mellan medlemsstaterna och underlätta för dem att samordna sina åtgärder, särskilt i frågor om bl.a. social trygghet. I detta syfte ska kommissionen i nära kontakt med medlemsstaterna företa utredningar, avge yttranden och organisera samråd både i fråga om problem som uppstår på det nationella planet och i fråga om problem som berör internationella organisationer, särskilt genom initiativ för att fastställa riktlinjer och indikatorer, organisera utbyte av bästa praxis och utforma de delar som behövs för periodisk övervakning och utvärdering. Av artikel 160 framgår att rådet, efter att ha hört , ska inrätta en rådgivande kommitté för socialt skydd för att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och med kommissionen i fråga om socialt skydd. Kommissionen tar inledningsvis upp den stora utmaning för pensionssystemen som en åldrande befolkning innebär för alla medlemsstater. Tillräckliga pensioner kan enligt kommissionen inte garanteras om inte både kvinnor och män stannar kvar i arbetslivet längre och sparar mer, när livslängden ökar. Den förväntade livslängden vid födelsen beräknas ha ökat med för män och med för kvinnor 2060, jämfört med . Detta är enligt kommissionen ett angeläget problem eftersom efterkrigstidens stora barnkullar nu uppnår pensionsåldern och den arbetsföra befolkningen i börjar krympa. ökar befolkningen i åldern med cirka två miljoner människor, vilket är dubbelt så många som och . Antalet personer i arbetsför ålder () kommer däremot att minska . Långsam ekonomisk tillväxt, budgetunderskott, skuldbördor, instabila finansmarknader och låg sysselsättning till följd av den finansiella och ekonomiska krisen har gjort det svårare för alla pensionssystem att hålla sina utfästelser. Pensionssystem som bygger på fördelningsprincipen påverkas av lägre sysselsättning eftersom pensionsavgifterna minskar. Fonderade pensionssystem påverkas genom fallande värden på tillgångarna och sämre avkastning. Det är därför mer angeläget än någonsin att utarbeta och införa heltäckande strategier för att anpassa pensionssystemen till de ändrade ekonomiska och demografiska förhållandena. Utmaningen är enorm, men enligt kommissionen inte omöjlig att möta om rätt politik förs. När medlemsstaternas ekonomier och samhällen blir alltmer sammanflätade får resultaten av ländernas nationella pensionspolitik och reformer allt större konsekvenser bortom nationsgränserna. Det innebär enligt kommissionen att pensionsfrågan börjar bli en gemensam angelägenhet i . Aktuella utmaningar på pensionsområdet Säkra pensionssystemens långsiktiga bärkraft Pensionerna utgör en stor och växande andel av de offentliga utgifterna i genomsnitt av BNP och denna andel kan öka till i EU som helhet. Men eftersom utgifterna för de offentliga pensionerna varierar från av BNP i till i är ländernas situation mycket olika även om de står inför liknande demografiska utmaningar. Under det senaste årtiondet har betydande framsteg gjorts i fråga om pensionsreformer men i många fall krävs ytterligare reformer. Pensioner mestadels offentliga är den huvudsakliga inkomstkällan för äldre människor, som utgör en stor och växande andel av befolkningen i (120 miljoner människor eller ). Grundtanken med pensionssystemen är att ge en tillräcklig pensionsinkomst så att äldre människor kan ha en rimlig levnadsstandard och vara ekonomiskt oberoende. Detta mål har i princip uppnåtts i hela EU, även om stora brister kvarstår. Personer som fyllt har en inkomst på av genomsnittet för befolkningen som helhet. Ändå faller av alla kvinnor under gränsen för risk för fattigdom. De pensionsreformer som genomförts har ofta lett till ett bättre eller bibehållet skydd mot fattigdom, men kommer i de flesta fall att resultera i en lägre kompensationsgrad (pensionen i förhållande till tidigare inkomst) . Den förväntade minskningen av kompensationsgraden grundar sig dock på en oförändrad pensionsålder. Ett längre yrkesliv kan enligt kommissionen bidra till att kompensationsgraden behålls eller till och med höjs. Kompletterande pensionssparande kan också bidra. Öka kvinnors och äldre arbetstagares arbetskraftsdeltagande Den s.k. äldreförsörjningskvoten (befolkningen i förhållande till befolkningen i åldern ) kommer att öka från . Men den verkliga frågan handlar om ekonomisk försörjningsbörda, dvs. antalet arbetslösa och pensionärer i förhållande till antalet förvärvsarbetande. Om EU lyckas nå sysselsättningsmålet enligt 2020-strategin på i åldersgruppen och ytterligare framsteg görs , kommer den ekonomiska försörjningskvoten bara att öka från dagens till . lever människor ungefär en tredjedel av sina liv som pensionärer, och denna andel kommer att öka i takt med livslängden om samma politik förs som . Olika möjligheter till tidigt utträde från arbetsmarknaden har resulterat i att äldre arbetstagare (i åldern ) i EU hade en sysselsättningsgrad på . Bakom detta EU-genomsnitt varierar dock nivån betydligt mellan medlemsstaterna, från i till i . Sysselsättningsgraden bland äldre kvinnor (38,) är också betydligt lägre än bland män (54,). Trenden mot allt tidigare pensionering har dock brutits. Sysselsättningsgraden i åldersgruppen ökade i EU-27 från . För att reformerna för höjd pensionsålder ska få det resultat som avses måste man dock skapa bättre möjligheter för äldre kvinnor och män att stanna kvar på arbetsmarknaden. Medlemsstaternas och EU:s roll på pensionsområdet I vitboken anges att det är medlemsstaterna som har det huvudsakliga ansvaret för att utforma sina pensionssystem enligt sina förhållanden. Enligt EUF-fördraget ska EU dock understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet inom socialt skydd (artikel 153) och vid fastställandet och genomförandet av sin politik och verksamhet beakta de krav som är förknippade med garantier för ett fullgott socialt skydd (artikel 9). har EU behandlat mycket specifika frågor som rör pensioner på ett ganska splittrat sätt, t.ex. när det handlar om att undanröja hinder för den fria rörligheten för personer, fastställa hur privata pensionsbolag kan dra fördel av den inre marknaden och främja jämställdhet. Med tanke på omfattningen av de makroekonomiska, sociala och arbetsmarknadsrelaterade utmaningarna på pensionsområdet och hur dessa samverkar är det enligt kommissionen nu nödvändigt att utarbeta en mer övergripande strategi. I kommissionens årliga tillväxtöversikter 2011 och 2012 anges riktlinjer för pensionsreformer som bidrar till tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna och som säkerställer tillräckliga och långsiktigt bärkraftiga pensioner. För att dessa mål ska uppnås krävs en bättre balans mellan tiden i arbetslivet och tiden som pensionär och insatser för att främja det kompletterande pensionssparandet. Mer specifikt rekommenderar kommissionen att man a) anpassar pensionsåldern till den ökade förväntade livslängden b) begränsar tillgången till förtida pension och andra möjligheter till tidigt utträde från arbetsmarknaden c) stöder ett längre yrkesliv genom att ge bättre tillgång till livslångt lärande, anpassar arbetsplatserna till ökad mångfald i arbetsstyrkan, skapar sysselsättningsmöjligheter för äldre arbetstagare och stöder ett hälsosamt åldrande d) inför samma pensionsålder för kvinnor och män, och e) stöder uppbyggnad av kompletterande pensionssparande. Anpassa pensionsåldern till den ökade förväntade livslängden Att höja pensionsåldern handlar enligt kommissionen inte om att spela ut generationerna mot varandra utan om att hitta rätt balans mellan unga och äldres intressen. Det är just de medlemsstater som har högst sysselsättningsgrad bland äldre arbetstagare som också har den lägsta ungdomsarbetslösheten. På är antalet arbetstillfällen inte utan varierar, i synnerhet med utbudet på kvalificerad arbetskraft, som är en viktig faktor för ekonomisk tillväxt. Den ökade tillgången på erfarna äldre arbetstagare kommer att stärka EU:s tillväxt och därigenom skapa nya möjligheter och bättre levnadsvillkor för både unga och gamla. Begränsa tillgången till förtida pension Pensionsreformer som syftar till att få människor att stanna kvar på arbetsmarknaden längre måste enligt kommissionen också inriktas på att få bort olika möjligheter till förtida pension som inte är berättigade, oavsett om det handlar om alla anställda eller särskilda yrken. I vissa medlemsstater medger det lagstadgade pensionssystemet att arbetstagare med fullständiga avgiftsperioder går i pension före den normala pensionsåldern. Om möjligheten till förtida pension tas bort är det viktigt att se till att de arbetstagare som berörs faktiskt kan stanna kvar längre i arbetslivet eller, om det inte är möjligt, att de får en tillräcklig inkomsttrygghet. Stödja ett längre arbetsliv En gradvis avveckling av möjligheten till förtida pension och en höjd pensionsålder måste kompletteras med åtgärder som gör det möjligt för människor att stanna kvar längre på arbetsmarknaden, t.ex. lämpliga åtgärder för bättre hälsa och åtgärder på arbetsplatser och på arbetsmarknaden. Dessutom bör man se över omotiverade bestämmelser om obligatorisk pensionsålder, främja hälsa och säkerhet i arbetet, skapa tillgång till livslångt lärande, anpassa arbetsplatsen till äldre arbetstagares behov och utveckla möjligheterna till flexibla arbetsformer, t.ex. genom att göra det möjligt att kombinera deltidsarbete och deltidspension. Det är också viktigt att ta bort de negativa incitamenten för arbete och längre yrkesliv för kvinnor och män i skatte- och förmånssystemen. Med tanke på de betydande skillnaderna i sysselsättningsgrad för kvinnor och män i åldern måste alla initiativ ta särskild hänsyn till jämställdhetsaspekten på ett längre yrkesliv och ett aktivt åldrande, bl.a. sådana åtgärder som gör det lättare att kombinera arbete och omsorgsansvar och minskar skillnaderna mellan könen i fråga om sysselsättning och lön. Europeiska socialfonden (ESF) kan enligt kommissionen spela en viktig roll när det gäller att öka de politiska beslutsfattarnas, arbetsgivarnas och arbetstagarnas förmåga att undanröja hinder för kvinnor och för ett längre yrkesliv samt bana väg för de framsteg som behövs för att öka anställbarheten för äldre arbetstagare av båda könen. Minska skillnaderna mellan könen när det gäller pensioner Samma pensionsålder för kvinnor och män kan i betydande utsträckning bidra till att öka arbetskraftsdeltagandet bland äldre arbetstagare och till att ge kvinnor högre inkomst. Denna åtgärd bör därför vidtas utan dröjsmål. Införandet av samma pensionsålder för kvinnor och män bör betraktas i ett större perspektiv med tanke på att skillnaderna i fråga om pensioner beror på skillnader mellan könen när det gäller sysselsättning, lön, avgiftsinbetalningar, avbrott i yrkeslivet och deltidsarbete på grund av omsorgsansvar. Dessa kvardröjande ojämlikheter på arbetsmarknaden leder till lägre pensionsförmåner för kvinnor. När det gäller frågan om tillräckliga och långsiktigt bärkraftiga pensioner krävs därför en kombination av pensionspolitiska och sysselsättningspolitiska åtgärder som syftar till att minska skillnaderna mellan könen i fråga om pensionsinkomst. Utveckla det kompletterande pensionssparandet Ökad användning av kompletterande pensionssystem kan leda till att personer som flyttar över nationsgränser förlorar en betydande del av sina pensionsförmåner. Endast rätten till lagstadgade socialförsäkringsförmåner garanteras i EU-lagstiftningen (särskilt förordning (EG) nr 883/2004). Det är därför viktigt att vidta åtgärder som förhindrar att kompletterande pensionssystem blir ett hinder för rörligheten i arbetslivet och för arbetsmarknadens flexibilitet. Personer som arbetar i en annan medlemsstat behöver inte bara få behålla sin rätt till pensionsförmåner som intjänats där. De behöver också få en tydlig överblick över sina förvärvade pensionsrättigheter både enligt lagstadgade pensionssystem och enligt tjänstepensionssystem. Det kan ske genom att särskilda spårningstjänster inrättas i hela EU, på samma sätt som redan sker i vissa medlemsstater. Sådana spårningstjänster kan ge arbetstagarna exakt och aktuell information om pensionsförmånerna och en prognos om deras framtida pensionsinkomst från lagstadgade pensionssystem och tjänstepensionssystem. Spårningstjänsterna på nationell nivå kan med ett minimum av harmonisering av vissa centrala inslag kopplas till ett EU-system för spårningstjänster. EU-initiativ till stöd för medlemsstaternas ansträngningar I vitboken föreslår kommissionen konkreta initiativ på EU-nivå i 20 punkter. Punkterna 18 avser initiativ för att skapa balans mellan tiden i arbetslivet och tiden som pensionär. Inom ramen för 2020-strategin kommer kommissionen att noga övervaka och uppmuntra till pensions- och arbetsmarknadsreformer som ligger i linje med de årliga tillväxtöversikterna och de landsspecifika rekommendationerna och vars syfte är att leda till senare pensionering, bl.a. genom att pensionsåldern för kvinnor och män snabbt harmoniseras där detta inte redan har gjorts och genom att pensionsåldern förväntade livslängden. Kommissionen kommer att stödja sysselsättningskommittén, kommittén för ekonomisk politik och kommittén för social trygghet i deras multilaterala övervakning av pensionsreformerna och erbjuda ekonomiskt stöd till medlemsstaterna via Progressprogrammet och det framtida programmet för social förändring och innovation, för att främja ömsesidigt lärande och politikutveckling. Kommissionen kommer att be de berörda kommittéerna (bl.a. kommittén för social trygghet och rådgivande kommittén för jämställdhet mellan män och kvinnor) att kartlägga och rekommendera bästa praxis för att minska de könsrelaterade pensionsskillnaderna (bl.a. främjande av lika lön, minimipensionsrättigheter, s.k. omsorgskrediter och delning av pensionsrättigheter vid skilsmässa). Under Europeiska året för aktivt åldrande och solidaritet mellan generationerna 2012 kommer kommissionen dels att arbeta för att öka medvetenheten om fördelarna med och möjligheterna att stanna på arbetsmarknaden, dels att stimulera spridningen av god praxis när det gäller hur man kan hantera åldersproblematiken på arbetsplatserna och på arbetsmarknaden. Inom ramen för 2020-strategin kommer kommissionen att öka sitt stöd till politiksamordningen och den gemensamma insatsen för att stödja och uppmuntra äldre arbetstagare, särskilt kvinnor, så att de stannar på arbetsmarknaden. Detta kommer att omfatta stöd till det gemensamma arbete som kommittén för social trygghet och sysselsättningskommittén utför när det gäller de könsspecifika hindren för och möjligheterna till ett förlängt arbetsliv, att utveckla arbetsmarknaderna i alla medlemsstater för arbetstagare som befinner sig i slutet av sitt yrkesverksamma liv och projekt som omfattas av det europeiska innovationspartnerskapet för ett aktivt åldrande med bibehållen hälsa. Inom ramen för den sociala dialogen i EU kommer kommissionen att uppmana arbetsmarknadens parter att ta fram metoder för hur man anpassar arbetsplatser och arbetsmarknadspraxis, bl.a. karriärhantering, i synnerhet när det gäller människor med fysiskt krävande arbeten, och därmed främja en förlängning av det yrkesverksamma livet för kvinnor och män. Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor och Europeiska arbetsmiljöbyrån kommer att ge expertrådgivning på EU-nivå. Kommissionen kommer på grundval av sitt förslag om ESF att uppmuntra medlemsstaterna att använda ESF för att stödja ett aktivt åldrande med bibehållen hälsa, inklusive möjligheterna att förena arbete och familjeliv, och noga att övervaka om ESF-programmen effektivt stödjer de reformbehov som har kartlagts på detta område i de landsspecifika rekommendationerna. Kommissionen kommer att samråda med arbetsmarknadens parter om hur omotiverade obligatoriska pensionsåldrar kan ses över i kollektivavtal och nationell lagstiftning. När det gäller kommissionens initiativ om kompletterande pensionssparande (punkterna 919) redovisas här endast ett urval. Kommissionen kommer att uppmana kommittén för social trygghet att undersöka god praxis när det gäller individuella pensionsbesked med syftet att uppmuntra medlemsstaterna att ge enskilda personer bättre information som underlättar deras pensionsplanering och beslut om hur mycket de ska spara genom kompletterande pensionssystem. Kommissionen kommer att utvärdera möjligheten att utvidga räckvidden för förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen vad gäller vissa tjänstepensionssystem. Kommissionen kommer att främja utvecklingen av pensionsövervakningstjänster som hjälper människor att hålla sig informerade om de olika pensionsrättigheter som de har intjänat vid olika anställningar. Kommissionen kommer i samband med översynen av direktivet om tjänstepensionsinstitut och förslaget om ett direktiv om överföring av pensioner att överväga hur man kan säkra tillhandahållandet av de uppgifter som krävs för pensionsövervakningstjänsterna och även stödja ett pilotprojekt om gränsöverskridande pensionsövervakning. Punkt 20 avser förbättringar av EU:s övervakningsberedskap för pensioner och stärkande av synergierna mellan politikområdena.