bet · GZ01UbU15 · 2012-05-09 00:00:00 — Jag tycker att det är bra med en tydlig uppdelning mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program. Vi måste säkerställa att våra ungdomar tar sig igenom gymnasieskolan, annars kommer de aldrig att få en grund att stå på. Det är en rättighet som också ska gälla dem som inte kan eller vill bli akademiker. Annars är jag helt säker på att ungdomsarbetslösheten och utanförskapet kommer att växa än mer. Om vi ska säkerställa att alla ungdomar tar sig igenom gymnasieskolan innebär det inte att alla måste ta exakt samma väg. Då är vi helt fel ute. Jag menar att det spelar ingen roll hur mycket man beklagar sig på den rödgröna sidan. Verkligheten är att många ungdomar inte vill studera vidare efter gymnasieskolan. De har efterlyst en yrkesinriktad gymnasieutbildning, en utbildning som ger dem jobb när gymnasieskolan är avklarad. Därför är det helt logiskt att man delar upp gymnasieskolan som , det vill säga att det finns två vägar.Jag menar också att ungdomsarbetslösheten till viss del beror på en sorts överteoretisering som har skett av gymnasieskolans olika program. Idén om att alla ska ges högskolebehörighet har varit en katastrof för både ungdomarna och arbetsmarknaden.Vi ser resultaten . Ungdomar på yrkesprogrammen har fått undermålig undervisning med alltför få inslag av praktik och alltför mycket teori i sina praktiskt inriktade program. har regeringen genomfört några, som jag ser det, välbehövliga förbättringar. Visionen om att alla elever ska vara exakt likadana, att alla elever helst ska bli akademiker, har frångåtts. Än en gång: Alla kan inte och alla vill inte bli akademiker, lika lite som att alla kan eller vill bli hantverkare - eller hundrameterslöpare för den delen.Det finns dock fortfarande mycket att önska. Tyvärr har många gymnasieskolor svårt att hitta praktikplatser till elever på yrkesprogrammen. Matchningen mellan utbildning och näringsliv är långt ifrån perfekt. Kanske är det nödvändigt med en översyn av yrkesprogrammen för att försäkra oss om att utbildningarna motsvarar efterfrågan och så att utbildningarna också leder till jobb. Jag menar dock att det inte bara är yrkesprogrammen som behöver ses över. Även på de högskoleförberedande programmen kan det göras förbättringar. Ett förslag som kommer från Socialdemokraterna som jag tycker är bra gäller att elever som har lätt för sig i skolan och som snabbt tillägnar sig kunskap ska ges möjlighet att läsa enskilda ämnen på högskolenivå. Det är ett bra förslag.Herr talman! Ett system med tydligare uppdelning mellan dels yrkesinriktade, dels studieförberedande program kräver naturligtvis att man senare i livet kan ångra sig. En person som har valt ett yrkesprogram måste naturligtvis få möjlighet att läsa in de ämnen som eventuellt saknas för att kunna sadla om och läsa vidare. Annars ser jag problem med reformen. Då krävs till exempel ett väl utbyggt komvux. Det är bland annat därför som har valt att skjuta till medel. I vårt fall handlar det om ungefär 9 000 extra platser på komvux. Det här kräver också en bra studievägledning. Det är inte så lätt att göra bra och genomtänkta val som tonåring. Då krävs att man får den hjälp man behöver för att göra de valen, även om man senare ångrar sig - vilket jag i och för sig tror att de flesta gör. Det är samma sak där. Vi har valt att tillföra medel till studievägledning i hela utbildningskedjan, det vill säga grundskola, gymnasieskola och komvux.Problemet med gymnasiereformen är inte gymnasiereformen som sådan utan snarare att den är underfinansierad. Jag beklagar det. När man nu gör något som är så pass bra vore det beklagligt om reformen till viss del fallerar på grund av glädjekalkyler. Jag hoppas verkligen att man kan tillföra de medel som saknas. Jag tror på reformen. Det är bra jobbat, även om det fortfarande finns saker som kan förbättras.Jag vill yrka bifall till följande reservationer - de är inte så många den här gången, bara fem: 3, 18, 19, 20 och 21. Vad ska jag bli när jag blir stor? Den frågan har vi nog alla funderat över inte bara som små utan säkert också som vuxna. När jag gick på mellanstadiet drömde jag om att bli läkare. När jag gick på högstadiet ville jag bli journalist. När jag läste upp mina betyg på komvux var det för att komma in på lärarutbildningen. Min mamma jobbade på innan gick i konkurs. ska hon börja på en omvårdnadsutbildning. Saker och ting händer i livet. Därför är det viktigt med en utbildningspolitik som håller dörrar öppna och erbjuder flera möjligheter.Med den borgerliga regeringen har utbildningspolitiken tagit en annan riktning. Man tvingas att redan som elvaåring staka ut sin väg. Vi vet att ingen elvaåring klarar att göra detta på egen hand. Elever som har välutbildade och välbeställda föräldrar är de som kommer att ha fördelar, något vi ser resultat av . Den grundläggande tanken om en likvärdig skola för alla är som bortblåst. I stället har högeralliansen en elitistisk och trångsynt politik som innebär ökad sortering och utslagning. Den nya gymnasieskolan är ett stort steg tillbaka. Man tar ingen hänsyn till den omvärld vi befinner oss i. finns det helt andra krav från arbetslivet, och det finns framför allt helt andra krav från eleverna när det gäller hur deras liv och framtid ska forma sig. Med sin fyrkantiga och föråldrade samhällssyn skapar högerregeringen en gymnasieskola som inte är anpassad till vare sig samhällets eller elevernas behov av kunskaper och färdigheter.Vänsterpartiet anser att fler elever måste få möjlighet att nå målen i gymnasieskolan. Såväl grund- som gymnasieskolan måste ta ett större ansvar för elevernas lärande. Regeringen lägger däremot hela ansvaret för måluppfyllelsen på eleverna själva genom att höja behörighetskraven till gymnasieskolans högskoleförberedande program utan att erbjuda eleverna mer och bättre hjälp. De nya behörighetsreglerna kommer inte att leda till att eleverna får bättre kunskaper eller att fler elever når målen. Däremot ökar sorteringen och utslagningen. anser att det går att ställa höga krav om eleverna får tillräckliga förutsättningar. Vi vill hålla fast vid ambitionen att ge alla elever i gymnasieskolan så goda kunskaper som möjligt och anser därför att alla nationella program ska ge grundläggande högskolebehörighet. Alla vill inte bli akademiker och kommer inte heller att bli det, men varför ska man tvingas bestämma det redan ? Att få behörighet att studera vid högskola innebär inget tvång. Det innebär en möjlighet för människor att välja själva. Regeringen vill inte ge alla gymnasieelever den möjligheten utan vill sortera eleverna och bevara akademin åt eliten.Regeringen säger sig vilja uppvärdera yrkesutbildningarna, men i själva verket visar man stort förakt för de elever som väljer ett yrkesinriktat program: De är skoltrötta, vet inte vad de vill och ska därför inte behöva bry sina hjärnor med sådant som samhällskunskap eller svenska. Trots att den nya gymnasieskolan bara har ett knappt läsår på nacken har elevernas signaler varit tydliga. Söktrycket på yrkesprogrammen har rasat, för att nu inte tala om lärlingsprogrammen, där varannan elev hoppar av på grund av missnöje med kvaliteten. anser att en modern gymnasieskola inte ska dela upp elever utifrån den föråldrade principen om de har ett gott läshuvud eller inte och därmed tidigt låsa in ungdomar i ett fack. Vi arbetar därför för en gymnasieskola som inkluderar alla och ger alla samma möjligheter. Därför måste alla program på gymnasieskolan ge eleverna förmåga att ta initiativ och lösa såväl teoretiska som praktiska problem, att tänka kritiskt, att ifrågasätta etablerade sanningar och att kunna arbeta både självständigt och tillsammans med andra. Det handlar om kunskaper som är nödvändiga i arbets- och samhällslivet, och som en bonus ger de även möjlighet att studera vidare. Lösningen är inte att ge gymnasieeleverna sämre kunskaper utan mer resurser och fler lärare för att alla ska nå de kunskapsmål som redan finns.Enligt statistik från har av dagens gymnasieelever planer på att börja läsa på högskolan. På omvårdnadsprogrammet är det av eleverna som har sådana planer. Det är endast naturvetenskapsprogrammet som har en högre andel elever som tänker läsa vidare. Det innebär att många kanske känner sig tvingade att välja ett högskoleförberedande program trots att de också är intresserade av ett särskilt yrke. Utifrån den sociala struktur som råder på de olika nationella programmen är det lätt att konstatera att den sociala snedrekryteringen på högskolan kommer att öka med regeringens nya gymnasieskola.Regeringen hänvisar till att man ska ha rätt att läsa in högskolebehörigheten inom ramen för ett yrkesprogram, men det är ett betydligt sämre alternativ än att gå ett högskoleförberedande program. Elever på yrkesprogram måste utnyttja det individuella valet eller ett utökat program för att läsa in de poäng som krävs för att få högskolebehörighet. Ändå kommer de inte att kunna konkurrera om studieplatser på högskoleutbildningar eftersom de inte ges någon möjlighet att läsa kurser som ger meritpoäng. De får även mindre utrymme att läsa in den särskilda behörighet som krävs för många högskoleutbildningar. Även de som läser in högskolebehörighet inom vuxenutbildningen får svårt att konkurrera om platser eftersom de hamnar i en särskild kvotgrupp i urvalet till högskolan. Varför ska dessa elever behöva gå en omväg och läsa mer? Varför inte ge alla rätten till en fullständig gymnasieutbildning? Till skillnad från regeringen anser vi i att kunskap är en demokratisk rättighet och därför ska vara till för alla. För är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Kunskap ger makt, och en bra skola är därför ett led i strävan mot ökad jämlikhet och minskade sociala klyftor. Alla ska ha samma möjligheter att skaffa sig kunskap och att utvecklas efter sina egna förutsättningar och oavsett bakgrund. Skolan spelar en betydande roll för att ge alla en grund att stå på och för att ge eleverna de redskap som behövs för att utvecklas i skolan men också i resten av livet. Vi vill ha en skola som även tillåter eleverna att drömma, en skola som hjälper eleverna att förverkliga sina drömmar och en skola som tillåter eleverna att göra andra val i livet än dem som de drömde om när de var små. Jag vill ha en skola full av möjligheter, inte en skola full av hinder. Därför yrkar jag bifall till reservation 5.Fru talman! Det går inte att låta bli att i det här sammanhanget också ta upp frågan om gymnasieskolornas marknadsföring. I går kunde vi i Ekot höra att det läggs betydligt mer pengar än vi tror på just marknadsföring. Vd:n för den stiftelse som driver Vackstanäs Gymnasiet i uttryckte sig på följande sätt: Av de pengar man får för att bedriva undervisning lägger man en del på marknadsföring. I ljuset av detta är det absurt att elever ska tvingas betala för skolmaten, som ju är grundläggande för att man ska orka med en hel dag i skolan. I den första delen av debatten kände jag att det fanns små tendenser till ett annat tonläge. Det kände jag när jag lyssnade inte minst till , som tog upp en del saker som enligt hennes ord var bra med den nya gymnasiereformen och som man kunde se positivt på. Jag tyckte att även hade en del formuleringar som tydde på något av ett nytt tonläge. Det man kunde bli bekymrad över då är hur det skulle bli med debatten: Det måste ju bli stuns i den. Därför var det skönt att i sedvanlig ordning kom med kraftfulla uttryck och kategoriska uttalanden. Det blir säkert en spännande debatt även . När man ser på samhället i stort och kanske särskilt på skolan är det lätt att man inskränker sig till att titta på ett par saker och bestämmer sig för en förklaringsmodell till varför problem och bekymmer ser ut som de gör.I skolans värld kanske man ofta fastnar för att det är läraryrkets sjunkande status som är problemet. Om man bara löser det löser sig allt annat automatiskt. Det kan också vara något annat som ordningsproblem eller kommunalisering. Man hittar sina favoritförklaringar och pratar bara om det. Jag tror att det är allt detta. Det är massor av saker som har skapat den situation som vi ser i dag.Det finns vissa områden där det är relevant att lyfta upp en specifik fråga och ta upp den som ett problem. Vi har varit inne på det i den här debatten. Med den situation som råder i den svenska gymnasieskolan med många människor som har lämnat skolan utan de kunskaper de behöver, utan att vara rustade för livet, utan att ha rätt förutsättningar att ta sig in på arbetsmarknaden blir det väldigt svårt. Om 30 000 elever hoppar av gymnasieskolan får det naturligtvis betydelse inte bara för de eleverna utan för hela samhället. Att en tredjedel lämnar gymnasieskolan utan fullständiga betyg är en av förklaringarna till att det är svårt för unga att ta sig in på arbetsmarknaden.Mycket av den statistik vi har sett och det som har hänt på gymnasieskolans område manar till eftertanke. Det är inte ett problem bara i skolan utan för hela samhället.Vi pratar mycket om alla problem. Det finns mängder av problem. Att åtgärda problemen i skolan har varit i fokus . Men man ska inte glömma bort att det finns många elever på skolor runt om i som klarar sig jättebra. De går ut med goda betyg. De går på fantastiskt bra skolor med duktiga pedagogiska lärare. Det är bra skolor som kan vara fristående eller kommunala och som inte har några bekymmer. Dem pratar vi sällan om. Det är bra att de klarar sig. Men det är ju naturligt att vi måste fokusera på alla dem som inte klarar sig.Vi är i slutet av det första läsåret med den nya gymnasieskolan. Alla problem är naturligtvis inte lösta. Vi kan inte bocka av dem och säga att vi inte har några problem. Vi har fortfarande stora utmaningar framför oss. återstår mycket av uppföljning för att vi ska se att det blir som vi har tänkt och att saker och ting går i rätt riktning. Det är bra att vi fortsätter att diskutera problemen. Det är bra med det gemensamma uttalandet om att fortsätta att jobba med studie- och yrkesvägledningen. När det gäller frågan om grundläggande högskolebehörighet har det funnits stora missförstånd. Det står i svart på vitt i papperen att alla har möjlighet att få sådan behörighet medan man läser eller efteråt, ändå har det spritts en uppfattning om att det inte är sant. Bara det är ett skäl att jobba ännu mer med studie- och yrkesvägledning, så det är bra att vi är överens om det.Fru talman! Som vi ser det har vi sammanfattningsvis fått en mer verklighetsanpassad skola. Vi tar elevernas önskemål på allvar och ser till de behov som finns i samhället. Vi har nya program, vi har mer fokus på kunskap, vi har nya strukturer och nya ämnen - allt är mer anpassat , tycker jag. Det är en verklighetsbaserad gymnasieskola på det sättet att vi lyssnar på vad elever vill ha och är intresserade av. En del i det är yrkesprogram som är värda namnet. Det är yrkesprogram som inte bara heter något med yrkes- i titeln utan också innebär en utbildning till ett yrke och en yrkesexamen. Det kan låta som självklarheter, men bara att få till det har varit en resa. I samarbete med programråden säkerställs att den yrkeskunskap man får med sig är relevant. Allt detta är oerhört viktigt och centralt. Vi har också de högskoleförberedande programmen för dem som vill gå den vägen.Vi får en gymnasieskola som förhoppningsvis blir mer anpassad till eleverna, som rustar för framtiden och svarar mot vår tids utmaningar. Det innebär högre krav, högre förväntningar och mer fokus på kunskap. Det är alldeles utmärkt.Till detta ska vi lägga allt annat som händer på skolans område, alla andra stora reformer och satsningar som görs just . Vi har det som sker på område med mer av uppföljning, mer möjlighet att få hjälp om man hamnar efter, nationella prov, nya kurs- och läroplaner och betygssystem. Det görs många stora förändringar just . Vi har inte minst den stora satsningen på lärare som har pågått och som fortsätter.Det är en politik som uppvärderar skolan och stärker dem som jobbar i skolan, och det är en politik som tar grunduppgiften på allvar, det vill säga att skolan ska rusta oss för livet.Den som sitter här på läktaren och den som lyssnar på debatten kanske tänker att det här är väl något som alla är överens om. Det är klart att man tycker att skolan ska rusta för livet, att skolan ska ge kunskap och att skolan har stor betydelse. Det är väl ingen som inte tycker det. Nej, så kan det tyckas. I högtidstalen är ju alla överens om de målsättningarna. Därför är det viktigt att titta på vilken konkret politik som föreslås. Därför är de här debatterna bra. De blir väldigt avslöjande.När politik är som bäst försöker vi diskutera och hitta vilka samhällsproblem som finns och vad som är verkliga problem i människors vardag - i det här fallet i skolan. Sedan levererar partier och politiker lösningar och väljarna får ta ställning.När det gäller gymnasieskolan känns det som om vänstersidan inte har sett samma problem som vi. De har inte ens varit överens om utmaningarna. Av reservationerna i dagens betänkande verkar det som om man fortfarande inte vill se. Hur ska man annars tolka att man fortsätter att reservera sig när det gäller till exempel behörighetskraven? Vi vet ju att de som har lyckats allra sämst och haft det allra tuffast i gymnasieskolan är de som har kommit med väldigt dåliga betyg från . Man har ändå skickat upp dem, man har ändå skickat dem vidare. Vi höjer kraven eftersom det kanske är ett bra sätt att se till att eleverna är förberedda och klarar sin utbildning. Vad är svaret från oppositionen? Vi ska ha det som det var förut.Vi ser att avhoppen var allra störst på yrkesprogrammen. Vi har infört ett system som ger alla möjlighet att läsa grundläggande högskolebehörighet eller efteråt inom ramen för komvux. Ändå är det samma svar som . Därför har jag svårt att se att man har förstått problemet.Om man ser den bekymmersamma statistiken och säger att man inte vill göra någon förändring utan ha det som det var förut har man inte sett problemen.Vi ska fortsätta att följa upp detta. Vi ska rätta till sådant som inte fungerar och vi ska vara ödmjuka inför utvecklingen. Men vi har tagit oss i rätt riktning, och vi går mot en skola som kommer att leverera bättre förslag.Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde i (C) och (KD). Det var som vanligt intressant att lyssna på anförande. Jag kan försäkra att vi också ser verkligheten, men vi har kanske lite andra lösningar på problemen.Anledningen till att jag begärde replik var att anförde att man har anpassat gymnasieskolan till verkligheten och att man lyssnar på eleverna.Det ser ungefär likadant ut över hela landet, men eftersom jag vet att representerar har jag tagit reda på att det 2010 var ungefär 50-50 i valet mellan de yrkes- och studieförberedande programmen i . är det som har valt yrkesprogrammen. Om ni lyssnar på eleverna: Vad tycker att eleverna säger med detta val? I det fallet har de förhoppningsvis valt den utbildning som de tror passar bäst. Jag kan hålla med om att det är svårt att se vart det tar vägen. Ser man till tendenserna när det gäller intresset för nästa läsår verkar det vara på väg att vända.Det är viktigt att slå fast att vår ambition har varit att vi ska ha kvalitativa utbildningar på yrkessidan, inte att så många som möjligt ska gå där.Som jag sade är det bra att vi är överens om studie- och yrkesvägledningen. Se bara på den stora missuppfattningen att man inte kan få grundläggande högskolebehörighet.Jag utgår från att vet att det inte stämmer utan att man visst kan få det på dessa utbildningar. Men det har varit en bild som har funnits där ute. I detta fall får man följa utvecklingen. Tror , givet hur debatten har varit, att man kanske i debatten har spridit dimridåer om vad som faktiskt gäller? Det vore intressant att höra. Eller tycker hon att man har varit ärlig från oppositionens sida när man har beskrivit möjligheterna till grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogrammen? Jag tycker ända att jag ganska tydligt sade att det går att göra det. Det är bra om vi är öppna och ärliga och kommer överens. Det står jag för och det tycker jag verkligen. Naturligtvis påverkar den politiska debatten detta. Men det är däremot inte helt klart hur detta ska gå till på alla program. Där finns det fortfarande en del saker kvar att göra. Men det återkommer jag till i en annan replik. tänkte jag fortsätta på Örebrospåret. talade om att man ska lyssna på eleverna. Då undrar jag om han också lyssnar på vad branschen säger. Just i har bygg- och anläggningsbranschen skrivit till alla elever i årskurs 1 på byggprogrammet. Man rekommenderar verkligen eleverna att begära utökad studiekurs. Man säger att det i byggbranschen är mycket vanligt att gå vidare från yrkesarbetare, till arbetsledare och till platschef. Många byter till och med bransch. Det är mycket vanligt just i denna bransch. Man skriver också att man tror på ett livslångt lärande. Det är mycket bra att man gör det. Men tycker inte att det är viktigt att även lyssna på näringslivet som säger samma saker som vi, nämligen att det är mycket viktigt att få en grundläggande behörighet och i vissa fall även en särskild behörighet under sin gymnasietid? när man för denna typ av diskussion låter det som att det tidigare var så att allt som man läste, oavsett ämne eller program på gymnasiet, gav behörighet till vilken utbildning som helst på högskolan. Så var det inte. Det var många utbildningar där man behövde särskild behörighet. Det är inte den grundläggande behörigheten som ger eleverna möjligheter till vilken utbildning som helst. Det är därför som vi även har haft en viss möjlighet att påverka det, givet vad man har läst. kan man se det som att denna valfrihet är något större. Man får själv avgöra om man tror att man kommer att behöva detta. Om man i efterhand kommer på att man behöver det, om man har valt fel, vilket jag har stor respekt för, finns även möjlighet att komplettera i efterhand. Det är en fullständigt given rättighet att man ska kunna göra det. Jag fick frågan vad jag tycker om att bygg- och anläggningsbranschen i har sagt att om man vill jobba där ska man läsa in detta. Det är väl bra. Det är inga problem. Det är just därför som möjligheterna finns att göra denna bedömning och denna typ av val själv beroende på vad man är intresserad av att jobba med. Jag tycker att lite grann fastnar i detta. Om det var så att dörren stängdes vore det ett stort problem. Det skulle vara ett enormt bekymmer om man skulle låsa in människor. Men detta är inte sanningen. Sanningen är att det som man gjorde tidigare var att låsa in människor då man tvingade alla att läsa samma saker. Alla skulle riktas in mot högskolan. Resultatet av det blev 30 000 elever som hoppar av . Det blev ett minskat intresse framför allt för yrkesprogrammen eftersom folk inte tyckte att de ville fortsätta. Då ser man inte misslyckandet. ger vi större möjligheter. Det tror jag är ett sätt att faktiskt anpassa detta till verkligheten. Vi har stora utmaningar i svensk skola. Vi måste fortsätta signalera hur viktigt det är att man sköter sina studier och att fokus ska ligga på kunskapsuppdraget men också förmedla att resultat starkt påverkar hur det sedan går för eleverna på gymnasieskolans nationella program. Den nya gymnasieskolan trädde i kraft . Vi har gått från krav på godkända betyg i tre ämnen till tolv ämnen för dem som vill komma in på ett studieförberedande program och till åtta ämnen för dem som vill komma in på ett yrkesprogram. Det är en viktig förändring. Ju högre och bättre resultat eleverna har med sig från , desto fler kommer att klara av sin gymnasieutbildning med ett slutbetyg. Därför är det anmärkningsvärt att samma parti som anklagar för att sänka kraven i gymnasieskolan nu föreslår att vi ska sänka intagningskraven från godkända betyg i tolv ämnen till åtta ämnen för dem som vill läsa ett studieförberedande program.