bet · GZ01FiU27 · 2012-06-12 00:00:00 — Ökningen beror främst på att orealiserade valutakursdifferenser ökade nettokostnaderna med jämfört med , vilket i sin tur delvis beror på att kronan försvagades . Redogörelse för statliga garantier och krediter Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtagande, vilket leder till en finansiell risk för staten. Generella regler för hanteringen av statliga garantier finns i budgetlagen (2011:203). Denna lag trädde i kraft , med vissa övergångsbestämmelser som trädde i kraft först . Detta innebär att den redovisning som görs i skrivelsen i allt väsentligt vilar på den tidigare regleringen i lagen (1996:1059) om statsbudgeten. Dessutom finns det garantier som regleras i särskild lagstiftning. I anslutning till den nya budgetlagen har regeringen fattat beslut om en ny förordning, förordningen (2011:211) om utlåning och garantier. Förordningen innehåller mer enhetliga och detaljerade bestämmelser om garantigivning och utlåning med kreditrisk. Statens garantiportfölj ökade med ca och uppgick till vid utgången av 2011. Störst av åtagandena är insättningsgarantin (per ) följt av kreditgarantier () och garantier om tillförsel av kapital (). Pensionsgarantier inklusive övriga garantier uppgår till sammanlagt . I beloppet ingår inte de två utestående kapitaltäckningsgarantierna till och , eftersom dessa åtaganden inte kan beloppsbestämmas. Även för investerarskyddet saknas det uppgifter om storleken på statens åtagande. Utöver dessa utfärdade garantier finns det utfästelser om nya garantier på , i huvudsak i form av exportkreditgarantier. beslutade regeringen med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut om ett garantiprogram för att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning under den rådande globala finanskrisen. Det syftar till att ge bättre förutsättningar för företag och hushåll som behöver låna pengar. Regeringen beslutade att stänga programmet för nyteckning . Utestående garantier löper dock tills de garanterade lånen förfaller. hade de utestående garantierna minskat till från . () utfärdade nya garantier för . Det är den största garantigivningen i EKN:s historia, bortsett från de tillfälliga lösningar i form av rörelsekreditgarantier som EKN erbjöd och . För att bedöma hur väl garantiverksamheten förväntas kunna hantera framtida infrianden analyseras i skrivelsen förhållandet mellan dels avsättningarna för förväntade kostnader, dels de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter för att möta framtida infrianden och administrativa kostnader. Jämförelsen görs på myndighetsnivå och visar att de totala garantiengagemangen för , , Sida och BKN uppgick till . Förväntade kostnader för dessa garantier är , att jämföra med inbetalda garantiavgifter på nära . För denna del av garantiportföljen täcks förväntade kostnader således väl av de avgifter som redan inbetalats, och till det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. Insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantierna samt garantikapital till internationella finansieringsinstitut ingår inte i jämförelsen eftersom de förväntade kostnaderna i dessa garantier inte har värderats. Garantitagarna betalade i avgifter . Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns medan utbetalningarna för infriade garantier var , huvudsakligen för men även en mindre del rörande exportkreditgarantier. Inbetalningarna till garantiverksamheten översteg därmed utbetalningarna med 2011, efter avdrag för administrationskostnader. Portföljen av statliga garantier och krediter har ökat markant , mycket beroende på den finansiella oron. Denna ökning av statens garanti- och kreditåtagande innebär att behovet av en fördjupad portföljanalys har ökat. På grund av detta behov gav regeringen i uppdrag att föreslå hur man bättre ska kunna analysera riskerna i statens samlade garanti- och kreditportfölj. Uppdraget avrapporterades med förslaget att regeringen ger i uppdrag att lämna en separat rapport som ger en förbättrad bild av riskerna i utestående garantier och krediter. fick ett regeringsuppdrag att, i samverkan med övriga garanti- och kreditmyndigheter inklusive övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statliga garantier och krediter. Uppdraget avrapporterades (Förslag till samlad riskanalys av statliga garantier och krediter [dnr 2010/1842]). Några av de väsentligaste iakttagelserna från denna analys samt från garanti- och kreditmyndigheterna anges i det följande. Givet den information som finns kan endast en översiktlig analys av hela portföljen göras och slutsatserna bör därför hanteras med viss försiktighet. Den ordinarie garanti- och kreditportföljen uppgick av BNP. Förväntade kostnader och osäkra fordringar för denna portfölj var , eller av BNP. Mot bakgrund av portföljens begränsade storlek och kreditrisk i termer av förväntad kostnad och osäkra fordringar och statens starka finansiella ställning torde risken vara liten för att portföljen skulle orsaka problem för staten. Ett fallissemang för ett garantiobjekt påverkar inte enbart statens nettoförmögenhet utan även det omedelbara lånebehovet, till skillnad från en kredit där utbetalningen skett redan vid lånetidpunkten. En inledande analys ger att den likviditetsrisk som kan härledas till portföljen är mycket låg. Slutsatsen grundas bl.a. på bedömningen att risken i stort sett är obefintlig för att själva upplåningen för att infria garantier i sig skulle vara svår att genomföra. Ett intygande när det gäller EU-medel inklusive redovisning av avgifter till och bidrag från EU Regeringen lämnar följande intygande: Sammanställningen av EU-räkenskaperna, omfattande resultat- och balansräkning samt en kassamässig redovisning, har upprättats enligt god redovisningssed. Regeringen bedömer att räkenskaperna i allt väsentligt är rättvisande. Det finns ett ramverk för staten som syftar till att säkerställa en betryggande intern styrning och kontroll av EU-medlen. Regeringens intygande grundar sig på ansvariga myndigheters intyganden och bedömningar avseende hanteringen av EU-medel, ESV:s revisionsutlåtanden och uttalande från granskningen av myndigheternas räkenskaper och deras interna styrning och kontroll. har ESV:s yttranden innehållit reservationer för vissa fonder. De myndigheter som förvaltar EU-medlen har dock rapporterat rättvisande räkenskaper och bedömt att den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. har inte gjort något uttalande med reservation eller avvikande mening vid sin granskning av de aktuella myndigheterna. Resultaten från ESV:s granskning behandlas av kommissionen. Regeringen följer kommissionens behandling av resultaten noga, men bedömer att det hos ansvariga myndigheter finns tillräckliga rutiner för att kunna säkerställa en korrekt hantering av EU-medel. uppgick betalningar till EU till , vilket var en ökning med jämfört med . Betalningarna från EU minskade med till . Nettoflödet från statens budget till EU uppgick till 2011, vilket är en ökning med jämfört med . Dessa uppgifter ger dock inte en helt rättvisande bild av effekterna på statens budget av EU-medlemskapet. Utöver de anslag som helt eller delvis finansieras av EU-bidrag, måste hänsyn tas till att det förekommer utgifter föranledda av den medfinansiering som staten ofta står för genom anslag på statens budget. Det finns också bidrag från EU-budgeten, exempelvis från ramprogrammen för forskning, som inte redovisas på statens budget utan endast i resultaträkningen. tog statliga myndigheter, inklusive universitet och högskolor, emot ca i sådana bidrag från EU-budgeten. redogörelse om granskningen av årsredovisningen för staten Redogörelse till 2011/12:RR4 ansvar är att uttala sig om årsredovisningen på grundval av sin revision. har utfört revisionen enligt International Standards of Supreme Audit Institutions för finansiell revision. uttalande är att Årsredovisningen för staten i allt väsentligt är upprättad i enlighet med 510 §§ budgetlagen (2011:203). anser att de revisionsbevis som har begärts in är tillräckliga och ändamålsenliga som grund för uttalandet. I betänkande 2009/10:FiU26 behandlade utskottet regeringens skrivelse Årsredovisning för staten 2009. Utskottet ansåg där bl.a. att regeringen bör göra en tydligare distinktion mellan den bakåtblickande och den framåtblickande uppföljningen av överskottsmålet i Årsredovisning för staten. I betänkande 2010/11/FiU:33 behandlade utskottet regeringens skrivelse Årsredovisning för staten 2010. Utskottet ansåg där bl.a. att en mer samlad uppföljning av de budgetpolitiska målen skulle kunna förbättra förutsättningarna för att följa upp regeringens tillämpning av de finanspolitiska målen. Utskottet ansåg också att regeringen borde göra en tydligare distinktion mellan den framåtblickande och den bakåtblickande indikatorn för överskottsmålet. I betänkandet välkomnade vidare utskottet att regeringen avsåg att ge i uppdrag att genomföra en samlad analys av riskerna i statens utlånings- och garantiverksamhet. Som framgår av detta betänkande fick ett regeringsuppdrag att, i samverkan med övriga garanti- och kreditmyndigheter inklusive övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statliga garantier och krediter. Regeringen uppger i Årsredovisningen för staten 2011 att den har upprättats i enlighet med bestämmelserna i budgetlagen (2011:203) och enligt god redovisningssed. Regeringen bedömer att årsredovisningen i allt väsentligt ger en rättvisande bild av det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens tillgångar. Innehållet i årets skrivelse har setts över med anledning av nya bestämmelser i budgetlagen och omfattar endast sådan redovisning som budgetlagen ställer krav på. Vidare har innehållet strukturerats så att det bättre och tydligare anknyter till beslut och utskottens ansvars- och beredningsområden. Redovisningen av utfallet för statens budget per utgiftsområde omfattar därför, utöver utfallet för anslag, även utfallet för beställningsbemyndiganden, utlåning, garantier och övriga krediter. Redovisningen per utgiftsområde omfattar vidare iakttagelser med anledning av effektivitetsgranskning som hör till utgiftsområdet samt en redogörelse för de myndigheter som fått revisionsberättelse med reservation eller avvikande mening. En annan nyhet är att regeringen i årets skrivelse gör en bedömning av om årsredovisningen i allt väsentligt ger en rättvisande bild. har inom ramen för den årliga revisionen granskat drygt 240 myndigheters årsredovisningar . lämnade två revisionsberättelser med reservation och två med avvikande mening. Fyra myndigheter fick revisionsberättelser med upplysning. I revisionsberättelsen avseende Årsredovisningen för staten 2010 (Fi2011/2494) lämnade upplysningar av särskild betydelse, bl.a. att de normer och principer som tillämpats för upprättandet av årsredovisningen inte följer ett enhetligt fastställt regelverk för redovisning upprättat för att uppnå en rättvisande bild. kommenterade upplysningen i revisionsberättelsen (bet. 2010/11:FiU33) och konstaterade att skälet till avvikelsen från det åsyftade regelverket inte var att redovisningsprinciperna för årsredovisningen hade förändrats utan att tillämpar nya internationella standarder för sin granskning. förutsatte att regeringen skulle återkomma i Årsredovisning för staten 2011 med en bedömning av hur redovisningen kan utvecklas och anpassas till internationella redovisningsstandarder. Regeringen har med anledning av synpunkter och finansutskottets påpekanden gett i uppdrag att göra en jämförelse mellan redovisningsregler som tillämpas i årsredovisningen för staten och internationella redovisningsstandarder (IPSAS1[ Redovisningsstandard som ges ut av .] och IFRS2[ Redovisningsstandard som ges ut av International Accounting Standards Board.]). ska redogöra för väsentliga avvikelser och där det bedöms lämpligt lämna förslag till kompletteringar i syfte att ytterligare utveckla och anpassa redovisningen i staten till internationella standarder. En lägesrapport lämnades till regeringen (Fi2012/698). Uppdraget ska slutredovisas till regeringen . Regeringen avvaktar med sin bedömning tills har slutredovisat uppdraget. viktigaste iakttagelser och bedömningar i lägesrapporten sammanfattas nedan. Generellt kan sägas att de internationella standarderna är mycket mer detaljerade och reglerar många enskilda företeelser, medan de statliga reglerna är mer kortfattade och utformade som en sammanhållen enhet. De statliga redovisningsreglerna i främst förordningen om årsredovisning och budgetunderlag och förordningen om myndigheters bokföring bygger till stor del på redovisningsreglerna för privata företag i , vilka i sin tur bygger på internationella redovisningsstandarder. Det finns således en indirekt koppling till de internationella regelverken. En stor skillnad mellan det statliga regelverket och de internationella regelverken är vilka tilläggsupplysningar som krävs. Kraven på upplysningar i IPSAS, som är starkt påverkade av IFRS, är mycket långtgående och detaljerade. Inriktningen i staten har varit att inte ha med alla detaljerade krav på tilläggsupplysningar som finns i IPSAS-standarderna i det statliga regelverket. Bedömningen har varit att det skulle bli svåröverskådligt och att det är information som inte är efterfrågad. har gjort följande preliminära slutsatser i lägesrapporten. De definitioner och redovisningsprinciper som används i staten överensstämmer till stor del med definitioner och redovisningsprinciper enligt IPSAS. Ett eventuellt införande av IPSAS som en enhetlig norm för redovisningen i staten skulle dock innebära stora konsekvenser för regelgivningen i staten och påverka redovisningen inom flera områden. kommer i det fortsatta arbetet att göra en djupare analys av skillnaderna mellan regelverken och utifrån detta bedöma om det är lämpligt att komplettera det statliga regelverket. Om en sådan komplettering skulle innebära att IPSAS ska tillämpas i sin helhet, är det sannolikt att tidigare principiella ståndpunkter för uppbyggnaden av det statliga regelverket måste omprövas. En sådan ändring bedöms av bli mycket tidskrävande och kostsam. En annan form av komplettering kan innebära att regelverket i vissa delar ytterligare utvecklas utifrån IPSAS medan det nuvarande principbaserade statliga regelverket behålls. Anpassningar kan behövas för att det svenska regelverket i så stor utsträckning som möjligt ska vara jämförbart med regelverket i främst andra EU-länder. Utskottet föreslår att lägger skrivelsen till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Skrivelse 2011/12:101 Regeringens skrivelse 2011/12:101 Årsredovisning för staten 2011. Redogörelse /12:RR4 redogörelse om granskningen av årsredovisningen för staten 2011.