bet · GZ01KU14 · 2012-03-21 00:00:00 — Hos mycket små barn, där könsrollen inte var nämnvärt utvecklad, borde principen vara att det ur somatisk synvinkel mest rättvisande resultatet skulle eftersträvas. Hos något äldre barn med längre kommen könsidentifiering kunde det finnas en risk för skadliga psykiska verkningar om en omställning blir nödvändig. Frågan om könstillhörighet måste då bedömas med större hänsyn till den psykosexuella faktorn. Eftersom bestämmelserna om fastställande av könstillhörighet kunde förväntas komma att tillämpas på i första hand barn ansågs det nödvändigt att föreslå regler om vem som skulle få ansöka om fast ställelse i sådana fall. föreslog 2007 (SOU 2007:16) att möjligheten för en somatiskt intersexuell person att få sin könstillhörighet ändrad med stöd av lag borde kvarstå. Nuvarande bestämmelse borde överföras till den nya lagen om ändring av könstillhörighet med samma materiella innehåll som men med en något annorlunda formulering. I diskrimineringslagen (2008:567) avses med kön man och kvinna (1 kap. 5 §). I förarbetena till lagen (prop. 2007/08:95 s. 40) anges att regeringens utgångspunkt är att det rättsligt sett finns två kön man och kvinna. Regeringen anför att diskrimineringskommittén hade föreslagit att kön skulle definieras som det biologiska kön som registrerats för en person vid födelsen eller det kön som senare fastställs för henne eller honom. Bakgrunden synes vara det faktum att ett nyfött barn i i allmänhet tilldelas ett personnummer enligt bestämmelserna i folkbokföringslagen (1991:481). Ett problem med kommitténs förslag till definition var enligt regeringen att inte alla som borde kunna åberopa diskrimineringsförbudet folkbokförs i landet. Till exempel är barn vars föräldrar inte är folkbokförda i landet, samt asylsökande och turister eller andra tillfälliga besökare i landet inte folkbokförda enligt bestämmelserna i folkbokföringslagen. Det går därmed inte att låta det biologiska kön som registrerats ligga till grund för vad som menas med kön. Regeringen såg vidare ett värde i att definitionen av kön är enkel och tydlig. Det borde för diskrimineringslagens ändamål vara tillräckligt att ange, till en början, att det med kön avses att någon är kvinna eller man. publicerade en rapport, Transsexuella och övriga personer med könsidentitetsstörningar Rättsliga villkor för fastställelse av könstillhörighet samt vård och stöd. I rapporten behandlas samhällets vård- och stödinsatser för transsexuella och intersexuella samt problem kring att få en ny könstillhörighet fastställd. I rapporten anges att transsexualism är en könsidentitetsstörning som brukar beskrivas som ett tillstånd med en stark och bestående identifikation med det motsatta könet och med en önskan att tillhöra det motsatta könet eller en övertygelse att man faktiskt tillhör det andra könet. Begreppet intersexuell avser när den kroppsliga könsutvecklingen eller könsdifferentieringen inte är entydigt manlig eller kvinnlig. Vidare anges i rapporten att personer med könsidentitetsproblem är en liten och heterogen grupp, och att orsaken till tillståndet är okänt. Inom gruppen finns personer i olika åldrar som ännu inte har genomgått operation och behandling samt personer som har genomgått operation och behandling. Det finns också personer som väljer att inte genomgå någon operation, personer som av medicinska skäl inte kan eller inte har fått tillgång till behandling och operation. Personerna kan identifiera sig som kvinna-till-man (FtM) eller som man-till-kvinna () och ha olika sexuell läggning. Personer med en upplevd könsidentitetsstörning önskar enligt rapporten oftast men inte alltid korrigering av det biologiska könets karakteristika med kirurgiska ingrepp. I detta ingår också önskemål att korrigera det juridiska könet och att få juridisk fastställelse av detta med ett nytt personnummer. Det finns också personer som inte vill ha någon tydlig könsidentitet. behandlade skatteutskottet ett likadant motionsyrkande i betänkande 2010/11:SkU20. anförde när det gällde folkbokföringen av transpersoner och intersexuella samt den föreslagna möjligheten att ange ytterligare ett kön att det till att börja med borde framhållas att folkbokföringen inte innehåller någon uppgift om kön. Däremot har personnumret sedan gammalt en utformning som anknyter till personen genom att det dels utgörs av födelsedata, dels innehåller uppgift om kön. Uppgiften om kön har sin grund i kraven på könsuppdelad statistik i olika sammanhang. Vidare anförde skatteutskottet att personnumrets uppgift är att vara unikt för en person. Numren ska inte återanvändas, och det ska i princip inte gå att byta nummer. Kopplingen till födelsedatum och kön utgör här ett problem eftersom ett personnummer måste bytas om det visar sig att någon av dessa uppgifter om den enskilde är felaktig eller har ändrats. Ett grundläggande problem med personnumren är att antalet tillgängliga nummer är för litet. Utredningen om personnummer och samordningsnummer har därför utrett en rad möjliga förändringar, bl.a. att slopa kopplingen till kön. Alternativet ger inga nya nummer, men ökar flexibiliteten i användningen. Ett könlöst personnummer innebär nackdelar för statistik och forskning men har fördelen att ett sådant personnummer inte pekar ut en persons kön och att personnumret inte behöver ändras efter ett könsbyte. Den lösning som valdes innebär att kopplingen till födelsedatumets dagsuppgift släpptes. Utskottet kunde konstatera att användningen av personnumret som bärare av information om födelsetid och kön framstår som problematisk och att kravet på en ökning av antalet tillgängliga nummer inom ramen för det nuvarande formatet redan har gjort att delar av denna koppling har behövt släppas. En ökning av antalet kön kan därför inte rymmas inom det nuvarande personnumret, utan förutsatte enligt utskottet en omläggning där könet i stället anges som en särskild uppgift. Med en sådan omläggning kan personnumren inte längre användas för könsuppdelad statistik. Det handlar således om en förhållandevis genomgripande förändring som ställer nya krav på alla som använder personnumrets könsuppgift för statistik etc. Utskottet var inte berett att tillstyrka en förändring av denna innebörd och avstyrkte motionsyrkandet. I likhet med skatteutskottet anser utskottet att den omläggning av personnumren som krävs för att införa ett tredje kön är en förhållandevis genomgripande förändring som ställer nya krav t.ex. för dem som använder personnumrens könsuppgift för statistik. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet och avstyrker motion 2011/12:K316. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om återkallande av medborgarskap och uppehållstillstånd som har getts på falska grunder. Utskottet är inte berett att ta något initiativ i frågan. Jämför reservation 5 (SD). I motion 2011/12:K376 av och (båda SD) begärs att ett svenskt medborgarskap som beviljats utifrån felaktiga uppgifter eller grunder ska kunna återkallas. Motionärerna anför att den gällande lagstiftningen inte medger att ett medborgarskap återkallas om det har beviljats på falska grunder. Att ett medborgarskap inte kan återkallas under sådana förhållanden strider mot all rättsuppfattning. I motionerna 2010/11:Sf385 av m.fl. (SD) yrkande 22 och 2011/12:Sf352 av m.fl. (SD) yrkande 22 begärs att personer som fått medborgarskap eller uppehållstillstånd på falska grunder ska få dessa indragna och att personen ska utvisas. Av 2 kap. 7 § andra stycket regeringsformen följer att ingen svensk medborgare som är eller har varit bosatt i riket får fråntas sitt medborgarskap. Det får dock föreskrivas att barn i fråga om sitt medborgarskap ska följa föräldrarna eller en av dem. Enligt 7 § lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap förvärvar ett barn som inte har svenskt medborgarskap svenskt medborgarskap genom anmälan av den eller dem som har vårdnaden om barnet, om barnet har hemvist här i landet eller, om barnet är statslöst, . Enligt 8 § samma lag förvärvar en utlänning som har fyllt 18 men inte svenskt medborgarskap genom anmälan, om han eller hon har hemvist här i landet sedan han eller hon fyllde eller, i fråga om den som är statslös, . Enligt 11 § kan en utlänning efter ansökan beviljas svenskt medborgarskap (naturaliseras) om han eller hon har hemvist här i landet i visst antal år som närmare anges i lagen haft och kan förväntas komma att ha ett hederligt levnadssätt. Om kraven i 11 § inte är uppfyllda kan enligt 12 § en utlänning ändå naturaliseras om vissa krav är uppfyllda, som att sökanden tidigare varit svenska medborgare eller är gift med eller sambo med en svensk medborgare eller om det finns särskilda skäl. I 1 kap. 7 § utlänningslagen (2005:716) anges att nationell visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd får återkallas för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller medvetet har förtigit omständigheter som hade varit av betydelse för att få tillståndet. Om utlänningen har vistats här i landet med uppehållstillstånd när frågan om återkallelse prövas av den myndighet som först beslutar i saken, får uppehållstillståndet återkallas endast om det finns synnerliga skäl för det. Enligt 1 kap. 4 § ska det vid bedömningen av om uppehållstillståndet bör återkallas för en utlänning som har rest in i landet tas hänsyn till den anknytning som utlänningen har till det svenska samhället och till om andra skäl talar mot att tillståndet återkallas. Vid en sådan bedömning ska särskilt beaktas 1. utlänningens levnadsomständigheter, 2. om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningens uppehållstillstånd återkallas, 3. utlänningens övriga familjeförhållanden och 4 hur länge utlänningen har vistats i . Utredning om omprövning av medborgarskap Utredningen om omprövning av medborgarskap överlämnade sitt betänkande Omprövning av medborgarskap (SOU 2006:2) . Av betänkandet framgår att de kontakter som utredningen haft med olika myndigheter har visat att det förekommer att svenskt medborgarskap beviljas på grundval av oriktiga eller ofullständiga uppgifter från sökanden. Antalet fall bedömdes dock vara litet. Hur många fall det rör sig om hade inte kunnat fastställas. Det hade också framkommit att det kunde ha förekommit mutor vid handläggningen av medborgarskapsärenden. Skälen mot att införa en återkallelsemöjlighet var enligt utredaren många och starka. Det var därför tveksamt om de skäl som fanns för en ändrad inställning var tillräckliga för att ändra ett stabilt system som ger den enskilde rättstrygghet och som en stor majoritet i har ställt sig bakom. Utredaren valde ändå att lägga fram ett förslag som innebar att det i fortsättningen skulle vara möjligt att i vissa fall återkalla ett felaktigt medborgarskapsbeslut. Det var enligt utredaren från allmänna utgångspunkter önskvärt att myndigheters beslut skulle vara riktiga i såväl formellt som materiellt hänseende. Det var dock otillfredsställande att staten i efterhand inte kunde ingripa mot den som på ett illojalt eller bedrägligt sätt har tillskansat sig en så långtgående och grundläggande rättighet som medborgarskap. Förslaget tog främst sikte på de fall då en person genom mutor eller annat otillbörligt förfarande beviljats medborgarskap. Även de fall då felaktiga identitetsuppgifter har lämnats för att dölja grov kriminell belastning, terroristanknytning eller liknande omfattades. Förslaget krävde ändringar i regeringsformen och lagen om svenskt medborgarskap. Utredningen föreslog att det i 2 kap. 7 § regeringsformen skulle läggas till att det får föreskrivas att medborgarskapet ska fråntas den som förvärvat det genom oriktiga eller ofullständiga uppgifter eller genom annat otillbörligt förfarande. angavs i 2 kap. 7 § regeringsformen att en medborgare kunde berövas sitt medborgarskap om en medborgare efter uttryckligt samtycke eller genom att inträda i allmän tjänst blir medborgare i en annan stat. Vidare gällde att det fick föreskrivas att, i enlighet med en överenskommelse med en annan stat, den som sedan födelsen är medborgare även i den andra staten och är varaktigt bosatt där förlorar sitt svenska medborgarskap eller . I propositionen om en reformerad grundlag (prop. 2009/10:80 s. 150) anfördes att syftet med bestämmelserna var att undvika dubbelt medborgarskap. Eftersom dubbelt medborgarskap numera accepteras utan begränsning fanns det inte längre något behov av den möjlighet till inskränkning av rätten till svenskt medborgarskap som bestämmelsen ger utrymme för. I propositionen föreslogs därför att bestämmelsen skulle tas bort, vilket även skedde. I övrigt ändrades inte bestämmelsen i 2 kap. 7 § regeringsformen. Utskottet är inte berett att ta något initiativ till att införa en möjlighet att återkalla medborgarskap som har förvärvats på oriktiga eller ofullständiga grunder, och inte heller att ta något initiativ att ändra reglerna om uppehållstillstånd. Utskottet avstyrker motionerna 2010/11:Sf385 yrkande 22, 2011/12:K376 och 2011/12:Sf352 yrkande 22. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Kunskap om och en kommission om mänskliga rättigheter, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:K418 av m.fl. (V) yrkandena 13 och 2010/11:K424 av (MP) yrkandena 1 och 2. har av tradition haft ett högt anseende i internationella sammanhang när det gäller arbete med mänskliga rättigheter. Detta till trots är arbetet med mänskliga rättigheter främst en fråga när man diskuterar förhållandena i andra länder. har drivit frågan om att förstärka de mänskliga rättigheterna i och de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Delegationen för mänskliga rättigheter föreslår i sitt betänkande att internationella åtaganden om mänskliga rättigheter ska tydliggöras i flera lagar. gläds åt förslaget, och jag anser att åtaganden om mänskliga rättigheter bör tydliggöras i lagstiftningen, i första hand i de lagar som har till syfte att skydda särskilt utsatta enskilda eller enskilda som är beroende av det allmännas stöd. får regelmässigt allvarlig kritik från de organ som övervakar olika konventioners tillämpning för att konventionerna inte gjorts tillämpliga i svensk rätt och därmed inte möjliga att åberopa inför domstolar och myndigheter. De lagar som reglerar rättigheter för enskilda bör enligt min mening ses över och kompletteras på ett sådant sätt att internationella åtaganden om mänskliga rättigheter kan åberopas i svenska domstolar. Både Delegationen för mänskliga rättigheter och Utredningen för utvärdering av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter har föreslagit att det inrättas en kommission för mänskliga rättigheter. Sådana kommissioner finns i flera andra länder. För att garantera kommissionens självständighet bör den inrättas under . En sådan kommission bör enligt min mening inrättas möjligt. Vad som anförs ovan bör som sin mening ge regeringen till känna. Föreningsfrihet, punkt 9 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K387 av och (båda SD) och 2010/11:K414 av i och (båda M) och 2011/12:K364 av i och (båda M). Rätten för enskilda medborgare att frivilligt välja politisk åskådning och facklig organisation är skyddad av . Detta är grundläggande i demokratiska stater, och det kan anses som självklart att varje medborgare har rätt att tillhöra en förening liksom en rätt att avstå från att ansluta sig till en förening. Det är enligt min mening viktigt att slå fast vad såväl den positiva som den negativa föreningsfriheten innebär. Den som önskar vara medlem i en fackförening kan inte i lag fråntas denna rätt. Inte heller kan den enskilde genom lag tvingas in i villkor som gäller för fackligt anslutna. Det har förekommit fall där medlemmar i har uteslutits ur fackföreningar. Mot bakgrund av detta anser jag att regeringen bör tillse att de lagar och rättigheter som gäller i även omfattar politiskt aktiva och detta oavsett vilket politiskt parti de är aktiva i. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Niqab och burka på allmän plats, punkt 10 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K258 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. , och är tre europeiska länder som vidtagit den jämställdhetspolitiska åtgärden att förbjuda personer att bära niqab och burka på allmän plats. Niqab och burka är symboler som går emot den svenska synen på jämställdhet. Den västerländska principen om jämlikhet mellan könen hotas enligt min mening allvarligt när vissa kvinnor bär heltäckande klädsel. Det kan dessutom ur säkerhetssynpunkt vara problematiskt när man inte kan känna igen varandra. Jag anser att bör gå samma väg som de inledningsvis nämnda länderna och införa liknande lagar i . Det ska enligt min mening vara förbjudet att bära niqab eller burka på offentlig plats, och det ska utgå ett vite om om förbudet överträds. Den som tvingar en kvinna att bära niqab och burka på offentlig plats ska åläggas att betala ett vite om och kunna dömas till fängelsestraff på . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett tredje kön, punkt 12 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K316 av m.fl. (V). Vissa transpersoner identifierar sig tydligt som män eller kvinnor medan andra inte gör det. föds dessutom mellan 1 500 och 2 000 barn med en oklar könsidentitet, s.k. intersexuella. För vissa av dessa transpersoner och intersexuella, som ofta osynliggörs när mänskliga rättigheter diskuteras, skulle en lagändring som innebär att ett s.k. tredje kön införs betyda oerhört mycket. I och pågår ett arbete för att genomföra sådana ändringar av lagstiftningen. Regeringen bör därför tillsätta en utredning som ser över möjligheten att införa ett tredje kön som är jämställt med kvinna och man. Återkallande av medborgarskap, punkt 13 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:Sf385 av m.fl. (SD) yrkande 22 och 2011/12:Sf352 av m.fl. (SD) yrkande 22 och 2011/12:K376 av och (båda SD). Jag anser att personer som fått svenskt medborgarskap på falska grunder, t.ex. genom att ljuga om sin identitet eller sitt skyddsbehov eller genom att muta myndighetspersonal, ska kunna få sitt medborgarskap indraget och utvisas. Det bör även säkerställas att motsvarande gäller för personer som fått uppehållstillstånd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2010/11:K238 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att upprätthålla yttrandefriheten även för politiska samtal på jobbet. 2010/11:K263 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en samvetsklausul inom sjukvården och högskoleutbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införliva samvetsfriheten i rättighetskatalogen i grundlag. 2010/11:K368 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att lagrummet i grundlagen som förbjuder diskriminering på grund av trosuppfattning bör ses över så att även sekulära livsåskådningar innefattas, exempelvis veganism. 2010/11:K377 av och (båda KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att stimulera debatten om värden. 2010/11:K381 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ta fram föreskrifter i enlighet med resolution (2010) om abort och samvetsfrihet. 2010/11:K414 av i och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förstärkt negativ föreningsfrihet. 2010/11:K418 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att internationella åtaganden om mänskliga rättigheter ska tydliggöras i flera lagar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inkorporering av centrala konventioner om mänskliga rättigheter i nationell rätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en nationell kommission för mänskliga rättigheter ska inrättas under . 2010/11:K424 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samhällets förmåga att värna de mänskliga rättigheterna är avhängig en bred allmän kunskap om vad rättigheterna innebär och förståelse för hur de bidrar till det goda samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att allmänhetens och beslutsfattarnas kunskap om och förståelse av religions- och övertygelsefrihetens innebörd och bidrag till ett demokratiskt samhälle behöver höjas. 2010/11:Ju222 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att könsidentitet och könsuttryck ska omfattas av diskrimineringsskyddet i regeringsformen. 2010/11:Ju400 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att könsidentitet/könsuttryck ska omfattas av diskrimineringsskyddet i regeringsformen. 2010/11:Ju401 av m.fl. (V): beslutar att 2 kap. 15 § regeringsformen ska ges följande lydelse: Lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon missgynnas därför att han eller hon med hänsyn till ras, hudfärg, etniskt ursprung, sexuell läggning eller könsidentitet tillhör en minoritet. 2010/11:Sf385 av m.fl. (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att personer som erhållit medborgarskap eller uppehållstillstånd på falska grunder ska få dessa indragna och utvisas. 2010/11:Kr296 av Skånberg (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda huruvida proaktiva självmordssajter på Internet bör förbjudas i lag. Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:K226 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa allemansrätt för yttrandefriheten på offentlig plats, så att den gäller även i anslutning till kommersialiserade ytor. 2011/12:K258 av m.fl. (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förbjuda niqab och burka på offentlig plats med vite om om förbudet överträds. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den som tvingar en kvinna att bära niqab eller burka på offentlig plats ska åläggas att betala vite om och kunna dömas till fängelsestraff mellan . 2011/12:K281 av och (båda KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en samvetsklausul inom sjukvården och högskoleutbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införliva samvetsfriheten i rättighetskatalogen i grundlag. 2011/12:K300 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka förståelsen och efterlevnaden av Europakonventionenens artikel 8 om rätt till skydd för privat- och familjeliv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka förståelsen och efterlevnaden för artikel 9 om tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. 2011/12:K316 av m.fl. (V):