bet · H001TU2 · 2012-12-07 00:00:00 — När det gäller cykelparkeringar framhåller utredaren bl.a. att ett arbete med att skapa en samlad policy för cykelparkeringar vid större kollektivtrafiknoder bör påbörjas och föreslår att regeringen ger bl.a. i uppdrag att göra en nationell behovsanalys för cykelparkeringar. Även utvecklingsplaner för driftsinsatser behöver tas fram och ansvaret för varje objekt behöver redas ut. När det gäller möjligheter att ta med cykeln på tåg menar utredaren att dagens lagstiftning inte utgör något hinder för detta. Enligt EU:s förordning om passagerares rättigheter har tågresenärer under vissa förutsättningar rätt att ta med sig cyklar på tåg. För busstrafik finns inte motsvarande rättighet. Utredaren föreslår att regeringen, som en fortsättning på cykelstrategin, ger i uppdrag att i samråd med Transportstyrelsen ta fram en idékatalog inom området. I propositionen konstaterar regeringen att infrastrukturen traditionellt har utformats utifrån bilismens behov och krav medan cykling vid infrastrukturplaneringen ofta har betraktats som ett transportsätt som är likställt med gång. Regeringen menar att för att cykling på allvar ska kunna bidra till att lösa framtida problem i transportsystemet behöver den i större utsträckning ses som ett eget transportsätt (i infrastrukturpropositionen användes begreppet trafikslag, vilket sedermera har velat ändra till transportsätt) med specifika behov i infrastrukturen. Detta förstärks enligt regeringen av den utveckling som sker av cykeln som ett fordon, exempelvis genom ökad andel elcyklar men även genom att hastigheten har ökat. En utmaning som regeringen pekar på är därför att öka säkerheten för cyklisterna och deras medtrafikanter. Av betydelse för cyklisters säkerhet nämns bl.a. underhåll och väghållning samt cykelhjälmsanvändning. Enligt regeringen finns den stora potentialen för att åstadkomma ökad och säker cykling i och nära tätorter och större städer genom samordnade insatser från stat och kommun. För att cykling ska kunna ses som ett attraktivt alternativ för en del av eller hela resan bör det enligt regeringen smidigt kunna kombineras med kollektiva färdmedel. Den enskilt viktigaste åtgärden för att öka cykelresandet är enligt regeringen att förbättra infrastrukturen för cyklister, främst i fråga om väl utformade och underhållna cykelvägar. framhålls i propositionen en rad andra åtgärder som är viktiga för att stimulera ökad cykling såsom kunskapsspridning, arbete med regionala cykelstråk och attraktiva cykelparkeringar. Åtgärder för ökad och säker cykling I motion 2012/13:T205 av (KD) konstateras att det behövs tydligare, riktade och samordnade satsningar på infrastruktur för cykling såsom fler cykelbanor. Bakgrunden till yrkandet är bl.a. att ökad cykling är en lönsam affär för samhället då det leder till bättre miljö och folkhälsa samt mindre trängsel i trafiken. En studie som har gjorts av visar enligt motionären att fler skulle välja att cykla om samhället satsade på ökad framkomlighet för cyklister. Motionären pekar även på att majoriteten av alla bilresor görs på sträckor som är kortare än vilket innebär att det finns en stor potential att omvända vanebilister till cykelpendlare. Vidare konstaterar motionären att brist på motion leder till kostnader för samhället på . Att främja cykling kan vara en viktig del i att öka fysisk aktivitet. I motion 2012/13:T242 av (S) yrkas att den berörda myndigheten får i uppdrag att utforma enhetliga regler för hur cykelbanor och korsningar ska anläggas och utformas. Som stöd för yrkandet framför motionären att trafikförordningen saknar definitioner för hur utformning och skyltning ska ske för cykelbanor och korsningar för cykeltrafik. Varje kommun utformar därför cykelbanor och övergångar enligt egna modeller. Detta kan lätt leda till brister i cyklisternas säkerhet och föranleder också olyckor. Ett exempel är vägen mellan LundMalmö. På vägen passeras och . Cyklisten behöver således vara insatt i fyra kommuners olika utformning av cykelbanor och korsningar. Även kommuner och landsting har uppmärksammat en del av dessa problem och i skrift gjort vissa rekommendationer. Det är dock fråga om rekommendationer och inte bindande regler. I kommittémotion 2012/13:T249 av m.fl. (V) konstaterar motionärerna att cykeln som transportmedel har en rad fördelar. En ökad andel cykeltrafik ger minskad miljö- och klimatpåverkan och förbättrad folkhälsa samt minskar trängselproblematiken i våra storstäder. Motionärerna konstaterar vidare att det finns ett flertal positiva sociala dimensioner med ökad cykling eftersom cykeln är tillgänglig även för dem med låga inkomster. Mot bakgrund av att kvinnor har lägre inkomster än män kan åtgärder för ökad cykeltrafik därför även ses som en jämställdhetsfråga inom trafikpolitiken. I yrkande 1 anges att cykelns andel av antalet resor varierar stort i landet. Ett mål om att cykelns andel av antalet resor i till 2020 ska vara bör därför antas. I yrkande 2 förs fram att det för att stärka arbetet med att uppnå målsättningen om ökad andel cykeltrafik bör inrättas en nationell cykelsamordnare. Uppgifterna för en nationell cykelsamordnare ska vara att samordna forskning och utveckling inom området cykeltrafik, vara aktiv och deltagande i infrastrukturplaneringen på nationell nivå samt ansvara för relevanta utbildningar inom området m.m. Motionärerna konstaterar i yrkande 8 att även cykelöverfarter måste bli säkrare genom t.ex. färgmarkering i gatan eller genom en särskild vägskylt. Utformningen av cykelöverfarter bör enligt motionärerna vara densamma över hela landet. Vidare framför motionärerna i yrkande 10 att två-plus-ett-vägar har ett flertal fördelar men ofta innebär försämrad framkomlighet för cyklister. Motionärerna anser att vid byggande av sådana vägar ska alltid cykeltrafikanternas framkomlighet vara lika viktig att beakta som trafiksäkerheten för bilister. I motion 2012/13:T261 av (S) yrkas att det i infrastrukturplaneringen bör tas hänsyn till framkomligheten för cyklister vid planering av s.k. två-plus-ett-vägar. Som stöd för yrkandet framförs bl.a. att byggandet av fler två-plus-ett-vägar har ökat trafiksäkerheten och minskat dödsolyckorna vilket är väldigt positivt. Ett problem med detta är enligt motionären att det tidigare gick att cykla på dessa sträckor men att det inte är tillåtet på mötesfria vägar. (FP) har väckt två motioner om cykling. I motion 2012/13:T335 i denna del anges att cykelturism växer runt om i världen och turister kan njuta av allt från stillsam cykling mellan gårdar, cykling i storstäder, avancerade turer för vältränade landsvägscyklister och motionslopp. För att utveckla cykelturismen i krävs enligt motionären bättre information, lättillgängligt kartmaterial, skyltning av nationella cykelleder och information åtminstone på engelska. Berörda verk som ansvarar för vägar, cykelbanor, planering och besöksnäring bör därför tillsammans med berörda turistorganisationer skapa förutsättningar för ökad cykling i . framhåller vidare i motion 2012/13:T336 att cykling innebär en klimatsmart form av transport och ett sätt att förbättra folkhälsan. Motionären framför att det även finns risker med cykling och ett viktigt mål bör vara att öka säkerheten för cyklister. I yrkande 1 i denna del framförs därför att det behövs åtgärder för att förebygga olyckor och tillbud vad gäller cyklismen. En cykelinfrastruktur med bra underhåll och med en beläggning av god standard är grundläggande för säkerheten. I yrkande 2 framhålls därför att cyklingens villkor och säkerhet borde göras än mer tillgängligt genom en nationell informationskampanj om cykling. Bland annat borde kunskapen om trafikregler, vikten av att använda cykelhjälm och effekter av alkoholintag i samband med cykling spridas. Det förutsätter enligt motionären ett nationellt uppdrag eftersom frågan berör nationella, regionala och lokala förutsättningar med många olika ansvariga myndigheter och beslutsorgan. I yrkande 3 anges att när det gäller styrstångsfylleri har ett flertal undersökningar påtalat detta som orsak till olyckor. En berusad cyklist är mer benägen att ta risker i trafiken och har sämre balans och reaktionstid än en nykter cyklist. Motionären menar därför att det behövs informationsåtgärder för att tydliggöra riskerna med alkohol och cykling. I yrkande 4 framhåller motionären att myndigheter såsom , , och har olika roller i utvecklingen av förutsättningarna för cykling. Det finns därför behov av nationella beslut som tar ett helhetsgrepp för att skapa säkrare cykling. I motion 2012/13:N361 anser m.fl. (S) yrkande 5 att möjligheterna att bygga ut cykelvägar för upplevelsens, miljöns och säkerhetens skull behöver ses över. Motionärerna framför att cykelvägar har goda förutsättningar att bli något som lockar många turister från andra länder. I är säsongen lång för cykling och närheten till den internationella marknaden är en stor fördel. (S) har i motion 2012/13:T398 konstaterat att för att kunna skapa ett hållbart och miljöanpassat samhälle behöver vi underlätta användandet av cykeln som transportmedel. I yrkande 1 anges därför att man i infrastrukturplaneringen bör studera förutsättningarna för fler cykelvägar. I yrkande 2 menar motionären att när landsvägar byggs om till två-plus-ett-vägar måste man även ta cyklingen i beaktande. Motionären för fram att en studie gjord av visar att fler skulle välja att cykla om samhället satsade på ökad framkomlighet för cyklister. I yrkande 5 anges därför att infrastrukturen för cyklister måste förbättras och det behövs fler cykelstråk och cykelvägar m.m. Enligt yrkande 6 bör få i uppdrag att ta fram en strategi för säkra gång- och cykelvägar i anslutning till alla skolor. Motionären lyfter även fram att cyklister är en särskilt utsatt trafikantgrupp och skaderisken beräknas till nio gånger högre än för biltrafikanter. I yrkande 7 anges därför att en målsättning bör vara att halvera antalet allvarligt skadade cyklister med hälften 2020 jämfört med . I motion 2012/13:T405 av och (båda MP) framförs att bör ges ett tydligare uppdrag i regleringsbrevet i fråga om cykelmöjligheter på det statliga vägnätet. bör enligt motionärerna få ett uppdrag som tydliggör myndighetens ansvar för att föreslå och genomföra cykelmöjligheter vid omfattande restaureringar av vägsträckor och vid större vägarbeten samt vid planering för nya vägar och vid de statliga vägarna. Som skäl för yrkandet framförs bl.a. att genom en samhällsplanering med bilen som norm skapar vi ett bilberoende som ger oss allt mindre möjligheter att cykla. Det finns ofta ingen eller lite plats för cyklister längs landsvägar. Att grundlägga goda vanor och lära barn att cykla är därmed svårt. Det är inte säkert att man som vuxen upplever att cykla vissa sträckor som ett alternativ på grund av hård trafik. Motionärerna pekar även på att uppmärksammat att formuleringar till om cykling i regleringsbrevet blivit mindre precisa. I motion 2012/13:T407 av Per m.fl. (MP) yrkas att ges i uppdrag att planera för och samarbeta med kommuner kring cykelmotorvägar längs lämpliga järnvägssträckor. Som skäl för yrkandet framförs bl.a. att i våra storstäder pendlar allt fler till och från arbete eller studier, och även den långväga cykelpendlingen ökar. Motionärerna menar att för att underlätta för den långväga cyklingen behöver cykelinfrastrukturen förbättras kraftigt. Cykelbanor längs med järnvägssträckor skulle utgöra utmärkta cykelmotorvägar för långväga cykelpendling då järnvägen går rakt in i centrum och inte har några branta uppförsbackar. I kommittémotion 2012/13:T472 konstaterar m.fl. (MP) i yrkande 6 att cyklingen är på frammarsch och att många kommuner upprättar cykelplaner, bygger cykelvägar och sänker hastigheten i tätorterna. Det är därför enligt motionärerna hög tid även för rikspolitiken att göra det enklare och säkrare att cykla i hela landet. I motionen konstateras att när man bygger nya vägar, t.ex. tvåplusettvägar, eller breddar en befintlig väg försvinner ofta vägrenen där man har kunnat cykla. Av en utredning som låtit göra är det av landets tvåplusettvägar och tvåplustvåvägar som har riktiga cykelbanor i direkt anslutning till vägen. Motionärerna menar att eller kommunen inte ska kunna ta bort cykelväg eller cykelbar vägren utan att ersätta den med en ny likvärdig eller bättre väg. Pengarna ska enligt motionärerna tas från vägbudgeten eftersom det är biltrafiken som orsakar kostnaden. I kommittémotion 2012/13:T477 av m.fl. (S) yrkande 43 i denna del lyfts fram att cykeln är ett mycket miljövänligt transportmedel som främjar folkhälsan och som även kan avlasta kapaciteten för andra transportmedel. Cykeln kan komplettera både bil- och kollektivtrafik på kortare sträckor varför det är viktigt med åtgärder som underlättar framkomligheten för cyklister. Motionärerna framför att det av kapacitetsutredning framgår att det finns risk för att det uppstår trängsel i cykeltrafiken i storstäderna 2025. Det visar på vikten av att planera för nya cykelbanor. Grannkommuner bör även samverka för att ordna cykelvägar även över kommungränserna. Motionärerna anser att mötesseparerade vägar är mycket viktigt för trafiksäkerheten men att det ibland kan försvåra och skapa risker för cyklister. I motionen yrkas därför att mötesseparerade vägar, i de fall det är rimligt, bör anpassas till cyklister. Transportsektorn står inför utmaningar när det gäller bl.a. trängseln i städerna, klimatfrågan och övriga miljöfrågor såsom buller. Utskottet vill därför lyfta fram cykeln som ett transportmedel med många fördelar. Cykeln tar mindre av gatumarken i anspråk, vilket minskar trängseln. Ur ett miljö- och klimatperspektiv är cykeln i princip oslagbar som transportmedel. Cykling har dessutom positiva effekter på folkhälsan. Mot den bakgrunden instämmer utskottet med motionärerna om att det är angeläget att stärka cykelns roll som transportmedel och göra det mer attraktivt att cykla. Det är dock enligt utskottet också angeläget att säkerheten för cyklister blir bättre och att antalet allvarligt skadade cyklister minskar i takt med att cyklingen ökar. Utskottet ser därför med tillfredsställe på att bl.a. behovet av insatser för att främja ökad cyklism lyfts fram när riktlinjerna för medelsanvisningen av den föreslagna planeringsramen behandlas i regeringens proposition. I budgetpropositionen framhåller regeringen att den enskilt viktigaste åtgärden för att öka cykelresandet är att åstadkomma förbättrad infrastruktur för cyklister. Även utskottet har framhållit att förbättrad infrastruktur för cykling är den enskilt viktigaste åtgärden för att nå målet om en ökad cykelandel av resandet. I den tidigare nämnda cykelutredningen konstateras att för att öka cyklingen är det centralt med förbättrad tillgänglighet, framkomlighet, säkerhet och trygghet för cyklister. Vidare konstateras att det behövs ytterligare ekonomiska satsningar på cykling och ökad politisk prioritering av cyklingsfrågan nationellt, regionalt och lokalt. Utskottet vill även lyfta fram att regeringen gav i uppdrag att i samarbete med Transportstyrelsen och i samråd med SKL m.fl. utarbeta en strategi och en handlingsplan för ökad och säker cykling. En delredovisning lämnades och en slutredovisning lämnades . har vidare i uppdrag att ta fram en mer detaljerad handlingsplan. Därefter kommer beredning att påbörjas inom . Av rapporten framgår bl.a. att infrastrukturåtgärder som leder till ett sammanhängande säkert cykelnät av många anses som en av de viktigaste faktorerna för att cyklingen ska öka. Det är därför positivt, menar utskottet, att ett antal förbättringar i cyklingens infrastruktur redan har ägt rum och att mycket arbete pågår med att förbättra cykelmiljön. Utskottet har bl.a. informerats om att byggde nya gång- och cykelvägar och 14 planskilda korsningar för gång- och cykelvägar. I motionerna behandlas frågan om vägar med mitträcken, s.k. två-plus-ett- och två-plus-två-vägar, och de därmed inskränkta möjligheterna till cykling. Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är en viktig fråga, inte minst mot bakgrund av att olycksstatistiken visar att antalet omkomna och allvarligt skadade personer i vägtrafiken minskar kraftigt i och med att mötesseparerade vägar och vajerräcken ökar, som åtgärderna kan påverka cyklingen negativt. Utskottet konstaterar att sådana vägar har inventerats av som redovisade rapporten för säker cykling längs två-plus-ett-vägar och två-plus-två-vägar. Frågan följs upp i tidigare nämnda regeringsuppdrag om ökad och säker cykling. I förslaget till handlingsplan sägs att det bör tas fram en plan för åtgärder för cykling längs med mötesfri landsväg, dvs. har sett över möjligheter att bygga två-minus-ett-vägar på vissa sträckor. Det innebär att endast ett centrerat dubbelriktat körfält för motorfordon används i kombination med två cykelfält. har prövat lösningen i bl.a. och det pågår studier även i . När det gäller motionsyrkandet om bättre skolväg kan utskottet med tillfredsställelse konstatera att det i budgetpropositionen framgår att insatser bedöms ha lett till att tillgängligheten till skolan har förbättrats genom bl.a. gång- och cykelvägar, hastighetsdämpande åtgärder, gångpassager, räcken samt gång- och cykelportar. Dessutom tillkommer ett antal åtgärder som kommunerna genomfört med hjälp av statlig medfinansiering. beräknar att mer än 1 400 barn fick förbättrade skolvägar 2011 till följd av myndighetens åtgärder. Utskottet vill även lyfta fram att medverkar i SAFEWAY2SCHOOL som har syftet att utveckla och integrera teknik för tillhandahållandet av säker transport av barn till och från skolan. Utskottet kan dock konstatera att cykelfrågor är föremål för övervägande på i första hand lokal nivå, exempelvis ingår större delen av cykelvägnätet i kommunernas vägnät. Av propositionen framgår att den stora potentialen för att åstadkomma ökad och säker cykling finns i och nära tätorter och större städer genom samordnade insatser från stat och kommun. Även i cykelutredningen anges att andelen resor är högre om man begränsar sig till tätbebyggda områden. Enligt utredaren är det generellt så att cykling väljs som transportsätt i huvudsak vid kortare resor, och att antalet resor avtar vid resor som överstiger , även om trenden enligt utredaren verkar gå mot att cykeln används för allt längre resor. Att sätta av medel till cykelåtgärder längs det kommunala väg- och gatunätet i de större tätorterna bedöms därför av utredaren som den faktor som har störst potential för att åstadkomma ett sammanhängande cykelnät. Mot den bakgrunden välkomnar därför utskottet de många lokala och regionala initiativ som har tagits. Som exempel kan nämnas att det inom ramen för SATSA II (Samverkan för ett effektivt transportsystem i ) pågår ett projekt i syfte att ta fram en regional cykelstrategi. Deltagare i projektet är Tillväxt, miljö och regionplanering, , i , och i . Ett syfte med projektet är att man ska ta fram en gemensam cykelplan för hela länet, där man kommer överens om en prioriterings- och utbyggnadsordning. Av ytterligare initiativ som har tagits på lokal nivå för att förbättra trafikens infrastruktur för cykling kan nämnas att var först i med att bygga s.k. cykelmotorvägar. En utvärdering visar att 7 av 10 upplever fördelar med cykelmotorvägarna. har även genomfört en studie om att införa en cykelmotorväg mellan och . Utskottet har även konstaterat att det pågår ett arbete inom med att ta fram en funktionell standard för drift och underhåll av statliga cykelvägar. Som exempel på ny teknik som används för att höja standarden på cykelvägarna vill utskottet lyfta fram att i kommun finns den enda utrustningen för varmsandning på gång- och cykelvägar. Utskottet anser vidare att det är mycket positivt att det pågår arbete med att studera faktorer bakom cykelolyckor. Som exempel kan nämnas att det på () pågår en förnyad och fördjupad analys gällande cyklisters singelolyckor. Projektets målsättning är bl.a. att förbättra kunskapen om vilka åtgärder som skulle kunna förhindra singelolyckor med cykel eller lindra svårigheten i skadorna. Vidare kan nämnas att har initierat en utredning om styrdoktriner och styrmedel för att reducera cyklisters riskbeteende. När det gäller motionsyrkandet om en nationell cykelsamordnare vill utskottet lyfta fram att är sammankallande för det nationella cykelrådet som består av Transportstyrelsen, Region , , , , , , , och . Utskottet har informerats om att det nationella cykelrådet träffas . Ett exempel på ytterligare initiativ som tagits för att främja cykling är att det i ett flertal städer, bl.a. i finns en cykelreseplanerare som ger förslag på bästa färdväg och informerar om cykelvägar, cykelparkeringar, cykelpumpar m.m. Utskottet finner att regeringen har tagit ett brett grepp om cykelfrågor både när det gäller mål och infrastruktur. Utskottet konstaterar vidare att mycket arbete pågår regionalt och lokalt när det gäller åtgärder för att främja cykling. Mot den bakgrunden och med anledning av att det pågår beredning inom av bl.a. cykelutredningen finner inte utskottet att har skäl att agera med anledning av motionerna. Utskottet avstyrker således motionerna 2012/13:T205 (KD), 2012/13:T242 (S), 2012/13:T249 (V) yrkandena 1, 2, 8 och 10, 2012/13:T261 (S), 2012/13:T335 i denna del (FP), 2012/13:T336 (FP) yrkandena 1 i denna del och 24, 2012/13:T398 (S) yrkandena 1, 2, 57, 2012/13:T405 (MP), 2012/13:T407 (MP), 2012/13:T472 (MP) yrkande 6, 2012/13:T477 (S) yrkande 43 i denna del och 2012/13:N361 (S) yrkande 5. Trafikförordningen (1998:1276) innehåller bestämmelser som i olika utsträckning rör cyklande och förhållandet till andra trafikantgrupper eller olika trafikområden: Allmänna bestämmelser (1 kap.). Bestämmelser för alla trafikanter (2 kap.). Bestämmelser för trafik med fordon (3 kap.). Bestämmelser för trafik med cykel och moped (6 kap.). Bestämmelser för gående på väg (7 kap.). Bestämmelser för trafik på gågata och i gångfartsområde (8 kap.). Lokala trafikföreskrifter m.m. (10 kap). Ansvarsbestämmelser m.m. (14 kap.). Enligt kapitlet om lokala trafikföreskrifter m.m. (10 kap.) får särskilda trafikregler, med vissa angivna undantag, meddelas genom lokala trafikföreskrifter för en viss väg eller vägsträcka eller för samtliga vägar inom ett område. I bestämmelsen räknas 22 fall upp då lokala trafikföreskrifter får gälla. De kan t.ex. röra fall när viss väg etc. ska vara gågata eller gångfartsområde, förbud mot trafik med fordon, förbud mot eller påbud att svänga eller köra i en viss riktning, avvikelser från de bestämmelser om hastighet eller begränsning till en lägre hastighet än vad som följer av de bestämmelser som det hänvisas till förutsatt att detta är motiverat av hänsyn till trafiksäkerheten, framkomligheten eller miljön. Väjningsplikt innebär att fordonsföraren ska sänka hastigheten eller stanna. Man får köra vidare bara om det kan ske utan fara eller hinder. Cyklister har väjningsplikt i de allra flesta fall. Om man däremot leder sin cykel över vägen räknas man som gående, och då har alla fordonsförare väjningsplikt. En cykelöverfart är markerad med vita kvadrater i vägbanan. Cyklister får bara korsa vägen om det kan ske utan fara. Väjningsplikten gäller visserligen inte strikt, men man bör aldrig cykla rakt ut över en väg. Det är inte förbjudet för cyklister att korsa en väg på ett övergångsställe. En cyklist som korsar en väg på ett övergångsställe har alltid väjningsplikt både mot gående och mot fordon på vägen. När man cyklar på en gågata eller ett gångfartsområde är den högsta tillåtna hastigheten s.k. gångfart. Mot fotgängare gäller väjningsplikt. En cykelväg är en väg avsedd endast för cykeltrafik. En cykelbana definieras enligt förordningen om vägtrafikdefinitioner (2001:651) som en väg eller del av en väg som är avsedd för cykeltrafik och trafik med moped klass II i ett område för cykeltrafik som avgränsas genom en upphöjning i vägbanan.