bet · GZ01SoU13 · 2012-04-24 00:00:00 — Motionären anser att assistansersättning ska vila under en huvudman och att underlag för bedömningar ska tas fram av dem som har nödvändiga kunskaper för uppgiften. Regelverken för personlig assistans I motion So459 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda om regelverken för personlig assistans är ändamålsenligt utformade för att möjliggöra arbete och ett aktivt föräldraskap. I motion So461 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att förtydliga lagstiftningen om ledsagarservice enligt LSS. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för ledsagning enligt LSS och SoL. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att utreda frågan om en mer enhetlig avgiftssättning för ledsagning enligt SoL. I motion So539 av och (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ska ges i uppdrag att utfärda riktlinjer för hur ansökningar om ledsagarservice enligt LSS ska bedömas och för tillämpningen av insatsen. Ett liknande yrkande finns i motion So338 av (MP) yrkande 2. I motion So284 av m.fl. (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att lagstiftningen ska utgå från att kommunalt betald ledsagare blir en viktig förutsättning för att personer med funktionsnedsättning ska kunna leva ett jämlikt liv. Liknande yrkanden finns i motion So543 av och (S) och i motion So339 av (MP). I motion So645 av och (SD) begärs ett tillkännagivande om förstärkningar av kompetensen hos personal anställd i all verksamhet under LSS. I motion So554 av (M) begärs ett tillkännagivande om en översyn och utvärdering av reglerna för LSS och . I motion So537 av och (M) begärs ett tillkännagivande om kvalitetssäkring inom LSS. Motionärerna anför att en översyn bör göras för att se över möjligheterna att stärka den enskildas rättssäkerhet vid biståndsbeslut om LSS. I motion So580 av Finn (M) begärs ett tillkännagivande om lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Motionären anför att han vill att regeringen överväger att se över LSS vad avser dels om det vore lämpligare att huvudmannaskapet överläts till endast en part, dels att specialister och handläggare av LSS-ärenden inom inte tilläts använda anslagna medel för att begära in intyg. I motion So571 av och (C) begärs ett tillkännagivande om att se över LSS. Motionärerna anför att nuvarande ansvarfördelning mellan staten och kommunerna inte är optimal; därför bör regeringen låta utreda vilka förändringar och förtydliganden som bör ske. Personkretsen i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, framgår av 1 § och utgörs av tre grupper: Personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd. Personer med betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Personer med andra varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd eller service. De tio insatser som enligt 9 § LSS kan beviljas är: Rådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder. Biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, till den del behovet av stöd inte täcks av beviljade assistanstimmar enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken. Biträde av kontaktperson. Avlösarservice i hemmet. Korttidsvistelse utanför det egna hemmet. Korttidstillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet i anslutning till skoldagen samt under lov. Boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet. Bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna. Daglig verksamhet för personer som saknar förvärvsarbete och inte utbildar sig. Personer som anges i 1 § har rätt till insatser i form av särskilt stöd och särskild service enligt 9 § 19, om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och om deras behov inte tillgodoses på annat sätt. Personer som anges i 1 § 1 och 2 har, under samma förutsättningar, även rätt till insatser enligt 9 § 10 (7 § första stycket). Landstingen ansvarar i huvudsak för insatser enligt punkt 1 och kommunerna för insatser enligt punkterna 210 (2 §). När åtgärder rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas (6 a §). Enligt 5 kap. 7 § socialtjänstlagen (2001:453) ska socialnämnden verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. ska medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättning och får bo på ett sätt som är anpassat efter hans eller hennes behov av särskilt stöd. Kommunen ska vidare inrätta bostäder med särskild service för dem som till följd av sådana svårigheter som avses i första stycket behöver ett sådant boende. Med personlig assistans enligt 9 § 2 avses personligt utformat stöd som ges av ett begränsat antal personer åt den som på grund av stora och varaktiga funktionshinder behöver hjälp med sin personliga hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade (grundläggande behov) (9 a § första stycket LSS). Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande behov har även rätt till insats enligt 9 § 2 för andra personliga behov om behoven inte tillgodoses på annat sätt (9 a § andra stycket LSS). En enskild person får inte utan tillstånd av yrkesmässigt bedriva verksamhet med personlig assistans som avses i 9 § 2 eller sådan verksamhet som avses i 9 § 610. Kommuner och landsting som driver verksamhet som avses i 9 § 610 ska anmäla denna verksamhet till innan verksamheten påbörjas. Den som har beviljats ekonomiskt stöd för personlig assistans enligt 9 § 2 eller assistansersättning enligt 51 kap. socialförsäkringsbalken, och som har anställt någon för sådan personlig assistans, ska göra en anmälan till innan assistenten påbörjar sitt arbete (23 § LSS). Assistansersättning regleras i 51 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110). En försäkrad som omfattas av 1 § LSS kan för sin dagliga livsföring få assistansersättning för kostnader för sådan personlig assistans som avses i 9 a § samma lag (2 §). För rätt till assistansersättning krävs att den försäkrade behöver personlig assistans i genomsnitt för sådana grundläggande behov som avses i 9 a § LSS (3 §). Av 9 § 3 LSS framgår att med insatser för särskilt stöd och service enligt lagen avses ledsagarservice. Av 2 § andra stycket följer att varje kommun ska svara för insatsen ledsagarservice. I proposition 1992/93:159 (s. 178) om stöd och service till vissa funktionshindrade sägs att avsikten med insatsen ledsagarservice är att den enskilde ska få hjälp med att komma ut bland andra människor, exempelvis genom ledsagning för besök hos vänner eller vid deltagande i kulturlivet. Ledsagarservicen syftar till att bryta den isolering som ofta blir följden av ett omfattande funktionshinder. Insatsen bör ha karaktären av personlig service och anpassas efter de individuella behoven. Olika insatsers innehåll och gränser enligt 9 § LSS har preciserats i ett antal regeringsrätts- och kammarrättsavgöranden, bl.a. ledsagarservice. Motionsyrkanden om behovsbedömning vid personlig assistans behandlades senast av utskottet i betänkande 2010/11:SoU11 Funktionshindersfrågor. Utskottet uttalade då följande (s. 31 f, 2 res. MP och V): Assistansreformen har inneburit ökad valfrihet, större inflytande och bättre livskvalitet för många personer med svåra funktionsnedsättningar. Lagen trädde i kraft , och det finns samma grundläggande skäl att reglera rättigheter till stöd och service för vissa personer med funktionsnedsättningar som när LSS tillkom. Ytterst handlar det om att tillförsäkra personer med omfattande och varaktiga stödbehov insatser som de behöver för sitt dagliga liv. Detta kräver ett stabilt och långsiktigt ansvarstagande från samhällets sida. Om denna reglering inte är tillräckligt effektiv, finns det risk för att behoven skulle komma att prioriteras ned. En väl fungerande tillsyn är en del av det ramverk som krävs för att säkerställa att LSS tillämpas så att lagens syften och mål uppnås. Utskottet erinrar om att frågan om en enhetlig modell för bedömning av andra personliga behov m.m. när det gäller personlig assistans behandlades av utskottet i betänkandet Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet (bet. 2009/10:SoU21). Utskottet anförde då följande: Mot bakgrund av de arbeten som pågår när det gäller bl.a. ett behovsbedömningsinstrument begär utskottet i form av ett tillkännagivande en redovisning av regeringen, så fort underlag finns, och vid behov förslag till åtgärder []. uppdrag att i samarbete med utarbeta ett vetenskapligt instrument som ska användas när behov av personlig assistans ska bedömas har förlängts och ska nu redovisas . Som ett led i beredningen av detta ärende har , avdelningschef vid , och , överdirektör vid , vid ett besök i utskottet informerat om hur arbetet med behovsbedömningsinstrumentet fortskrider. De uppgav bl.a. att arbetet sker i samverkan med berörda brukarorganisationer i en positiv och konstruktiv anda. Behovsbedömningen ska utgå från en helhetssyn, och instrumentet kan ses som en form av en strukturerad intervjuguide. Instrumentet finns nu i en första testversion, och en pilotstudie ska genomföras vid några utvalda Försäkringskassekontor för att därefter utvärderas. Utskottet noterar att har i uppdrag att följa upp de lokala försäkringscentrens beslut i fråga om personlig assistans. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning och noterar att de båda uppdragen ska redovisas respektive . Utskottet erinrar om att tillkännagivandet innebär att regeringen, så fort underlag finns, bör återkomma till med en redovisning och vid behov med förslag till åtgärder. Motionerna [] avstyrks. Motionsyrkanden om ledsagarservice enligt LSS behandlades också av utskottet i det nämnda betänkandet. Utskottet uttalade då följande (s. 32 f, 1 res. S, MP, V): Utskottet noterar att bl.a. föreslår en ny insats, personlig service med boendestöd, i vilken bl.a. ledsagning ska ingå. Betänkandet är föremål för beredning inom . Resultatet av detta arbete bör enligt utskottets uppfattning inte föregripas. Utskottet bedömer vidare att resultaten av respektive aktuella uppdrag vad avser personlig assistans kan bidra med underlag för framtiden även i denna fråga. Motionerna [] avstyrks därför. Även ett motionsyrkande om ny LSS-utredning behandlades av utskottet vid samma tillfälle. Utskottet uttalade då följande (s. 33, ingen res. Utskottet anser inte heller att bör ta något initiativ med anledning av motion []. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2010/11:454) om arbetspendling och personlig assistans uttalade statsrådet följande: har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att utöka assistansberättigades möjligheter att arbeta på annan ort än bostadsorten. Jag delar uppfattning om att människors kompetens och vilja att arbeta ska tillvaratas. Jag tycker också att förutsättningarna för att kunna få och behålla ett jobb bör förbättras. Detta har jag också i flera sammanhang markerat. Bland annat genom det viljeinriktningsdokument jag och dåvarande arbetsmarknadsminister tog fram . Regeringen har sedan den tillträdde 2006 lagt ned ett stort arbete på att underlätta för de människor som stått längst från arbetsmarknaden att komma närmare. Vi kan också med glädje konstatera att flera av de åtgärder vi sjösatt, däribland nystartsjobben, också i hög utsträckning varit en inträdesbiljett för personer med funktionsnedsättning. Det finns dock mer kvar att göra och vi arbetar oförtrutet vidare. Bland annat har nya samtal inletts med arbetsmarknadens parter. Arbetsförmedlingen har också fått ett informationsuppdrag som ska underlätta för såväl arbetsgivare som arbetstagare att hitta och nyttja de omfattande stödåtgärder som finns på plats inom arbetsmarknadsområdet. Regeringen har även aviserat en översyn av åtgärder och insatser som finns för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och anser att det finns skäl att överväga förändringar för att insatserna ska bli mer effektiva och koordinerade och för att flexibiliteten i relation till individuella behov ska öka. I sin fråga uppmärksammar mig på hur de individuella stöden, i detta fall assistansersättning, inte alltid går i takt med våra politiska ambitioner. Avsikten med insatsen personlig assistans är att den enskilde ska tillförsäkras goda levnadsvillkor. Vad detta innebär måste avgöras i varje enskilt fall och vid överklagande prövas av domstol. Statens ersättning för personlig assistans betalas ut enligt ett årligt fastställt timbelopp. I undantagsfall finns också möjlighet att ansöka om ett förhöjt timbelopp . Ersättning för assistans kan även i vissa fall betalas av kommunen. I dessa fall fastställer kommunen ersättningsnivån. Regeringen planerar inte att förändra ersättningssystemet för den statliga assistansersättningen. Däremot finns det alltid anledning att diskutera hur olika stödsystem riktade till personer med funktionsnedsättning kan samverka bättre. fråga är ett viktigt inspel i den diskussionen. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2010/11:499) om villkoren för ledsagarservice uttalade statsrådet följande: har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att upprätthålla syftet och kvaliteten i ledsagarservicen. har i sin dom (Mål nr 2746-09) framhållit att en tolkning som skulle kunna medföra stora och oförutsedda kostnader för en kommun sannolikt inte skulle ha lämnats helt oreglerad när lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS infördes. Enligt domen är kommunen inte skyldig att ersätta ledsagarens omkostnader vid ledsagarservice. Anspråk på ersättning för ledsagares omkostnader kan prövas enligt socialtjänstlagen, SoL. Det finns därvid möjlighet för kommunen att ge bistånd enligt bestämmelsen i 4 kap. 2 § även när rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § inte föreligger. har på regeringens uppdrag kartlagt hur kommunerna tillämpar insatsen enligt SoL och ledsagarservice enligt LSS. I rapporten redovisas enkätsvar från en undersökning som genomfördes . Av redovisningen framgår bland annat att när ledsagning sker enligt LSS betalar av kommunerna ledsagarens omkostnader. Vid ledsagning enligt SoL betalar av kommunerna ledsagarens omkostnader. Det är relativt vanligt att kostnaderna delas mellan de berörda på olika sätt. Högsta förvaltningsdomstolens dom förändrar inte möjligheterna för kommunerna att erbjuda ledsagning i samma former som . Regeringen planerar inte en förändring av lagstiftningen i fråga om ledsagning eller ledsagarservice. Jag kommer även fortsättningsvis att följa utvecklingen inom området. Enligt uppgift från bereds inom . Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2011/12:225) om besked om den personliga assistansen uttalade statsrådet följande: har frågat mig när jag kommer att ge besked i frågan om hur jag avser att den personliga assistansen ska hanteras. har i sitt betänkande Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet (2009/10:SoU21), framfört att det välkomnar strävandena att åstadkomma ökad enhetlighet och tydlighet i bedömningar och beslut. Mot bakgrund av de arbeten som pågår bland annat när det gäller ett behovsbedömningsinstrument begär utskottet i form av ett tillkännagivande en redovisning av regeringen, så fort underlag finns, och vid behov förslag till åtgärder. avrapporterade till regeringen sitt uppdrag att följa upp sina lokala försäkringscenters beslut om personlig assistans enligt 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. Uppdraget innebar att skulle rapportera hur arbetet med enhetlighet i beslut som gäller såväl grundläggande behov som andra personliga behov avseende personlig assistans utvecklas. avrapporterade till regeringen sitt uppdrag att i samarbete med utarbeta ett vetenskapligt instrument som kan användas när behovet av personlig assistans ska bedömas. Jag anser att det är viktigt att personer som har behov av personlig assistans får en enhetlig och säker bedömning av vilket stöd de behöver. Det är viktigt att det finns tydliga regler och riktlinjer för beslut. Detta är också skälen till att uppdragen till och har lämnats. Arbetet med att bereda rapporterna från och pågår i och en redovisning ska ske utan dröjsmål när beredningsarbetet är avslutat. Som ett led i beredningen av detta ärende informerade , dåvarande överdirektör vid , vid ett besök i utskottet om rapporten av personlig assistans Ett instrument som stöd vid bedömning. , generaldirektör vid , har informerat utskottet om rapporten på uppdrag om assistansersättning vid utskottssammanträdet samt om behovsbedömningsinstrumentet och uppföljning av beslut om personlig assistans vid sammanträdet . Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2011/12:496) om synskadades ställning på arbetsmarknaden uttalade arbetsmarknadsminister följande: har frågat mig vad jag avser att göra för att synskadade inte ska diskrimineras i arbetslivet. Personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga, inte minst de med synnedsättning, har svårt att hävda sig i konkurrensen på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är en utmaning som regeringen tar på stort allvar. För att göra arbetslivet och samhället mer tillgängligt för synskadade krävs insatser inom flera områden. Anställningar med lönebidrag och andra former av subventionerad anställning är viktiga redskap i sammanhanget. Arbetsförmedlingens synspecialister spelar där en viktig roll med att anpassa arbetsplatsen, arbetsuppgifterna eller arbetsmiljön utifrån individuella behov och synfunktion. Arbetet med att förebygga och bekämpa diskriminering är prioriterat av regeringen liksom att förbättra tillgängligheten i samhället. I diskrimineringslagen (2008:567) finns skydd mot diskriminering på grund av funktionsnedsättning. Förbudet omfattar bland annat arbetsliv, utbildning och tillgång till varor och tjänster. På arbetslivets område medför diskrimineringsförbudet ett krav på skäliga stöd- och anpassningsåtgärder. Arbetsgivaren ska genom att vidta sådana åtgärder se till att en arbetstagare, en arbetssökande eller en yrkespraktikant med funktionsnedsättning kommer i en jämförbar situation som en person utan funktionsnedsättning. Regeringen har vidare tillsatt en utredning, (A 2011:03), med uppdrag att se över de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning som innebär nedsatt arbetsförmåga. Utredningen kommer att lämna ett delbetänkande med förslag till åtgärder. Låt mig också nämna att regeringen inom ramen för strategin för funktionshinderpolitiken 20112016 avser att fortsätta uppföljningen av de statliga myndigheternas arbete med att genomföra de handikappolitiska målen. Arbetet för att skapa goda förutsättningar för arbete och delaktighet för personer med funktionsnedsättning bedrivs alltså på bred front. Mot bakgrund härav har jag inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder. besvarade statsrådet en interpellation om rätt till ledsagning vid grav synskada (ip. 2011/12:251, prot. 2011/12:79). Statsrådet anförde bl.a. följande: Att den enskilde som insatsen gäller har ett inflytande och ett medbestämmande över insatser som ges är givetvis något som ska eftersträvas i så stor utsträckning som möjligt. Att så ska vara fallet anges också i LSS. I den redovisning från som nämner i sin interpellation, Ledsagning enligt LSS och SoL Kartläggning av kommunernas insatser 2010 som kom från , konstaterar styrelsen att i nästan samtliga kommuner följs ledsagningen upp i dialog med den enskilde som fått ta del av insatsen. Detta är mycket positivt. Av rapporten framgår dock att det i inte ens hälften av kommunerna finns rutiner för att återföra den enskildes omdöme om ledsagningen till berörd ledsagare, och detta ser jag som viktigt att kommunerna skulle kunna utveckla. Det är särskilt viktigt när någon annan än kommunen utför tjänsten. Lagen om valfrihetssystem, LOV, bidrar till att öka möjligheten till självbestämmande och valfrihet för den enskilde. Detta är inte minst viktigt vad gäller en insats som ledsagning. Jag hoppas att få se att många nya aktörer etablerar sig runt om i kommunerna och erbjuder kvalificerade ledsagningstjänster. Detta skulle också bidra till att synskadade personer i ökad utsträckning kan välja den service som de uppfattar som bäst. har till stöd för kommuner och landsting tagit fram en handbok och allmänna råd för handläggning och dokumentation för bland annat handläggning inom LSS. ska enligt 3 § förordning 2009:1243 med instruktion för följa, analysera och rapportera bland annat om stöd och service till vissa personer med funktionsnedsättning genom statistikframställning, uppföljning, utvärdering och epidemiologiska studier. Flertalet kommuner erbjuder även ledsagning som insats inom ramen för socialtjänstlagen. I den nämnda kartläggningen av , som refererar till, ges ingen enhetlig bild av ledsagningsinsatserna i riket, utan former, omfattning, villkor och begränsningar för ledsagningsinsatsen varierar. För att kunna erbjuda individuellt utformad ledsagning på lika villkor och med god kvalitet oavsett kommun bör, enligt , större enhetlighet mellan kommunerna eftersträvas. har lämnat sin rapport och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst Lägesrapport till regeringen. I denna rapport konstateras bland annat vissa av de begränsningar som pekar på i sin interpellation. Det finns en utveckling som visar att insatsen ledsagarservice enligt LSS har minskat . var det 9 700 personer som kom i fråga för insatsen enligt LSS. Den senaste siffran jag har är 9 300 personer 2010. Det är alltså en minskning. Det är också 29 000 personer som får insatsen via socialtjänstlagen. Vi vet att lokala riktlinjer på LSS-området finns i endast fyra av tio kommuner. Det finns begränsningar i insatsen av lite olika slag i av kommunerna. Det kan handla om begränsningar för vissa aktiviteter och geografisk begränsning. Det finns inget lagstöd för att införa denna typ av begränsningar inom ramen för LSS. Det upplevs som svårt från kommunernas sida att kunna rekrytera lämpliga ledsagare. I av kommunerna ställer man inga specifika krav på ledsagarnas kompetens. Den enskilde kan inte heller alltid påverka valet av ledsagare. har också vid ett tjänstemannabesök fått muntlig information från om hur de ser på detta och om vad problemen man har iakttagit från förbundets sida kan leda till. Sådan information är givetvis också värdefull för oss och för bedömningarna. frågar vilka initiativ jag avser att ta. Vi behöver utifrån det samlade underlag vi har fått från överväga vilka åtgärder som kan vara effektiva att ta initiativ till och göra någon form av analys. Jag föreställer mig att vi kommer att ha behov av att ta en kontakt med Kommuner och Landsting för att efterhöra hur de tänker arbeta för att få fram en enhetlighet och säkerhet i besluten om ledsagarservice för att den enskilde ska kunna känna sig trygg med att man får en enhetlig prövning och bedömning oavsett vilken kommun man bor i. Jag tror dock att vi även fortsättningsvis behöver två typer av ledsagarservice, för även om man inte ingår i LSS-kretsen kan man ha behov av ledsagning. Att ledsagning också kan ges via socialtjänstlagen kommer nog att vara en nödvändighet också . Det är fyra kommuner av tio som har en avgiftsfri ledsagarservice, precis som nämner. Att prissättningen ser ut så har att göra med att vi har kommunalt självstyre.