· GZ01SoU11 · 2012-03-01 16:04:35 — Jag skulle vilja ta upp att i så fall har ändrat sig något alldeles fantastiskt sedan vi började den här debatten . Det är en helomsvängning. Man kan ju undra vad av det här som ni egentligen står bakom, eftersom det är en total omsvängning.Jag har ingen anledning att stå bakom någonting annat än det som gäller utskottet. Där är vi eniga. Det står jag bakom, och det är det som är det viktiga. tycker jag att det är nog sagt om historieskrivningen och citat hit och dit. Det är ju glädjande för dem det gäller att vi nu är överens om tagen framöver. Det är bra att får ta tag i frågan om vad man ska tänka på när människor är så sjuka att de kräver att få ett vård- och omsorgsboende eller särskilt boende.Det är inte så många diagnoser det handlar om. Det är demens och det är sammansatta vårdbehov, men det är väldigt många olika människor som det gäller. De är födda i olika delar av landet. De kommer från andra länder. De har olika språk. De har olika utbildning. Här ska man nu flytta till ett boende där man inte heller har valt att bo tillsammans med de övriga som bor där. Många känner att man flyttar från något. Vi måste skapa en situation där människor känner att de flyttar till något, något som är bättre än det boende man har, där man kan klara sig själv.Det är myndigheten, , som får ansvaret att beskriva vad man ska tänka på. Men lite medskick är kanske inte fel.Jag ser ju biståndshandläggaren som en väldigt viktig resurs. Den äldre möter biståndshandläggaren som ska fundera ut vad det är som passar , eller vad de nu heter. Vad är det för resurser som behöver finnas här? Då anser jag att biståndshandläggaren måste vara en del i ett team där också hälso- och sjukvårdens personal kommer in med sin kunskap om , och alla de övriga.Tyvärr har jag fått uppleva biståndshandläggare som har sagt att läkarintyget bryr vi oss inte om. Det är jätteviktigt att man i den här situationen bryr sig om läkarintyget, men också vad sjukgymnaster och andra som har mött de här personerna vet om vad det är som man ska tänka på inför flytten till ett vård- och omsorgsboende.Hur ska det möbleras när man flyttar dit? Vad ska man tänka på när det gäller mat, när det gäller kulturellt inslag och kanske inte minst rehabiliteringen? Det här är personer som har bott ganska så länge, kanske för länge, i sitt gamla boende och gått ned sig. Förhoppningsvis kan man återvinna mycket av de gamla funktionerna om man får god rehabilitering, att sjukgymnaster och andra med kompetens kommer in och ser vad det är för förmågor som de kan väcka till liv igen när det gäller den här äldre personen. Det här kan se väldigt olika ut.Det är klart att det är olika behov också. Vi har de basala behoven i form av hygien, mat och så vidare. Men sedan handlar det om det sociala innehållet i tillvaron, att det ska kännas bra att bo där. Vi var ju, jag själv också, inne på en rad saker att tänka på. tog upp språket och de som är döva och dövblinda. Jag hoppas ju att det också kommer med i analys, vad man ska tänka på i den här biståndshandläggningssituationen för att den äldre ska kunna kommunicera med andra. Det här är inte lätt. Det finns också mycket teknik som har utvecklats och som kan vara till god hjälp. Den kunskapen måste spridas ut i landet på ett mycket bättre sätt, sådana kommunikationsmöjligheter som Skype till exempel. Om man nu är född med ett annat språk och har tappat det svenska språket kanske man den vägen kan kommunicera med dem som är födda med samma språk som man själv.Det finns många sådana här saker att tänka på när man möter en äldre person som det nu är dags för att flytta till ett vård- och omsorgsboende. Det här är naturligtvis kopplat till vad det är för resurser i form av bemanning, men det är också olika hjälpmedel man har att tänka på.Jag är väldigt glad att vi har lämnat det matematiska tänket, att man kan säkra en god tid för äldre människor i det här skedet av livet genom sifferexercis. Det är behovsanalysen som ska gälla, inte minst det som gäller den allra i livet. Då ska det finnas sjukvårdsresurser så att man inte i onödan måste åka till akuten och där kanske bli utsatt för insatser som man faktiskt varken vill ha eller behöver. Man ska kunna få en god vård i livets slutskede i de här boendena.Med det yrkar jag naturligtvis bifall till det förslag som vi faktiskt är eniga om i det här betänkandet. behandlar vi ärendet Riktlinjer för bemanning inom äldreomsorgen, ett ärende som aktualiserades då ett flertal fall av missförhållanden avslöjades och ledde till en het debatt om kvaliteten inom äldreomsorgen. I mycket har den kretsat kring den privata äldreomsorgen, men liknande missförhållanden har också avslöjats inom den kommunala äldreomsorgen.Socialstyrelsen, som är tillsynsmyndighet, granskade hundra demensboenden runt om i landet. Man upptäckte att på sex av tio boenden var det så låg bemanning att man var tvungen att låsa in de dementa utan tillsyn.Men det är inte bara som det finns för lite personal. Bemanningsproblemen är precis lika stora inom äldreomsorgen.200 av landets kommuner har själva satt upp mål för hur ofta gemensamma aktiviteter ska finnas på äldreboendena. Men inte ens hälften av kommunerna som ingår i kommun- och landstingsdatabasen når upp till de målen. I den nationella brukarundersökningen för äldreomsorgen visas tydligt att social samvaro och sociala aktiviteter var områden som de äldre var mest missnöjda med. av de äldre var nöjda med detta.Äldreomsorg måste vara mer än bara förvaring. Äldre som bor på äldreboende har precis som alla andra egna behov och intressen.Men att situationen ser ut så här inom äldreomsorgen är inte alls konstigt och det är ingenting man ska vara förvånad över, för antalet anställda inom äldreomsorgen har minskat med 25 000 personer . Det innebär att var tionde anställd har försvunnit.Enligt forskare vid är personaltätheten den främsta kvalitetsfaktorn inom äldreomsorgen. Det finns ett tydligt samband mellan låg personaltäthet och sämre vårdkvalitet, som exempelvis undernäring och trycksår. Vi har fortfarande oacceptabelt många med smärtsamma trycksår inom äldreomsorgen, trots att det finns gedigen kunskap om hur man gör för att undvika att trycksår uppstår. Detta kostar helt i onödan.Att det finns tillräckligt med personal är också viktigt för att hinna med att umgås med de äldre och ge dem ömhet i livets slutskede. Vi måste inse att det krävs både kunskap och tillräcklig bemanning för att kvalitetssäkra äldreomsorgen. Vill man ha kvalitet inom äldreomsorgen finns det inga genvägar.Fru talman! Jag tar mig friheten att nu bli lite mer personlig. ska få i uppdrag att utreda och utfärda föreskrifter om bemanningen på särskilda boenden inom äldreomsorgen. Det här är något som behövs och är efterlängtat. Det gör mig oerhört glad och stolt, glad för alla de äldre och deras anhöriga som får möjlighet till en värdigare äldreomsorg.Jag är också glad för att all den personal som kämpar dag och natt för att de äldre ska ha det bra framöver kommer att få bättre förutsättningar för rimligare arbetsförhållanden, där de inte ska behöva avstå från att sitta hos en döende person eller hålla om någon som behöver tröst för att andra arbetsuppgifter kallar.Stolt är jag över att vi sverigedemokrater för sedan vi kom in i har kunnat utnyttja vår vågmästarroll för att de äldre ska få det bättre här i vårt land. Första gången var då vår motion om lämplig bemanning inom demensvården fick gehör. De här föreskrifterna ska vara färdiga nu , vilket jag ser fram emot.Fru talman! När jag tog tjänstledigt från mitt arbete inom äldreomsorgen för att ta plats här i fick jag ofta höra att vi är ett sådant litet parti att vi inte kommer att påverka någonting. Men dessa olyckskorpar visade sig ha fel, och det är jag glad över. För och för mig själv har målet varit att personalen i den äldreomsorg som jag lämnade ska ha bättre förutsättningar att bedriva en värdig äldreomsorg den dag jag åter börjar jobba inom omsorgen. Dagens beslut är ett viktigt steg på vägen till en trygg och värdig äldreomsorg.Fru talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet. Jag vill också börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet om riktlinjer för bemanning inom äldreomsorgen. Jag är också glad. Det är viktigt att det finns ett enigt utskott bakom det utskottsinitiativ som tog tillsammans med Socialdemokraterna och . Det ger bättre förutsättningar när man ute i landet senare ska arbeta med frågorna. Vi har alla lokala partikamrater som vet att vi i har fattat ett gemensamt beslut.Det som vi nu fattar beslut om innebär att vi kompletterar det gamla beslutet om riktlinjer för lämplig bemanning i demensboendena med andra delar av äldreboendena. tyckte att vi hade talat tillräckligt mycket om historien, men jag kan ändå inte låta bli att säga att det har varit en resa hit. Det var inte självklart att utskottet skulle bli enigt.Det har tidigare talats om Uppdrag gransknings program om . Så var det. Jag kommer också ihåg de oanmälda tillsynsbesöken. Jag tror att det var fråga om 96 slumpmässigt utvalda äldreboenden. På av dem var det för lite personal på natten.Jag kommer också ihåg den interpellationsdebatt jag hade med ansvarig minister. Ministern sade tydligt att det är kommunernas ansvar. Det är inte ett ansvar som ska tas nationellt, utan kommunerna har ansvar för äldreomsorgen. De får ta ansvar.Jag skrev motion om att komplettera de nationella riktlinjer som fanns för demensvården och riktlinjer för bemanning. Motionen byggde på den rapport som kom från . Där stod ingenting om minimibemanning, och där stod inte att det skulle se likadant ut överallt. Inte heller stod det något om golv och fasta siffror för bemanningen. I Äldrecentrums rapport stod det att det går att komma fram till en lämplig bemanning för en god äldreomsorg utifrån de äldres behov.Jag kan hålla med om att kommunerna har ett ansvar, men det finns ett tydligt nationellt ansvar. Vi har ett nationellt ansvar för kvaliteten i äldreomsorgen. Det ska inte skifta alltför mycket över landet, och äldreomsorgen ska vara bra. Alla har rätt till en god äldreomsorg.Vi kan se att skillnaderna inom äldreomsorgen runt om i landet är alldeles för stora. Vi kan se äldreboenden som har alldeles för låg bemanning. Vi kan se personal som stressar, som inte hinner med vad de vill göra.Det är bra att vi kan anta detta förslag i enighet. Förra gången fick vi rösta igenom frågan mot de borgerliga partierna i . behöver vi inte göra så. Det skapar andra förutsättningar att jobba lokalt med frågan.Bakom den diskussion vi har finns en verklighet. Det är en verklighet med en äldreomsorg som fungerar bra, andra gånger fungerar mindre bra. Det är tydligt att den fråga om bemanning som diskuteras i Äldrecentrums rapport inte finns på många äldreboenden. Man sade inte att alla skulle ha en viss bemanning, utan det var fråga om en bemanning som man kom fram till på en enhet för nio demenssjuka. Där fanns erfarna personer från äldreomsorgen som följde med i vårdarbetet och såg vilken bemanning som skulle vara bra. Jag tycker att vi ska vara ärliga med att det här inte är fråga om lagstiftning om minimibemanning där det följer med en finansieringsprincip och pengar till kommunerna. Det här är föreskrifter som kopplas av till den lagstiftning som finns och de kvalitetskrav som finns i lagstiftningen.Resurserna till äldreomsorgen har minskat. Äldreomsorgen har inte varit prioriterad när det gäller var pengarna ska hamna. minskade äldreomsorgens resurser , medan antalet äldre ökade . Det har försvunnit långt över 20 000 platser på äldreboendena . Vi vet att ribban är hög på många håll för att få en plats på ett äldreboende. Andra väljer själva att bo kvar längre hemma. Det innebär också att de som bor på äldreboendena behöver mer vård, omsorg och stöd än vad de gjorde för kanske sedan.Vi ser också resultatet att anhöriga har fått ta över betydligt mer än vad de gjorde för . Den utvecklingen fortsätter. Som vi vet är anhöriga ofta kvinnor och döttrar till människor som inte har så gott om pengar. Om man har mer pengar köper man privata tjänster. Det bästa anhörigstödet är egentligen en väl fungerande äldreomsorg, så att man ger den hjälp man vill till sina anhöriga av kärlek, lust och för att man har tid och ork.Vi ser också resultatet av stressiga arbetsförhållanden för personalen med mer helgtjänstgöring, delade turer med arbete morgon, eftermiddag, kväll och ett obetalt pass mitt . Vidare är det känslan av att inte hinna med och räcka till.Caremaskandalen har pekat på att privata vinstintressen leder fel. Vi har också sett uppgifterna från om ungefär 10 procents lägre bemanning hos privata utförare. Då har det inte funnits statistik som skiljer på ideella utförare som i eller Diakoni i utan man har slagit ihop alla privata utförare.Ett stort gemensamt problem, vare sig det är en eller en privat utförare, är krympande resurser och att det finns för lite personal. Därför är det bra att vi är eniga om att vi ska ställa större krav på kommunerna att vara tydliga med vilka behov som finns, vilka behov den enskilde äldre har. Vid biståndsbedömningen ska man göra en bedömning av vilka behov som finns, timmarna, och en genomförandeplan för hur det ska gå till. Bemanningen ska rättas efter de enskilda behoven.Det ska vara synligt för äldre och anhöriga hur bemanningen ser ut i förhållande till behoven på ett äldreboende. Det ska vara synligt för intresserad allmänhet och för de lokala politikerna. De måste ta ett tydligt ansvar för att de resurser till den äldreomsorg man säger sig vilja ha har avsatts. säger i sitt yttrande att den enskildes behov ska styra bemanningen. Jag vet att många ute i landet känner att det inte är behoven utan budgeten som styr. Det är därför viktigt och ärligt av oss att säga att vi inte skickar med pengar i det här läget. Men vi vet alla att det här kommer att kräva mer resurser till äldreomsorgen i de flesta kommuner. Det här är ett verktyg som gör att kan agera starkare i sin tillsyn. Lever äldreomsorgen upp till föreskrifterna eller inte?Det är viktigt att se att kommunerna behöver pengar till mer personal i äldreomsorgen. När jag besöker representanter för äldreomsorgen berättar de ofta att de har ett budgetunderskott. De står inte och väntar på mer personal, utan de oroar sig för mindre personal. är det enda riksdagsparti som - - i sin skuggbudget har öronmärkt ytterligare 3 miljarder för mer personal. Det ska vara en permanent nivåhöjning med 7 000 fler anställda med prioritering på demensvården. Vi har redan bestämt att vi kommer att gå vidare i nästa års budget och satsa ytterligare 1 miljard på andra delar av äldreboendena. På det sättet ger vi förutsättningar för vår politik att leva upp till de föreskrifter som lägger fram. Det är självklart att det här inte räcker fullt ut.Vi vet att det jobbar många i äldreomsorgen som inte har rätt utbildning. Vi har länge drivit kravet på en långsiktig satsning om 4 miljarder . Vi har utbildningsvikariat så att man ska få vikarie när man går sin utbildning. Vi har satsat på ett matlyft. Vi jobbar väldigt mycket med äldres inflytande över äldreomsorgen, vilket är en av våra allra viktigaste frågor. Det går dock inte att komma ifrån det som många har sagt: Med för lite personal är det väldigt svårt att få en bra äldreomsorg. Därför, än en gång: Jag tror att vi har tagit ett steg framåt , men det kommer också att krävas mer pengar för att detta ska bli konkret verklighet. Som företrädare för är jag glad den här dagen och i den här debatten. Jag är glad, och då framför allt för innehållet i betänkandet. Dessutom vill jag säga att det alltid är en särskild glädje när man noterar att åtta partier i kan samlas till ett enigt beslut i en viktig fråga som berör tusentals människor, tusentals anställda och tusentals anhöriga till dem som behöver vård. Enigheten är viktig att glädjas åt, men innehållet är - om jag nu får framföra det - ännu viktigare. Den fråga vi nu har att debattera och fatta beslut om är nog en av dem som ligger högst upp om man skulle ha något slags lista över vad människor samtalar om ute i samhället. Det handlar nämligen om att ge trygghet åt landets pensionärer och deras anhöriga. Det handlar om kvalitet inom äldreomsorgen. Det är frågan om hur vi har löst bemanningen på våra äldreboenden och hur vi lyfter fram värdighet för alla våra äldre som har rätt att känna trygghet i livet.De rapporter om brister och vanvård inom äldrevården som redovisats är ovärdiga ett välfärdsland. Vi har fått för många sådana rapporter, och jag vill säga att de är helt oacceptabla. Det gäller oavsett om det är privat eller kommunalt drivna vårdboenden.Detta betänkande från socialutskottet är oerhört viktigt. Det är kanske inte det mest omfångsrika betänkandet - det är 20 sidor långt - men det är en tydlig signal om kvalitet och bemanning inom äldreomsorgen i vårt land. Alla partier står sida vid sida och ger ett gemensamt besked. Det är bra - mycket bra.Samtidigt är det intressant att notera att betänkandet faktiskt inte innehåller några förslag om ny lagstiftning. Den socialtjänstlag vi nu har anger vad som gäller för att nå en hög kvalitet och ge förutsättningar för att äldre ska få leva ett värdigt liv och känna välbefinnande. Allt detta redovisas i betänkandet från socialutskottet under rubriken på s. 5.Efter riksdagsbeslutet har fått i uppdrag att komplettera sina nationella riktlinjer för god vård och omsorg vid demenssjukdom med riktlinjer också för bemanning. När detta arbete har påbörjats har genom bland annat tillsyn och utvärderingsarbete kommit fram till att det finns brister i bemanningen. Av denna anledning har man bedömt att det behövs föreskrifter och allmänna råd om tillämpningen av lagens regler om god kvalitet. Detta behov finner man gäller också för andra grupper än demenssjuka. Det man saknar är kopplingen mellan den enskildes individuella faktiska behov och det särskilda boendets bemanning. Detta framhålls i betänkandet, och det är också det pekar på. För mig har gällt, gäller och kommer att gälla att vi vill forma det stöd och den hjälp som ska ges till den enskilda pensionären utifrån hans eller hennes enskilda behov. Personligen har jag besökt olika former av äldreboenden vid ett stort antal tillfällen, eftersom jag har hunnit med att vara socialnämndsordförande innan jag ägnade mig mest åt landstingspolitik. Jag har vid varje sådant besök, då jag har träffat personal och äldre på äldreboenden, noterat att ingen av dem som bor och får sin omsorg på dessa boenden har exakt samma behov. Behoven hos dem som bor på våra äldreboenden varierar. Behoven är individuella. Det handlar om att vi när vi formar politiken för bemanning utgår från dessa faktiska förhållanden, nämligen att behoven är individuella. Poängen med det betänkande som läggs fram är att vi alla i socialutskottet slår fast att det är just utifrån dessa individuella behov vi vill forma riktlinjerna för äldreomsorgens bemanning. Jag delar därför utskottets skrivning när vi tolkar yttrande som att det är möjligt att utfärda föreskrifter om hur den enskilda individens behov ska vara avgörande för bemanningen. Kommunerna får då även möjlighet att använda detta som underlag i sin uppföljning. Allmänna råd enligt den inriktning som presenterat skulle också ge ett bra underlag för kommunernas bemanning när det gäller demensboenden.I vårt betänkande har vi skrivit att huvudmännens, det vill säga kommunernas, ansvar för äldreomsorgen måste både betonas och respekteras. Det är därför jag ser det som angeläget att stödja kommunerna i deras arbete och ge dem förutsättningar att bedriva en äldreomsorg av god kvalitet. Ökad öppenhet och transparens i kommunernas äldreomsorg vad gäller redovisning av bemanning och kvalitet är något som stimulerar och kan utveckla äldreomsorgen samt ge en ökad trygghet för medborgarna. I detta ingår äldres självklara rätt att få varierade behov tillgodosedda.I socialutskottets betänkande har vi konstaterat att har ett flertal regeringsuppdrag som gäller arbetet med äldreomsorgen lokalt. Det är ett uppdrag som omfattar riktlinjer för kommuners upphandling av omsorgstjänster. Ett annat regeringsuppdrag handlar om värdegrundsarbetet, och ytterligare ett handlar om förstärkt kompetens inom äldreomsorgen. Jag vill säga att jag välkomnar och ser positivt på detta, och jag tar dessa uppdrag från regeringen som ett uttryck för att regeringen ständigt önskar utveckla kvaliteten och tryggheten för landets pensionärer.Jag yrkar bifall till socialutskottets förslag i betänkandet SoU11. Man får passa på. När vi plötsligt är eniga kommer man näst sist, och då kan man inte begära replik mer än på den som är sist. Det är ännu tråkigare för Anders.Jag har också varit ute på rätt många äldreboenden. Det som slår mig är, som jag sade i mitt anförande, att det fattas personal. När man borde vara tre är man två, och när man borde vara två är man en. Det är väldigt vanligt när man går och tittar på till exempel en demensenhet. Det är också det personalen beskriver. De säger: Vi räcker inte till. Vi kan oftast, om ingen är sjuk, hinna med det som är nödvändigt, men att se varje människas egna behov hinner vi inte med.Lika ofta träffar jag på detta att det finns en oro över att man ligger 30 eller 40 miljoner back - eller något annat, beroende på kommunens storlek. Jag skulle gärna vilja höra med som är med i samma parti som både socialministern och äldreministern: se till att det finns pengar till de förbättringar i kommunerna vi talar om, att faktiskt öronmärka pengar till äldreomsorgen - är det något KD kan tänka sig? Eller hur har ni tänkt att kvalitetshöjningen ska gå till? Ska man omprioritera i kommunerna, eller ska man höja skatten? Betyder det kanske inte så mycket i verkligheten? Du har rätt, . När både du och jag och, är jag övertygad om, övriga riksdagsledamöter i olika omfattning har varit på äldreboenden och i finns det personalgrupper och enskilda personer som upplever en oro för bemanningen, alltså att man skulle gå kort om någon blir sjuk eller någonting annat skulle hända. Jag ser det som oerhört viktigt att det utifrån dagens beslut är grundläggande att det är individens behov som avgör. Det är det som finns i socialtjänstlagen. Det är det vi har lagt fast i den socialtjänstlag vi bekräftar är det som är grunden för beslutet. Här är det självklart så att kommunerna har ett ansvar för att göra prioriteringar. Jag tror inte att vi kan lösa det på annat sätt än att det är kommunerna och landstingen som har ett finansieringsansvar och ansvar för att lösa det i huvudsak. Men det som jag är glad över, och som är ett kristdemokratiskt avtryck, är att vi inledde förra mandatperioden med 5 miljarder i en särskild satsning för sju områden inom äldreomsorgen.Den här mandatperioden har vi lyft in för en satsning på de mest sjuka äldre, de som vi ibland upplever hamnar mellan stolarna när landsting och kommuner inte hittar lösningar. Just nu redovisas från resultatet av denna ersättning och stimulans till kommunerna. Det här kommer inte att lösa kommunernas problem, men det är en hjälp för att upprätthålla den kvalitet som vi vill ha. Jag fick senast en redovisning av fördelningen av resurserna, och av resurserna går till kommunerna för satsningen på de mest sjuka äldre. Jag tror att det är där vi har de stora personalgrupperna.Detta är viktigt utöver satsningen på omvårdnadslyftet som också är en personalsatsning för att utveckla kvaliteten i äldreomsorgen. En av mina riksdagskollegor pryade på ett äldreboende . Där hade de biståndsbedömda timmar och bemanning . Det är det som jag tror kommer att hända på sina håll, det vill säga att när man går efter personernas enskilda behov och lägger ihop det ser man att man inte har den bemanningen.