bet · GZ01CU16 · 2012-03-15 00:00:00 — I motion 2011/12:C215 av m.fl. (MP) framförs att barn ska ha rätt till umgänge med sina sociala föräldrar som inte är vårdnadshavare, t.ex. en styvmor eller styvfar. Ett tillkännagivande yrkas i enlighet med detta (yrkande 2). (FP) föreslår i motion 2011/12:C233 ett tillkännagivande om en översyn av utfallet av lagändring i om mor- och farföräldrars umgängesrätt med sina barnbarn (yrkande 1). Motionären föreslår även ett tillkännagivande om att mor- och farföräldrar bör ges möjlighet att föra talan om umgänge med barnbarn (yrkande 2). Motion 2011/12:C270 och (båda S) innehåller förslag på ett tillkännagivande om en översyn av för att ge mor- och farföräldrar rätt till umgänge med sina barnbarn. Bestämmelser om vårdnad m.m. av barn finns i 6 kap. . Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står barnet särskilt nära så långt möjligt tillgodoses (15 § tredje stycket). Det kan vara fråga om t.ex. mor- och farföräldrar, andra släktingar, familjehemsföräldrar eller en styvförälder. I den mån ett bristande umgänge beror på att vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar är det en viktig uppgift för att försöka få vårdnadshavaren att se till barnets behov. På talan av socialnämnden får rätten besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder (15 a §). Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina morföräldrar och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. I betänkandet redogjorde utskottet för att det tidigare (i bet. 2007/08:CU14) avstyrkt motionsyrkanden som innebar att mor- och farföräldrar skulle få rätt att föra talan om umgänge med sina barnbarn. Liksom tidigare ansåg utskottet att den gällande ordningen var väl avvägd. Skäl att föreslå någon åtgärd från sida fanns därför inte, varför motionerna avstyrktes. redovisade i rapporten och barnet i vårdnadstvister (artikelnr ) uppdraget att följa upp hur vårdnadsreform slagit igenom i arbete. En undersökning har bl.a. gjorts av socialnämndernas praxis att väcka talan i fråga om umgänge med föräldrar, umgänge med annan än förälder och socialnämndernas behov av vägledning i frågor som rör umgänge. Enligt är resultatet av uppföljningen positivt, men socialnämnderna efterfrågar bl.a. hur de bäst ska använda sina möjligheter att väcka talan om t.ex. umgängesrätt. kommer därför att se över behov av stöd och hur befintlig kunskap bäst kan kommuniceras. Enligt uppgift från är rapporten föremål för beredning i departementet. Utskottet har inte heller nu någon annan uppfattning än att den gällande ordningen får anses väl avvägd. Som framgått av ovanstående kommer att se över behov av stöd. Mot denna bakgrund finns inte skäl att föreslå någon åtgärd från sida. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tillsyn av överförmyndare. Utskottet hänvisar till gällande ordning. Jämför reservation 12 (MP, V). (M) föreslår i motion 2011/12:C250 ett tillkännagivande om en ökad kontroll av gode män samt ett skärpt tillsynsansvar för överförmyndare och länsstyrelser. I motion 2011/12:C333 föreslår (V) ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag på vilken myndighet som ska ansvara för att samordna och följa upp länsstyrelsernas tillsyn över överförmyndare. Enligt ska det finnas en överförmyndare eller en överförmyndarnämnd i varje kommun. Kommuner får också bestämma att de ska ha en gemensam överförmyndarnämnd. har tillsyn över dem. uppgift är att se till att överförmyndarna och överförmyndarnämnderna kontrollerar att förmyndares, gode mäns och förvaltares verksamhet sköts på ett korrekt sätt. ska med råd stödja överförmyndarna och överförmyndarnämnderna i deras verksamhet och se till att utbildningen av överförmyndarna och ledamöterna i överförmyndarnämnderna är tillfredsställande. Till uppgifter hör också att anmäla olämpliga överförmyndare till rätten och förordna tillfälliga vikarier för överförmyndare. För att åstadkomma en regelbunden tillsyn av samtliga överförmyndare infördes bestämmelser i förmynderskapsförordningen (1995:379) som innebär att det som huvudregel ska genomföras årliga inspektioner. För att länsstyrelserna inte ska behöva ödsla resurser på inspektioner som redan på förhand framstår som obehövliga får en länsstyrelse dock avstå från en inspektion. Som ett absolut krav gäller att varje överförmyndare ska inspekteras minst . I förordningen har det också förtydligats att syftet med inspektionen är att säkerställa att ärenden handläggs på ett rättssäkert och i övrigt lämpligt sätt i enlighet med lag. Inspektionen ska alltid omfatta, men är inte begränsad till, granskning av det register överförmyndaren ska föra samt stickprovsvis utvalda akter. I syfte att förstärka det allmännas tillsyn har det även genomförts vissa ändringar i som trädde i kraft . Ändringarna innebär att överförmyndarens tillgång till information har förbättrats samt att länsstyrelsernas tillsyn över överförmyndarna utvidgats och kompletterats. För att förbättra utbildningen av överförmyndare, ledamöter i överförmyndarnämnder och ersättare har det införts en bestämmelse om att ska se till att utbildningen är tillfredsställande. Länsstyrelsernas tillsyn har också kompletterats med en rådgivande funktion i förhållande till överförmyndarna och deras tjänstemän (prop. 2007/08:150, bet. 2008/09:CU2, rskr. 2008/09:7). träder lagändringar i kraft som innebär att vissa delar av de verksamheter som länsstyrelserna har hand om, bl.a. överförmyndarverksamheten, ska kunna koncentreras till ett mindre antal länsstyrelser. Syftet är att nå en högre effektivitet och en mer rationell användning av resurserna. Ett syfte är också att stärka rättssäkerheten. Regeringen menar att dessa verksamheter ska kunna koncentreras till länsstyrelserna i , , , , , och . Regeringen har bemyndigats att besluta om vilka länsstyrelser som ska vara behöriga (prop. 2011/12:31, bet. 2011/12:KU2, rskr. 2011/12:135). Utskottet kan konstatera att ett antal lagändringar har beslutats som ligger i linje med motionsönskemålen. Utskottet anser därför att det inte är nödvändigt med någon åtgärd från sida. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om gode män. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. I motion 2011/12:C281 av och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om en översyn av reglerna för gode män. Motionärerna framhåller att det måste förtydligas vilka skyldigheter som gode män har. (S) föreslår i motion 2011/12:C320 ett tillkännagivande om att en förälder inte ska vara god man åt sina barn. I föreskrivs att till god man ska utses en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig man eller kvinna (11 kap. 12 § ). Allmänna bestämmelser om bl.a. gode mäns verksamhet finns i 12 kap. . män och förvaltare ska, i den mån det följer av deras förordnande, bevaka rätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörja för deras person (2 § första stycket). Förmyndare, gode män och förvaltare ska omsorgsfullt fullgöra sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar den enskilde (3 §). Vid överförmyndarens handläggning tillämpas bestämmelser i 16 kap. . Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare lämnade sitt slutbetänkande Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). Utredningen har lagt fram förslag som syftar till att åstadkomma förbättringar i överförmyndarnas organisation och till att säkerställa kompetensen hos överförmyndarna. Vad gäller överförmyndarnas kompetens har några av utredningens förslag redan lett till lagstiftning, bl.a. de ändringar som utvidgade tillsynsansvar i 19 kap. . Utredningens återstående förslag om bl.a. gode mäns och förvaltares lämplighet, kvalifikationer och utbildning bereds enligt uppgift från fortfarande inom . Enligt uppgift från pågår arbete med att ta fram direktiv till en utredning som ska komplettera utredningsbetänkandet SOU 2004:112. Syftet med utredningen är bl.a. att ge gode män och förvaltare bättre förutsättningar och att göra uppdragen mer attraktiva. Beslut om direktiv är planerat . Utskottet kan konstatera att arbete pågår på området. Någon anledning för utskottet att föregripa detta arbete finns inte. Motionsyrkandena bör därför avslås. God man för ensamkommande flyktingbarn Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör uppdraget som god man för ensamkommande flyktingbarn. Utskottet hänvisar bl.a. till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 13 (S). Motion 2011/12:C313 av (M) innehåller förslag på ett tillkännagivande om att regeringen bör ta fram gemensamma och tydliga regler för de gode männen till ensamkommande flyktingbarn. (FP) föreslår i motion 2011/12:C372 ett tillkännagivande om att det behövs en kvalitetssäkring av uppdraget som god man för ensamkommande flyktingbarn. I motion 2011/12:Sf222 av och (båda KD) föreslås ett tillkännagivande om att en god man ska förordnas efter barnets eller ungdomens ankomst till (yrkande 2). m.fl. (S) föreslår i motion 2011/12:Sf311 ett tillkännagivande om att det måste ses till att kommunerna har förutsättningar att tillgodose behovet av gode män för ensamkommande flyktingbarn. Enligt lagen (2005:429) om ensamkommande flyktingbarn ska sådana barn när de kommer till skyndsamt förses med en god man som träder i barnets både förmyndares och vårdnadshavares ställe. Om barnet därefter beviljas uppehållstillstånd ska den gode mannen ersättas av en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt . , Kommuner och Landsting och bedriver ett arbete för att stödja kommunernas arbete med gode män för ensamkommande barn. Utbildningsinsatser för gode män genomförs också av flera ideella organisationer. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet redogjorde för att motionsyrkanden med krav på att en god man ska förordnas från barnets ankomst har behandlats i samband med att lagen om ensamkommande flyktingbarn antogs (se bet. 2004/05:LU26). framhöll det angelägna i att ärenden om förordnande av god man för ensamkommande barn handläggs skyndsamt så att ett godmansförordnande kan ske så snart det är möjligt. Att i lagtexten föreskriva en uttrycklig tidsfrist inom vilken ett förordnande ska ske vore en mindre lämplig ordning. En sådan regel skulle rimligen inte vara undantagslös och ett motsvarande syfte kan lika väl tillgodoses genom en allmänt hållen regel om en skyndsam handläggning. Därtill kommer att det inte är uteslutet att det kan förekomma enskilda fall då ett förordnande inom just inte är förenligt med barnets intressen. Vad gäller motionsyrkandet med krav på att en god man ska förordnas från barnets ankomst anser utskottet att det inte finns skäl att frångå tidigare ställningstaganden. Beträffande motionsyrkandena i övrigt vill utskottet peka på det arbete som bedrivs av , Kommuner och Landsting samt . Utskottet anser därför att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena. De bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om barns skuldsättning. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2011/12:C345 anser (S) att barn inte ska kunna bli betalningsansvariga för sina föräldrars skulder. Barn med skulder kan senare i livet få problem med att bl.a. hyra en lägenhet eller få lån till en bil. Enligt motionären krävs en grundlig översyn av lagstiftningen i syfte att skydda barn från att bli skuldsatta. Ett tillkännagivande begärs med detta innehåll. Regler om underårigs omyndighet finns i 9 kap. . Den som är (underårig) är omyndig och får inte själv råda över sin egendom eller åta sig förbindelser i vidare mån än vad som följer av vad som ska gälla på grund av villkor eller andra bestämmelser (1 §). Huvudregeln innebär således att åldersgränsen är . Är man har man rättskapacitet man är ett rättssubjekt men man har inte en fullständig rättslig handlingsförmåga. Undantag från huvudregeln som ger viss rättslig handlingsförmåga är dels att en underårig kan få disponera över sin egen lön, dels att en underårig som har fått egendom t.ex. genom testamente eller gåva under villkor att den underårige själv ska få råda över egendomen också har rätt att göra det (34 §§). Av vad som redovisats följer att någon annan oftast måste företräda en underårig. I de allra flesta fall görs detta enligt 6 kap. 2 § och 10 kap. 2 § av den underåriges föräldrar i egenskap av vårdnadshavare och förmyndare. Som huvudregel gäller att föräldrarna utövar förmynderskapet gemensamt om båda har vårdnaden. Förmyndare står enligt 12 kap. 9 § under överförmyndarens tillsyn. har ett antal lagändringar gjorts som syftar till minska risken för att barn skuldsätts. trädde vissa förordningsändringar i kraft som innebär att är skyldig att lämna ut uppgifter till överförmyndaren varje gång en omyndig registreras i register. antog ändringar i lagen om vägtrafikregister (2001:558) som innebär att när ett barn uppges äga ett fordon ska barnets förmyndare, i stället för barnet självt, registreras i vägtrafikregistret. Undantag gäller för fordon som barnet självt har behörighet att framföra. Lagändringarna medför att betalningsskyldighet som vilar på den registrerade ägaren, t.ex. för felparkeringsavgift och fordonsskatt, belastar förmyndaren och inte barnet. Lagändringarna trädde i kraft . trädde ändringar i i kraft som syftar till att minska risken för missbruk av barns tillgångar. Lagändringarna innebär att det krävs samtycke från överförmyndaren för att föräldrar ska få ta upp lån eller företa någon annan rättshandling som innebär att den omyndige sätts i skuld. Kravet på samtycke gäller för alla rättshandlingar som innebär att den omyndige skuldsätts. Lagändringarna innebär vidare att användningen av spärrade bankkonton konton som föräldrarna inte kan disponera utan överförmyndarens tillstånd har utökats. Överförmyndaren ska ges möjlighet att också spärra vissa finansiella tillgångar såsom aktier och fondandelar (prop. 2007/08:150, bet. 2008/09:CU2, rskr. 2008/09:7). trädde ändringar i bl.a. hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och tandvårdslagen (1985:125) i kraft som innebär att även avgifter för ett barns hälso- och sjukvård och tandvård ska tas ut av barnets förmyndare (prop. 2009/10:88, bet. 2009/10:SoU9, rskr. 2009/10:214). Motsvarande motionsyrkande har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet ansåg då att motionärerna fick anses tillgodosedda genom de ändringar som genomförts och att det därför inte kunde anses påkallat med någon åtgärd från . Utskottet anser alltjämt att motionären får anses tillgodosedd genom de ändringar som genomförts. Det kan därför inte anses nödvändigt med någon åtgärd från sida. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en barnbalk. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. och i (båda C) föreslår i motion 2011/12:C297 ett tillkännagivande om att regeringen ska införa en barnbalk som är likställd med . I motion 2011/12:C398 av i och (båda M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska införa en särskild barnbalk som ska ersätta den nuvarande . Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. I betänkandet redogjordes bl.a. för att lagutskottet (i bet. 2005/06:LU27) anfört att det inte skulle vara något annat än en tom gest att döpa om till barnbalken och att balkens nuvarande benämning går utmärkt att förena med det barnperspektiv som redan präglar den. Utskottet fann, liksom tidigare, inte skäl att föreslå någon ändring av sitt tidigare ställningstagande, varför motionen avstyrktes. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den tidigare gett uttryck för och föreslår därför att motionsyrkandena avslås. Formerna för ingående av äktenskap Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om formerna för ingående av äktenskap. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2011/12:C273 av m.fl. (FP) föreslås att ändras så att äktenskap enbart kan ingås i civil ordning. Motionärerna anför att en övergång till en ordning med civiläktenskap innebär att skiljs från staten på området, vilket befäster den religionsfrihet som gäller i . En ren åtskillnad mellan stat och religion innebär att myndighetsutövning ska utföras av offentliga organ, inte av enskilda trossamfund. Ett tillkännagivande yrkas i enlighet härmed. Nuvarande ordning med valfrihet mellan vigsel inom trossamfund och borgerlig vigsel har funnits i . Båda vigselformerna är vanligt förekommande, även om antalet äktenskap som ingås genom vigsel inom trossamfund är högre än antalet som ingås i borgerlig ordning. I 4 kap. 3 § anges att behörig att vara vigselförrättare är sådan präst eller annan befattningshavare i ett trossamfund som har förordnande enligt lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom trossamfund, eller den som har förordnat. Motsvarande motionsyrkande har behandlats , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet hänvisade till att frågan behandlats av civilutskottet i samband med proposition 2008/09:80 Äktenskapsfrågor (se bet. 2008/10:CU19). I propositionen gjorde regeringen bedömningen att inte lägga fram något förslag i denna fråga. Utskottet instämde i regeringens bedömning och avstyrkte motionerna. Utskottet finner inte skäl att frångå sitt tidigare ställningstagande och föreslår därför att motionsyrkandet avslås. Erkännande av äktenskap mellan par av samma kön Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om erkännande av äktenskap mellan par av samma kön. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 14 (MP, V). m.fl. (V) föreslår i motion 2011/12:U204 ett tillkännagivande om att ska verka för att samkönade äktenskap ingångna i ett medlemsland blir giltiga i hela Europeiska unionen (yrkande 6). Motionären framhåller att det är orimligt att ett par som ingått äktenskap i blir rättslösa om de flyttar till ett land som inte erkänner samkönade äktenskap. gäller nya regler som rör äktenskap och vigsel (bet. 2008/09:CU19, rskr. 2008/09:208). Två personer av samma kön kan ingå äktenskap på samma villkor som par av olika kön. Bestämmelserna i tillämpas på samma sätt oavsett om makarna är av olika kön eller av samma kön. På europeisk nivå finns EG-rättslig reglering som är direkt gällande här i landet, t.ex. rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar (II-förordningen). Den gemenskapsrättsliga tolkningen blir avgörande för om regleringen kan tillämpas i fråga om äktenskap mellan två personer av samma kön. På den internationella familjerättens område är part i ett antal internationella konventioner som har införlivats i svensk rätt. Liksom i fråga om de EG-rättsliga reglerna är det inte givet att de internationella konventionerna och de svenska lagar varigenom konventionerna införlivats i svensk rätt kan anses gälla för äktenskap som ingåtts mellan personer av samma kön. I den mån det saknas tillämpliga EG-rättsliga regler och konventionsgrundad lagstiftning gäller de rent svenska reglerna på det internationellt privat- och processrättsliga området. Till denna lagstiftning hör bl.a. lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. I lagen finns allmänna bestämmelser på äktenskapsrättens område. För makar som är medborgare i , , , eller finns bestämmelser i förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap (NÄF). Förordningen genomför en konvention på området. Enligt 3 kap. 4 § partnerskapslagen gäller inte bestämmelserna i för registrerat partnerskap. Lagstiftningsärendet om könsneutrala äktenskap I samband med lagstiftningsärendet om könsneutrala äktenskap anförde utskottet att det inte med säkerhet går att förutse i vilken utsträckning ett inför svensk vigselförrättare ingånget äktenskap mellan personer av samma kön kommer att erkännas i ett annat land. Vilka rättsverkningar ett sådant äktenskap kommer att få är beroende av de rättsregler som gäller i det andra landet. Det får antas att de länder som genomfört en motsvarande lagändring kommer att respektera ett äktenskap ingånget i . Länder med en lag som motsvarar den svenska partnerskapslagen kan komma att tillämpa dessa lagregler i de frågor som uppstår. Andra länder kan ta avstånd från äktenskap mellan personer av samma kön i större eller mindre utsträckning. Den mest extrema varianten kan vara att man i vissa länder helt tar avstånd från sådana äktenskap och behandlar makarna som ogifta. En annan variant kan vara att man betraktar äktenskapet som ett hinder för ett nytt giftermål men vägrar att medverka till att rättsverkningarna av äktenskapet kan realiseras eller att ställa landets domstolar till förfogande för upplösning av äktenskapet. Utskottet anförde vidare att det kommer att tillhöra undantagen att har överenskommelser med andra länder om vad som ska gälla i frågor som rör sådana förhållanden. Enligt utskottets uppfattning kommer det även i fortsättningen att vara en uppgift för att i internationella förhandlingar verka för en reglering på internationell nivå som möter de behov av rättssäkerhet som finns för par av samma kön och som jämställer dem med par av olika kön. Beträffande det EG-rättsliga regelverket anförde utskottet att situationen ännu inte är sådan att man kan räkna med att de regler som gäller makar kan tillämpas i fråga om par av samma kön, om det inte uttryckligen framgår. En kompromisslösning som förekommer är att det lämnas åt respektive medlemsstat att avgöra frågan. Inte heller i sådana fall kan man utgå från att en gemenskapsrättslig regel som rör makar alltid kan tillämpas när det gäller ett svenskt par av samma kön. Det kan t.ex. vara en förutsättning att de berörda medlemsstaterna tillämpar regeln ömsesidigt. Det räcker då inte att svenska myndigheter tillämpar regeln i fråga om ett par av samma kön, om den andra berörda medlemsstaten inte gör det. Utskottet kan konstatera att de uttalanden som utskottet gjorde i det ovan redovisade lagstiftningsärendet ligger väl i linje med motionsönskemålet. Behov av ett tillkännagivande saknas således, varför motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om betänketid vid äktenskapsskillnad. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 15 (V). m.fl. (V) anför i motion 2011/12:C331 att bestämmelserna om betänketid i är föråldrade. Bestämmelserna överensstämmer inte med synen på makarna som självständiga och jämställda individer. Människor måste få ta ut skilsmässa utan att det ställs krav på betänketid. Enligt motionärerna är tiden nu mogen att överväga frågan på nytt. I motionen begärs att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning som innebär att betänketiden vid äktenskapsskillnad tas bort. Bestämmelser om äktenskapsskillnad finns i 5 kap. . En äktenskapsskillnad ska i vissa fall föregås av en betänketid (1 och 2 §§). Betänketid ska löpa om båda makarna begär det, om någon av dem varaktigt bor tillsammans med eget barn som står under den makens vårdnad eller om bara en av makarna vill att äktenskapet ska upplösas. Betänketiden inleds när makarna gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad eller när den ena makens yrkande om äktenskapsskillnad delges den andra maken. Har betänketiden löpt ska dom på äktenskapsskillnad meddelas om någon av makarna då framställer ett särskilt yrkande om det. Har ett sådant yrkande inte framställts från betänketidens början har frågan om äktenskapsskillnad fallit (3 §). Motsvarande motionsyrkande har behandlats av utskottet , i betänkande 2009/10:CU8.