bet · H001SfU1 · 2012-12-06 00:00:00 — Vi har en i allt väsentligt välfungerande sjukförsäkring som ger hållbar trygghet för framtiden för dem som verkligen behöver den och som utgår från att den som kan och vill arbeta ska få stöd för att göra detta.Den första uppgiften är en faktasammanställning från , , byggd på trygga källor som och strax . Här konstateras att "den svenska sjukan" inte länge är ett undantag, och bekräftar därmed att numera har både ett mer stabilt sjuktal och att detta inte nämnvärt avviker från det i vår omvärld.Med stöd av statistik från bland annat och Arbetsförmedlingen lämnade en rapport om vägen tillbaka, en beskrivning av dem som lämnat sjukförsäkringen. I den står det att finna, i klar motsats till hur oppositionen framställer det, att av de 14 200 personer som lämnat sjukförsäkringen /10 var nästan 3 500 tillbaka i arbetslivet. Här tycker jag att det är beklämmande att se att de som är tillbaka i arbetslivet med stöd betraktas som icke riktigt arbetande. Det är för mig en väldigt främmande människosyn. Ytterligare drygt 4 100 personer är nu betydligt närmare arbetsmarknaden, med studier, i olika arbetsmarknadspolitiska program eller öppet arbetssökande i stället för att ha återgått till sjukförsäkringen. Man slås av att hälften av de 14 200 personerna inte längre finns kvar i sjukförsäkringen alls, vare sig som sjukskrivna eller med förtidspension.Av dem som återgick till sjukförsäkringen kommer mycket riktigt en del tillbaka för för att erbjudas arbetslivsintroduktion. Detta är dock begränsat till 2 000 personer, och det är enligt min mening en stor framgång att det är så pass få. får de pröva sin arbetsförmåga när så är befogat och möjligt. De synliggörs helt enkelt och ges en möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden.Till sist, herr talman! Ordet nostalgi kommer från latin och betyder smärtsam längtan tillbaka till hur det var. Nostalgi var ursprungligen en medicinsk diagnos, för det här med en smärta av längtan till hur det var förr var sällan förankrad i den verklighet som då fanns. Nostalgi och trängtande tillbakablickande är därför förrädiskt, och fallet med den svenska sjukförsäkringen skulle i så fall bli förskräckligt. Låt oss därför i stället blicka framåt, se och analysera samhällsproblemen och ha politiskt mod att sedan göra något åt dem, såsom vi gjort med sjukförsäkringen.Detta ingjuter hopp i stället för vanmakt hos befolkningen i en omgivande värld fylld av svårigheter och motsatsen till en stabil ekonomi, som vi har i vårt land. Det synsättet, herr talman, för oss alla framåt, inte bakåt. Ofta har vi hört moderata företrädare prata om att det utförsäkrades 140 personer per dag. Jag lät därför titta på hur siffrorna sett ut . Då kan jag berätta att enligt den undersökning som jag har fått var det 169 personer som utförsäkrades . Vilka var det som satt i regering då? Jo, det var just nu nämnda moderater.Man kan inte bara säga att tack vare rehabiliteringskedjan har utvecklingen vänt. Enligt statistiken ändrades kurvan för sjukpenningen 2003. För förtidspensionerna var toppen 2004, och sedan gick det ned. Då kan man fundera: Var det bättre förr? Nej, det säger vi inte i . Vi vill se någonting helt nytt. när vi samarbetade med Socialdemokraterna var det inte bra, det var ingen perfekt sjukförsäkring då heller. Men det som ni nu kallar för en miljard till landstingen infördes redan då, fast då kallades det inte så. Jag vill fråga Finn : Vilken ideologi vill ni se? Vill ni se en social försäkring där det också finns ett golv? Statistik är ju bedrägligt, och vi måste kanske gå tillbaka ytterligare decennier för att se hur det såg ut när Socialdemokraterna regerade, kanske till och med innan gjorde entré på scenen.Viktigt för mig att konstatera är att när antog sin vision i budgetpropositionen 2002/03, vilket jag tyckte var framsynt av en socialdemokratisk ledare att göra, sänktes sjuktalen, men det var oftast på bekostnad av en övergång i förtidspension. Då flyttades man över till det som vi kallar för sjukersättning och som alltså ersätter förtidspensionen. Det är först sedan alliansregeringens sjukvårdsreform trädde i kraft som vi faktiskt ser ett ytterligare sänkt förtidspensionstal. Den resan började, såvitt jag kan se, efter alliansregeringens tillträdande.Den andra frågan gällde förslag till golv; man kan naturligtvis diskutera ideologi. Vi tycker att de nivåer vi har i sjukförsäkringen är rimliga givet det faktum att det oftast finns avtalsförsäkringar som täcker upp för de flesta människor så att de kan komma upp till en rimlig försörjningsnivå om de blir långtidssjukskrivna. Man kunde också vända på frågan och säga: Ska vi ta bort avtalsförsäkringarna? Vill vi inte att parterna ska ha något utrymme att påverka sjukförsäkringssituationen? Jag tror att det kan vara tvärtom.Det viktiga när man inte bara höjer golv och tak är att man då frigör resurser till helt andra investeringar i välfärdssektorn, till exempel skolan och äldreomsorgen. Vi har trots allt en begränsning av resurser. Vi måste prioritera. Naturligtvis ska de sjuka prioriteras högt, men det ska även de äldre samt våra ungdomar och skolan. Det är möjligt att Finn blir besviken, men tittar vi på de siffror som tagit fram ser vi att antalet som gick in i förtida pension, alltså sjukersättning, minskade från 72 000 till 59 000 . Ser vi till det totala antalet var det en större minskning 2004-2006 än vad ni, Finn , åstadkommit från 2006 till 2010.När det gäller synen på golv vill jag säga att genom att ni tagit bort den tillfälliga sjukersättningen finns det ingen möjlighet för den som inte kommit in på arbetsmarknaden att få ett stöd. Låt oss som exempel ta en ung person som går på gymnasiet och drabbas av leukemi. Sjukvården lyckas, vilket är helt fantastiskt, återställa henne, men hon har kraftigt nedsatt arbetsförmåga på grund av biverkningarna.Den unga personen vill inget annat än att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Hon försöker gå en utbildning men klarar det inte på heltid. Hon skulle gärna vilja skaffa sig arbetslivserfarenhet, men klarar inte det. Hon får noll i ersättning. Det finns inget stöd. Med ett golv skulle hon åtminstone kunna få ersättning, skaffa sig en ordentlig utbildning och successivt försöka komma tillbaka.Frågan är därför: Kan inte trots allt se att det finns ett värde i att ha en ekonomisk och social trygghet för att kunna ställa om och få ett jobb? Jo, det kan visst, och det kan alliansregeringen samfällt också. Vi har, , med intresse följt både golvhöjarnas och takhöjarnas argumentation. Det är bland annat därför det tillsattes en parlamentarisk socialförsäkringsutredning inom vilken just den typen av frågor kan bli aktuella att resonera om. Sedan får vi se var det största parlamentariska underlaget finns för att antingen höja tak eller golv, eller hur man nu ska göra, och vilken avtrappningsform som kan bli aktuell.Allt detta måste ställas i relation till att det även handlar om utgifter, som jag sade i mitt förra inlägg, . Det rör sig om miljardpuckar, som det brukar heta. Det är stora kostnader för staten. De kan naturligtvis vara välmotiverade, men de måste genomtänkas och speglas mot andra insatser som görs på välfärdsområdet, till exempel äldreomsorgen, skolan, sjukvården. Det är lite förment att kräva att vi ska höja både golv och tak utan att först göra den reflexionen och utan att ta till vara den breda parlamentariska möjlighet som ges i och med den parlamentariska socialförsäkringsutredningen.När det sedan gäller statistiken kan jag inte gå in i den eftersom jag inte sett faktaunderlaget. Jag betvivlar dock att det fullt ut förhåller sig så som säger, men låt oss titta mer på det.Det finns en paradox i detta, herr talman. Å ena sidan beskrivs det vi gjort som att vi kastar ut folk som är sjuka, både från sjukpenning och från förtidspension. Å andra sida sägs det att vi har gjort att fler blivit förtidspensionärer. Så låter det av resonemang.Det håller inte ihop, . I så fall var det enligt din ideologi en inhumanitet när ni tillsammans med Socialdemokraterna 2004-2005, som du säger, skickade ut färre människor i förtidspension än det du påstår att vi nu gör. Det resonemanget håller inte, . Det är fascinerande att lyssna på Finn och ibland på moderater över huvud taget. De verkar gilla socialdemokrater, men först efteråt. Här berömmer man och och andra. Det är bra, men kunde ni inte ha fattat det då, Finn ? Tog det så ? Sedan verkar det som att ni misstolkar och inte riktigt förstår vad de föreslog. Att tyckte att det skulle vara mer försäkring och mer arbete, inte tvärtom, är ju en annan historia.Den historieförfalskning som delvis bedrivs från moderater i talarstolen och i kommunikationsplattformar är lite bekymmersam, antingen det görs av partisekreteraren eller av någon i talarstol. Vi kan nämligen konstatera att det var vi som införde pengarna när det gällde landstingsmiljarden. På punkt efter punkt kan vi bevisa att mycket av det som här påstås naturligtvis inte är sant.Det är också bekymmersamt när det hävdas att utgiftsminskningarna på något sätt konkurrerar med pengarna till skolan. Hade det varit så skulle väl resurserna till skolan i så fall ha förstärkts under den tiden. Så har inte skett. Resultaten sjunker ju dramatiskt.Däremot uppvisar sjukförsäkringen stora överskott, men de pengarna går inte till sjukförsäkringen. De går någon annanstans. Det är ett av skälen till att företrädare för , TCO och andra undrar varför de ska betala försäkringarna dubbelt, både via avtalsförsäkringar och dessutom via socialavgifter. Det vore intressant att få svar på det av Finn Bengtsson.Det andra jag vill fråga gäller det som säger, nämligen att under dessa år har förtroendet för sjukförsäkringen minskat dramatiskt hos svenska folket. Det är inte så att alla vi andra får brev från folk som säger att äntligen är sjukförsäkringen mycket bättre . Det är ett ganska udda tillfälle när något sådant eventuellt händer. är det precis tvärtom. Uppenbarligen visar undersökningar i detsamma.Det som skett är att förtroendet för sjukförsäkringen raserats. Därför vill jag fråga Finn vilket ansvar han tar för det minskade förtroendet. Det är intressant att höra fascineras av att jag kan uppskatta en tidigare ansvarskännande socialdemokrati. Det jag egentligen gör är att jag ifrågasätter den nuvarande socialdemokratins klackvändning där man frångår de principer som man i regeringsställning faktiskt tog ansvar för och som gjorde det möjligt för alliansregeringen att, på basis av den problemanalysen och de förslagen, genomföra en sjukförsäkringsreform. Det är det som är paradoxen.När det gäller avtalsförsäkringar är socialdemokratins förhållningssätt intressant. Avtalsförsäkringar inom det område som gäller ersättning av inkomst för sjukdom ska inte få lov att finnas. Det får parterna inte blanda sig i. När det sedan gäller arbetslöshetsförsäkringen är det precis tvärtom. Då får det inte finnas några generella lösningar. Staten får helst inte vara inblandad, utan det ska lösas av parterna. Då kramar man alltså en annan lösning. Logiskt hänger det inte riktigt ihop.Beträffande förtroendeminskningen frågar vad Finn och alliansregeringen har för ansvar för det och stöder sig på Umeåforskares mer deskriptiva analys av en uppfattning som fås genom enkätstudier. Man kan fundera lite grann på hur mediebilden ser ut och vem som understöder den mediebilden. Jag tycker att det ofta gås ut och sägs att cancersjuka under pågående behandling kastas ut från sjukförsäkringen för att arbeta. Det om något är väl historieförfalskning. Det är faktiskt lögn. Det är inte så regelverket ser ut.Vi tittade på siffror från , och det visade sig att det under föregående år inte fanns någon med pågående cancer som haft krav på sig att lämna sjukförsäkringen. Vi har så pass generösa undantag att , alltså var fjärde till var femte individ, kan fortsätta i sjukförsäkringen utan bortre gräns på grund av de undantagsregler som finns. Så nog tycker jag att vi har tagit vårt ansvar när det gällt att visa humanitet. Där fick vi svaret. Det är alltså mediernas fel att svenska folket har tappat förtroendet för sjukförsäkringen. Det är väl egentligen kontentan. När Svallfors gör undersökningar som visar att svenska folkets förtroende för sjukförsäkringen har minskat dramatiskt är det elaka tidningsrubriker som är orsaken, inte det förändrade regelverket. Det låter som en väldigt udda förklaring.Nej, naturligtvis är det den kraftiga omstöpningen, det systemskifte som har skett i sjukförsäkringen, som gör att människor på arbetsmarknaden inte riktigt vet om de får skydd när de är sjuka. Man vet inte om eller när man får pengar, och man vet definitivt inte om man får någon rehabilitering. har osäkerheten på svensk arbetsmarknad om vilket skydd som finns när man blir sjuk varit så stor som just . Det är inte bara jag som säger det. Det säger företrädare för , och . Det säger även företrädare för arbetsgivarna. Detta har skapat en svårförutsägbar situation på arbetsmarknaden.Vi kommer ihåg debatten om 180-dagarsregeln. Personer som genomgick cellgiftsbehandling hamnade i ett läge där de tvingades till uppsägning i stället för att fullfölja sin rehabilitering och kunna vara kvar på arbetsmarknaden. Vi hade aktuella ärenden som vi visade. Ändå väljer Finn och att inte tro på den verkligheten.Återigen: Nostalgi kan vara att drömma sig bakåt, men det kan uppenbarligen också vara att drömma om någon alternativ verklighet, och det är väl det som sker i det här fallet. Jag tycker att det är bekymmersamt att man inte ser verkligheten som den är. Det är en dåligt fungerande försäkring. Den har skapat stor osäkerhet, vilket gör att fackföreningar och andra nu tvingas gå avtalsvägen för att komplettera ett mycket dåligt samhälleligt skydd. Poängen vore att reparera en dåligt fungerande sjukförsäkring och reparera förtroendet hos svenska folket, så att man faktiskt vet att det ska finnas ett skydd i händelse att man drabbas av sjukdom, vilket kan hända oss alla.De som blir utförsäkrade förlorar enligt undersökning . Tycker Finn att det är rimligt? Är det bra ekonomiska incitament? säger att jag påstår att det är mediernas fel. Det sade jag inte. Jag sade att mediebilden har varit påtagligt negativ om man sätter den i relation till hur vi följer upp detta och får myndigheternas inspel om hur man tycker att försäkringen har fallit ut. De hanterar den i daglig gärning i sitt uppdrag och har även enligt regleringsbrevet en skyldighet att rapportera tillbaka vad de upplever.Vi hade så sent som en offentlig utfrågning i utskottet där vi följde upp rehabiliteringskedjan. I allt väsentligt visade det sig fungera väldigt väl. Den bilden sätts sällan av medierna. Bär inte och oppositionen som kraxande olyckskorpar till viss del ett ansvar för vilken mediebild som sätts?Försäkringskassan fattar nästan 20 miljoner beslut . av dem går den försäkrades väg. Men eftersom det är så många beslut är det klart att de som inte beviljas är rätt många. Bland dem finns det naturligtvis sådana som kan hamna fel i ett så här stort reformarbete. Det är också därför vi har gjort förbättringar i förra budgetpropositionen och i denna budgetproposition, som jag tog upp i mitt anförande. Socialdemokraterna och den övriga oppositionen väljer dock att se bort från detta för att i stället hitta andra ingångar till att kritisera ett system som i själva verket har blivit mycket mer hållbart och långsiktigt trovärdigt, precis som gav uttryck för i ett pm som kom i år.Herr talman! Det är viktigt att förstå att man inte bör skapa oro kring ett av våra viktigaste trygghetssystem. Det fanns en vilja inom den tidigare socialdemokratiskt ledda majoriteten och det finns en vilja hos den nuvarande alliansmajoriteten att förvalta uppdraget och komma till rätta med de problem och den dysfunktionella försäkring vi hade tidigare. Oron för detta ska man inte göda onödigtvis, för man tar på sig ett väldigt stort ansvar. Jag kände mig apostroferad, som det heter, när det gällde människor som kommer tillbaka med lönebidrag. Det skulle tydligen vara någonting som vi inte tyckte var bra. Därför tänker jag citera mig själv ur dagens anförande: "Ytterligare 3 000 jobbar med någon form av stöd, oftast lönebidrag. Det är absolut inget fel med det; tvärtom är det ett bra sätt att kunna komma tillbaka. Problemet är att det i statistiken inte sägs någonting om hur mycket arbete man egentligen är i." Vi har ingenting emot om man kommer tillbaka i arbete med hjälp av lönebidrag. Den onödiga diskussionen kan vi döda.Finn pratade om prioriteringar. Man måste prioritera när andra ur oppositionen diskuterar varför inte sjukförsäkringarna är tillräckliga. Jag kan säga att ni gör era prioriteringar. Ni sänker bolagsskatten för 16 miljarder, tror jag att det är. Ni tillåter vinster i välfärden som dränerar bort skatteintäkter på 8 miljarder. Ni har sänkt skatter för svenska folket med uppåt 100 miljarder vid makten, inte minst för höginkomsttagarna. Det är era prioriteringar. De pengarna skulle göra väldigt god nytta i skolan, som rasar och får allt sämre resultat med en borgerlig regering vid makten. Det finns pengar som ni har undandragit. Dessutom går sjukförsäkringen med vinst som täpper till andra hål.Jag vill också kommentera det här med att det skulle vara vi och medierna som skapar oro. Jag tycker att den oro för sjukförsäkringssystemen som finns är ett hälsotecken. Folk har upptäckt hur illa ställt det är - det är du som drabbas , men jag kan drabbas . Vi har inte en sjukförsäkring som vi kan lita på. Det var skönt att höra att inte har något emot att man blir anställd med lönebidrag. "Vi har ingenting emot om man kommer tillbaka i arbete med hjälp av lönebidrag", säger . Ni har ingenting emot det, men vi gör någonting för att man ska kunna komma tillbaka med eller utan lönebidrag.Vi har gjort en sjukförsäkringsreform som ger möjlighet för människor att lämna ett passivt utanförskap i långtidssjukskrivning där inget ses eller görs och ingen annan utsikt finns än att kanske få förtidspension. Det är därför tidsgränserna är så viktiga för att markera att man har en avstämningspunkt där man gör en bedömning. Ska det vara fortsatt sjukskrivning, ska det ske en övergång till förtidspension eller ska man prova individen mot den arbetsmarknad som tidigare kanske inte var möjlig? Sedan kan man ta emot människor med eller utan lönebidrag. Men med ståndpunkt att man bara ska sitta i sjukskrivningen utan en bortre gräns lär man aldrig få möjlighet att få lönebidrag eller ett arbete utan lönebidrag. Det är vi som har löst den knuten.När det sedan gäller den klassiska problematiken med att vi sänker skatter för folk och investerar hos rika, eller hur ni nu brukar uttrycka det, fungerar tyvärr inte logiken. All politik hänger ihop. I enlighet med det logiska resonemang som du just nu förde skulle man kunna säga att vi sänker skatterna för medborgarna för att investera i partibidrag till . Det är ungefär samma logik. Pengarna tas in på olika sätt. Genom att vi sänker skatten för folk som arbetar ökar vi den totala intäkten till skattekistan för staten. Det är detta som är arbetslinjen. Det tror jag att har väldigt svårt att förstå, men det leder till större möjligheter till sunda statsfinanser och investeringar i välfärden. Det är den logiken jag vill se, inte logiken i att beskriva någonting inverst, att man tar pengar från vissa och ger till andra. Det är inte så det fungerar. Jag ska nästan citera mig själv igen. I mitt anförande, som jag tror att Finn inte riktigt lyssnade till, sade jag väldigt tydligt att vi inte har någonting emot tidsgränser. Men vi vill inte sätta tidsgränserna på den enskilde, utan på sjukvården, rehabilitering, samarbete med , behandlande läkare och så vidare, så att man har en rättighet att få sin rehabilitering gjord. Vi vet att det tar väldigt att få rehabilitering. kan det vara för sent vid de här tidsgränserna. Vi vet också att människor kan tvingas säga upp sig från sitt jobb efter 180 dagar.Det är vad vi menar med tidsgränser. Vi menar inte att man ska sitta och vara passiv och att ingen ska bry sig om en. Vi har aldrig sagt att det var bättre . Det fanns saker som behövde göras då med. Då var tidsgränser till stöd och hjälp för den som behövde det, för den som blivit sjuk och behövde rehabilitering. Där har vi nog inte olika åsikter. Men man hamnar i kläm med dagens tidsgränser som de ser ut, och risken finns att man blir utförsäkrad och hamnar helt utanför systemet. Dessutom är det många som blir försörjda av anhöriga, och det är väl ändå inte så vi vill ha det i i dag.Jag förstår inte riktigt Finn logik när det gäller skattesystemet. Han säger: Vi vill prioritera vad vi vill använda skattepengar till. Men ni har allt mindre att prioritera med eftersom ni har sänkt skatterna med 100 miljarder. Ni sänker bolagsskatten med 16 miljarder och så vidare.Jag förstår inte det resonemanget. Det får Finn gärna ta en gång till. Ju mindre skatteintäkter vi har gemensamt, desto mer pengar finns det i systemet. Det är en logik som jag inte förstår. kan jag inte ställa någon motfråga till eftersom jag har slutreplik.Låt mig i stället konstatera att med dagens sjukförsäkringssystem stannar fortfarande var fjärde till var femte individ kvar i sjukförsäkringen efter att de har passerat den bortre tidsgränsen. Det är den humana inställning vi har till att inte se tidsgränserna som fullständigt låsta.Med detta sagt är det mycket riktigt så att det vi har diskuterat är det de 65 000 individerna som har haft en möjlighet att lämna sjukförsäkringen efter uppnådd bortre gräns för att pröva huvudsakligen arbetslivsintroduktion. Det är intressant att notera att av de 65 000 är det 35 000 som inte återvänder till sjukförsäkringen.Det är de 35 000 som kan få ett arbete med eller utan lönebidrag eller andra arbetsmarknadsinsatser av Arbetsförmedlingen. Det är de som i sin retorik i anförande inte vill ge denna möjlighet. Hon förfasas just över denna bortre gräns där människor ges en möjlighet att komma tillbaka.Det är den bristande logiken. Det är en björntjänst som man från vill göra när man vill ta bort den bortre tidsgränsen, för då får dessa människor inte möjlighet att provas.Dessutom är det så - och det tycker jag att man ska vara ärlig nog att säga, - att vi i förra budgetpropositionen införde vi ett önskemål om att människor skulle komma till ALU än bortre tidsgränsen, redan efter 180 dagar.Det ger människor möjlighet att fundera över om det yrkesval som de har gjort verkligen är det bästa med tanke på att de har varit så långtidssjukskrivna, om det nu inte gått att rehabilitera i den miljön de arbetade. Det innebär att människor arbetar kvar under samma ekonomiska skydd i sjukförsäkringen som de hade tidigare men med syftet att försöka närma sig arbetsmarknaden.Det är väldigt tråkigt att inte ser att de fortsatta förbättringarna av en redan i grunden bra reform är rätt väg att gå i stället för att drömma sig tillbaka av nostalgiska skäl till en svunnen tid där vi hade ett utanförskap som var mer massivt än i något annat land i . I ett modernt fungerande samhälle är det verkligen viktigt med både allmänna socialförsäkringar och fungerande privata försäkringar. För oss i har alltid de allmänna socialförsäkringarna varit ett väldigt viktigt inslag i välfärdsbygget.Grundtanken med socialförsäkringar är, som de flesta som sitter här känner till, att de omfattar hela befolkningen och att alla, även människor med medfödd sjukdom, kan försäkra sig för att få inkomstskydd och subventionerad sjukvård.Socialförsäkringar ska jämna ut risker, skydda mot inkomstbortfall och omfatta alla. Det är väsentligt att människor har ett inkomstskydd och en ekonomisk trygghet när de blir sjuka eller arbetslösa.Herr talman! Det har diskuterats historia här. Jag vill se tillbaka ungefär en tio är i tiden. Det är otvivelaktigt så att vi då hade väldigt höga sjukskrivningstal.