bet · GZ01CU15 · 2012-04-11 00:00:00 — Man har dock inte upplevt det som ett tecken på ett friskt näringsliv. Pacta sunt servanda. Man ska kunna lita på varandra. Avtal ska hållas. I det seriösa näringslivet är det väsentligt att man snabbt kan ingå avtal, att man snabbt vet vad man har att förhålla sig till och att man kan lita på varandra. Regelsystemet är uppbyggt för att hantera i mångt och mycket det seriösa näringslivets transaktioner på ett effektivt och bra sätt. Om man har skriftlighetskrav skapar man per automatik förlängningar, fördröjningar, innan ett avtal kan verkställas. Vågar man investera? Vågar man börja fullgörandet av ett avtal innan man vet att man har svart på vitt, att man har skrivit under? Det skapar fördröjningar i näringslivet i den mån det finns flera avtal som är avhängiga av varandra. Om jag beställer något och måste vänta på papper på det, och min leverantör i sin tur är beroende av andra avtal, han måste vänta på papper från fem leverantörer, kan det bli långa kedjor av fördröjningar. Jag tror sammantaget att det inte är önskvärt att uppställa alltför stora formkrav. Det skulle inte vara i linje med hur vi ser på avtalsrätten i övrigt. Den här frågan var uppe . Jag tror att det var som gjorde en utredning om vikten och betydelsen av muntliga avtal i näringslivet och kom fram till jag har inte siffrorna i huvudet att det skulle bli åtskilliga miljarder, tiotals eller hundratals miljarder, om man räknade transaktionskostnader och rena förluster på att införa ett skriftlighetskrav. Om man vill komma åt de oseriösa aktörerna får man utgå ifrån att de, liksom , inte kommer att bry sig om reglerna. Det är enkelt att påstå att det finns ett skriftligt avtal om man hör av sig till någon. Man kan påstå att det här avtalet redan är underskrivet och att man har det i sin byrålåda. Detta hjälper inte den som är utsatt för det oriktiga hotet. Han måste ändå gå till domstol. Bluffmakaren kommer naturligtvis inte att vinna, men det är frågan om han skulle göra det med det nuvarande regelsystemet. Den sista frågan gällde om ska granska kraven mot någon slags lista på oseriösa aktörer. är måhända mer lämpad att svara på hur det skulle se ut, men ett problem är hur man i förväg ska kunna identifiera vilka som är oseriösa. Använder de sig av målvakter eller byter företag är det svårt för Kronofogden att få grepp om vilka som ska blockeras. Det är först i efterhand när man har den här mängden krav och massvis med klagomål som man kan identifiera vilka som är bluffmakare. Ordföranden: Jag inser att vi inte kommer att kunna hålla tiden. Jag hoppas att ni allihop tycker att det är värt att stanna extra för att få avsluta den här rundan. Jag har tre personer till på listan. Vi tar dem i en klump. Sedan har också viftat. Jag skulle gärna vilja att du får det absolut sista ordet. Då får du både svara på frågor och komma med någon avslutande kommentar. (M): Jag inser att det här är ett allvarligt problem. Jag har också noterat att det har tilltagit. Det framgår av den tillgängliga statistiken även om vi vet att mörkertalet sannolikt också är stort. När vi ser den här typen av problem är vi många som känner en stark drivkraft att vilja göra någonting åt det. Då kanske man föreslår olika saker. När jag hör en del förslag kommer jag faktiskt att tänka på en professor vid juridiska institutionen på som sade att man inte ska leta efter månen på havets botten. Det ska man kanske inte göra när man ska lösa några problem. Jag tänkte beröra tre saker. Den första hänför sig till och Per . Sedan kommer jag att kommentera det här med gråzonen som polisen tog upp. Dessutom har jag en fråga till . Vi vet att det här är en kriminell verksamhet som möjligen är välorganiserad och i vart fall omfattande. Den verksamheten sker i en civilrättslig kontext. Det är inte helt ovanligt. Vi har ekonomisk brottslighet som ser ut på väldigt många olika sätt och som tangerar väldigt mycket av den civilrättsliga lagstiftningen. Om man då ska göra någonting åt detta är frågan: Vad är egentligen problemet? Vi vet att de civilrättsliga reglerna egentligen är avsedda för andra situationer. Konsumenter har en ångerrätt från avtal som de faktiskt har ingått av det skälet att de kan behöva fundera efter det att de har fått ett telefonsamtal därför att situationen där avtalet sluts är sådan. Om man då ska göra någonting åt detta och inte lyckas med de skarpa verktygen, det vill säga straffprocessuella tvångsåtgärder och annat som vi har sett exempel på i också, ska man då ge sig in och börja ändra i de avtalsrättsliga reglerna som är avsedda för ett helt annat ändamål? Jag vill också kommentera det här med gråzonen. Jag vill påstå att när man möter begreppet gråzon handlar det ofta om en zon där man egentligen inte vet vad som gäller. Det kan vara ett tecken på egen oförmåga eller egen okunskap. Det är ändå så att antingen har avtal ingåtts eller så har det inte ingåtts. Är det en sådan gråzon som det oftast brukar vara är det mycket viktigt att man fyller ut den så att gråzonen försvinner. Det tror jag är mycket viktigt för brottsbekämpningen. Låt mig återgå till . Där ser vi också att det här är kopplat till annan ekonomisk brottslighet. Då funderar man lite över om det verkligen är polisens bedrägerirotlar som ska syssla med det. Vi har ju tillskapat för att klara svårare ekonomisk brottslighet. Det hör möjligen hemma där. Där kanske det inte skulle finnas en gråzon. Kan det vara så? säger att ångerrätt är fel benämning, och det är vi kanske ganska överens om, men man föreslår ändå det som en möjlig åtgärd. Det har min partikollega frågat om. Jag vill ställa frågan: Om man nu skulle ångra detta, vem ska man då ångra det till? Det vill jag gärna veta. Vilken situation hamnar man i om man ångrar det till det här blufföretaget som inte går att nå? Är det lösningen att införa en ångerrätt? (MP): Min fråga anknyter lite grann till föregående fråga. Vi har hört argument både för och emot många av de förslag till lösningar som har kommit fram. Det verkar inte vara så lätt att hitta lösningar inom ramen för de affärsmässiga relationerna. Därför har jag en fråga till . Som föregående frågeställare sade är detta en del av en mer omfattande ekonomisk brottslighet. Då är min fråga väldigt kort: Har ni funderat över åtgärder på andra nivåer inom ramen för ekonomisk brottslighet som skulle kunna göra just den här typen av problem mindre intressanta? (S): Min fråga går också till . Den är kanske av lite mer filosofisk natur. Den handlar om hur vi borde betrakta enskilda och små företag. ser vi på företag som företag oavsett hur stora de är. Jag funderar på om man egentligen inte borde se enskilda och små företag som konsumenter och ge enskilda och små företag samma form av skydd och rättigheter. Det vore intressant att höra Företagarnas syn på detta. Skulle det kunna vara en väg att gå som en del i det här arbetet? Per : ställde frågan om vad som är problemet. Problemet är ju att brotten inte utreds. Det är det stora problemet. Du nämnde också ekobrott. har uttryckligen sagt att det här inte ligger på deras bord, vilket är helt fel i mina ögon. När man utreder ärendet i och begär hjälp från får man ingen hjälp, för vid en snabb titt på bokföringen i de här företagen ser allt grönt ut. Men de redovisar ju en tiondel av vad de omsätter. Då backar , och där står åklagaren och får inte hjälp. Där har vi problemet. Sedan tar vi fram ett antal förslag på åtgärder som bör utredas, men det stora problemet ligger där jag just nämnde. Per : Det är viktigt att identifiera en gråzon. Om vi inte identifierar en gråzon kan vi inte vidta åtgärder mot den. Men det är helt riktigt att en gråzon ska vara så liten som möjligt och helst inte finnas över huvud taget. För att kunna genomföra bra utrednings- och lagföringsåtgärder måste vi också se var det brister i informationen. När personer anmäler den här typen av brott är anmälan så ofullständig att det inte går att fånga både de subjektiva och objektiva rekvisiten. Därför är det viktigt att titta på gråzonen och flytta så mycket som möjligt av den in i den straffrättsliga zonen. När det gäller andra åtgärder nämnde jag tidigare det samarbete som finns inom rättskedjan mot den grova organiserade brottsligheten. Det bygger väldigt mycket på att jobba mot den företagsliknande organiserade brottsligheten för att kunna möta den med ett antal olika aktörer med olika kompetens och olika ansvarsområden. Det sker framför allt genom arbetet i och Operativa rådet inom ramen för den grova organiserade brottsligheten. Andra åtgärder där det finns ett samarbete mellan parter i rättskedjan, bland annat har , , , Kronofogden nämnts här, vidtas för att arbeta för att förverka brottsvinster i en större omfattning. Det är alltså ytterligare ett sätt att rikta in sig på brottsligheten med andra än de rent lagförande metoderna. : Jag ska börja och avsluta filosofiskt. Det handlar till en del om att företagare ska få rätt och ha rätt. Vi uppmanar företagare att bestrida fakturor. Vi uppmanar dem till att starta rättsprocesser, och det är krångligt för dem. Deras arbetstid, som borde läggas på att driva deras företag, läggs på att driva rättsprocesser. Många saker finns på plats om man orkar hela vägen, men de flesta orkar inte. De värderar högt och anser att de kan lägga den på någonting annat. Därför betalar de den här fakturan och göder hela systemet. Den andra saken är detta med gråzonen. Det är därför vi diskuterar ångerrätten och kreditupplysningslagen. I flera av de här fallen är det inte tänkt att man ska göra som lagen är skriven. När man har bestridit en faktura ska den inte hamna hos , men det gör den ändå. Man kan få en betalningsanmärkning fast man har börjat bestrida den i en rättsprocess. Det är inte heller tänkt att det ska vara så, men det finns sådana här sjuka saker som fortplantar sig i systemet. Samma sak blir det med ångerrätten. Det finns inget avtal, men det är det närmaste man ändå kan komma någonting som liknar att kunna ångra något. säger att man bara ska utreda sådant som man tror kan ge någon riktig effekt. Ja, eller också ska man utreda sådant som man tycker är genuint krångligt och svårt och där man har svårt att väga saker mot varandra. Den sista saken handlar om att företagare ser olika ut. En enmansföretagare kan vara musiker. Det kan också vara en redovisningskonsult eller en jurist som driver eget. De har helt olika förutsättningar att hantera, i det här fallet, bluffakturor. Det är svårt att reglera i lagstiftningen vilken typ av företag man är. Där tycker jag att man ska vara så enkel som möjlig. Man kan möjligen göra det med beloppsgränser och annat. är det så att alla de här bluffakturorna har en summa som ligger under det som företagaren kan få som rättshjälp, det vill säga ett halvt basbelopp. Det är ingen slump. En företagare som ska starta en rättsprocess måste göra det med egna medel och kan inte ta rättsskyddet i anspråk. Ordföranden: ställde en fråga om de rundabordssamtal som Företagarna flaggade för, . Han undrade om regeringen tycker att det verkar spännande. : Övningen här visar att det görs mycket, och man kan säkert göra ännu mer tillsammans. Det är nog en mycket klok idé att fortsätta i någon form, men jag kan inte svara på i vilken form. Det är någonting som vi tar med oss tillbaka till departementet . Ordföranden: tar också fasta på det. Jag önskar att vill komma med några reflexioner, kommentarer och en avslutande kommentar. : Det var många frågor som väckte en del funderingar hos mig. För att ångerfristen ska börja löpa ska det finnas en adress med kontaktuppgifter och så vidare. Hur en sådan ångerrätt sedan bevaras är en annan fråga, men det ska gå. Lagstiftningen förutsätter det. Vi utgår trots allt från någorlunda seriösa företagare. Ska vi jämställa småföretagare med konsumenter? Det har man gjort i . Det finns ett exempel i alla fall. En förändring av inkassolagen skulle kanske vara att man ser över förutsättningarna för att bli ett inkassoföretag. Det är ganska illa att man skänker sådana här blufföretag den legitimitet det ger. Det är inte mycket till åtgärd som inte kommer att påverka omfattningen särskilt mycket, men varför ska rättsordningen ge det stödet till den typen av företag? Det handlar om att utverka kriterier som gör att man kan rensa bort den typen av blufföretag. Det är inte så lätt att hitta de kriterierna, men det kanske går. Jag tror att det skulle skapa rätt svåra problem att införa ett formkrav, vilket nämnde. Vi har också internationella förpliktelser. Vid internationella köp är det inget formkrav uppställt. Även vid gränsöverskridande handel är det möjligt att vi kommer att ha en förordning för konsumenter och små och medelstora företagare . Där gäller inte heller några formkrav. Rent allmänt tror jag att det skulle uppfattas som mycket märkligt om införde ett formkrav. Avslutningsvis tror jag att en del av det här problemet trots allt ligger i att rättssystemet ser ut att erkänna den här typen av bluffakturor. Det yttersta tecknet på det är när en domstol ger ett blufföretag rätt. Jag tror att en åtgärd kan vara att man informerar domare om att de här blufföretagen existerar och hur de arbetar så att det finns i deras erfarenhet. Det är inte säkert att de har den erfarenheten. Det ser en massa sådana här fordringar, men de ser ut som alla andra fordringar. Om man inte lär sig se skillnaden kanske man aldrig kommer till insikt. Möjligen ska man justera så att den förhindrar förlikningsinriktad verksamhet hos domstolarna när det finns anledning att misstänka att fordringen är ogrundad. Som det är nu har domarna en plikt att verka för en förlikning. (FP): Det ankommer på mig att säga några ord avslutningsvis. När jag tog initiativet till den här utfrågningen möttes jag oerhört positivt av ledamöterna i civilutskottet. Jag tror inte att vi riktigt kunde ana att vi skulle få ett så starkt strålkastarljus på den här frågan som vi har fått både i medierna och här . Jag tror också att detta att vi har kunnat samlas här innebär att vi har tagit ett steg framåt i kampen mot dessa oseriösa företagare. När det gäller de olika frågor som har diskuterats tycker jag att man sammanfattningsvis kan konstatera att vi är överens om att det på den straffrättsliga sidan, den kriminella sidan, måste vidtas kraftfullare åtgärder. Det måste sättas in större resurser. Vi måste ha ett slags nationell samordning, där även företagarorganisationerna bör medverka. Där tycker jag att vi har fått glädjande signaler från vår justitieminister , så jag är övertygad om att vi kommer att kunna ta några steg framåt när det gäller just den biten. När det gäller de andra två förslag som vi i huvudsak har diskuterat, ångerrätt och kreditupplysningslagen, är det sådant som vi i utskottet nu tar till oss, där vi måste väga för- och nackdelar och se vad vi kommer fram till. Vad vi kan utlova från utskottets sida är att vi inte tänker släppa dessa frågor, utan vi tänker fortsätta att följa upp dem. Bakom oss har vi duktiga stenografer som har tecknat upp vad som har sagts , och i sinom tid jag utlovar inte när kommer en utskrift av allt som har sagts under att finnas tillgänglig. Med detta vill jag tacka alla som har deltagit med inlägg och besvarat frågor, utskottets ledamöter som har ställt frågor och även de åhörare som har tagit sig hit för att följa denna fråga. Det gläder oss att så pass många är intresserade av att följa frågan. Därmed avslutar vi dagens utfrågning. Bilder från den offentliga utfrågningen Vi ska nu debattera civilutskottets motionsbetänkande nr 15 om konsumenträtt. För tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 1 om bluffakturor och reservation nr 8 om reklam riktad till barn, men jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer.För många småföretagare är oseriösa telefonförsäljare ett stort problem. Ofta saknar de småföretagare som drabbas den kunskap och de resurser som krävs för att bemöta felaktiga krav från telefonförsäljare. Deras situation är i många avseenden jämförbar med enskilda konsumenters. En konsument som köper en vara via telefon, internet eller postorder har enligt distans- och hemförsäljningslagen 14 dagars ångerrätt. Någon motsvarande lagreglerad ångerrätt finns inte för näringsidkare. Det kan för en småföretagare handla om stora utgifter. För många småföretagare är blotta tanken att hamna hos ett inkassoföretag rena skräcken varför de ofta betalar. Det är därför inte heller någon slump att det är just småföretagare och föreningar som dessa oseriösa försäljare kontaktar.I dag finns det stora brister i lagstiftningen och ofta ett otillräckligt skydd för enskilda människor och småföretag som drabbas av komplicerade avtal och otydliga regler om vad man tackat ja till via telefon. En del upplever oklarheter vid telefonförsäljning som ett problem.Många människor finner det väldigt svårt att ta sig ur olika situationer, och det kan vara svårt att veta vad som exakt har sagts. Det kan till och med vara så oklart att det är svårt och skrämmande att driva ett ärende mot ett företag. En del kanske till och med betalar för att slippa dra ärendet i långbänk, och en del blir även skrämda.Denna osäkerhet utnyttjas av kriminella blufföretag. Det har lett till att problemet med bluffakturor är större än någonsin för företagare. Tusentals svenska småföretag drabbas av dessa försök till svindel . räknar med att bedrägerierna omsätter ca . Det är rädda småföretagare som utnyttjas. De är livrädda för att få betalningsanmärkningar.Allt fler väljer att starta eget företag i . Det är bra för , men många enskilda företagare hamnar i kläm och får inte det stöd de behöver i gällande lagstiftning. Svensk lagstiftning klumpar ihop alla företag. Små enmansföretag behandlas på samma sätt som stora företag. Småföretagares situation är i många avseenden jämförbar med enskilda konsumenters. Ofta saknar de den kunskap och de resurser som krävs för att bemöta felaktiga krav från exempelvis telefonförsäljare.Det är mycket angeläget att våra småföretagare känner sig trygga med lagstiftningen. De måste känna sig trygga i att bestrida en faktura på något som de bevisligen inte beställt utan att riskera betalningsanmärkningar.Herr talman! Vi socialdemokrater är beredda att diskutera ångervecka för små företag och krav på skriftlig bekräftelse vid telefon- och distansköp, det vill säga ett liknande skydd som redan finns för konsumenter.Skräcken hos företagen när det gäller att betala bluffakturor grundar sig i att de kan få sänkt kreditvärdighet hos kronofogden bara genom att få en notering om att en falsk faktura inte har blivit betald.Enligt vår mening bör det göras en översyn av lagstiftningen på området för att komma åt de problem som många drabbas av. Vi anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning för att se om införandet av ett skriftlighetskrav för avtal som ingås på distans kan vara ett alternativ för att öka skyddet. Lagstiftningen måste bli mer tillämpbar för småföretag. Det är avgörande för den svenska tillväxten där varje företag och varje arbetad timme är viktig.Herr talman! Vi har också märkt att marknadsföring som vänder sig till barn blir allt aggressivare och mer omfattande. På olika sätt smygs det in reklam för olika varor och tjänster riktade till barn. I sin marknadsföring till barn använder sig företag ofta av säljfrämjande åtgärder som utdelning av leksaker, gratiserbjudanden, tidningsutskick, utfärdande av så kallade medlemskort och pysselaktiviteter. Ofta har förpackningarna figurer och färgsättningar som riktar sig just till barn. Reklamen i tv och tidningar och på affischer ute på stan påverkar barns och ungdomars uppfattning om sitt utseende och skapar en orealistisk självbild för många barn och ungdomar.Herr talman! Enligt vår mening bör regeringen utreda möjligheten att införa en regel i marknadsföringslagen som ålägger näringsidkare att beakta barns allmänna utsatthet i kommersiella sammanhang. Vi anser även att regeringen bör ge eller någon annan lämplig myndighet i uppdrag att fortlöpande följa upp reklam som riktar sig till barn samt att övervaka att lagar och riktlinjer följs vid marknadsföring som riktar sig just till barn. I civilutskottets betänkande 15 om konsumenträtt behandlar utskottet totalt 39 olika förslag som ledamöter lagt fram under förra höstens allmänna motionstid. Nästan alla partier har bidragit med förslag.Även om deltar i fem av de tolv reservationerna i betänkandet nöjer jag mig med att för att vinna tid yrka bifall bara till reservation 8. Självklart står vi i ändå bakom alla våra reservationer. Bluffakturor har varit huvudfokus i detta betänkandearbete, och den offentliga utfrågning som utskottet har genomfört på det temat finns ganska utförligt redovisad i betänkandet.Miljöpartiet bedömer att både regeringen och utskottet har tagit frågan om problem med bluffakturor på stort allvar den här gången. Vi menar att utskottets ställningstagande ligger väl i linje med de krav som finns i de motioner som berör den här frågan. Det gör att den slutsats som dras i betänkandet, att motionerna i allt väsentligt kan anses vara tillgodosedda, är en rimlig slutsats. Mot den bakgrunden har vi i valt att inte reservera oss på den punkten i betänkandet. Men om regeringen inte följer utskottets rekommendationer förbehåller vi oss naturligtvis också rätten att återkomma i den här frågan.Min partikamrat kommer att prata om punkt 2, obeställd reklam och telefonförsäljning. Därför hoppar jag över den.Herr talman! En annan viktig fråga som behandlas i betänkandet är frågan om reklam riktad till barn. Även om frågan har varit på tapeten och näringslivet till rätt stor del har tagit många egna initiativ och utmönstrat de värsta formerna av grov exponering av produkter som riktas till barn finns det väldigt mycket mer att göra. marknadsföringslag förbjuder direkta köpuppmaningar som riktar sig till barn, men vi menar att det inte räcker. Reklam vädjar ofta till känslor och skönmålar tillvaron med de produkter som marknadsförs. Det gäller i lika stor utsträckning i reklam som riktar sig till barn som i reklam som riktar sig mot vuxna. Barn är lättpåverkade och väldigt utsatta för reklam, varför vi menar att än större hänsyn måste tas när det gäller reklam som riktar sig till barn.Jag vill särskilt betona att vi inte är ute efter att införa någon form av förbud mot marknadsföring av produkter där barn är själva målgruppen, men vi anser att regeringen bör kunna skärpa de befintliga reglerna för att skydda barnen i större utsträckning än vad som sker . Det är även vår uppfattning, som det står i reservationen, att regeringen bör skärpa tillsynen så att vi slipper se så många övertramp när det gäller det som lagstiftaren faktiskt haft för avsikt att åstadkomma med den skärpta lagstiftningen.Ett särskilt viktigt område att bevaka är den könsdiskriminerande reklamen, såväl den som riktar sig mot barn som den som riktar sig mot vuxna. Betänkandet Könsdiskriminerande reklam - kränkande utformning av kommersiella meddelanden, vilket jag tycker är en mycket bra titel, överlämnades till regeringen, men har ingenting skett. Någon av allianspartiernas företrädare borde redovisa här i kammaren vilka motiven är till att man inte har arbetat vidare med de förslag som lades fram i den utredningen.Näringslivet har haft på sig att visa om de klarar av att på egen hand ta ansvar för att utforma marknadsföringen så att den går i samklang med de strävanden samhället i övrigt har att nå en ökad jämställdhet mellan könen. Jag menar att man inte har klarat det utan tvärtom fortsatt att sända signaler genom marknadsföringen som i första hand innebär att kvinnokroppen exponeras som en vara, ett objekt för konsumtion.Miljöpartiet menar att det är hög tid att regeringen lägger fram lagförslag som gör att vi får slut på reklamens könsexploatering.Herr talman! Barn är utsatta på många sätt.