bet · H001SfU1 · 2012-12-06 00:00:00 — Det viktiga är helt enkelt att ta till vara forskningsrönen. Det är förstås också viktigt att göra individuella bedömningar. När det gäller kvinnors arbetsskador tenderar man att mycket mer fråga om konkurrerande faktorer, hemförhållanden och liknande, än när man gör utredningar om män. En annan sak är att det blir en prövning över huvud taget, det vill säga att den enskilde får hjälp av när prövning ska ske. är det väldigt oklart när man kan göra en ansökan. (M): Herr ordförande! Jag har två frågor. Den första blir till och egentligen på ett redan pågående tema, nämligen kvinnor och män. En sak som har kritiserats i pressen och i övrigt är att det har varit en skillnad mellan kvinnor och män när det gäller utbetalning från arbetsskadeförsäkringen. Då är min konkreta fråga: Är det skillnad mellan kvinnor och män genusmässigt? Eller är det som utgör skillnaden att det finns yrken där män respektive kvinnor är dominerande? Är det i så fall i klassiskt manliga yrken, till exempel snickare, industriarbetare och så vidare, färre konkurrerande skadeorsaker som gör att det blir lättare att säga ja eller nej till en arbetsskada? Är det någon skillnad mellan kvinno- eller mansdominerade yrken? Det var den första frågan. Den andra frågan blir till . Vi har hört här av flera av talarna att det är dåliga drivkrafter för förebyggande arbete ute bland arbetsgivarna. Då är frågan: Ska man låta arbetsmarknadens parter få en större inverkan och, precis som och har sagt, med ekonomiska incitament ge arbetsgivarna tydligare fördelar för att se till att det här arbetet påskyndas? , : Tack för frågan! Jag tror, utifrån Inspektionen för socialförsäkringens utredning, att det finns en skillnad mellan kvinnor och män när det gäller beviljanden. Jag har deltagit lite grann i utredningen, och min uppfattning är att det handlar om att kvinnor och män har olika yrken och att det finns olika kunskaper om dem. Det finns mer kunskaper om manliga yrken och manliga risker. Men i utredningen har vi tagit hänsyn till det och kontrollerat för detta. Efter att man har kontrollerat alla andra störfaktorer som finns sjunker skillnaden mellan män och kvinnor. Men det finns fortfarande en klar skillnad mellan män och kvinnor som jag tror förklaras i olika hantering av män och kvinnor på , vilket jag tycker är oacceptabelt. , : Jag tror att situationen inte är så alldeles lätt för parterna. De konversationer som vi har haft med parterna pekar på att bland arbetsgivarna finns det somliga, i likhet med vad sade i sitt inlägg här, som tror på och argumenterar för en premiedifferentiering på olycksfallssidan. Man lämnar ibland från den sidan sjukdomarna utanför och tänker att dessa behöver kanske inte den här försäkringen omfatta. Vi har också haft samtal med Företagarna, och det visade sig att de mindre företagarna inte är intresserade av premiedifferentiering. De kan acceptera rådande system med en enhetlig, som de uppfattar, ganska låg avgift. Det finns sådana divergerande bedömningar. Hur det sedan kan komma till uttryck i förhandlingsståndpunkter vill jag låta vara osagt. På löntagarsidan finns det liknande förhållningssätt. tycker i och för sig att det är bra med drivkrafter för att förbättra arbetsmiljön, men man ser inte att det ligger i premiedifferentiering utan i tillsyn och så vidare. Tjänstemännasidan på löntagarsidan har en mindre uttalad åsikt om detta. Man får då tänka på att i de kollektiven är olycksfallen väsentligt färre. Svaret på din fråga är att det finns ganska markanta skillnader på löntagarsidan respektive arbetsgivarsidan. Vad det kan ta sig för uttryck i ståndpunkter förhandlingsmässigt är svårt att säga, men vi vill i alla fall med vårt arbete visa vad de skulle kunna ta till sig när de ska utforma ståndpunkter i förhandlingar. (MP): Först och främst vill jag rikta ett stort tack till alla föredragande som har gett mig mycket kunskap och intressanta inlägg om hur man kan förändra försäkringen framöver. Mina frågor går till och och . Jag börjar med frågorna till . och andra har varit inne på skillnaderna mellan kvinnor och män och att det finns en klar skillnad som inte kan förklaras. Då är min fråga: Har gjort insatser för att höja kunskapen utifrån ett genusperspektiv? Det finns ju strukturer och normer som påverkar oss i samhället oavsett om vi vill det eller inte. Hur tunga lyft inom kvinnodominerade yrken påverkar jämfört med motsvarande tunga lyft inom till exempel industrisektorn verkar uppenbarligen inte bedömas på samma sätt. Min fråga blir alltså: På vilket sätt har man jobbat med genuskompetens för handläggarna inom ? Min andra fråga handlar om de exempel som gavs på att man har förbättrat handläggningen nu när den finns på fyra orter i landet. I hur många fall görs nu exponeringsutredningar och medicinska utredningar? gjordes det inte i samtliga fall och särskilt inte i de fall där ansökningarna avslogs. Görs det och i så fall i hur hög grad? Min fråga till och är: Kan man se någon skillnad utifrån en jämförelse mellan och ? Hur länge har haft sitt system? Kan man se någon skillnad i resultat i jämfört med , inte bara i monetära termer vad det kostar utan också i arbetsskadefrekvensen? , : Jag börjar med vad vi specifikt har gjort utifrån genusperspektivet. Vi ville i vår granskning söka svar på om vi gör något systematiskt fel som gör att kvinnor och män behandlas olika. Resultatet av vår rapport har vi presenterat och gått igenom på de fyra olika försäkringscentren. Vi har startat en diskussion, som alla har varit delaktiga i, där vi har tagit upp frågan om det finns något i vår föreställning som gör att vi skulle behandla kvinnor och män olika. Vi bedriver också som myndighet ett arbete för att lära mer om de olika perspektiven och hur vi kan hantera detta ned på skrivbordet. Frågan om hur man värderar tunga lyft i olika arbetssituationer skulle jag vilja be min kollega att svara på. , : Jag är försäkringsmedicinsk koordinator inom arbetsskadeförsäkringen vid . Det är erkänt svårt att värdera lyft och skadlighet inom vårdarbeten. Vi har ändå tagit detta på visst allvar och upphandlat en utbildning för både utredande personal och de försäkringsmedicinska rådgivarna. Det handlar om en utbildning som är specifikt inriktad på exponeringsutredningar. Vi har köpt in utbildningen från Arbets- och miljömedicin vid som är en specialitet som vi uppfattar har förutsättningar att hjälpa oss på traven med dessa svåra bedömningar. , : Det är svårt att jämföra det svenska och det finska systemet. Det finska systemet har haft privata försäkringslösningar ända sedan det kom 1948. Det finns ingen förändring där man kan titta på hur det såg ut när det gick från stat till privat. I är det lagstadgat att alla arbetsgivare måste teckna en försäkring mot arbetsskada för alla sina anställda. man får ersättning går det från försäkringsbolaget. När en skada inträffar anmäler man det direkt till försäkringsbolaget, och det avgör från dag ett om det är en arbetsskada eller inte. Det är alltså inte som i att det kan gå innan eventuellt prövar det, och det blir en livränta. Här får man mer svart på vitt vad som är arbetsskador eller arbetssjukdomar. Det är svårt att jämföra länder, för det beror på vad som ingår i arbetsskadebegreppet. I ingår till skillnad från i inte psykiska sjukdomar. De psykiska sjukdomar som anmäls och ger ersättning i är dock få, så det kanske inte har så stor betydelse. Det kan även vara olika svårt i olika länder att få en skada bedömd som arbetsskada eller inte. Vad den offentliga statistiken innehåller när man jämför är också ett problem. I räknas de anmälda arbetsskadorna till , men i är det dem som anmäls till försäkringsbolaget. Det ger högre incitament att anmäla en arbetsskada till ett försäkringsbolag, för annars får man inte ut ersättning från dag ett. I får man ju först sjuklön, sjukpenning och så vidare, så för sin egen inkomst behöver man ju inte anmäla att det är en arbetsskada. Tittar man ändå på skillnaderna mellan dessa länder har många fler arbetsolyckor men ungefär lika många arbetssjukdomar i relation till befolkningen. Det är i som får en ersättning för en arbetsolycka , och i är det som anmäler att de har fått en arbetsskada. Det är som att jämföra äpplen och päron, för det är helt olika saker man jämför. , : Man gör ofta undersökningar i andra länder i samband med förändringar eller när det är olika i olika delstater, som i . Det gäller till exempel när en delstat ändrar och andra inte gör det. Då tittar man på vad som händer och kan då undersöka effekterna och se att det har betydelse vilken typ av ersättning människor får och vilket system som används. , : Dessa förändringar har dock inte gjorts i de nordiska länderna, och därför kan man inte jämföra på detta sätt. , : Vi har tyvärr inte 50 delstater med olika regler. (FP): Jag är också intresserad av funderingarna om att göra arbetsskadeförsäkringen till en mer utvidgad försäkring där det finns en tydlig koppling till insatserna som bland annat arbetsgivare gör. Jag har redan fått bra svar på de frågor jag hade tänkt ställa, men jag har en kompletterande fråga till och . Jag är rädd för att vi vid en förändring kan hamna i något som tar åratal innan det sätter sig. Har det i de länder där arbetsskadeförsäkringen även täcker in det medicinska ansvaret, kostnaderna för sjukvård och så vidare, lett till ständiga frågor om till exempel en hjärtinfarkt är en följd av en arbetsskada eller är helt separat? Det är ju svårt att fastställa sådant. Jag är lite rädd för att vi hoppar in i något som skulle leda till kraftigt ökade advokatkostnader. Jag är alltså positiv till själva grundidén men funderar på denna aspekt. , : Jag tar åter som exempel. Man fick tidigt en täckande arbetsskadeförsäkring där. Delstaterna har möjlighet att ha olika nivåer och förändringar, men man har en generell arbetsskadeförsäkring. Den kom och på arbetsgivarnas initiativ för att just undvika den här typen av processer. Det kan givetvis också vara skönt för arbetstagarna att slippa processa. Man fick en enklare handläggning med högre ersättning. Det finns ingen internationell erfarenhet av att det blir mer komplicerat när man få in det medicinska. Det blir högre avgifter men lägre landstingsskatt, för kostnaderna totalt sett ska inte förändras. , : I införde man 2005 att den medicinska kostnaden går på arbetsskadeförsäkringen. Det var alltså relativt sent. Här kan man alltså jämföra före och efter. Från har vi inte fått någon indikation på att detta skulle vara ett problem. Lagstiftaren beslutar vad som ska ingå i arbetsskadeförsäkringen. Man lagstiftar om hur premierna ska sättas och vad man ska differentiera på, såsom hur god arbetsmiljö man har, hur riskerna ser ut i yrken och branscher och, för stora företag, hur olyckorna har sett ut historiskt. (FP): Jag tänkte i första hand på de nya sjukdomar som kan uppträda där det skulle kunna vara svårt att definiera om de är en direkt eller indirekt följd av en arbetsskada. , : När försäkringsbolaget i gör bedömningen att skadan är en arbetsskada betalar man även ut för de medicinska kostnaderna. (C): Det är otroligt intressant att lyssna på er alla. Min första fråga går till . Min andra fråga går till någon från . Det finns många svårigheter. Det gäller till exempel behovet av förebyggande insatser och att det har varit svårt när vi har gjort om sjukförsäkringen och inte har tidsbegränsade sjukersättningen kvar. Vi har hört att det finns problem med arbetsmiljön och mycket mer. , skulle företagshälsovården kunna spela en bättre roll i detta sammanhang? Hur kan företagshälsovården medverka till att lösa dessa problem? De spelar ju på alla planhalvorna, så att säga. Till : Vi har hört att det tar oskäligt att handlägga ett ärende som har med arbetsskada att göra. Kan göra något så att det kan gå snabbare? , : Frågan gällde företagshälsovårdens roll i detta sammanhang. Företagshälsovården har alltid en viktig roll vad gäller hälsa på arbetsplatsen. Man får inte glömma bort att företagshälsovården faktiskt har till uppgift att titta på det förebyggande arbetet. Ofta blir det mycket fokus på det medicinska när något har inträffat, men företagshälsovården har och kan nog ha ännu större betydelse när det gäller det förebyggande arbetet. Vad företagshälsovården skulle kunna ha för självständig funktion i en arbetsskadeförsäkring har jag svårt att se. Tänker man sig en modell med en fristående arbetsolycksfallsförsäkring får man anta att försäkringsgivaren har incitament att förebygga skador men också att förkorta frånvaro. Om man gör det med egna resurser eller genom att samarbeta med ett bolags företagshälsovård är en öppen fråga. Företagshälsovården eller andra motsvarande aktörer har dock en mycket viktig roll i arbetsmiljöarbetet både och . , : Frågan handlade om handläggningstiden. Det beror på vad man menar med . Vi har tidsatt och slimmat vår hantering. När det handlar om olycksfall tar det ofta lite , till exempel om det handlar om tandvårdsersättning. Talar vi om livräntor har vi sagt att det aldrig ska ta mer än , och klarar vi med råge. Vi gör de utredningar vi kan direkt, men det tar tid att få in uppgifter från vården. Vi påminner och försöker få det parallellt. Vi behöver också avsätta tid för partsinsynen. Vi skickar ut uppgifterna till den som har sökt ersättning, och denne ska ha minst på sig att komma in med synpunkter. Här kan det också begäras mer tid. är dock det längsta som vår handläggning tar. (KD): Också jag tackar alla som hållit anföranden. Man kan fråga om mycket, men jag ska koncentrera mig till ett område. Jag är förvånad över kunskapsläget och trodde att man kommit längre. Stress och slitage borde vara ganska utforskat, men fick själv sammanställa sådant som borde ha funnits som underlag. Det är oacceptabelt att det finns olika utfall vid bedömning av likvärdiga ärenden beroende på kön, yrke och andra saker. Den sakliga grunden ska vara tillräcklig, tycker man. När det gäller stress- och förslitningsskador, hur jobbar de olika intressenterna och myndigheterna för att sammanställa den kunskap som måste finnas, också som ett underlag för att initiera ny forskning för att sammanställa kunskap inom de områden som handlar om arbetsskador och andra sjukdomar som kan vara relaterade till detta? Min fråga går till , och . Kan ni utveckla detta lite? Jag är som sagt förvånad över att det finns sådana luckor på detta område. , : Min uppfattning är att när man införde lagen 1977 underskattade man kraftigt behovet av kunskap. Man trodde kanske att kunskapen skulle komma på något sätt, men man gjorde över huvud taget inga åtgärder för det. Det gick därför decennier utan att man gjorde några kunskapssammanställningar, vilket lite grann lade grunden för den situation vi ser . Jag har varit med i flera kunskapssammanställningar, och när vi presenterar sammanställningen arbete är den ofta inaktuell. Jag tror att vi har en omöjlig försäkring. Jag tror inte att det är möjligt att ha en konstruktion med en öppen försäkring där i princip alla sjukdomar kan godkännas. Kunskapsläget är så pass komplicerat att man inte med rimliga resurser kan få likvärdiga bedömningar. Enda sättet att lösa detta är, som och jag skrev en gång i , att ha det danska systemet med en lista. Det har i och för sig en del brister, men det är förutsägbart på ett helt annat sätt och mer rättssäkert. , : Det danska systemet kan underlätta, och det är ett ILO-system. Man har en lista över olika sjukdomar. Men eftersom det händer saker kan en lista inte vara över tiden, och listan blir rimligen längre med nya kunskaper. Jag vill betona att det är viktigt med en institution som både kan följa forskningen och föra ut den på ett effektivt sätt, inte minst till men också till andra myndigheter och partsorganisationer. Man måste kunna ta del av de senaste forskningsresultaten på ett lättillgängligt sätt. (S): SFI skriver att de åtgärder som vidtagit inte är tillräckliga. gör bland annat inte arbetsplatsutredningar i samband med granskningen av en arbetsskadeanmälan. Man gör exponeringsutredningar, och de sker uteslutande via telefon och brev. Min fråga till är: Borde ni inte öka omfattningen och göra fler arbetsplatsutredningar? Jag har ett par frågor till LOTCO Rättsskydd. Det framförs att man skulle kunna göra arbetsskadeförsäkringen primär, det vill säga särskilja den från sjukförsäkringen. Då skulle behovet av att pröva alla arbetsskador göras . Skulle detta göra försäkringen mer försäkringsmässig, det vill säga att man skulle upptäcka den faktiska kostnaden? Kan ni vidare se på vilket sätt arbetsskadeförsäkringen skulle bli mer jämställd och rättssäker genom en privatisering? , : Vi har diskuterat frågan om att öka omfattningen av arbetsplatsbesök. Vi har all möjlighet till det, för finns ju representerad på alla platser. Det är samma sak som med kunskapen, att den förändras. När det är fråga om livränta har man ofta varit hemma från sitt arbete . Arbetsplatsen har förändrats, och man har inte den exakta arbetsplats som orsakade besvären. Det är ett problem. Vi kan absolut öka omfattningen av dessa besök. Av någon anledning har man funnit att det är mer framgångsrikt att göra dessa noggranna utredningar per telefon och att samarbeta med fackförbund. Det är dock mindre representation från fackförbunden på arbetsplatsen och skyddsombud som kan hjälpa till. Vi har precis inlett ett jobb där vi ska försöka träffa de fackliga representanterna och diskutera dessa frågor. Jag tar med mig denna fråga, för den är väsentlig. , LOTCO Rättsskydd: Ja, det skulle leda till en tidigare prövning om försäkringen var primär. Det skulle bli naturligt att man prövar skadan när anmälan kommer in. Det finns dock en del nackdelar med det. När det gäller jämställdheten kan vi inte se att det skulle vara någon fördel med en primär prövning. (S): Man framför att man skulle kunna privatisera åtminstone delar av arbetsskadeförsäkringen. Eftersom arbetsskadeförsäkringen enligt ISF inte är jämställd eller rättssäker undrar jag om den skulle bli mer jämställd och rättssäker genom en privatisering. Kan ni se det? , LOTCO Rättsskydd: Nej, det finns ingen koppling som vi kan se till att en privatisering skulle få effekt på jämställdheten. (M): Herr ordförande! Jag tackar för intressanta föredragningar och en givande diskussion. Jag ställer min första fråga till , ISF, som beskriver i sin föredragning att yrkestitel och diagnos är avgörande för beslut om arbetsskadeersättning, vilket innebär risk för rättsosäkerhet. Det skulle kunna tolkas som en brist på individuella bedömningar och en form av kategorisering till yrkestitel och diagnos. Dock redogjorde för hur omfattande jobbar med individuella bedömningar, vilket kan tolkas som att det går i motsatt riktning. Kan kommentera detta? Nästa fråga går till , LOTCO. Antalet anmälda arbetssjukdomar har minskat kraftigt trots att arbetsmiljön inte har förbättrats. Det skulle vara intressant att höra lite mer om hur man har kommit fram till att arbetsmiljön inte har förbättrats och tillvägagångssättet för det. , ISF: Vi såg i vår granskning att man tog många beslut bara utifrån yrkestitel och diagnos. Det såg också i sin granskning, så man jobbar nu med att inte gå efter yrkestitel utan verkligen titta på exponeringen mer. Det är dock ett problem att få in bra exponeringsdata, som var inne på, för den skadliga inverkan och skadan kanske började för länge sedan. I de flesta utredningar har man uppgifter från den försäkrade, och det är svårt att beskriva sin exponering. Men jobbar nu som sagt med att man inte ska gå efter yrkestitel. , LOTCO Rättsskydd: Som jag sade i anförandet gick vi ut med en enkät till samtliga förbund inför ett seminarium i . Då var den samstämmiga uppfattningen från förbunden att det inte handlar om att arbetsmiljön har blivit bättre. , : Låt mig kommentera det här med utredningarna. Jag är arbets- och miljömedicinare vid . remitterade många patienter för exponeringsutredningar till de arbets- och miljömedicinska klinikerna. Då fick man en ganska professionell genomgång av detta, men det har man i stort sett helt slutat med. Ordföranden: från utskottets ledamöter att ställa frågor är stort, men vi behöver avrunda dagens seminarium. Jag lämnar därför över till vice ordförande . Vice ordföranden: Jag tackar alla som varit här . Ni har gjort ett bra jobb med bra föredragningar och kloka svar på svåra frågor. Jag hoppas att de som har följt oss via tv och nätet tycker att detta stimulerar till fortsatt diskussion om arbetsskadeförsäkringen. Vi har fått både en lång historik jag tackar för den och en bild av den debatt som pågår om en eventuell reformering av arbetsskadeförsäkringen. Det är kanske dags. Det skedde reformeringar 1993 och 2002, så bara av rent åldersmässiga skäl finns det kanske skäl att göra en reformering. Mycket har hänt på arbetsmarknaden när det gäller organisation, arbetsmiljö och arbetssituation som påverkar våra risker och förutsättningar att drabbas av sjukdomar eller arbetsskador. Mycket har också skett som påverkar förutsättningarna att upptäcka dem och göra skyddsinsatser och på annat sätt administrera och hantera en bra försäkring. Bara omvärldsförändringar i sig är alltså ibland ett gott skäl till att göra en omprövning och ett omtag av försäkringen. Det märks onekligen eftersom vi i sneglar en del på arbetsskadeförsäkringen, inte minst genom och rapport. Vi vet att försäkringsbranschen med hjälp av sin kommission gör en ordentlig genomgång, och vi vet att parterna är djupt engagerade i att titta på hur man kan utveckla arbetsskadeförsäkringen. I den meningen blir vår utfrågning något som vi alla kan ha nytta av. Det här är en försäkring som finansieras genom att vi tar en del av vårt löneutrymme. En del av våra sociala avgifter går till arbetsskadeförsäkringen; det är så den finansieras. Alla dessa resurser används dock inte, utan en del trillar tillbaka till staten. Man måste därför fundera framöver på om premien är rätt satt från statens sida och om resurserna används på rätt sätt och till rätt saker. Det finns många saker att fundera över. Vi har hört om riskutjämning kontra riskdifferentiering som är en klassisk försäkringspolitisk diskussion. Det är onekligen så att en utökad riskdifferentiering har fördelar i att den kan vara drivande för arbetsmiljöförbättringar och leda till att det kostar att slita ut människor, som man säger i debatten, och att det därför blir viktigt att göra insatser. Å andra sidan kan riskdifferentiering innebära risk för sämre skydd för dem som verkligen behöver det. De med hög risk får ett sämre skydd, och det vill vi naturligtvis inte acceptera politiskt. Vi har hört en diskussion om huvudmannaskapet. Ska det förändras? Det finns olika aktörer som med jämna mellanrum anmäler intresse av att ta över arbetsskadeförsäkringen. Det brukar ibland vara konjunkturellt. Det är dock lika intressant varje gång, för det är svårt. Det gör också att vi får en diskussion om det ska vara sjukdomarna, alla arbetsskador eller bara olycksfall som ska bedömas. Det är givetvis viktigt att utreda vilka förutsättningar som finns och var vi hittar det mest effektiva och rättssäkra systemet som också ger en tillräckligt bred legitimitet så att vi känner att det är en försäkring vi kan lita på och som finns där när vi behöver den. Det sista är kanske den utmaning vi har politiskt framöver men som jag också tror att alla ni andra som är engagerade i detta har att ta del av. Hur ser vi till att vi får en arbetsskadeförsäkring som vi känner är rimlig och som vi känner ger ett skydd när vi väl behöver det? Sådan är ju försäkringstanken. Vi betalar en premie, ofta i längtan efter att inte använda den. Det gäller vare sig det är en premie till om huset skulle brinna ned, bilen bli stulen eller man blir sjuk. Vi betalar ofta våra i längtan efter att vi inte ska behöva använda försäkringen.