bet · GZ01FöU5 · 2012-05-14 00:00:00 — Det är en lokal uppgift och en väldigt viktig sådan, precis som den allra viktigaste uppgiften av alla: rekryteringen. Det här underlättas av den tidiga kontakt med Försvarsmakten som vi kan få när det lokala arbetet fungerar som det ska.I propositionen belyses vikten av att skapa försvarsmaktsråd i hela landet. Jag vet att vi har ett från med oss här på besöksläktaren. Det är kul att ha er här. Jag hoppas att vi inom en inte alltför avlägsen framtid kan få se försvarsmaktsråd från samtliga 21 län trängas uppe på besöksläktaren.Reformen ska ses i sitt rätta sammanhang. Den är viktig för hela samhället, men hela behövs för att genomföra den.Herr talman! Det går alltid nya tåg, både bokstavligt och bildligt. börjar nya omgångar på den grundläggande militära utbildningen. Rekryter från hela kommer att sätta sig på tåget och åka i väg för att anmäla sig i kasernvakten, precis som väldigt många före dem har gjort.Vi i denna kammare har ett ansvar för att tillsammans skapa bästa möjliga förutsättningar för detta, för att göra yrkena som soldat, och gruppbefäl attraktiva och för att samhället visar såväl soldater som veteraner uppskattning.Mycket har gjorts sedan starten . Intresset är stort. Måhända faller inte allt på plats vid första försöket. Men det ska vi tillsammans ändra på, för det går alltid, som sagt, nya tåg.Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder)I detta anförande instämde , och (alla M). Jag kan notera en viss nyansering i det resonemang som för. Från att ha haft en propagandistisk inriktning kring systemets förträfflighet erkänner man nu att det kan finnas problem och att det kan vara så att man är tvungen att göra förändringar.Jag minns hur det var när vi från vår sida började peka på bristerna i systemet. Då fanns det inga sådana, utan solen lyste från en klarblå himmel. Huvudintrycket är att det är så också i dag.Men om det är 10-30 procents avhopp ute på förbanden - det är det intryck jag får när jag åker runt i landet och pratar med soldater - är det ett så pass illavarslande tecken att man inte bara kan svepa över det i allmänna termer, utan det gäller att djupgående ta tag i detta. Man måste jobba över hela fältet, med alla bitar - med löner, försäkringar och och med framtida incitament, strukturer och vidarestudier. Det här har vi drivit in i uppgörelsen.För oss socialdemokrater är det vi kommit överens om oerhört viktigt: att det med frenesi och intensitet jobbas med detta, att det levereras och att det blir resultat. Om inställningen är att det knappt finns några moln på himmelen kan det vara så att intensiteten i att från regeringssidan göra det här till prioriterade frågor egentligen inte är lika stor som i det som står på papperet.Jag skulle vilja försäkra mig om att ni kommer att lägga oerhörd kraft på att fullfölja den här överenskommelsen, dess innehåll och dess intentioner. Kan man se att det handlar om intervallet 10-30 procents avhopp då är det allvar. vill jag höra vad du, , har att säga på den punkten. är en vän av vädermetaforer. Vi går mot ljusare tider. Jag gissar att det i nu är ljust ända in på småtimmarna. Jag skulle önska att i alla fall en liten ljusstrimma kunde ha smittat av sig på anförande. En opposition ska självklart kritisera, men det hela blir också lite märkligt. Vi debatterade det här före julen, så debatten är inte ny. Då hade jag med mig de senaste siffrorna över antalet sökande. Men menade att vi var sovjetiska i vår beskrivning av reformen.Nu, senare, står vi åter här. Ännu fler har sökt. Det är möjligt att detta i öron kvalificerar mig att låta smått nordkoreansk, men jag tycker att det är viktigt att framföra detta. Siffrorna ljuger inte. Om du, , inte tror på mig kan du väl tro på Försvarsmakten. Grundläggande militär utbildning har genomförts enligt plan. Intresset och resultatet har varit mycket gott. Det är inte mina ord, utan det är Försvarsmaktens ord. Men ser aldrig detta utan gör det ena nattsvarta uttalandet efter det andra. I Rapport framkom att personalförsörjningen höll på att haverera. På en presskonferens senare var det katastrof. Ännu höll personalförsörjningen återigen på att haverera. Nej, det är sällan muntert! Milt uttryckt är det svårt att hitta några som helst pressklipp där talar om de nya möjligheter som övergången från plikt till frivillighet för med sig för killar och tjejer. Ändå skulle jag aldrig kalla för sovjetisk. Jag tror att man ska vara försiktig med orden och fundera ett extra varv innan man inför debatter tar fram kvällstidningslexikonet - särskilt om man är utskottsordförande. Jag tror att man ska ha viss känsla för realiteter när man sysslar med de här frågorna. Det kan vara så att realiteter bäst speglas i olika typer av kontaktnät ute på förband, i samtal direkt med officerare och soldater.Det jag framfört i mitt anförande är en sammanfattning av en lång rad diskussioner som jag haft med representanter för olika nivåer inom Försvarsmakten om deras oro och funderingar och om deras realiteter, deras vardag. Om man skyggar för den vardagen och inte vill se de kanske obehagliga sakerna hamnar man vid sidan av verkligheten. I den här debatten är regeringens problem ofta, menar jag, att man inte har en känsla för realiteterna och att det inte finns ett tillräckligt driv när det gäller förmågan att göra något åt sakerna.Därför är jag glad över att vi i den här uppgörelsen drivit in ett antal punkter som motsvarar den kritik vi haft. Vi har pekat på en rad svagheter i hela systemet, och ni har tvingats ta till er den typen av realism. Men vill jag försäkra mig om att detta är något som sitter i ryggmärgen på er och som gör att ni är beredda att verka, att agera, för att något görs åt situationen.Betänk att ni gjort upp med ett parti som röstat mot ert system! Vi visar alltså på den konstruktiva linjen att utifrån rådande förhållanden försöka göra upp och bidra till förbättringar av systemet genom att peka på dess svagheter och genom att ange en hel del punkter - saker som man bör göra någonting åt. Det förpliktar för en regering som möjligen besitter någon form av ödmjukhet att agera och reagera. Därför är jag lite frågande. Varför svarar du, , inte på min fråga: Med vilken kraft avser ni nu att driva det här, och kommer ni att se till att de här sakerna åtgärdas med den fermitet som problembilden kräver? Det är väl ingen nyhet att vill göra sig till främste uttolkare av vad som är sant och inte sant i personalförsörjningens historiebeskrivning, liksom i många andra frågor. Det har inte alltid varit helt lätt för ledande socialdemokrater, inklusive partiledare, att beskriva hur processen har gått till och med stöd av vem.Jag vill dock ge rätt i att det återstår viktiga utmaningar. Du nämnde några här , och jag nämnde några i mitt anförande. Inte minst gäller det, tror jag, detta kring civilt meritvärde och karriärutveckling - att soldatyrket inte blir en återvändsgränd utan en trampolin in i andra karriärer. Jag är glad att uppenbarligen delar det intresset, men din historiebeskrivning är fel. Jag kan berätta för dig att jag började driva de här frågorna innan ordföranden satt i försvarsutskottet. Jag vet inte vilka besök du har gjort. Jag har besökt 18 förband och skolor i försvarsutskottet, och bilden jag får med mig därifrån är betydligt mer nyanserad än den du har med dig här . Det tycker jag är viktigt att ha med sig. är Försvarsberedningen och vem som gjorde upp med vem ganska mycket historia. Vi borde väl egentligen tala mer framtid - hur vi kan blicka framåt och åtgärda sådant som behöver åtgärdas. Anledningen är egentligen enkel: Det dyker upp nya frågor och nya utmaningar. Det kommer att komma fler saker som behöver hanteras, och nya behov. Inte minst handlar det om det jag lyfte fram tidigare, att arbeta lokalt med reformer kring boendemöjligheterna, som du nämner. Det är en lokal fråga som måste skötas på den nivån. Vi behöver vara mer anpassningsbara, för verkligheten där ute förändras . Frågan är om kan förändras. Jag ska säga någonting som smärtar mig i hjärtat - jag får gratulera regeringen till vinsten i fotboll i går med 5-2. Regeringen föreslår i en proposition en ny lag om vissa försvarsmaktsanställningar. Jag välkomnar förslaget. Det är en viktig plattform för Försvarsmakten att gå vidare från. Lagtexten är i stort sett bra, och jag tycker att det var nödvändigt att den kom till stånd. Lagen utgör en speciallag för Försvarsmakten och omfattar arbetstagare som är anställda som gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. Bakgrunden till lagförslaget är de senaste årens omstrukturering av Försvarsmakten och de nya kraven på operativ förmåga, som bland annat har medfört genomförandet av insatser både här i och utanför landet. Systemet bygger på frivillighet och inte på tjänstgöring grundad på värnplikt. Med undantag av yrkesofficerare kommer den militära personalen i fortsättningen att tjänstgöra . För gruppbefäl, soldater och sjömän införs två nya militära anställningsformer: kontinuerlig respektive tjänstgörande. Båda kategorierna kommer att anställas på längre, tidsbegränsade anställningar. Ett anställningsavtal ska omfatta minst sex och högst samt innehålla möjligheten att ingå ett nytt anställningsavtal alternativt förlänga anställningen. Den totala anställningstiden får uppgå till högst , varav högst 12 som kontinuerligt tjänstgörande. Detta tycker jag är en mycket , och här finns en stor risk att man kan fastna som yrkessoldat. Den stora frågan för många anställda inom Försvarsmakten är vad man ska göra efter till exempel inom Försvarsmakten. Är man attraktiv på den övriga arbetsmarknaden efter alla dessa år inom Försvarsmakten? Detta är frågor jag tycker är av väsentlig art. Framför allt är det viktiga frågor för den enskilde, och här måste Försvarsmakten hjälpa till och ge möjligheter till vidareutbildning - precis det som den förra debatten lite grann antydde. Om inte detta görs är risken mycket stor att vi kan få minskad ansökning till Försvarsmakten. Att plikten försvann och ersattes av frivillighet tycker vi inom var bra, och det var nödvändigt. Men kommer jag till de riktigt stora problemen för Försvarsmakten, nämligen att konkurrera på den öppna arbetsmarknaden och locka till sig soldater till Försvarsmakten. Konkurrensen handlar bland annat om löner, arbetsvillkor och bostäder. Jag tror faktiskt att lönen kommer att vara en av de viktiga parametrarna. Jag tror också att lönen kommer att vara det som avgör ifall man väljer bort soldatyrket eller inte. Det är mycket viktigt att Försvarsmakten erbjuder bra och attraktiva arbetsplatser med goda utvecklingsmöjligheter för att människor ska stanna kvar under hela anställningsperioden. Vi kan se att avhoppen tyvärr blir fler och fler, så själva attraktionskraften tror jag är en otroligt viktig del. Vi var på Folk och Försvars debatt för ungefär en månad sedan. Det var en tjej som var där och pratade lite grann om just sina anställningsvillkor. Hon hade en lön på , och hon beskrev att hennes kompisars löner låg på i runda slängar 23 000-26 000. Hon trivdes i och för sig väldigt bra inom Försvarsmakten, men hon erkände: Ska jag stanna kvar i det här yrket med den här lönen när jag vet att jag kan gå ut på arbetsmarknaden och kanske få mycket mer lön? Detta är ett jätteproblem som Försvarsmakten står inför - att kunna attrahera kvinnor och män och erbjuda en bra och konkurrenskraftig lön. Ett annat stort problem är naturligtvis personalförsörjningen generellt sett. Detta kan leda till att för Försvarsmakten helt avgörande verksamheter måste utgå. Tyvärr har fått väldigt lite information om ekonomin kring det nya personalförsörjningssystemet. Därför vill att regeringen presenterar en översyn av personalförsörjningen, för att klarlägga behovet och därmed kostnadsbilden framöver.Fru talman! Regeringen och Försvarsmakten har höga ambitioner, och det tycker jag i grunden är väldigt bra. Men problemet är att ambitionerna och ekonomin inte går ihop. Försvarsmakten vill göra stora materielsatsningar , med bland annat JAS som en stor kostnad. Till detta kommer, som vi har talat om, personalkostnader som skenar i väg och som vi inte riktigt vet vad de kommer att landa på. Jag anser att Försvarsmakten har tre alternativ: Antingen får man sänka ambitionerna, börja rationalisera eller helt enkelt öka anslagen. Man kanske ska göra alla tre sakerna. Vi måste ha ett personalförsörjningssystem som är robust och som håller hög kvalitet oavsett säkerhetspolitisk och ekonomisk konjunktur.Avslutningsvis, fru talman, markerar utskottet liksom regeringen att Försvarsmakten måste åstadkomma en jämnare könsfördelning bland sina anställda och att förändringstakten där ska öka. Jag kan bara hålla med om detta, men det har vi sagt väldigt i denna talarstol. Jag förväntar mig att regeringen tar ett krafttag när det gäller att jämna ut könsfördelningen, så att fler kvinnor kan och vill söka till Försvarsmakten. Därmed yrkar jag bifall till propositionen. Vi har också ett särskilt yttrande. uppehöll sig inledningsvis ganska länge vid den manliga totalförsvarsplikten och dess folkförankrande företräden. Det är klart att i då i princip varje svensk man genomförde en tämligen lång militär grundutbildning kopplades med automatik starka band mellan samhället och Försvarsmakten. Men det tål också att påpekas att är nu sedan mycket länge förfluten. Vi kan konstatera att formellt avskaffades värnplikten i , men decennier påbörjades den verkliga avvecklingen i det att vi minskade värnpliktsomgångarna ned till av varje årskull.Vi försvagade värnplikten genom att avskaffa krigsförbandsövningarna . När man väl var utbildad som soldat och var som allra bäst på det man skulle göra fick man aldrig mer återvända till Försvarsmakten, aldrig använda sina kompetenser och erfarenheter. avskaffades också utbildningarna för plutonsbefäl och kompanibefäl. Och jag kan konstatera att det var bara spillror kvar av totalförsvarsplikten år 2010.Det beslut som vi ska fatta handlar om att skapa de juridiska förutsättningarna och regelverket för tjänstgörande soldater. Det här är en utomordentligt viktig soldatkategori. Den representerar inte enbart ekonomisk effektivitet i den meningen att vi betalar för soldaterna när de tjänstgör men inte annars. Den representerar dessutom väldigt mycket av det som var positivt med den gamla värnplikten, nämligen att människor går mellan Försvarsmakten och det övriga samhället. De blir ambassadörer för vårt militära försvar när de är ute i samhället, och när de kommer in i Försvarsmakten tillför de civila kompetenser.Det är sant att den politiska processen kunde ha varit snabbare. Men med det perspektiv jag har på försvarspolitiken kan jag konstatera att det inte rådde någon större brådska från någon sida . I de förhandlingar som ledde till avtal mellan och Försvarsmakten restes inte ens frågan om villkoren för anställda. Då var det bara heltidsanställda eller kontinuerligt tjänstgörande som var på tapeten.Vi kan nu konstatera att snabbt fylls behovet av intresserade för tjänstgöring upp. Målet var 2 400 intresseanmälningar, och rapporterar Försvarsmakten att man nådde upp till 4 600. Och det är min förhoppning, fru talman, att de som har tecknat intresseanmälningar nu inte har tappat sugen utan väntar in det regelverk som träder i kraft i år.Jag har studerat oppositionens särskilda yttrande, och alla partier återkommer gång på gång till att det var en liten majoritet som införde det nya frivilligförsvaret. Det är riktigt, men enligt min bedömning fanns det inte före valet någon egentlig vilja från oppositionspartierna att nå en överenskommelse med regeringen. Jag är osäker på vad vi kunde ha gjort för att något sådant skulle inträffa. är det viktigt att konstatera att detta att det är en liten majoritet som avvecklat plikten och infört frivilligförsvar inte är någon kritik i sak mot beslutet. Det är en kritik mot processen och ingenting annat.Sverigedemokraterna skriver i sitt särskilda yttrande att man vill ha yrkessoldater - jag uppfattar det som kontinuerligt tjänstgörande - i de framtida markstridskrafterna. Jag kan konstatera att det är en högre andel yrkessoldater än det som majoriteten i har ställt sig bakom, nämligen att av soldaterna i markstridskrafterna ska vara tjänstgörande.Fru talman! Vi har haft en för försvaret i stort mycket besvärande debatt. Den har handlat om möjligheten att behålla den personal, de soldater, sjömän och gruppbefäl som rekryteras. I kvartalsrapporten ser det oroande ut. Om tendensen i kvartalsrapporten står sig det här året kan avhoppen bli dubbelt så många som de Försvarsmakten har antagit. Det kommer att ge mycket långtgående återverkningar för hela försvarsekonomin och för möjligheten att fylla upp insatsorganisationen 2014.Vi har också haft en diskussion om materielberget och att underskotten i materielbudgeten kommer att bli allt större. Den här debatten handlar också om, och det var inne på, att stora utvecklingsprojekt synes gå snett och därmed kosta långt fler miljarder än vad man från början hade tänkt sig.De senaste veckornas nyhetsrapportering har också innehållit uppgifter om att reservdelsförsörjningen är mer eller mindre utslagen i delar av försvaret. Det är allvarligt och det tycks ta tid innan man är tillbaka i en normal situation. Dessa problem är kopplade till det stödsystem som kallas för PRIO, som också mötts av irritation bland Försvarsmaktens anställda som ett oerhört tungarbetat, svårt och komplicerat personaladministrativt stöd.Ovanpå dessa bekymmer ska också nämnas den så kallade madrassdebatten. Den handlar utåt sett om soldaters möjlighet att få logera sig på kaserner på våra regementen, men den har utvecklat sig till en rätt allvarlig förtroendefråga inom Försvarsmakten i stort. Visst finns det risker med att soldater bor år ut och år in på en kasern; jag är den förste att erkänna det. Men måste man som skattebetalare ställa sig frågan: Om inte våra soldater kan bo i kasernerna, varför ska vi då ha dessa kaserner?Fru talman! Alla partier har anledning att i denna svåra situation stötta Försvarsmakten. Men jag tillhör dem som tror att vi inte kan göra det om vi inte är beredda att erkänna och diskutera de stora problem som vi har.Samtidigt vill jag säga att jag tror att nostalgi, tillbakablickande, inte heller är någon framkomlig väg. Jag delar uppfattning. Tid har gått, och möjligheten att återvända finns i reella politiska termer. gäller det att ta tag i de problem som vi ser och åtgärda dem så fort som möjligt. Men det, , kräver ju också att någon får ställa frågan till dig: Är du med den här uppgörelsen beredd att göra vad du kan för att supportera och bidra till konstruktiva lösningar?Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. Till skillnad från andra ska jag svara på frågan.Har vi träffat en uppgörelse står vi fast vid den. De delar som har kommit in när det gäller , försäkringar och annat är sådant som vi har fört fram därför att vi har sett att det är problem. Vi är beredda att göra det här, men grejen är ju den att det är ni som sitter i regeringsställning som har att leverera. Det är ni som har att se till att det blir verklighet av det som vi har talat om och det som vi har gjort upp. Vi bidrar konstruktivt med idéer. Vi är till och med beredda att träffa en uppgörelse om detta. måste ni leverera.Sedan får jag väl berömma lite grann, för till skillnad från andra företrädare för regeringsalliansen erkänner han de stora problemen. Om vi inte gör det kan vi inte hitta lösningar, och det är det som jag har sagt . Man måste se realistiskt på hur verkligheten ser ut. Annars kommer man ingen vart. Annars hamnar man i det här blåskimret som inte leder till någonting konstruktivt. Det löser inga politiska problem.Du pekar på att avhoppen är dubbelt så stora som man hade planerat. Du pekar på materielberget. Du pekar på reservdelsförsörjningen. Du pekar på den pinsamma madrassdebatten. Det är klart att det här är saker som måste åtgärdas, och vissa bitar av detta har då bäring på den uppgörelse som vi nu har träffat. Här har vi konstruktivt bidragit till någonting, trots att vi från början här i har röstat emot systemet. Jag hoppas att ser vårt ambitiösa försök att bidra. Vi tycker nämligen att Försvarsmakten är viktig. Vi tycker att det krävs stabilitet, och det här är vårt sätt att stötta detta. Men det blå skimret måste bort. De som inte vill se problemen måste ned på jorden, och i det kanske kan bidra lite grann.Tycker inte du också innerst inne att det var fel att driva det här för brutalt och att ni skulle ha tagit utsträckta hand och gjort en blocköverskridande lösning om värnplikten? Det är min uppfattning att det inte fanns någon hand att fatta tag i månaderna före valet . Hade det funnits skulle naturligtvis regeringen, ställd inför magnituden av en sådan här reform, ha tagit den handen.Jag kan konstatera att i Försvarsberedningen rådde det enighet mellan Socialdemokraterna och de borgerliga partierna om vilken väg vi skulle gå, nämligen att det var frivilligförsvaret som var slutmålet. Inte heller i reserverade sig Socialdemokraterna mot de slutsatser som majoriteten hade.Det tål att tilläggas att den senaste socialdemokratiska regeringen också tog steg mot frivilligförsvar. Men de stegen, fru talman, handlade bara om yrkessoldater som på heltid skulle tjänstgöra i Försvarsmakten. Socialdemokratins bidrag till försvarsbeslut var att man skulle kunna vara heltidsanställd som soldat i upp till två år.Jag delar i och för sig uppfattning att vi, precis som och , hade kunnat - missförstå mig rätt nu - rädda värnplikten om socialdemokratiska regeringar hade varit beredda att vårda delar av plikten som man försiktigt och successivt reformerade mot frivilliga och anställda soldater. Men den vägen gick vi inte. Det skulle vara antingen heltid eller plikt.Jag vill verkligen bidra till att den här reformen går i mål, och jag tycker att också måste besinna att ett mycket stort oppositionsparti har ett veritabelt ansvar, särskilt när det kanske inte så mycket handlar om reformer, juridik och lagstiftning. Vi tar ett veritabelt ansvar genom att göra den här uppgörelsen med regeringen. Vi driver ju till och med fram frågor och förslag på vad man kan göra åt de brister och svagheter som jag tycker att regeringen inte tillräckligt har uppmärksammat. Jag tror till och med att vår debatt tvingar de mest blåskimrande i de här sammanhangen att förflytta sin position och ser till att man nyanserar diskussionen och ser problemen lite tydligare.Allan glider in här i talarstolen, drar bort skynket och pratar om att avhoppen har varit dubbelt så stora som Försvarsmakten har sagt. Det är bra.Jag tycker inte att , och är omoderna eller ur tiden. Jag tror att de har bra försvar för sina omständigheter, och det skulle aldrig falla mig in att driva en kritisk debatt kring dessa även om vissa tycker att de kan antyda det.Det är inte nostalgi jag har redovisat, utan jag har redovisat en bild av ett system som vi hade och de, som jag tycker, eländiga formerna kring dess avskaffande.Jag kan bara konstatera att in i det sista var motståndare till att avskaffa värnplikten. Jag kan konstatera att det är det som är vår partikongress beslut, och jag kan konstatera att det är det som har styrt vårt agerande i . Jag kan också konstatera att nu försöker vi, utifrån det system vi har, att titta på hur folkförankringen ska se ut och stärkas , för om vi inte jobbar med den frågan kanske vi får en armé och ett försvar som vi inte alls vill se och som har rekryteringsunderlag som inte alls är de vi har tänkt oss.Ni måste från er kant besinna er lite grann och se på hur vi kan upprätthålla folkförankringen i fem, tio eller . Arvet efter värnplikten försvinner. Den problematiken måste ni ta till er och hantera. Därför krävs det kontinuerlig utvärdering av detta system och beredskap för förändringar.