bet · H001FiU17 · 2012-11-16 00:00:00 — 2012/13:FiU17 Lån till IMF tillstyrker förslag i framställningen 2011/12:RB5 om att godkänner att ingår ett avtal om en kredit till () på 6,7 miljarder s.k. särskilda dragningsrätter (SDR). SDR är IMF:s speciella valuta- och räkneenhet, och 6,7 miljarder SDR motsvarar ca . Den svenska bilaterala krediten är en del av en större förstärkning av IMF:s utlåningsresurser, och har 39 länder utlovat bilaterala lån till IMF på sammanlagt . IMF är enligt utskottets mening en mycket viktig global finansiell institution. Utskottet välkomnar därför förstärkningen av IMF:s resurser för att bl.a. säkra en eventuellt ökad kreditefterfrågan till följd av bl.a. skuldkrisen i euroområdet. Förslagen i två motioner om att inte bör godkänna krediten till IMF avstyrks av utskottet. I betänkandet finns två reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Medgivande om kredit till medger att får ingå ett avtal om en kredit till () på 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (SDR). Därmed bifaller framställning 2011/12:RB5 och avslår motionerna 2012/13:Fi3 av m.fl. (V) och 2012/13:Fi4 av och (båda SD). Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), Per Åsling (C), (S), (M), Per (MP), (KD), (V), (S), Edip Noyan (M) och (SD). I en framställning till (2011/12:RB5) föreslår att medger att ingår ett avtal om en kredit till () på 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (SDR), vilket motsvarar ca . Framställningen är en följd av att IMF:s utlåningskapacitet behöver förstärkas för att täcka ett ökat utlåningsbehov till följd av bl.a. skuldkrisen i euroområdet. Två motioner har lämnats med anledning av framställning, motion Fi3 av m.fl. (V) och motion Fi4 av och (båda SD). I båda föreslås att avslår begäran om kredit till IMF. På grund av bl.a. skuldkrisen i euroområdet påbörjades en diskussion om en ytterligare förstärkning av IMF:s utlåningskapacitet, initierad av bl.a. IMF-chefen . enades om att tillsammans låna ut motsvarande till IMF i form av temporära bilaterala lån. beslutade direktion att verka för att skulle godkänna att fick möjlighet att låna ut till IMF. Inför IMF:s vårmöten uttalade att man skulle verka för ett lån till IMF på motsvarande (ca ). För att de länder som utlovat lån till IMF ska behandlas lika beslutade IMF om ett standardavtal för lånen. (i samband med G20-gruppens toppmöte) hade 37 länder, inklusive , utlovat bilaterala lån motsvarande . har förhandlat med IMF om ett bilateralt lån på 6,7 miljarder SDR (särskilda dragningsrätter, IMF:s valuta- och räkneenhet), vilket motsvarar de ca som utlovade inför IMF:s vårmöten. Eftersom det handlar om ett långsiktigt åtagande från sida krävs enligt riksbankslagen (1988:1385) ett medgivande från . Några viktiga delar i avtalet redovisas i punkterna nedan: är denominerat i SDR, och för del gäller ett lånebelopp under avtalet på maximalt 6,7 miljarder SDR. har rätt att välja vilken av valutorna dollar, euro, pund och yen som lånas ut under avtalet. IMF har rätt att betala tillbaka lånet i antingen SDR eller kronor. Räntan på de medel som lånas ut till IMF utgörs av den s.k. SDR-räntan, vilken är en sammanvägd ränta (SDR-räntan uppgick till ). För att säkerställa att de bilaterala lånen endast används som en förstärkning av IMF:s ordinarie finansieringskällor (insatskapitalet och det nya lånearrangemanget [NAB]) har IMF endast rätt att utnyttja avtalet om IMF:s kvarvarande resurser i dessa källor understiger 100 miljarder SDR. åtagande att låna ut till IMF gäller från det datum då avtalet undertecknats av båda parter. IMF har möjlighet att förlänga avtalet med efter konsultation med och därefter med godkännande. Utnyttjandeperioden är därför , men avtalet är öppet för att finansiera lån som godkänts men utbetalas efter att utnyttjandeperioden löpt ut. Om IMF utnyttjar avtalet kan fonden enligt huvudregeln låna medlen i högst från lånetillfället. Med långivarens godkännande kan dock återbetalningstiden förlängas med upp till . kan begära en förtida återbetalning av utlånade medel om får t.ex. betalningsbalansproblem. Ett sådant beslut fattas av IMF efter beaktande av skäl för begäran om återbetalning. IMF har rätt att låna under avtalet med för att betala tillbaka lån till en annan långivare som begärt förtida återbetalning. Enligt är det aktuella kreditarrangemanget ett angeläget stöd för stabiliteten i det internationella betalningssystemet. Det är därför befogat att deltar i den temporära förstärkningen av IMF:s utlåningskapacitet. föreslår därför att medger att ingår ett avtal om en kredit till IMF på 6,7 miljarder SDR (ca ). Åtagandet får ingen omedelbar effekt på balansräkning, enligt . Effekten uppstår först om och när IMF utnyttjar lånemöjligheten. I den situationen ökar fordran på IMF som valutareserven minskar i motsvarande omfattning. anger att om det skulle behöva tillföras medel till valutareserven för att möta åtaganden kan det ske på olika sätt. påpekar också att frågan om valutareservens storlek och sammansättning behandlas av en utredning som regeringen tillsatt. Utredningen ska lämna sitt betänkande . I motion 2012/13:Fi3 av m.fl. (V) anser motionärerna att inte bör godkänna begäran om ett bilateralt lån till IMF. Motionärerna hade gärna ställt sig bakom ett lån till IMF om drivit linjen att de villkor som IMF ställer på sina låntagare ska vara av övergripande natur och att de själva ska få bestämma hur de ska förstärka sina offentliga finanser. driver dock ingen sådan linje, och därför kommer eventuella nya krediter att präglas av villkor med nyliberal slagsida i form av t.ex. krav på sänkta löner, privatiseringar, urholkade fackliga rättigheter och nedskärningar i de offentliga välfärdssystemen, dvs. villkor som liknar de som EU och IMF ställt för lån till bl.a. och . Det är villkor som, förutom den oacceptabla fördelningsprofilen, har fördjupat och förlängt den ekonomiska krisen i euroområdet. Även och (båda SD) anser i motion 2012/13:Fi4 att bör avslå begäran. Enligt motionärerna finns det flera olika problem och risker med avtalet. Det framgår t.ex. inte klart och tydligt hur länge åtagandet mot IMF gäller, vilket ökar risken för de svenska skattebetalarna. Dessutom ska eventuella förtida återbetalningar beslutas av IMF, och IMF kan även välja att använda det svenska lånet till att betala tillbaka lån till en annan IMF-medlem. Enligt motionärerna är det ett problem att så lättvindigt skjuter till så stora medel till ett organ som står långt bortom det svenska folkets kontroll och möjlighet till ansvarsutkrävande. Det är också ett problem att skjuter till resurser till IMF som sedan använder medlen för att utöva politiskt inflytande över folkvalda regeringar. Hur lång är den maximala åtagandetiden i det bilaterala lånet? Av framställning framgår inte helt klart hur långt åtagandet i det bilaterala lånet kan bli. Men enligt uppgifter från uppgår den tid som medlen under det aktuella avtalet kan vara utestående till . Det bygger på följande: Unyttjandeperioden är enligt avtalet . Om IMF utnyttjar avtalet kan fonden låna medlen i högst , som kan förlängas med ytterligare upp till . Det ger en åtagandetid + + . IMF kan dock utnyttja avtalet på den i utnyttjandeperioden för utlåning till ett IMF-program . Det ger då en maximal åtagandetid + + + = . Hur stora är IMF:s kvarvarande resurser? Enligt avtalet får IMF endast låna under avtalet om IMF:s kvarvarande resurser för utlåning från andra finansieringskällor, dvs. insatskapitalet och utlåningsresurserna under NAB, understiger 100 miljarder SDR. Med kvarvarande resurser avses det som i IMF betecknas Forward (FCC, framtida utlåningskapacitet). IMF redovisar en uppdatering av sina finansiella aktiviteter, och i den uppdateringen redovisas också FCC. uppgick FCC till 250,6 miljarder SDR, dvs. drygt 150 miljarder SDR över den gräns då IMF får börja låna från de aktuella bilaterala avtalen. Hur stort är åtagande gentemot IMF efter det nya bilaterala lånet? uppgick samlade IMF-åtaganden till . Om det nya bilaterala lånet godkänns ökar åtagandet till , enligt uppgifter från . Hur stora medel till IMF har utlovats inom det nya bilaterala låneavtalet? har 39 länder utlovat bilaterala lån till IMF om . Det är drygt 40 miljarder mindre än vad bilaterala lån till IMF gav. Till skillnad från tidigare deltar t.ex. inte och i de nya lånen. utlovade då lån på och utlovade . Flera nya långivare har dock tillkommit, bl.a. , , , , , , , , , och . Medgivande om kredit till Utskottets förslag i korthet godkänner att ingår ett avtal om en bilateral kredit på 6,7 miljarder speciella dragningsrätter (SDR) till (), motsvarande ca . Krediten är en del av en större förstärkning av IMF:s utlåningsresurser, och har 39 länder utlovat bilaterala lån till IMF på motsvarande . IMF är enligt utskottets mening en mycket viktig global finansiell institution, och utskottet välkomnar förstärkningen av IMF:s resurser för att säkra en eventuellt ökad kreditefterfrågan till följd av bl.a. skuldkrisen i euroområdet. Förslagen i två motioner om att inte bör godkänna krediten till IMF avslås av . Jämför reservationerna 1 (SD) och 2 (V). enades om att låna ut motsvarande till () för att öka IMF:s möjligheter att säkra en eventuell ökad efterfrågan av krediter på grund av bl.a. skuldkrisen i euroområdet. Lånen ska ges i form av temporära bilaterala krediter. utryckte en förhoppning om att andra länder skulle ge liknande lånelöften. beslutade att verka för en svensk utlåning till IMF på . Vid IMF:s vårmöten träffades en överenskommelse om att förstärka IMF:s utlåningskapacitet. I samband med vårmötena uttalade att man skulle verka för svenskt lån på motsvarande (ca ). har 39 länder utlovat bilaterala lån till IMF om sammanlagt . föreslår i sin framställning att ska medge att ingår ett avtal med IMF om en kredit på 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (SDR), vilket motsvarar de (ca ) som utlovade i samband med IMF:s vårmöten. Utskottet har inget att invända mot förslag utan medger att tecknar det bilaterala avtalet med om en kredit på 6,7 miljarder SDR. IMF är enligt utskottets mening en viktig institution i dagens globala ekonomi, och fonden spelar en betydelsefull roll i arbetet med att begränsa den finansiella oron och stabilisera det internationella betalningssystemet. Därför är det viktigt att IMF har tillgång till de resurser som krävs för att effektivt kunna hantera störningar och kriser i betalningssystemet. Att IMF är resursstarkt och effektivt har stor betydelse för den öppna svenska ekonomin, och utskottet välkomnar den pågående förstärkningen av IMF:s utlåningsresurser. Utskottet vill kort kommentera IMF:s villkor för utlåning, som tas upp i motion Fi3. Inom IMF pågår en löpande reformering av lånevillkoren. presenterade IMF en översyn av lånevillkoren från 2002-2011. Den övergripande slutsatsen i översynen är att IMF:s låneprogram och villkor blivit mer flexibla och mer anpassade till ländernas specifika situation och problem. Olika sociala utgifter har skyddats i programmen, och i vissa fall har de sociala utgifterna utökats. I vissa program har även investeringsutgifter skyddats för att främja det aktuella landets långsiktiga konkurrenskraft. I översikten konstateras dock att konstruktionen av programmen i länder med stora skulder i bl.a. euroområdet har varit särskilt utmanande, bl.a. på grund av de stora finansiella underskotten, den starkt försämrade externa positionen och risken för spridning till andra länder i unionen. Enligt utskottets mening är det viktigt att IMF:s utlåning kombineras med villkor och övervakning, bl.a. för att länderna ska komma till rätta med sina problem och för att säkerställa att lånen betalas tillbaka. Det är också viktigt att IMF fortsätter att kontinuerligt se över utformningen av lånevillkoren och programmen för att göra dem mer effektiva. Sammanfattningsvis anser utskottet att ska godkänna att ingår ett avtal om en bilateral kredit på 6,7 miljarder SDR till IMF. Förslagen i motionerna Fi3 och Fi4 avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Medgivande om kredit till () av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: avslår förslag om lån till IMF. 2012/13:Fi4 av och (båda SD) och avslår framställning 2011/12:RB5 och motion 2012/13:Fi3 av m.fl. (V). Jag anser att inte bör godkänna begäran om att få ingå ett avtal om en kredit till () på , vilket motsvarar ca . Enligt min mening finns det flera olika risker och problem med begäran. Det är t.ex. oklart hur länge åtagande mot IMF ska gälla. Enligt framställningen är det också bara IMF som kan besluta om en eventuell förtida återbetalning av det lånade beloppet. Vidare kan IMF, enligt framställningen, använda det svenska lånet till att betala tillbaka lån till en annan långivare som har begärt förtida återbetalning. Det är några av de faktorer som skapar stor osäkerhet kring lånet och som därmed ökar risken för svenska skattebetalare. Enligt min uppfattning är det fel att så lättvindigt är berett att skjuta till stora resurser till en organisation som IMF som står långt bortom det svenska folkets kontroll och möjligheter att utkräva ansvar. Det är också fel att skjuter till medel till IMF som sedan använder medlen för att utöva politiska påtryckningar på folkvalda regeringar. Med anledning av det som anförts ovan föreslår jag att avslår begäran om att få ingå ett avtal om en kredit till IMF. Därmed tillstyrker jag motion 2012/13:Fi4 och avstyrker motion 2012/13:Fi3. Medgivande om kredit till () av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: avslår förslag om lån till IMF samt tillkännager för som sin mening vad som anförs i reservationen om vilka förändringar IMF bör genomföra innan ger IMF lån. 2012/13:Fi3 av m.fl. (V) och avslår framställning 2011/12:RB5 och motion 2012/13:Fi4 av och (båda SD). Jag anser att inte bör godkänna begäran om att få ingå ett avtal om en kredit till () på , vilket motsvarar ca . anser att insynen och genomlysningen av IMF:s verksamhet måste öka och förbättras. anser också att IMF:s s.k. konditionalitet, dvs. de villkor som IMF ställer på låntagarländerna, måste reformeras i grunden. IMF:s villkor måste bli betydligt mer övergripande än vad de är . Villkoren måste också utgå från att varje suverän stat själv ska bestämma inriktningen på sin ekonomiska politik och hur man ska stärka sina offentliga finanser. Om hade drivit en sådan linje i IMF hade godkänt begäran. Men driver tyvärr ingen sådan linje. Därför är det enligt min uppfattning rimligt att utgå från att de villkor som IMF kommer att ställa vid eventuella nya lån kommer att utformas i enlighet med de villkor som har ställts upp i samband med lånen till bl.a. och . Villkoren för dessa länder har präglats av en nyliberal slagsida med krav på sänkta löner, privatiseringar, nedskärningar i de offentliga välfärdssystemen och urholkade fackliga rättigheter. Förutom att villkoren och kraven har haft en helt oacceptabel fördelningsprofil har de enligt fördjupat och förlängt krisen i euroområdet. Med anledning av det som anförts ovan föreslår jag att som sin mening ger tillkänna vilka förändringar jag anser att IMF bör genomföra för att ska ge lån till IMF. Därmed tillstyrker jag motion 2012/13:Fi3 och avstyrker framställning och motion 2012/13:Fi4. Förteckning över behandlade förslag Framställning 2011/12:RB5 Medgivande för att ge kredit till : medger att ingår ett avtal om kredit till () med ett belopp om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (). 2012/13:Fi3 av m.fl. (V): avslår förslaget om att medge att ingår ett avtal om kredit till () med ett belopp om 6,7 miljarder särskilda dragningsrätter (ca ). 2012/13:Fi4 av och (båda SD): avslår framställning 2011/12:RB5. I betänkandet begär regeringen stöd av för att bevilja en kredit motsvarande till IMF. Om man lyssnar på övriga politiska partier i den här kammaren, åtminstone flertalet av dem, hör man att de gärna lyfter fram de positiva aspekterna med förfarandet.Jag tänkte i första hand fokusera på de mer problematiska aspekterna. Vi ser först och främst att bakgrunden till att IMF begär stödet är att EU och i synnerhet EMU är i kris. Man begär ett ökat stöd för att stötta de länder som inte kan hantera sina egna problem längre. Det beror på att man har instiftat en monetär institution som inte fungerar.Det finns fler problematiska aspekter med ärendet. Det handlar delvis om hur länge åtagandet gäller. Å ena sidan står det i avtalet att det ska det gälla , å andra sidan kan IMF förlänga det i konsultation med , som därefter kan förlänga avtalet . Tidsgränsen rör sig till synes därmed om ungefär . Avtalet är dessutom öppet för att finansiera de utbetalningar som godkänns även efter det att har löpt ut. Enligt huvudregeln gäller detta upp till efter lånetillfället.Till detta kommer också den oklarhet som skapar osäkerhet och därmed hög risk för svenska skattebetalare. Vi vet inte vad vi får tillbaka av att ge ut detta lån till IMF.Ett beslut om förtida återbetalning av utlånade medel fattas ensamt av IMF och ligger således långt bortom svensk kontroll. IMF kan vidare utnyttja lån för att betala tillbaka lån till en annan långivare som begärt en förtida återbetalning. Det ligger naturligtvis också utanför svensk kontroll. I praktiken kan alltså en situation uppstå där vi ökar den svenska statsskulden för att låna ut medel till IMF, vilka senare används för att betala tillbaka lån till en annan medlem i IMF.Kan det sägas ligga i allmänintresset att stödja ett monetärt samarbete som svenska folket redan har sagt nej till? Jag tycker inte det. I en folkomröstning har svenska folket varit mycket tydligt med att ska stå utanför det monetära samarbetet. Jag anser att vi då inte heller ska vara med och finansiera det när det har misslyckats. Ska vi göra det i alla fall ska vi också först fråga folket om lov att göra det.Att saknar kontroll och möjlighet till ansvarsutkrävande i de fall något skulle gå fel förstärker inte heller argumentationen för varför ska bidra till denna utökade ram.Det ska också tilläggas att IMF ger en extremt dålig ränta på våra lån till IMF. Det handlar om . Det är tvärtemot vad både statsministern och finansministern har uttalat när de har fått frågan om utökade lån till IMF. har sagt att lånen sker enligt marknadsmässiga avtal. Så är det på intet sätt. är väldigt långt ifrån marknadsmässiga avtal. Vi skulle kanske få i ränta om vi skulle lägga ut detta på någon form av låneväxlar. Det skulle innebära i ränteintäkter för staten som vi nu går miste om genom att låna ut de här pengarna till IMF.Man kan också dra parallellen till , som med allra största säkerhet kommer att få ta del av det här lånet. De kan över huvud taget inte låna på marknadsmässiga villkor . Om IMF lånar ut pengar till kommer de troligen att begära en ränta på . Det kan jämföras med en marknadsränta på 20, om mot förmodan skulle lyckas låna upp de här pengarna på den öppna marknaden.Det är alltså belagt med en stor risk att låta IMF hantera våra skattemedel. Det finns inte någon som med säkerhet kan säga att de här pengarna är säkra. Jag har ställt den frågan till våra statsråd. Jag har fått jakande svar eller snarare inget svar alls.Av den anledningen är det vår utgångspunkt att svenska skattemedel ska stå under svensk kontroll och tillsyn. Vi tycker att bilaterala låneavtal, i huvudsak med våra grannländer eller länder av särskild betydelse för , är att föredra.Jag yrkar bifall till reservation i det här ärendet. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. Det betyder att jag inte anser att ska godkänna begäran om att få ingå ett avtal om en kredit till , . Den krediten är alltså på ca 70 miljarder kronor.Varför säger jag och nej till detta? Vårt huvudargument är de villkor, den så kallade konditionaliteten, som IMF ställer för att bevilja lån till länder. är ett aktuellt exempel med den långdragna process och de förhandlingar som pågår. Vi anser att de här kraven är alltför detaljerade och präglas av en nyliberal slagsida med krav på sänkta löner, privatiseringar, nedskärningar av offentliga välfärdssystem och urholkade fackliga rättigheter.Vår utgångspunkt är att varje land måste ha rätten att på sina egna villkor kunna utforma sin ekonomiska politik och hur man ska stärka sina offentliga finanser, det vill säga hur mixen av ökade intäkter och minskade utgifter ska se ut. Oavsett om det gäller ett land i nord eller syd måste folket i demokratiska val ha möjlighet att ta ställning till de ekonomiska vägval som varje land ställs inför. Konditionaliteten är enligt vår mening ofta präglad av enkelspårighet och inte anpassad till det enskilda landets specifika situation.Den ekonomiska krisen inom euroområdet har resulterat i en politisk kris för hela EU. Krisen har föranlett diverse nödlån och krisprogram för en rad länder, till exempel som står på randen till konkurs.IMF och de ledande europeiska ledarna ser skuldkrisen som ett utslag av bristande budgetdisciplin. Deras lösning har varit drakoniska besparingsprogram i kombination med hårdare budgetregler. Utgångspunkten för trojkan, där IMF, ECB och ingår, har alltför ofta varit att vanliga löntagare ska betala priset för ekonomiska kriser som ofta skapats av avreglerade finansmarknader och en oansvarig banksektor. Krav ställs på länderna att skära ned i offentlig sektor, sänka minimilöner, urholka fackliga rättigheter, genomföra kraftiga besparingar i välfärdsprogrammen och genomföra privatiseringar.Vi tycker att detta är fel väg att gå. Vi ser med oro hur länder på grund av sitt ekonomiska underläge i förhandlingssituationen har tvingats på en ekonomisk politik som leder till att samhällen kommer att slitas isär av ökade sociala klyftor. är återigen ett bra exempel på den processen.Vi anser att IMF:s lånevillkor, konditionaliteten, måste ändras i grunden. Den ekonomiska krisen möts inte genom ensidiga nedskärningar och genom att löntagarnas rättigheter pressas tillbaka. Det finns i stället stora behov av att öka fokus på investeringar och regleringar av finansiella marknader för att möta krisen. IMF:s program behöver ta betydligt större social hänsyn, och större fokus måste också läggas på jämställdhet mellan män och kvinnor. Fackliga rättigheter och avtal måste respekteras. Ländernas skuldnedskrivningar bör i första hand bekostas av fordringsägarna och inte av skattebetalarna.Villkoren måste alltså utgå ifrån att varje suverän stat själv ska bestämma inriktningen på sin ekonomiska politik och hur man ska stärka sina offentliga finanser. Om hade drivit en sådan linje i IMF hade kunnat ställa sig bakom begäran, men så är tyvärr inte fallet. Jag yrkar bifall till reservation 2. skapades för att upprätthålla ekonomisk stabilitet i världen. IMF ska övervaka finans- och valutamarknaderna samt ge krediter till medlemsländer som befinner sig i kris.Det är viktigt att IMF har de resurser som krävs för att man ska kunna utföra sitt arbete. måste vara goda världsmedborgare och hjälpa till så att det finansiella blodomloppet fungerar. Sedan vi gick med i IMF har det gjorts 15 översyner. Det är ingen nyhet. Vi är ett litet land med en mycket öppen ekonomi. Skulle inte betalningsströmmarna i världen fungera är vårt land mycket utsatt.IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen, och därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att kunna hantera störningarna och kriserna i den globala ekonomin och i det internationella betalningssystemet.I den förra finanskrisens spår har vi redan behandlat en utökning av den svenska kapitalinsatsen.