bet · H001AU2 · 2012-12-07 00:00:00 — Därför är utskottet inte berett att förorda något tillkännagivande i de frågor huruvida omställningsavtal som tas upp i motionerna. Motionerna 2012/13:Sf232 (V) yrkande 7 och 2012/13:Sf381 (S) yrkande 10 avstyrks. Utskottets förslag i korthet Jämför reservationerna 20 (S) och 21 (S, V). Utskottet behandlar i detta avsnitt motioner från den allmänna motionstiden om förbättrade arbetsvillkor och förutsättningar för äldre att delta i arbetslivet. Utskottet avstyrker samtliga motioner bl.a. med hänvisning till pågående utredningsarbete och att frågorna även i övrigt är uppmärksammade. Socialdemokraterna vill i motion 2012/13:Sf371 yrkande 3 av m.fl. få till stånd förbättrade förutsättningar för människor att arbeta till . Det kräver bl.a. ökade resurser för kontroll, forskning och utveckling av arbetsmiljöarbetet men också förbättrade insatser för rehabilitering och omställning för att förhindra den utslagning om sker i arbetslivet. Partiet vill i motion 2012/13:A392 yrkande 4 av m.fl. inrätta en erfarenhetsdelegation som ska ha till uppgift att förändra attityden till äldre på arbetsmarknaden så att äldres erfarenhet bättre tas till vara, kartlägga de hinder som finns och föreslå åtgärder för att dessa ska kunna undanröjas. m.fl. (S) betonar i motion 2012/13:So506 yrkande 5 betydelsen av äldres delaktighet i arbetslivet. För att fler ska kunna arbeta till krävs bl.a. att arbetsvillkor och arbetsmiljö förändras så att människor inte slits ut . (M) anser i motion 2012/13:A215 att det bör göras en översyn av möjligheterna att förbättra villkoren för att ta vara på äldre i arbetslivet. För att klara den kommande demografiska påfrestningen i kombination med en fortsatt stigande medellivslängd utan att drabbas av välfärdsförluster behöver arbetslivet förlängas. Utskottet anser att ett längre arbetsliv inte enbart är en fråga om att arbeta till 67 eller . I allra högsta grad handlar det också om att fler ska få möjlighet att arbeta fram till det som traditionellt utgjort pensionsåldern, kring . Det kan även åstadkommas på andra sätt, t.ex. genom tidigare inträde i arbetslivet eller med en ökad arbetsfrekvens under arbetslivet. Allt fler håller sig dock friska högre upp i åldrarna. Sju av tio i åldern uppger enligt SCB:s undersökningar att hälsotillståndet är gott. Utifrån det förhållandet är det naturligt att allt fler både vill och kan arbeta. Utskottet välkomnar de reformer som regeringen genomfört för att göra det mer lönsamt att arbeta. Till exempel får den som är eller äldre dubbla jobbskatteavdrag och är dessutom berättigad till ett förhöjt grundavdrag. IFAU konstaterar i sin rapport 2012:16 att ett högre jobbskatteavdrag och sänkta arbetsgivaravgifter för personer ökar sysselsättningen närmast efter 65-årsdagen. Rapporten finner att det bidragit till ökad sysselsättning i gruppen. Bland dem som hade en arbetsinkomst ökade sysselsättningen året närmast efter 65-årsdagen. Det innebär en sysselsättningsökning med i gruppen. Männen arbetade mer, men det finns inte några effekter för kvinnor i allmänhet. Man kan se särskilt stora effekter för egenföretagare. Både manliga och kvinnliga egenföretagare ökade sin sysselsättning, bland männen steg den jämfört bland de anställda. Det framgår i analyser i delbetänkandet av den pågående (dir. 2011:34, 2012:1) att förutsättningarna för äldre att arbeta längre är allt bättre (SOU 2012:28). Utredningen redovisar bl.a. en kunskapsöversikt över förutsättningarna och hindren för ett längre arbetsliv för äldre och en höjning av den faktiska pensionsåldern. Bland annat behöver arbetsförhållandena förbättras och anpassas till de äldres behov. ska slutredovisa uppdraget . Några av de slutsatser som dras i kunskapsöversikt Jobba längre Vad vet vi om äldre i arbetslivet? (RAP 2012:10) är att sannolikheten att fortsätta jobba är större för högutbildade än för lågutbildade, för företagare än för anställda och till viss del för män än för kvinnor. Även hälsan spelar stor roll för sannolikheten att fortsätta jobba . Ju bättre hälsa, desto mer sannolikt är det att fortsätta arbeta. Det krävs dock flera åtgärder som kan förbättra för de mest drabbade grupperna, däribland förändringar inom arbetstid och arbetstakt samt fysiska och psykosociala krav. Kunskapsöversikten listar även vad som krävs för att få äldre att vilja fortsätta arbeta över pensionsåldern. Bland dessa nämns intressanta utmaningar och koll på resultatet, tydliga mål, mindre detaljstyrning från chefer, erkännande, konsekvent och rättvist ledarskap och samarbete där man både kan få och ge stöd. Kunskapsöversikten konstaterar att det även finns en rad negativa föreställningar om äldre. En rapport från visar att både yngre och äldre arbetssökande upplever åldersdiskriminering i rekryteringssituationer. Äldre upplever dessutom diskriminering när det gäller kompetensutveckling. Utskottet kan konstatera att regeringen har gjort mycket för att stimulera och underlätta för äldre att arbeta, och allt fler väljer också att stanna kvar i arbetslivet längre. Slutsatsen av det anförda är att frågorna om förbättrade arbetsvillkor och förutsättningar för äldre att delta i arbetslivet är av stor betydelse, men att det pågår utredningsarbete och att frågorna även i övrigt är uppmärksammade av regering och myndigheter. Mot den bakgrunden är utskottet inte berett att förorda något tillkännagivande till regeringen på detta område. Motionerna 2012/13:Sf371 (S) yrkande 3, 2012/13:So506 (S) yrkande 5, 2012/13:A215 (M) och 2012/13:A392 (S) yrkande 4 avstyrks. Utskottets förslag i korthet Jämför reservationerna 22 (S, V), 23 (MP) och 24 (V). Utskottet behandlar i detta avsnitt motioner från den allmänna motionstiden om arbetsmiljö- och arbetslivsforskning. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden bl.a. med hänvisning till de satsningar som regeringen föreslår på forskningsområdet i proposition 2012/13:30 Forskning och innovation. Socialdemokraterna anser i motion 2012/13:A392 yrkande 28 av m.fl. att arbetsmiljöforskningen bör förstärkas. Bland annat behövs en översyn av möjliga framtida strukturer inom denna forskning och att staten på ett övergripande sätt anger arbetslivsforskningens inriktning. betonar i motion 2012/13:A395 yrkande 3 i denna del av m.fl. vikten av forskning om kvinnors arbetsskador, bl.a. då det är väl känt att det finns könsskillnader i bedömningar av arbetsskador. vill i motion 2012/13:A202 av m.fl. att en utredning tillsätts om hur arbetslivsforskningen kan samlas och stärkas (yrkande 19). Partiet framhåller att förebyggande arbetsmiljöarbete räddar liv. Utöver de som avlider i arbetsplatsolyckor finns det ett stort antal dödsfall som är arbetsrelaterade. Partiet anser därför att det måste satsas mer på forskning, utbildning och tillsyn i syfte att minimera de arbetsrelaterade dödsfallen (yrkande 9). menar vidare att ett forsknings- och utvecklingsarbete bör inledas i syfte att ta fram en samlad strategi för att fasa ut allt farligt och riskfyllt ensamarbete där särskild uppmärksamhet bör ägnas åt ungas utsatthet (yrkande 11). m.fl. (S) anser i motion 2012/13:A264 yrkande 5 att dagens arbetsmiljöproblem bör uppmärksammas genom stöd till forskning och utveckling. inträffar allvarliga arbetsplatsolycksfall som har att göra med hot och våld, psykisk press och hög arbetsbelastning. I motion 2012/13:A339 yrkande 2 av m.fl. (S) betonas behovet av ökade resurser till forskning om utveckling i arbetslivet och att arbetslivsforskningen samlas i ett nationellt centrum. och (båda S) understryker i motion 2012/13:A355 yrkande 1 vikten av att satsa på arbetsmiljöarbetet och forskningen om ett hållbart arbetsliv för alla åldrar. m.fl. (S) pekar i motion 2012/13:A362 på behovet av en samlad arbetsmiljöforskning och att arbetsmiljöbibliotek återskapas och utvecklas så att skyddsombuden kan få del av den samlade kunskap som fanns i och om viktiga forskningsresultat. Utskottet anser att arbetsmarknadens funktionssätt och arbetslivets utveckling är av stor betydelse för samhällsutvecklingen. Det är därför angeläget att arbetslivs- och arbetsmiljöforskning bedrivs med hög kvalitet och i tillräcklig omfattning. För att uppnå en hög sysselsättningsgrad och ett längre deltagande i arbetskraften behövs forskning om hur ett inkluderande, utvecklande och hälsosamt arbetsliv skapas med en bra arbetsmiljö som inte slår ut människor på grund av skador eller ohälsa. Utskottet välkomnar de satsningar på forskning som framgår av proposition 2012/13:30 Forskning och innovation. Utskottet är positivt till regeringens bedömning att forskningsanslaget för s.k. fria medel till för arbetsliv och socialvetenskap (FAS) bör öka med totalt åren 20132016. FAS stöder forskning inom de sex huvudområdena Arbete och hälsa, , Arbetsmarknad, Folkhälsa, Välfärd och socialförsäkring samt Omsorg och sociala relationer. Utskottet vill också framhålla den ökning med totalt som regeringen bedömer bör ske åren 20132016 till FAS för forskning om åldrande och hälsa. Utskottet vill understryka behovet av bred forskning om hur man kan uppnå ett högt och förlängt arbetskraftsdeltagande, och därmed fler arbetade timmar. Det är också angeläget att få mer kunskap om hur man skapar ett hälsosamt arbetsliv och om vilken roll arbetsmiljö och arbetsförhållandena spelar för mäns och kvinnors deltagande i arbetslivet och för nyttjande av socialförsäkringarna. Utskottet vill också framhålla att regeringen utökar kunskapsspridningsuppdrag. Verket ska inrätta en nationell funktion för kunskapsområdet arbetsmiljö och arbetsliv. Funktionen ska inte bedriva egen forskning utan vara en kunskapsförmedlande resurs och nyttiggöra arbetsmiljö- och arbetslivsforskning. Utskottet vill betona att detta är ett sätt att stärka den kunskapsspridning inom området som redan görs av andra aktörer. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det finns ett behov av att förmedla en mer sammanhängande bild av detta breda och vittomfattande kunskapsområde, som även bedrivs i mång- och tvärvetenskapliga miljöer. När det sedan gäller forskning om kvinnor i arbetslivet vill utskottet peka på att regeringen tillsatte en delegation för jämställdhet i arbetslivet (dir. 2011:80). Delegationen ska bl.a. sammanställa och tillgängliggöra kunskap om kvinnors och mäns olika villkor och möjligheter i arbetslivet, liksom om de förhållanden som är grunden för dessa skillnader. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Därutöver vill utskottet uppmärksamma regeringens satsning på kvinnors arbetsmiljö. Som ett led i denna satsning inleder en flerårig satsning för att utveckla och förbättra arbetsmiljön för kvinnor. Syftet är att öka kunskapen på detta område och förebygga ohälsa och utslagning på grund av belastningsskador. Något initiativ från sida kan inte anses behövligt med anledning av motionerna. Motionerna 2012/13:A202 (V) yrkandena 9, 11 och 19, 2012/13:A264 (S) yrkande 5, 2012/13:A339 (S) yrkande 2, 2012/13:A355 (S) yrkande 1, 2012/13:A362 (S), 2012/13:A392 (S) yrkande 28 och 2012/13:A395 (MP) yrkande 3 i denna del avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Arbetsmarknadspolitikens inriktning, m.m., punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:A392 av m.fl. (S) yrkandena 2 och 3 samt 2012/13:A207 av (S) och 2012/13:A378 av m.fl. (S). För oss socialdemokrater är arbetslinjen ett uttryck för en politisk värdering alla ska göra rätt för sig och känna delaktighet i samhället. Staten har ett ansvar att föra en politik som syftar till full sysselsättning, och individen har ett ansvar att sträva efter sysselsättning för egen del. Arbetslinjen innebär att alla som kan arbeta ska ha både en möjlighet och en skyldighet att göra det. Med vår politik vill vi skapa frihet för människor att forma sina egna liv, uppmuntra utveckling och se möjligheter. Målet är arbete åt alla full sysselsättning. En starkare arbetslinje är vårt medel att nå dit. Den generella välfärden är avgörande för att arbetslinjen ska kunna upprätthållas. En väl fungerande barn- och äldreomsorg är nödvändig för att alla, både kvinnor och män, ska kunna yrkesarbeta. Bra sjukvård och trygghetssystem hjälper människor att komma tillbaka i arbete efter sjukdom. Hög kvalitet i skola och högre utbildning liksom möjlighet till livslångt lärande är en förutsättning för en snabbt föränderlig arbetsmarknad. Men det omvända gäller också. När arbetslöshet och utslagning tillåts växa minskar intäkterna till välfärden som kostnaderna ökar. av de personer som får ekonomiskt bistånd från kommunerna har arbetslöshet som skäl. De är inte förhindrade eller oförmögna att arbeta. Kommunerna drabbas dubbelt av arbetslösheten, dels genom uteblivna skatteintäkter, dels genom ökade kostnader för försörjningsstödet. På så sätt minskar resurserna till skolan, vården och omsorgen. Både omställning och trygghet är viktiga delar i den socialdemokratiska arbetslinjen. Det betyder att den som förlorat sitt jobb eller som vill byta arbete ska ha rätt till stöd. Arbetslinjen innehåller också skyldigheter, som att arbeta efter förmåga, aktivt söka jobb och utveckla sin kompetens. Den som är arbetslös ska ha rätt till ersättning när hon eller han söker jobb men också ha ansvar för att byta yrke om så behövs, vidareutbilda sig eller flytta för att få ett jobb. Full sysselsättning är den ekonomiska politikens viktigaste mål. Under har arbetslösheten i legat högre och sysselsättningen lägre, även i perioder med stark BNP-tillväxt, än vad som var fallet före 1990-talskrisen. För att den samlade ekonomiska politiken ska ta tydligare steg mot full sysselsättning behöver ett sysselsättningspolitiskt ramverk utvecklas. Ett sysselsättningspolitiskt ramverk med ett övergripande mål tydliggör politikens inriktning. Det stärker styrningen inom och myndigheterna för att lyfta fram nya förslag som verkar i riktning mot måluppfyllelse. Vi vill se ett övergripande sysselsättningsmål. Detta ska kontinuerligt kompletteras av tidsatta delmål. Målet ska vara styrande för den förda ekonomiska politiken, som det finanspolitiska ramverket efterföljs. För att tydliggöra betydelsen av ökad delaktighet på arbetsmarknaden bör sysselsättningsgraden vara ett övergripande mått. Huvudmålet med mål om sysselsättningsgrad ska kompletteras med återkommande uppföljning av antalet arbetade timmar och arbetslösheten. Huvudmålet kan kontinuerligt brytas ner på undergrupper. Operativa delmål ska formuleras som bidrar till att nå det övergripande sysselsättningsmålet. Ett operativt delmål ska vara att minska skillnaden i sysselsättning mellan kvinnor och män. Vad som ovan anförts om arbetsmarknadspolitikens inriktning och ett sysselsättningspolitiskt ramverk bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär att motion 2012/13:A392 (S) yrkandena 2 och 3 tillstyrks. Arbetsförmedlingens organisation och verksamhet, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och Arhe Hamednaca (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:A240 av m.fl. (S), 2012/13:A264 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2012/13:A392 av m.fl. (S) yrkande 15 och 2012/13:Sf352 av m.fl. (V) yrkandena 19 och 20, 2012/13:A271 av (M), 2012/13:A298 av och (båda M), 2012/13:A300 av (M), 2012/13:A301 av (M), 2012/13:A303 av m.fl. (V) yrkandena 13 och 6, 2012/13:A307 av (M), 2012/13:A327 av (C), 2012/13:A361 av (M), 2012/13:A389 av m.fl. (MP) yrkandena 15 och 2012/13:A396 av m.fl. (MP) yrkande 8. Arbetsförmedlingens uppdrag har förändrats radikalt utan att det har blivit någon nämnvärd debatt om det. Två förändringar är tydliga: sammansättningen av de arbetssökande som använder förmedlingen har ändrats i riktning mot en högre andel med svag koppling till arbetsmarknaden, och inriktningen på de arbetsmarknadspolitiska programmen har ändrats mot mer detaljstyrda och reglerade insatser. presenterade för sedan en rapport där man frågat 2 300 arbetsförmedlare om arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingens arbete. Arbetsförmedlarna tycker att de får ägna för mycket tid åt att kontrollera de arbetssökande och för lite tid åt att kontakta arbetsgivare för att hjälpa de arbetslösa att få jobb. Arbetsförmedlarnas kontrollerande roll i kombination med att allt fler ställs på bar backe vid arbetslöshet har också resulterat i att hot och våld ökar mot de anställda på Arbetsförmedlingen. De strikt reglerade insatserna och de långa väntetiderna för att kvalificera sig för aktiva insatser har gjort att Arbetsförmedlingen skickar tillbaka till regeringen trots att arbetslösheten är katastrofalt hög. Det är nu hög tid att lägga om politiken och ge Arbetsförmedlingen tillgång till de insatser som kan hjälpa dem som står långt från arbetsmarknaden till ett jobb. Utbildning, både arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning, är viktigt liksom tid för arbetsförmedlarna att kontakta arbetsgivare och att regelbundet träffa de arbetssökande. Full sysselsättning kräver ett annat uppdrag till Arbetsförmedlingen och helt andra insatser. Arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingens arbete måste syfta till att hjälpa människor att få jobb och hjälpa arbetsgivare att få tag i rätt personal. Det fungerar inte bra . De anställda på Arbetsförmedlingen vittnar om hur administration och kontroll tar en allt större del av deras arbetstid. Kartläggning, praktikplats, validering, utbildning och coachning ska leda till jobb, inte vara ett sätt att hålla den arbetslöse sysselsatt. En del står nära arbetsmarknaden och behöver begränsade insatser från Arbetsförmedlingen, men allt fler av de arbetslösa står mycket långt från arbetsmarknaden och kan behöva en kedja av insatser. Regeringens detaljstyrning gör att det finns mindre utrymme för professionella bedömningar och nära kontakter med arbetsgivare. Resultatet blir att Arbetsförmedlingen i stor utsträckning förmedlar åtgärder som ofta avlöser varandra i en lång kedja som alltför sällan leder till ett jobb. Slutstationen i denna kedja är återvändsgränden fas 3. Vi vill att Arbetsförmedlingen ska få använda resurserna friare, och arbetsförmedlarna måste få använda sin professionella kompetens. Därför bör regelstyrningen minska och man bör i stället tydligare styra mot och följa upp resultatet, det vill säga undersöka om människor kommer i arbete eller inte. Olika individer och olika situationer kräver helt olika insatser. Detta vet de som jobbar på Arbetsförmedlingen. Men har de inte möjlighet eller frihet att använda sin kunskap på bästa sätt för att det ska leda till jobb för den arbetssökande. Ju längre vägen är till arbete för den arbetslöse, desto viktigare är det att insatserna kan användas utifrån individens förutsättningar och att arbetsförmedlaren verkligen har tid att jobba med individen. Även arbetsgivarna bör kunna förvänta sig att Arbetsförmedlingen har tid och resurser att hjälpa dem att få tag i personal med rätt kompetens. Här finns stora brister, vilket har lett till en situation där vi har enormt hög arbetslöshet som företag har problem att hitta rätt personal. Arbetsförmedlingen har avtal med flera olika privata aktörer som har begränsade och ganska hårt styrda uppdrag, framförallt som jobbcoacher, med tveksamt resultat. Vi tycker att det kan vara till nytta att andra aktörer genom avtal med Arbetsförmedlingen bidrar. Om andra kan göra insatser som gör att fler får jobb är det bra. Målet är att människor ska få arbete inte att alla insatser ska utföras av Arbetsförmedlingen. Vi vill ändra inriktningen på politiken och styrningen av både Arbetsförmedlingen och dess avtal med andra aktörer. Vi anser att Arbetsförmedlingen friare än ska kunna avtala med andra aktörer som kan bidra genom speciell kompetens eller användbara nätverk, särskilt när det gäller personer som står långt från arbetsmarknaden eller befinner sig i fas 3. De som på ett bra sätt kan bidra till det ska också få tillgång till statliga resurser. Oseriösa aktörer eller de som inte lyckas väl ska inte kunna få det. Arbetsförmedlingen har dock ett uppdrag som är väsentligt större än vad kompletterande aktörer kan bidra med. Det är nödvändigt att ändra fokus och våga tänka nytt. Arbetsmarknadspolitiken och styrningen av Arbetsförmedlingen bör förändras i riktning mot större frihet att använda resurserna och mer av resultatmål för att klara jobb och matchning. Vad som ovan anförts om arbetsmarknadspolitiken och styrningen av Arbetsförmedlingen bör ge regeringen till känna. Det innebär att motionerna 2012/13:A240 (S), 2012/13:A264 (S) yrkande 1 och 2012/13:A392 (S) yrkande 15 tillstyrks. Arbetsförmedlingens organisation och verksamhet, punkt 4 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:A389 av m.fl. (MP) yrkandena 15 och 2012/13:A396 av m.fl. (MP) yrkande 8 och 2012/13:Sf352 av m.fl. (V) yrkandena 19 och 20, 2012/13:A240 av m.fl. (S), 2012/13:A264 av m.fl. (S) yrkande 1, 2012/13:A271 av (M), 2012/13:A298 av och (båda M), 2012/13:A300 av (M), 2012/13:A301 av (M), 2012/13:A303 av m.fl. (V) yrkandena 13 och 6, 2012/13:A307 av (M), 2012/13:A327 av (C), 2012/13:A361 av (M) och 2012/13:A392 av m.fl. (S) yrkande 15. För att fler personer ska få arbete krävs att matchningen på arbetsmarknaden fungerar bättre än . Det är av fundamental betydelse för matchningen att det finns en fungerande och effektiv arbetsförmedling. Regeringens passivitet i frågan om en reformering av Arbetsförmedlingen gör att fler än nödvändigt går arbetslösa som företagen alltmer tappat tilltron till den offentliga Arbetsförmedlingen och därför söker andra lösningar. Det är uppenbart att en alltmer specialiserad arbetsmarknad kräver en mer specialiserad och effektiv arbetsförmedling. De arbetssökande behöver ett mer individualiserat stöd för att hitta relevanta och möjliga arbetstillfällen, och företagen behöver hjälp med att hitta kompetent personal. Särskilt svårt har det varit för personer som har blivit eller riskerar att bli långtidsarbetslösa. Flera rapporter visar att Arbetsförmedlingen brister i att matcha rätt person med rätt jobb. Ett stort antal människor i går därför arbetslösa i onödan. Det är kostsamt för den individ som går utan inkomst, för verksamheter och företag som inte kan utvecklas och för samhället som förlorar skatteintäkter och får ökade utgifter. De grupper som är inne på arbetsmarknaden och som omfattas av kollektivavtalens omställningsprogram genom trygghetsråd och trygghetsstiftelser har en effektiv privat arbetsförmedling, medan de personer som står utanför eller har en svag förankring på arbetsmarknaden hänvisas till en ineffektiv offentlig arbetsförmedling. Detta drabbar i första hand utrikes födda, nyanlända, unga och personer med funktionsnedsättning. Internationella erfarenheter visar att en utveckling med mer mångfald i Arbetsförmedlingen har haft positiv effekt för personer med svag förankring på arbetsmarknaden. I innebar de nya utförarna en förbättring i antalet förmedlade arbeten till långtidsarbetslösa. För hela arbetsmarknaden ökade antalet förmedlade arbeten . har Arbetsförmedlingen en metod med bedömningsstöd, som påminner om de system som används i t.ex. , och , för att identifiera personer som riskerar att bli långtidsarbetslösa och kunna sätta in rätt resurser . hade emellertid endast 300 av de 13 000 som bedömdes ha behov av tidig insats fått ett nytt jobb utan särskilt stöd, i genomsnitt en person per kommun. Till skillnad från och har bara infört det första ledet av reformen. Majoriteten av de avgörande besluten för individen fattas fortfarande av Arbetsförmedlingen.