bet · GZ01JuU28 · 2012-03-13 00:00:00 — Detta innebär att föreskrifterna kan få betydelse för hur stort intrång som kommer att ske i enskildas personliga integritet. Mot denna bakgrund ansåg sig kunna utgå från att även föreskrifter som regeringen meddelar i enlighet med 6 kap. 16 a § skulle komma att underställas . I sitt yttrande instämde trafikutskottet i regeringens bedömning att lagringsskyldigheten inte borde regleras in i minsta detalj i lag och att den mer tekniska specifikationen av lagringskravet kan ske i förordning. Härigenom främjades enligt trafikutskottets mening möjligheterna att följa den snabba tekniska utveckling som kännetecknar IKT-området (informations- och kommunikationsteknik). På motsvarande vis var trafikutskottet positivt till den föreslagna föreskriftsrätten för tillsynsmyndigheten om skyddsåtgärder för lagrade uppgifter och om ersättning för utlämnandet av sådana uppgifter. ville i sammanhanget understryka vikten av att berörda marknadsaktörer ges rimlig tid för att anpassa sin verksamhet till de specifika lagringskraven och betonade därför nödvändigheten av att de aviserade föreskrifterna liksom förordningen om lagringskravet tas fram skyndsamt. anförde att det var positivt till en samverkan mellan myndigheter och näringsliv och menade att detta bidrar dels till att regelverkets tillämpning kommer att kunna ske på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, dels till att kostnaderna för att genomföra lagringsskyldigheten inte kommer att bli onödigt belastande. Enligt trafikutskottet torde det fortsatta förordnings- och föreskriftsarbetet också tydliggöra lagens omfattning inte minst med avseende på internetbaserad kommunikation. anförde i samband med ärendets behandling att utskottet delade bedömning att det finns anledning för att behålla en kontroll över hur reglerna om de tekniska och organisatoriska åtgärder som behövs för att skydda de lagrade uppgifterna utformas även något mer i detalj. Utskottet föreslog därför att det i 6 kap. 3 a § lagen om elektronisk kommunikation med stöd av 8 kap. 6 § regeringsformen skulle tas in en bestämmelse om att föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av bemyndigandet i den förstnämnda bestämmelsen ska underställas för prövning. Utskottet ansåg sig, liksom , kunna utgå från att även föreskrifter som regeringen meddelar i enlighet med 6 kap. 16 a § skulle komma att underställas . Utskottets lagförslag om underställning har i likhet med övriga förslag till lag om ändring i lagen om elektronisk kommunikation vilat . Utskottet har vid sin förnyade beredning av ärendet inte ändrat uppfattning i frågan. anser alltså alltjämt att det i 6 kap. 3 a § lagen om elektronisk kommunikation bör tas in en bestämmelse om att föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av bemyndigandet samma paragraf ska underställas för prövning. Likaså anser sig utskottet kunna utgå från att även föreskrifter som regeringen meddelar i enlighet med 6 kap. 16 a § kommer att underställas . Tidpunkt för ikraftträdande samt lagtekniska frågor Som framgår ovan fann i en dom (mål C-185/09) att inte har att uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet. Kommissionen har därefter (mål C-270/11) väckt talan mot och yrkat att ska förpliktas utge dels ett vite, dels ett standardbelopp (se närmare under avsnittet Ärendet och dess beredning). Med hänsyn till detta är det angeläget att de lagändringar som krävs för att genomföra direktivet träder i kraft . Mot detta ska vägas att tiden mellan att en författning kommer ut från trycket och författningens ikraftträdande som huvudregel ska vara minst . har uttalat att tiden endast i speciella undantagsfall bör vara kortare än (se bl.a. bet. 2009/10:KU20 s. 174). Vid en sammanvägd bedömning finner utskottet det lämpligt att föreslå att lagändringarna i det aktuella fallet träder i kraft . Utskottet konstaterar att lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ändrats sedan proposition 2010/11:46 överlämnades till (se SFS 2011:590). Således återfinns numera i 1 kap. 7 § lagen om elektronisk kommunikation en definition av telefonitjänst som överensstämmer med den definition av telefoni som enligt proposition 2010/11:46 föreslogs i 6 kap. 1 § lagen om elektronisk kommunikation. Definitionen av telefoni i 6 kap. 1 § är därmed överflödig och bör inte införas. Som en följd härav bör ordet telefoni i förslaget till 6 kap. 16 a § andra stycket ändras till telefonitjänst. Förslaget till 6 kap. 1 § bör i övrigt anpassas till gällande lydelse. Utskottet föreslår också ett par mindre redaktionella ändringar. Slutligen bör en följdändring göras i 27 kap. 25 § . Lagring av trafikuppgifter utanför Utskottets förslag i korthet avslår det yrkande som framställts i utskottet om lagring av trafikuppgifter utanför . Jämför reservation 2 (SD). Proposition 2010/11:46 Av propositionen framgick att det i direktivet om lagring av trafikuppgifter inte finns några uttryckliga regler som föreskriver var lagringen av trafikuppgifter får eller inte får ske. Om lagringen sker inom EU eller i ett land som är anslutet till EES tillämpas ett gemensamt regelverk som innebär ett starkt skydd för personuppgifterna. Möjligheterna att lagra i ett land utanför denna krets begränsas av bestämmelserna i personuppgiftslagen. Även om lagringen förläggs utomlands gäller dock leverantörens alla skyldigheter enligt de bestämmelser som anger hur lagringsskyldigheten ska fullgöras, t.ex. de krav som rör säkerheten för de lagrade trafikuppgifterna. Detta måste särskilt beaktas av leverantörerna om de överväger att lagra trafikuppgifter utomlands. Leverantörernas skyldigheter inkluderar också bestämmelserna om tystnadsplikt. Tystnadsplikten för de uppgifter som ska lagras med stöd av de bestämmelser som genomför direktivet om lagring av trafikuppgifter föreslås endast kunna brytas med stöd av bestämmelserna i 6 kap. 22 § första stycket 2 eller 3 lagen om elektronisk kommunikation eller enligt 27 kap. 19 § , dvs. för att under vissa förutsättningar lämnas ut till åklagarmyndighet, polismyndighet eller annan myndighet. Med dessa angivna myndigheter åsyftas endast svenska inte utländska brottsbekämpande myndigheter. Av skäl 25 i ingressen till direktivet om lagring av trafikuppgifter framgår också att direktivet inte påverkar medlemsstaternas möjligheter att använda sig av lagstiftning som reglerar nationella myndigheters rätt till tillgång till och användning av de lagrade uppgifterna. Sammanfattningsvis anförde regeringen att befintliga regler får anses ge ett tillfredsställande skydd och att det således inte finns behov av kompletterande lagbestämmelser. Yrkande framställt i utskottet I utskottet har ledamoten från yrkat att tillkännager för regeringen som sin mening att de trafikuppgifter som ska lagras av leverantörer i inte ska få lagras utanför gränser. Ett yrkande av motsvarande innebörd framställdes i samband med behandlingen av den ovan nämnda propositionen (se bet. 2010/11:JuU14 s. 13 f.). I sitt yttrande anförde trafikutskottet att det inom området för elektronisk kommunikation är möjligt för en och samma operatör att verka i flera länder. Genom att arrangera en centraliserad lagring för trafikuppgifterna är det möjligt för sådana operatörer att sänka kostnaderna för lagring av dessa uppgifter. Ett förbud mot att lagra uppgifter utanför gränser skulle enligt trafikutskottets mening kunna förhindra kostnadsbesparingar och därigenom försämra konkurrenskraften för operatörer på den svenska telemarknaden. För att begränsa kostnaderna föreslogs vidare i propositionen att en leverantör ska ha möjlighet att uppdra åt någon annan att utföra lagringen. Ett förbud mot att lagra utomlands skulle, enligt trafikutskottet, även inskränka denna möjlighet till men för, i första hand, de mindre leverantörerna. behandlade som framgått ovan ett motionsyrkande av motsvarande innebörd som det nu aktuella yrkandet i samband med den tidigare behandlingen av propositionen (se bet. 2010/11:JuU14 s. 13 f.). Utskottet anförde att det delade regeringens bedömning att de regler som omgärdar lagring av personuppgifter inom EU och EES utgör ett starkt skydd för uppgifterna. När det gäller möjligheten att lagra uppgifter utanför denna krets av länder påtalade utskottet att den möjligheten, som regeringen redogjort för i propositionen, är begränsad. Utskottet pekade särskilt på att även om lagringen förläggs utomlands så gäller leverantörens alla skyldigheter enligt de bestämmelser som anger hur lagringsskyldigheten ska fullgöras, t.ex. de krav som rör säkerheten för de lagrade trafikuppgifterna. Leverantörernas skyldigheter inkluderar också bestämmelserna om tystnadsplikt, och uppgifterna får endast under vissa förutsättningar lämnas ut till svenska inte utländska brottsbekämpande myndigheter. Utskottet hänvisade vidare till trafikutskottets yttrande och vad trafikutskottet anfört om att ett förbud mot att lagra trafikuppgifter utanför kan försämra konkurrenskraften för operatörer som verkar på den svenska telemarknaden. Det aktuella motionsyrkandet avstyrktes. följde utskottets förslag (rskr. 2010/11:189). vidhåller sin uppfattning när det gäller ett förbud mot att lagra trafikuppgifter utanför . Därför avstyrks det yrkande som framställts i utskottet. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om regeringens arbete för att riva upp och förändra direktivet. Jämför reservation 3 (MP, V). I motion 2011/12:Ju222 (MP) yrkande 1 föreslår motionärerna att regeringen i EU tar upp frågan om att riva upp datalagringsdirektivet. Motionärerna anför att regeringen bör agera för att riva upp eller omförhandla direktivet. I yrkande 2 anförs att bör ställa sig positivt till att prövar huruvida direktivet strider mot mänskliga rättigheter eller ej. Motionärerna anför att regeringen, vid den prövning som gjorde i samband med att det konstaterades att inte hade genomfört direktivet , inte argumenterade för att direktivet strider mot de mänskliga rättigheterna. Det kan man göra vid en förnyad prövning i domstolen. I yrkande 3 anför motionärerna att bör samarbeta med andra länder som är kritiska till EU:s övervakningspolitik i syfte att förändra denna. Av artikel 14 i direktivet framgår att kommissionen skulle översända en utvärdering av tillämpningen av direktivet och dess inverkan på de ekonomiska aktörerna och konsumenterna till och rådet. Utvärderingsrapporten försenades emellertid och överlämnades . I rapporten utvärderas hur medlemsstaterna genomfört direktivet och dess inverkan på operatörer och konsumenter. Den genomgående slutsatsen i rapporten är att uppgifter som lagras enligt direktivet är ett värdefullt redskap för brottsbekämpningen. Med hänsyn både till konsekvenserna för den inre marknaden och respekten för grundläggande rättigheter bör EU genom gemensamma regler säkerställa att höga krav tillämpas vid lagring, utlämning och användning av trafikuppgifter. Mot bakgrund av dessa slutsatser har kommissionen för avsikt att föreslå ändringar av direktivet. Dessa förslag till ändringar kommer att läggas fram på grundval av en konsekvensbedömning. behandlade utvärderingsrapporten i utlåtande /12:JuU4. Utskottet anförde i utlåtandet att utskottet välkomnade en utvärdering av direktivet och att det är viktigt att varje möjlighet att stärka skyddet för den personliga integriteten tas till vara. Vidare ansåg utskottet att det är viktigt att det råder balans mellan de brottsutredande myndigheternas behov av att få tillgång till uppgifter och skyddet för den personliga integriteten. Utskottet framhöll också att direktivets regler om en lagringstid mellan och inte bör förändras samt att det är angeläget att medlemsstaterna, inom ett gemensamt beslutat tidsspann, själva på nationell nivå kan bestämma lagringstiden. Utskottet ansåg inte att en fullständig harmonisering av lagringstiden är önskvärd, utan pekade på att en lämplig modell är att ha högt ställda minimiregler för uppgiftsskydd och datasäkerhet, som inte hindrar att enskilda medlemsstater har högre ställda krav i sina nationella regelverk. Utskottet framhöll också betydelsen av tillsyn över att befintliga regler följs. beslutade att lägga utlåtandet till handlingarna (prot. 2011/12:36). Från har inhämtats att kommissionen sedan utvärderingsrapporten lämnades har fortsatt sitt arbete med att utvärdera direktivet. Man har därvid konsulterat medlemsstaterna och diverse intressenter, såsom företrädare för näringslivet och konsumentorganisationer. Kommissionen har aviserat att ovan nämnda konsekvensbedömning kommer att presenteras . Ett förslag till revidering av direktivet kommer troligtvis att presenteras . Det är inte känt hur ett tänkt förslag på revidering kan komma att se ut. Utskottet behandlade i betänkande 2010/11:JuU14 motionsyrkanden liknande de aktuella. Utskottet uttalade sammanfattningsvis att det ansåg att den reglering som föreslogs med stöd av direktivet innebar ett i sammanhanget godtagbart ingrepp i den personliga integriteten. Utskottet välkomnade också den aviserade utvärderingen och utgick från att möjligheter att stärka skyddet för den enskildes integritet skulle tas till vara. Utskottet betonade att det är viktigt att det råder balans mellan de brottsutredande myndigheternas behov av att få tillgång till uppgifter och skyddet för den personliga integriteten. följde utskottets förslag (rskr. 2010/11:189). Lagring av trafikuppgifter för en viss typ av kommunikation har i många medlemsstater visat sig vara ett nödvändigt och effektivt redskap för de brottsbekämpande myndigheterna, framför allt när det gäller utredningar om allvarlig brottslighet och terrorism. konstaterar , i likhet med vad gjorde i sitt yttrande 2010/11:KU3y, att det redan i direktivet görs en avvägning mellan intresset av att avslöja, utreda och lagföra brott å ena sidan och intresset av att skydda den personliga integriteten å den andra. Direktivet innehåller därför bestämmelser om t.ex. den längsta acceptabla lagringstiden och att uppgifterna ska skyddas mot olika åtgärder som är skadliga från integritetssynpunkt. Avvägningen mellan behovet av tillgång till trafikuppgifter och skyddet för den personliga integriteten är därför väsentligen given redan i direktivet. Direktivet har dessutom redan gällt och tillämpas i andra medlemsstater. Utskottet anser, som tidigare framgått, att den reglering som föreslås med stöd av direktivet innebär ett i sammanhanget godtagbart ingrepp i den personliga integriteten. vidhåller vidare de ståndpunkter som uttalades i samband med behandlingen av kommissionens utvärderingsrapport om datalagringsdirektivet. Utskottet vill därför än en gång betona vikten av att det råder en balans mellan de brottsutredande myndigheternas behov av att få tillgång till uppgifter och skyddet för den personliga integriteten. Enligt utskottets uppfattning bör avslå motion 2011/12:Ju222. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Genomförande av direktivet om lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål, punkt 1 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår utskottets förslag. Den s.k. datalagringen är en del av ett paradigmskifte som håller på att ske när det gäller statens övervakning av medborgarna. Från att ha fokuserat på övervakning av enskilda brottsmisstänkta pågår nu en övergång till att övervakningen sker på allt lösare grunder och av den stora massan medborgare som inte misstänkts för brott. Vi vill i stället se en utveckling i motsatt riktning där den nya tekniken används för att den enskilde ska kunna få ett starkare skydd för integriteten i sin kommunikation. Trafikuppgifter innehåller mycket integritetskänsliga uppgifter. Ett exempel på detta är uppgifter om att e-postmeddelanden har sänts till föreningar, politiska organisationer, företag eller vårdinstitutioner. Sådana uppgifter kan ge en ingående bild av en persons privata förhållanden. Samma resonemang gäller för vilka telefonnummer en person har ringt eller ringts upp från och på vilken plats en person har befunnits sig. I dessa fall kan inte ens den medvetna och försiktiga användaren undvika att uppgifterna lagras. Risken för att de lagrade trafikuppgifterna kan komma att användas i andra syften än för vad som är tänkt är dessutom mycket stor avslöjandena genom Wikileaks visar med önskvärd tydlighet att det inte finns någon absolut säkerhet mot att lagrade uppgifter läcker ut. Majoriteten vill gärna förminska betydelsen av de föreslagna lagändringarna genom att hänvisa till att trafikdata lagras av leverantörerna. Detta är ett vilseledande påstående. Dagens lagstiftning innebär som huvudregel ett förbud mot lagring från vilket det finns vissa undantag. Operatörerna ska följaktligen inte spara mer data än vad de behöver. I det aktuella lagförslaget föreslås en helomvändning, dvs. en ny lagstiftning med krav på lagring och med små möjligheter till undantag från detta krav. Dagens lagstiftning utgår från att trafikdata är ett integritetsproblem som ska minimeras, medan den föreslagna lagstiftningen utgår från att operatörerna ska spara mer. Skillnaden kunde inte vara större. Vi anser vidare att det saknas en analys av hur de aktuella förslagen förhåller sig till bestämmelserna om fri- och rättigheter i regeringsformen. I detta sammanhang måste man belägga behov, effektivitet och proportionalitet vad gäller de aktuella lagförslagen. Precis som tidigare pekar majoriteten på att de brottsbekämpande myndigheterna har ett behov av att säkra de uppgifter som man kan få tillgång till genom lagring av trafikuppgifter, men det görs inte någon grundlig analys av effektiviteten och proportionaliteten. När det gäller nyttan av lagförslaget finns det mycket som talar för att massregistrering av medborgarnas vardagsliv är ett ineffektivt sätt att arbeta på för rättsväsendet, även om man bortser från integritetsproblemen. Kostnaderna för att bygga upp registersystemen är mycket höga, och det kan ifrågasättas om kostnaderna motsvaras av att polisen kan lösa eller förebygga fler brott. Enligt en utvärdering som kommissionen har låtit genomföra finns det inte några kvantitativa data som stöder påståendet att datalagringsdirektivet skulle vara ett effektivt sätt att bekämpa brott. Flera av remissinstanserna hävdar att det vare sig lett till att brottsligheten sjunkit eller till att fler brott upp. Om den uppskattning som IT & Telekomföretagen har gjort av kostnaderna för datalagringen stämmer, motsvarar denna kostnad en möjlighet att anställa många hundra personer inom rättsväsendet. De som förespråkar datalagringen och de integritetsintrång som denna för med sig måste enligt vår mening visa att en sådan masslagring är mer effektiv än vad en sådan satsning på rättsväsendet hade varit. Det finns i detta sammanhang anledning att notera att regeringen i sitt svaromål till anförde (s. 17) att det grundläggande syftet med datalagringsdirektivet att säkerställa att uppgifter finns tillgängliga för utredning, avslöjande och åtal av allvarliga brott uppnås i i stor utsträckning med stöd av gällande regler. Slutligen konstaterar vi att majoriteten föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Med hänsyn till de långtgående konsekvenser som ett genomförande av datalagringsdirektivet innebär, anser vi att tiden mellan att författningarna kan beräknas komma ut från trycket och ikraftträdandet kommer att bli anmärkningsvärt kort. Sammanfattningsvis anser vi att utskottets förslag bör avslås. Genomförande av direktivet om lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar utskottets förslag i bilaga 2 och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Att bekämpa brottslighet är en prioriterad fråga för . Det är viktigt att kunna ställa de företag och personer som hanterar trafikuppgifter till svars på ett effektivt och smidigt sätt. Jag anser, i likhet med vad Säkerhetspolisen, och uttalade i egenskap av remissinstanser, att trafikuppgifter inte ska få lagras i ett annat land eftersom säkerheten vid en sådan lagring kan ifrågasättas. Dessutom kan ytterligare komplikationer uppstå i de fall där det har skett ett säkerhetsintrång eller om trafikuppgifterna har hanterats felaktigt. En svensk medborgare kan i ett sådant fall tvingas driva en process mot en utländsk myndighet eller ett utländskt företag. Detta kan minska rättssäkerheten för den enskilde och försvåra för honom eller henne att ta till vara sin rätt i en process. Majoritetens motivering att det i samtliga EU:s medlemsländer finns regler för dataskydd är inte tillfredställande nog, särskilt inte med tanke på att rättssäkerheten och förekomsten av korruption skiljer sig markant mellan medlemsländerna. Regeringen bör återkomma med ett lagförslag som tillgodoser vad jag nu anfört. agerande inom EU, punkt 2 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:Ju222 yrkandena 13. Såväl de gröna som har varit kritiska till det s.k. datalagringsdirektivet från första början. Om hela befolkningen övervakas i jakt på ett fåtal blir det inte bara kränkande utan även ineffektivt och dyrt. Övervakning måste vara proportionerlig och alltid vägas mot andra intressen. Grundprincipen för hur insamling av data ska ske är att det ska finnas en konkret misstanke och att det ska behövas domstolsbeslut mot en specifik individ. Vårt första alternativ har varit att stoppa datalagringsdirektivet i dess helhet. Vårt andra alternativ är att det omförhandlas, så att det frångår principen om obligatorisk insamling av allas kommunikationsdata. Den tyska författningsdomstolen och har redan stoppat sina länders genomförande av datalagringsdirektivet, med hänvisning till skyddet av de mänskliga rättigheterna. Det tyska parlamentets arbetsgrupp angående datalagringsdirektivet avråder till och med från att införa direktivet. Regeringen borde därför ta upp frågan i EU om att riva upp direktivet. Datalagringsdirektivet kan också rivas upp av . har fällts för att inte ha genomfört direktivet. Vi anser att regeringen borde ha argumenterat för att direktivet strider mot de mänskliga rättigheterna. Vid en ny prövning skulle kunna föra en sådan argumentation. för datasäkerhet har varit mycket kritisk till direktivet, och det är tveksamt om denna massövervakning kommer att godkännas. Vi vill också peka på att det är möjligt att få direktivet prövat i för de mänskliga rättigheterna genom att en drabbad part lämnar in en personlig anmälan. I ett sådant läge är det rimligt att fördröja införandet av direktivet till dess beslut är fattat. Vidare blir det möjligt att samla en miljon namnunderskrifter i ett medborgarinitiativ i EU för att uppmana kommissionen att lyfta upp en fråga. Vi ställer oss positiva till initiativ som tas för att riva upp integritetskränkande EU-lagar. Det finns flera länder som är skeptiska till EU:s övervakningspolitik. Vi vill att en svensk regering ska arbeta tillsammans med dessa för att stoppa integritetsingreppen. Sammanfattningsvis anser vi att regeringen bör vidta de åtgärder som vi beskrivit ovan för att direktivet ska rivas upp eller ändras. Underställning (M, FP, C, KD) (C), (M), (M), (M), (FP), (M), (KD) och (M) anför: Bestämmelsen i 8 kap. 6 § regeringsformen har, sedan den nu gällande regeringsformens ikraftträdande , bl.a. använts i ransoneringslagen (1978:268), smittskyddslagen (2004:168) och 117 kap. socialförsäkringsbalken (2010:110) om socialförsäkringen under krig och krigsfara. I exempelvis ransoneringslagen anges att vissa bestämmelser i den lagen ska träda i kraft om riket kommer i krig.