bet · GZ01AU9 · 2012-03-21 00:00:00 — 2011/12:AU9 Vissa arbetsrättsliga frågor I detta betänkande behandlar arbetsmarknadsutskottet regeringens skrivelse rekommendation (nr 200) om hiv/aids och arbetslivet (skr. 2011/12:16) och en följdmotion med anledning av skrivelsen. Genom skrivelsen informeras om rekommendationen om hiv/aids och arbetslivet som antogs av Internationella arbetskonferensen. Rekommendationen är det första internationella instrumentet för främjande av mänskliga rättigheter med inriktning på hiv och aids i arbetslivet. Rekommendationen föranleder enligt regeringen inte några åtgärder i , men regeringen anser att den kan tjäna som inspiration för arbetet att skapa opinion och för att utveckla det förebyggande arbetet. I ärendet behandlas också motioner om vissa arbetsrättsliga frågor som har väckts under den allmänna motionstiden . Motionsyrkandena handlar bl.a. om rätten för arbetsgivare att ställa vissa frågor, övriga integritetsfrågor i arbetslivet, turordningsfrågor och solidariskt entreprenörsansvar. Sammanlagt 42 motionsyrkanden behandlas. Av yrkandena behandlas 15 i förenklad ordning. Utskottet föreslår att beslutar om ett tillkännagivande att regeringen ska återkomma till i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer. Därmed föreslår utskottet att tre S-motioner delvis bör bifallas. Utskottet föreslår att skrivelsen läggs till handlingarna och att övriga motioner avslås. Företrädare för Socialdemokraterna, har lämnat totalt tio reservationer. och har dessutom lämnat varsitt särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut rekommendation om hiv/aids och arbetslivet lägger skrivelse 2011/12:16 till handlingarna. Arbetsgivares rätt att ställa frågor om hiv/aids m.m. 2011/12:A3 av (SD). Förbud för arbetsgivare att ställa frågor om planerade barn 2011/12:A209 av m.fl. (V) yrkande 2 i denna del och 2011/12:A227 av och (båda S). Reservation 1 (S, MP, V) Förbud för arbetsgivare att ställa integritetskränkande frågor m.m. 2011/12:A209 av m.fl. (V) yrkande 2 i denna del. Reservation 2 (V) Allmänt om den arbetsrättsliga lagstiftningen 2011/12:A265 av (FP), 2011/12:A268 av Boriana (M), 2011/12:A300 av Finn m.fl. (M) yrkande 1, 2011/12:A336 av m.fl. (S) yrkande 2, 2011/12:A355 av och (båda C), 2011/12:A367 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2011/12:A379 av (M). Reservation 3 (S) 2011/12:A208 av m.fl. (V). Reservation 4 (S, V) 2011/12:A272 av och (båda SD), 2011/12:A287 av (C) och 2011/12:A338 av (FP). Reservation 5 (SD) tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer. Därmed bifaller delvis motionerna 2011/12:A335 av m.fl. (S) yrkande 16, 2011/12:A341 av (S) och 2011/12:A370 av m.fl. (S) samt 2011/12:Sf243 av m.fl. (V) yrkande 8 och 2011/12:A217 av (S). Reservation 6 (V) Omställningsansvar för sjuka m.m. 2011/12:Sf309 av m.fl. (S) yrkande 8, 2011/12:Sf313 av m.fl. (V) yrkande 9 och 2011/12:A326 av och (båda S). Reservation 7 (S) Reservation 8 (V) Övriga integritetsfrågor i arbetslivet 2011/12:A209 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2011/12:A347 av Skånberg (KD). Reservation 9 (V) 2011/12:A380 av och (båda SD). Reservation 10 (SD) 2011/12:A315 av (KD). Motioner som bereds i förenklad ordning 2011/12:A213 av (S), 2011/12:A218 av (S), 2011/12:A225 av m.fl. (S), 2011/12:A236 av och (båda S), 2011/12:A237 av och (båda S), 2011/12:A240 av och (båda S), 2011/12:A269 av och (båda M), 2011/12:A288 av (M), 2011/12:A291 av och (båda S), 2011/12:A295 av och (båda S), 2011/12:A318 av m.fl. (S), 2011/12:A352 av (M), 2011/12:A364 av i (M), 2011/12:A365 av i (M) och 2011/12:A371 av m.fl. (S). 2011/12:U207 av m.fl. (V) yrkande 10 och 2011/12:A253 av (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (S). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas regeringens skrivelse rekommendation (nr 200) om hiv/aids och arbetslivet (skr. 2011/12:16). är medlem i Internationella arbetsorganisationen (). beslutande församling Internationella arbetskonferensen (arbetskonferensen) sammanträder en gång . kan besluta om rekommendationer, avsedda att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt men utan att ha bindande karaktär. Enligt ILO-stadgans artikel 19 är en medlemsstat skyldig att efter att arbetskonferensens session avslutats för sin lagstiftande församling (eller motsvarande) lägga fram antagna rekommendationer för lagstiftning eller andra åtgärder. Internationella arbetskonferensen antog förhandlingar en rekommendation om hiv/aids och arbetslivet. Rekommendationen antogs med 443 röster för, fyra emot och elva nedlagda. Av de svenska ombuden röstade regerings- och arbetstagarrepresentanterna för, medan arbetsgivarrepresentanten inte deltog i omröstningen. Rekommendationen har remitterats till , som i sin tur har inhämtat yttranden från berörda myndigheter och organisationer. yttrande och en fullständig sammanställning av remissyttrandena finns på (dnr A2010/3025/IE). Betänkandet behandlar även en motion (mot. 2011/12:A3) som har väckts med anledning av skrivelsen och 42 yrkanden som avser vissa arbetsrättsliga frågor i motioner som har väckts under den allmänna motionstiden . Femton av dem bereds i förenklad ordning. I det följande refereras motionerna utan angivande av årtal (2011/12). rekommendation om hiv/aids och arbetslivet och motioner om arbetsgivarens möjlighet att ställa frågor Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet regeringens skrivelse 2011/12:16 om rekommendation om hiv/aids och arbetslivet. Utskottet föreslår att skrivelsen läggs till handlingarna. I avsnittet behandlas även motionsyrkanden om rätten för arbetsgivare att ställa frågor till arbetstagare om deras hiv/aids-status och om förbud för arbetsgivare att ställa integritetskränkande frågor, t.ex. om planerade barn. Utskottet föreslår att samtliga motioner avslås. Jämför reservationerna 1 (S, MP, V) och 2 (V) samt särskilt yttrande 1 (SD). Genom skrivelse 2011/12:16 informeras om en rekommendation om hiv/aids och arbetslivet, som antogs av Internationella arbetskonferensen. Den antagna rekommendationen är det första internationella instrumentet för främjande av mänskliga rättigheter med inriktning på hiv och aids i arbetslivet. Det innebär att åtgärder för att motverka hiv och aids ska erkännas som ett led i förverkligandet av mänskliga rättigheter, grundläggande friheter och jämställdhet för alla. Huvudutgångspunkten i rekommendationen är att hiv och aids inte bara påverkar den enskildes livssituation och förhållanden på arbetsplatsen, utan i förlängningen även hela arbetsmarknaden och samhällsekonomin i stort. En annan utgångspunkt är att hiv och aids bör betraktas och hanteras som en arbetsplatsrelaterad fråga. Rekommendationen har ett brett tillämpningsområde. Alla arbetstagare omfattas, och även praktikanter, lärlingar, oavlönade personer, arbetssökande och permitterad personal. Alla sektorer i arbetslivet omfattas också, såväl privata som offentliga och både den formella och den informella sektorn. I rekommendationen preciseras hur den nationella politiken och de nationella programmen bör utformas och genomföras för att förebygga och minska konsekvenserna av en hiv-infektion. Av central betydelse i detta sammanhang är att rekommendationen anger att det bör utarbetas en nationell arbetslivspolitik mot hiv/aids i samråd med arbetsmarknadens parter och berörda aktörer inom hälsosektorn. Rekommendationen anger att ett sekretess- och integritetsskydd bör gälla i fråga om hiv-status för arbetstagare samt deras familjer och anhöriga. En rad förebyggande åtgärder föreslås, bl.a. främjande av aktuell, relevant och lättillgänglig information samt utbildningsprogram för att hjälpa arbetstagare att förstå och minska risken för alla former av överföring av hiv-infektion och för att förstå vikten av att ändra riskbeteenden. Personer som lever med hiv ska ges möjlighet att vara kvar i sitt arbete eller erbjudas nytt arbete. Arbetsmarknadens parter har enligt rekommendationen ett särskilt ansvar för att på arbetsplatsen samarbeta i frågor som rör information och utbildning för att öka medvetenheten om riskerna med hiv samt även om frågor som rör det förebyggande arbetet. Medlemsstaterna uppmanas att skapa en mekanism eller ett lämpligt organ för att övervaka utvecklingen av den nationella arbetslivspolitiken mot hiv/aids. Utöver rekommendationen antog den internationella arbetskonferensen enhälligt en särskild resolution för att främja och genomföra rekommendationen om hiv/aids och arbetslivet. Regeringen konstaterar att den nuvarande svenska nationella politiken på hiv/aids-området ligger väl i linje med rekommendationens förslag till åtgärder. Rekommendationen föranleder enligt regeringens mening inte några åtgärder i , men regeringen anser att den kan tjäna som inspiration för arbetet att skapa opinion och för att utveckla det förebyggande arbetet. (SD) anser i följdmotion A3 att det ska ges möjligheter för vissa arbetsgivare att fråga arbetstagare om deras hiv/aids-status och att kräva läkarintyg av arbetstagare inom vissa sektorer, t.ex. vård- och hälsosektorn och inom Försvarsmakten. Motioner från den allmänna motionstiden anser i motion A209 yrkande 2 att det bör utredas hur ett frågeförbud alternativt ett krav på att frågor som ställs vid t.ex. anställningsintervjuer ska vara sakligt motiverade bör utformas. anser att arbetsgivares rätt att ställa frågor till arbetstagare och arbetssökande bör regleras. och (båda S) vill i motion A227 införa ett förbud för arbetsgivare att vid anställningsintervjuer ställa frågor om planerade barn. Utskottet kan inledningsvis konstatera att målet för insatserna mot hiv/aids i är att begränsa spridningen av denna sjukdom och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar samt att begränsa konsekvenserna av dessa infektioner för samhället och enskilda. antog en samlad nationell strategi för samhällets insatser för att förebygga spridning och minska konsekvenserna av hiv-infektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar (prop. 2005/06:60, bet. 2005/06:JuSoU1, rskr. 2005/06:218). När det gäller den nu aktuella skrivelsen instämmer utskottet i regeringens uppfattning att rekommendation om hiv/aids och arbetslivet är av stort värde. Utskottet kan också konstatera att den är det enda internationella instrumentet för att främja de mänskliga rättigheterna med uttryckligt fokus på hiv och aids i arbetslivet. Regeringen slår fast att den nuvarande svenska nationella politiken ligger väl i linje med rekommendationens förslag till åtgärder och att inga åtgärder behöver vidtas med anledning av rekommendationen. Inte heller utskottet anser att några ytterligare åtgärder är nödvändiga med anledning av rekommendationen. Utskottet vill särskilt betona vikten av att uppmärksamma hiv/aids i arbetslivet och att vidta åtgärder för att trygga en arbetsmiljö som stöder personer som lever med hiv/aids. Även betydelsen av att ta hänsyn till sakligt motiverade krav i och anpassningar till verksamheten bör understrykas. Utskottet anser att det är av central betydelse att dessa och närbesläktade frågor behandlas i samråd med arbetsmarknadens parter inom alla sektorer, bl.a. i hälso-, vård- och försvarssektorerna. I sammanhanget kan nämnas föreskrift om skydd mot blodsmitta (AFS 1986:23). Föreskriften gäller arbete som kan leda till kontakt med blod så att blodsmitta kan överföras. Även föreskriften om mikrobiologiska arbetsmiljörisker smitta, toxinpåverkan, överkänslighet (AFS 2005:1) är relevant. Dessa föreskrifter ses över och ett förslag om en revidering kommer enligt underhandsuppgifter att remissbehandlas . Rätt för arbetsgivare att ställa vissa frågor och att kräva läkarintyg Följdmotion A3 (SD) tar upp en särskild aspekt på frågan om hiv/aids och arbetslivet, nämligen rätten för arbetsgivare att ställa frågor till arbetstagare om deras hiv/aids-status. Motionären anser att arbetsgivaren ska ha rätt att ställa frågor om detta. De motioner från den allmänna motionstiden som också behandlas i avsnittet förordar i stället att det ska införas ett förbud för arbetsgivare att ställa vissa frågor, alternativt att de frågor som arbetsgivaren ställer ska vara sakligt motiverade. motion A209 yrkande 2 avser möjligheten att ställa frågor mer generellt, medan motion A227 (S) avser frågor om planerade barn. Frågan om att införa ett förbud mot muntliga frågor övervägdes för ett tiotal år sedan av som avlämnade betänkandet Personlig integritet i arbetslivet (SOU 2002:18). Enligt utredningen hade det från olika håll framförts att det borde införas ett förbud för arbetsgivaren att under ett anställningsförfarande ställa muntliga frågor som inte är relevanta i förhållande till anställningen. Utredningen, vars förslag utgick från personuppgiftslagen (1998:204) och i första hand tog sikte på hantering av personuppgifter, fann dock inte skäl att lämna något förslag om att införa ett förbud mot att ställa vissa muntliga frågor. Även Utredningen om integritetsskydd i arbetslivet har övervägt frågan. Utredningen överlämnade sitt betänkande Integritetsskydd i arbetslivet (SOU 2009:44) till regeringen . I betänkandet finns en rättslig analys av frågan. Enligt utredningsdirektiven (Dir. 2006:55) skulle utredningen överväga om det fanns anledning att lagreglera tillåtligheten att ställa frågor om politisk övertygelse och facklig anslutning. I korthet innebär utredningens analys följande. Arbetsgivarens frågerätt är vidsträckt men inte helt fri. Regeringsformens bestämmelse i 2 kap. 2 § om skydd för den negativa opinionsfriheten hindrar en offentlig myndighet att tvinga medborgare att ge till känna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt och annat sådant hänseende. En arbetssökande befinner sig emellertid inte i en tvångssituation eftersom det är frågan om en förmån, dvs. att få en anställning. Bestämmelsen har därför begränsad betydelse i detta sammanhang. Utredningen konstaterar att kravet i 11 kap. 9 § regeringsformen på sakliga grunder vid tillsättning av statlig tjänst i den juridiska litteraturen har ansetts innebära att statliga arbetsgivarmyndigheter är förhindrade att begära upplysning om sådant som inte kan utgöra saklig grund för anställning. En uttrycklig begränsning av möjligheten för arbetsgivare att ställa frågor till arbetssökande om olika förhållanden har tillkommit genom lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Lagen innehåller i 2 kap. 1 § ett förbud mot att utan stöd av lag i samband med avtal efterforska eller använda genetisk information om den andra parten. Bestämmelsen innebär ett förbud för en arbetsgivare att genom frågor försöka få fram resultat av en genetisk undersökning. Om informationen ändå blir känd får arbetsgivaren inte använda den i något avseende. Förbuden mot diskriminering enligt diskrimineringslagen (2008:567) kan enligt utredningens bedömning inte anses innebära ett direkt förbud för en arbetsgivare att ställa frågor som har samband med diskrimineringsgrunderna, t.ex. att fråga en kvinnlig arbetssökande om hon är gravid. En uppgift om att en arbetssökande är gravid anses dock som ovidkommande för anställningen, och en arbetsgivare som avstår från att anställa en arbetssökande på grund av hennes graviditet löper risk att dömas för könsdiskriminering. Utredningen konstaterar också att en arbetsgivares frågor om graviditet eller familjebildning kan få betydelse i bevishänseende för det fall att det uppstår en tvist om huruvida diskriminering har förekommit. Enligt utredningen följer det av förbudet mot trakasserier att en arbetsgivare inte får ställa trakasserande frågor. Något direkt frågeförbud kan enligt utredningen inte heller anses följa av föräldraledighetslagen (1995:584), men på samma sätt som frågor om omständigheter som är hänförliga till diskrimineringslagen kan en arbetsgivares frågor om föräldraledighet få betydelse i bevishänseende vid en tvist om missgynnande i strid med lagen. Personuppgiftslagen innebär en begränsning för arbetsgivaren att hämta in personuppgifter genom att ställa frågor för det fall arbetsgivaren hanterar uppgifterna automatiserat eller om uppgifterna ingår eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Personuppgiftslagen innebär således en indirekt reglering av en arbetsgivares möjlighet att ställa frågor och dokumentera svaren. Muntliga frågor och svar på dessa som inte dokumenteras faller dock helt utanför lagens tillämpningsområde. Detsamma gäller om svaren på muntliga frågor dokumenteras men inte på annat sätt än att uppgifterna sparas i en personalmapp sorterad i bokstavsordning efter namn. I sina överväganden föreslår utredningen varken ett förbud för arbetsgivare att ställa frågor eller att det ställs krav i en lag på att frågor ska vara sakligt motiverade. I frågan om ett förbud vidgar utredningen diskussionen i förhållande till utredningsdirektiven som alltså avsåg förbud mot att ställa frågor om politisk övertygelse och facklig anknytning. Utredningen anser att det vore rimligt att ett eventuellt förbud även omfattar sådant som utgör diskrimineringsgrunder enligt diskrimineringslagen eller missgynnande enligt föräldraledighetslagen. Utredningen analyserar de olika diskrimineringsgrunderna och skyddet enligt föräldraledighetslagen från denna utgångspunkt, och kommer fram till slutsatsen att det inte bör införas någon särskild bestämmelse om förbud för en arbetsgivare att ställa vissa frågor i den lag om integritetsskydd i arbetslivet som utredningen föreslår. Det mest naturliga är enligt utredningen att en förstärkning av skyddet i fråga om de intressen som skyddas i diskrimineringslagen och föräldraledighetslagen sker inom ramen för dessa lagar. Frågan bör enligt utredningen anstå till en kommande översyn av dessa lagar. När det gäller ett eventuellt krav på att frågor ska vara sakligt motiverade, såväl när de ställs under ett rekryteringsförfarande som under en pågående anställning, är utredningens uppfattning att en sådan reglering skulle föra för långt. Utredningen pekar bl.a. på intervjusituationen där det i inledningen inte är ovanligt med mjuka och vida frågor. Att kräva att sådana frågor ska uppfylla ett skadeståndssanktionerat krav på relevans och saklighet går enligt utredningen utöver vad som är motiverat av hänsyn till integritetsskyddet. I följdmotion A3 (SD) föreslås också att arbetsgivare ska ha rätt att kräva läkarintyg av arbetstagare inom vissa sektorer, t.ex. vård- och omsorgssektorn. Även frågan om rätt att kräva läkarintyg tas upp av Utredningen om integritetsskydd i arbetslivet. Utredningen anser att en arbetsgivares kontrollåtgärd i form av en medicinsk undersökning är särskilt känslig från integritetssynpunkt och därför bör användas med stor restriktivitet. Utvecklingen innebär att användningen av medicinska kontroller i arbetslivet ökar. Utredningen gör en genomgång av gällande rätt som visar att det saknas en heltäckande reglering och att rättsläget i flera avseenden är oklart. Skyddet skiljer sig åt för arbetstagare i offentlig och privat sektor. För arbetssökande saknas i stort sett skyddande regler. Mot denna bakgrund föreslås en särskild reglering av medicinska undersökningar. Lagförslaget innebär att en arbetsgivare får begära en medicinsk undersökning bara om undersökningen sker för ett berättigat ändamål och om den framstår som ett godtagbart ingrepp i arbetstagarens personliga integritet i förhållande till ändamålet. Rätten till respekt för privatlivet och för den personliga integriteten är en mänsklig rättighet. Staten har ett ansvar för att upprätthålla ett skydd mot att denna rättighet kränks. Som utskottet framfört tidigare med anledning av likartade motionsyrkanden är det en svår balansakt att reglera ett skydd för den personliga integriteten (bet. 2010/11:AU10). Å ena sidan handlar det om att arbetstagare och arbetssökande ska tillförsäkras ett fungerande skydd. En eventuell reglering måste både göra det möjligt att förutse vilken typ av kontrollåtgärder de kan möta och vara ett skydd mot otillbörliga intrång. Å andra sidan måste en reglering ge arbetsgivaren utrymme att utöva den kontroll som dennes ansvar för säkerhet och effektivitet på arbetsplatsen aktualiserar. Hänsyn måste tas till det berättigade intresse av kontroll som är nödvändigt för att arbetsgivaren ska kunna leda och fördela arbetet. När det gäller den särskilda frågan i motion A3 (SD) som anknyter till skrivelsen om hiv/aids och arbetslivet vill utskottet särskilt understryka att en av de allmänna principer som ILO-rekommendationen bygger på är att prioritera att smittvägar förebyggs. En annan prioritering är att arbetstagare bör ha skydd för sitt privatliv. Det gäller bl.a. sekretess när det gäller hiv och aids, särskilt i fråga om den egna hiv-statusen. En annan princip i rekommendationen är att inga arbetstagare bör tvingas att genomgå ett hiv-test eller avslöja sin hiv-status. Förslagen från Utredningen om integritetsskydd i arbetslivet har remissbehandlats, och beredning pågår i . Resultatet av detta arbete bör avvaktas. Motionerna A3 (SD), A209 (V) yrkande 2 och A227 (S) bör därför avslås. Utskottet föreslår att skrivelse 2011/12:16 rekommendation (nr 200) om hiv/aids och arbetslivet läggs till handlingarna. Allmänt om den arbetsrättsliga lagstiftningen Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motioner om bl.a. den svenska arbetsrätten och behovet av att se över lagstiftningen på arbetsmarknaden. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservation 3 (S). m.fl. (S) betonar i motion A336 yrkande 2 betydelsen av spelreglerna på arbetsmarknaden och samspelet mellan arbetsmarknadens parter. Motionärerna anser också att det är viktigt att arbetsmarknadens parter är jämnstarka, och därför behövs det lagar som reglerar anställningsskyddet. m.fl. (S) understryker i motion A367 yrkande 1 behovet av tryggare anställningar. Det lyfts fram att ungdomar är den grupp som har betydligt lägre löner och mer flexibla och otrygga anställningsvillkor än andra grupper. Boriana (M) anser i motion A268 att det bör göras en översyn av möjligheten att reformera lagen (1982:80) om anställningsskydd, förkortad LAS, eftersom lagen innebär problem och hinder som strider mot arbetslinjen. Även Finn m.fl. (M) vill, i motion A300 yrkande 1, få till stånd en översyn av det arbetsrättsliga regelverket i syfte att skapa ökad flexibilitet för att gynna företagare och företagande. (M) anser i motion A379 att möjligheterna till flexibelt arbete bör ses över. Översynen ska även omfatta vilka möjligheter det finns för staten att uppmuntra till flexibelt arbete. Allt bör ske i samråd med arbetsmarknadens parter. (FP) vill i motion A265 att regeringen ska arbeta för en förändring av hur anställningar i mikroföretag regleras. Till exempel bör det finnas en rätt för arbetsgivare att utan angivande av grund säga upp arbetstagare som har anställts . och (båda C) betonar i motion A355 behovet av att skapa en flexibel arbetsrätt. Bland annat måste LAS bli mindre omfattande. Anställningstryggheten måste balanseras mot företagens möjligheter att få den bästa arbetskraften. Utskottet anser att den svenska modellen utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Grunderna för arbetsrätten bör bestå också framöver. Den arbetsrättsliga lagstiftningen är och ska vara en stabil grund för förhållandena på arbetsmarknaden, och LAS är ett av de centrala regelverken på området. Utskottet stödjer regeringens arbete att föra mot full sysselsättning och därigenom minska utanförskapet. Centralt i det arbetet är att det ska vara lätt att anställa.