bet · GZ01KU20 · 2012-06-07 00:00:00 — Så här stod det då om rollen: att väcka och upptaga frågor rörande förändringar i grundlagarna och yttranden däröver till riksens ständer avgiva samt att granska de i statsrådet förda protokollen.Det är vår uppgift än , om än uttryckt med något modernare svenska.Tittar man på vilka som varit ordförande och vice ordförande ser man att det är en imponerande samling personer. grävde uppenbarligen inte bara kanaler utan var även ordförande i . och var liberala statsministrar - man får gå tillbaka en del i tiden för att hitta sådana, men de har funnits - var också ordförande i . , en av våra största yttrandefrihetskämpar i svensk historia, var också vice ordförande i . KU väger alltså tungt.Därför tycker jag att det är synd att vi inte har kunnat samla oss i ännu fler ärenden. I 14 av dem har vi lyckats göra det. Det är bra, men jag tror att det hade varit möjligt att enas i några fler. För mig är det uppenbart att anledningen till att vi inte kunnat samlas kring ett antal av ärendena är att man vill använda dem som politiska slagträn. Det handlar om politiskt heta frågor. Informationen om dem har varit så het att den har läckt ut till medierna och plockats upp av andra aktörer, till exempel fackförbund, och använts som slagträn i debatten. Detta har skett delvis med den felaktiga informationen.Lärarlegitimationen nämnde ordföranden i sin inledning, och det är en typisk sådan fråga. När man har förlorat debatten om skolpolitiken i allmänhet får man försöka gripa de halmstrån som finns. Lärarlegitimationsreformen har blivit försenad, men vilken kritik riktar man mot regeringen? Den är svår att förstå. tillsammans med S, V och MP skriver själva att reformen har utretts enligt rådande regelverk och praxis, enligt gängse regler och rutiner. Där finns alltså egentligen inte någon kritik. Men på något sätt borde utbildningsministern och regeringen ha förstått och förutsett it-problem och andra problem. Det är en väldigt tunn historia som man bygger kritiken på, och det är politiska skäl som ligger bakom, tror jag.Man får naturligtvis också titta på sin egen roll i sådana här sammanhang. Ansvaret ligger inte bara på andra, utan man får också titta på vad man själv kunde ha gjort. Det gäller naturligtvis även mig framöver, men jag tycker att det är uppenbart att några av de här frågorna är politiska slagträn, och man försöker konstruera kritik som egentligen inte existerar enligt granskningen. Jag vill i den här inledningen ta upp några övergripande synpunkter på årets granskningsarbete i konstitutionsutskottet.Den första handlar om läckan av uppgifter om vad skulle komma till för slutsatser i sitt granskningsarbete. Läckan kom söndagen före justering , till och med före den preliminära justeringen. var det en likartad läcka före den slutliga justeringen.Som jag uppfattar det har alla ledamöter i förnekat att de har läckt ut uppgifter, och dessutom har vi i varit helt eniga om att vi inte misstänker att någon tjänsteman har läckt ut uppgifter om våra preliminära ställningstaganden.Jag ser allvarligt på det här och den betydelse som det kan få. Det ledde till att det inte fanns utrymme för fortsatt diskussion och fortsatta förhandlingar om ställningstagandet när vi skulle komma till den preliminära justeringen. Det innebär också att vi på olika sätt misstror varandra, vilket naturligtvis inte är bra om man ska försöka komma överens om någonting.Uppenbarligen sker detta för att någon vill dra fördel genom att fastställa bilden av granskningsresultaten. När det dessutom finns överdrifter i bilden i förhållande till det som varit preliminära ställningstaganden blir det inte bra, utan det skapar fortsatt misstro.Inför det arbete som vi i ska göra när det gäller vapenaffärerna med , har utskottet begärt in ett omfattande material belagt med utrikes- och försvarssekretess. Det är naturligtvis känsligt om vi ska hantera sådana uppgifter när vi vet att det förekommer läckor. Jag ser oerhört allvarligt på detta. Att det finns läckor skadar förtroendet. Just när det gäller det sekretessbelagda materialet bör det naturligtvis inte förekomma läckor, och det skadar förtroendet när det gäller vårt preliminära granskningsmaterial.Jag vill också ta upp att vi i Saab-Antonov-fallet har varit helt överens om att de uppgifter som förekom i anmälan från två socialdemokratiska riksdagsledamöter var felaktiga. Arbetet har gått vidare och man har försökt hitta andra fel begångna av regeringen och ministern i det här ärendet, och då är det lätt att det blir en polarisering och politisering på ett sätt som jag tycker inte är bra.Jag vill även lyfta fram att jag ser problem i att granskningen av en anmälan leds av den som själv har gjort anmälan när man märker att detta bygger på ett mycket starkt personligt engagemang. Ordföranden erbjöd sig själv att ta kontakt med överläkaren i ärendet om forskningsministerns hantering av överläkaren som ingick i en etisk nämnd och som var misstänkt för ett mord på barnsjukhus.Det finns mycket känslor i det här. Normalt sett är det bra med ett starkt personligt engagemang, men just när det gäller granskningsarbetet är det oerhört viktigt att det sker utifrån sakliga och juridiska grunder.Jag kan också lyfta fram att jag tycker att det var olämpligt att ställa frågor till en annan stats företrädare. Det gäller ärendet om misstankarna om övervakning från den amerikanska ambassaden. Att ställa frågor till företrädare för den amerikanska ambassaden för att hitta fel som vår regering gjort tycker jag är att gå för långt. Då har man överdrivit det granskningsarbete som man ska göra.Jag menar att vi från KU inte borde ha ställt frågor till den amerikanska ambassaden. Vi fick heller inget svar, och det var väl inget annat att vänta.Det är naturligtvis också viktigt att den kritik som vi för fram är underbyggd av fakta. Det ska vara en juridisk granskning som inte bygger på spekulation. I flera fall handlar det om spekulationer där man kan se att vi väldigt lätt kommer fel. Att bygga en granskning på spekulation om vilken information som skulle ha funnits, som när det gäller och , är naturligtvis inte bra. Det måste finnas fakta. Där kom vi naturligtvis inte överens i , eftersom det saknades fakta för den kritik som framfördes. Jag vill börja med att ta upp några punkter som nämnde i sitt anförande. Först tar jag frågan om läckor. Det stämmer att det publicerades uppgifter i medierna före justeringen av vårt betänkande. Det är i och för sig inte jätteovanligt i , inte heller i KU, att det kommer lite uppgifter i medierna innan ett betänkande är färdigt. Man kan se det som olyckligt. Jag kan hålla med om det. Det finns kanske större möjligheter att göra förändringar in i det sista om saker inte kommer ut i medierna.Däremot vill jag ta bestämt avstånd från att göra kopplingar till sekretessbelagda uppgifter, som gör. Vad jag vet har inga sekretessbelagda uppgifter läckts från , och jag har inte heller hört någon nämna att det skulle ha hänt, åtminstone inte . Därför tycker jag att den koppling som gör är ganska onödig och olycklig.När det gäller frågan om överläkaren och att det var jag som gjort anmälan kan jag säga att det inte är något ovanligt att KU:s ledamöter gör anmälningar till KU för granskning. Det fanns definitivt inget personligt i det här. Det är inte jag som gjort undersökningen eller arbetet i övrigt. Jag undrar bara: Tycker att man inte borde tillåta KU:s ledamöter att göra anmälningar eller att det skulle föranleda ett särskilt arbete på något sätt? Jag har inte påstått att vi läckt ut sekretessbelagda uppgifter från , men det har läckt ut uppgifter från KU, och samtliga har förnekat att de lämnat uppgifterna. I det läget är det klart att det uppkommer en situation där man misstänker varandra, och det är naturligtvis inte bra. Vi ska förstås heller inte eftersöka uppgifter. Vi har haft en diskussion i KU, och jag tycker att hela diskussionen om läckorna, som har förekommit , är väldigt olycklig. Som sagt har jag inte påstått att det läckt några sekretessbelagda uppgifter. Men förtroendet för vår förmåga att hålla ihop arbetet skadas, menar jag. Vi måste vara särskilt observanta när vi kommer in på den granskning som gäller sekretessbelagda uppgifter.När det gäller frågan om överläkaren är det naturligtvis så att både ordföranden och de andra ledamöterna i ska kunna göra anmälningar. Men i det här fallet uppfattar jag att det har byggt väldigt mycket på ett starkt personligt engagemang. Som jag sade är det oftast bra i politiken med ett personligt engagemang, men det kan bli problem när man går in i en granskning och ska vara objektiv, och så tycker jag tyvärr att det har varit i det här fallet. Jag tyckte att det var en märklig distinktion.Jag vill ytterligare betona att jag starkt ogillar att gör kopplingar till att det kan vara problem för KU att göra granskningar framöver med sekretessbelagda uppgifter på grund av att någon läckt uppgifter från vårt betänkande någon dag i förväg. Det finns ingen sådan rimlig koppling. Som jag sade har jag inte påstått att det läckts sekretessbelagda uppgifter, men jag menar att förtroendet för KU skadas av att det sker läckor. Jag vill ogärna ta upp tid med att återupprepa vad som redan sagts här. I stort instämmer jag i vad och sagt. Några kommentarer vill jag dock göra.Det är som sagt väldigt glädjande att vi lyckas uppnå samsyn i så stor utsträckning som vi gjort. Det kan måhända betraktas som ett misslyckande att vi inte lyckades i samtliga frågor, och kanske ännu mer att det följer partilinjerna så väl när vi inte lyckas uppnå samsyn.Det har också sagts bra saker om arbetet i utskottet. För mig, som tycker att arbetet är oerhört svårt, är det väldigt lugnande och stödjande att känna att kompetensnivån på vårt kansli är sådan att man aldrig behöver fundera i den riktningen. Man kan lugnt utgå från att det material som finns är det beslutsunderlag som vi behöver, att vi får all den support vi behöver.Vi kommer senare att debattera dessa sex frågor. Det enda jag egentligen vill säga annars med tanke på själva debatten är att även om det nu finns en rad frågor där vi inte har samsyn är jag tämligen säker på att det när debatten är slutförd kommer att råda en fullständig samsyn kring frågan att den inte kännetecknades av att vara för kort. Jag vill också anmäla granskningsbetänkandet - inte för votering, för prövningen är redan gjord, utan för kännedom.Att få sitta som självständig ledamot i med stor integritet är det största förtroende som en riksdagsledamot kan få av riksdag. Vi som fått detta förtroende är stolta över det.Vi kommer att lägga en del tid på politiseringen, som det inte är första gången vi debatterat. När jag haft inblick i KU i oppositionsställning har det varit på liknande sätt, så det är inte unikt , men det kanske finns några saker som skulle kunna bli ännu bättre och minska politiseringen genom dagens debatt.Jag vill inledningsvis tacka kansliet för det utmärkta arbete som gjorts. Kansliet har gjort sitt arbete utan någon brist i sin integritet. Allt material och allt underlag som vi fått fram den vägen har varit till största hjälp.Jag vill också kommentera det allvarliga att det har läckt uppgifter. Det är förvisso inte första gången som det läcker till medierna, men det är ovanligt tidigt när det är före vår preliminära justering. Det omöjliggör det känsliga slutarbetet. Vi har avstått då jag varit med från att ha ett gemensamt internat där man väger samman detta. Tanken är att man ska kunna göra det i . Det har inte lyckats, vilket jag beklagar. Jag är tämligen övertygad om att vi med mer tid och med mindre låsningar, som läckan nu gav, skulle ha kunnat komma längre. Särskilt övertygad om detta är jag i ärendet med överläkaren och utbildningsministern. Personligen tycker jag att vi inte är helt färdiga där, men man får leva med det. Det finns annat som skulle ha kunnat bli bättre också där vi hade sluppit att reservera oss.Vad är då grunden för det mandat som KU arbetar med och som vi som enskilda riksdagsledamöter i KU ska förhålla oss till? Ja, enligt regeringsformens 13 kap. 1 § har vi att granska statsrådens tjänsteutövning. När jag började i KU läste jag igenom det, och inför denna granskning kontrollerade jag mandatet.Vi har vägledning av att tidigare KU har beslutat i enighet. framhöll KU att grundtanken är att granskningen ska vara administrativ och inte politiskt inriktad.Vi har också vägledning av kommentarer till grundlagen. I och Hans Ragnemalms grundlagskommentar , grundlagar, anges det att "granskningen i första hand ska vara inriktad på att kontrollera om statsråden i sin tjänsteutövning, och vid sin handläggning av regeringsärendena, har följt gällande regler och vedertagen praxis. Vid underlåtenhet att handla prövas frågan om skyldighet att handla förelåg enligt regler och praxis. "Granskningen handlar alltså inte om ett statsråd handlat "rätt" i politisk mening utan om han eller hon har följt regelverket. Ett ställningstagande från KU ska kunna gälla principiellt även om man byter regering, och det är motsatt färg eller en annan färg på regeringen. När ledamöter gör ett ställningstagande måste det vara utbytbart: Hur skulle det här kunna appliceras på någon som är min egen partikamrat eller på en motståndare? Det ska vara egalt.I årets granskning har drygt 20 anmälningar av statsråd granskats. I alla fall utom sex är utskottet ense om bedömningen. Det lät på utskottets ordförande som om allianspartierna inte kan kritisera en minister med samma färg, men så är det inte - det förekommer kritik. Även om den är mild ska sägas att vi har enats om en bättre tingens ordning i flera fall. I de flesta fall kan tanken på kritik avfärdas, och granskningen ger inte anledning till uttalande från utskottets sida. I tre fall, som jag har räknat till, gör utskottet gemensamma bedömningar om förbättringar.Men enligt min mening, och övriga ledamöters mening från allianspartierna, har oppositionen i flera fall som vi kommer att debattera uttalat kritik av statsråd som är mer politiskt inriktad än juridisk och administrativ. Det är olyckligt.Det rör sig omarbetsmarknadsministerns uttalande i en EU-fråga,förseningen av lärarlegitimationsreformen,lämplighetsbedömningen av ägandefrågan i Saabaffären,bristande järnvägsunderhåll,den amerikanska ambassadens övervakning ochhanteringen av en överläkares funktion i en etikprövningsnämnd.De första fyra är kanske inte så principiellt viktiga. Det KU gör är alltid viktigt, men jag kommer att koncentrera mitt bidrag i debatten till amerikanska ambassadens övervakning och hanteringen av en överläkares funktion i en etikprövningsnämnd. Det är också de ärenden där jag tror att vi hade kunnat komma längre och komma till en gemensam slutsats. Att vi diskuterar KU:s granskningsbetänkande torde vara klart för alla som lyssnar och vad ärendet i huvudsak handlar om likaså. Jag tänker därför inte göra någon genomgång av dessa ärenden eller de stora dragen, utan jag tänker koncentrera mig på några generella iakttagelser och lite mer specifikt på frågan om användandet av regeringens hemsida.Jag tycker att det har varit slående i den här granskningen att regeringen har ett komplicerat förhållande till sina myndigheter, och det har varit väldigt svårt att följa upp hur styrningen egentligen går till. Man har mycket informella kontakter som man hänvisar till, och de är inte dokumenterade. Det verkar som att ministern knappt kan prata med vissa myndigheter utan hävdar att det då skulle vara risk för ministerstyre. Vi har också sett exempel på myndigheter som verkligen behöver tydlig information i grundläggande frågor.Kort sagt verkar det inte som om regeringen har en gemensam syn på hur kontakten mellan regeringen och myndigheterna ska se ut, och det är stora skillnader mellan departementen.Något man däremot verkar vara ganska överens om är att nästan allting alltid har gått rätt till, men om det är så att något eventuellt inte har gått rätt till är det inte regeringens fel - det är alltid någon annans fel. Traditionellt sett har man hävdat att regeringen alltid har ett ansvar för myndigheternas agerande. har vi en annan ordning. Regeringen lutar sig genomgående på "nånannanismen" som en förhärskande idé: Det är alltid någon annans fel - det är aldrig regeringens.Jag kommer här att lyfta några exempel på hur olika departementen ser på sina kontakter med myndigheterna. Jag börjar med punkt 3.3 i betänkandet som handlar om ansvar i fråga om så kallad vertikal integration i apoteksbranschen.Jag vill passa på att påpeka en sak apropå diskussionen om den påstådda politiseringen som grundar sig på att man egentligen inte gillar besluten. Jag kan konstatera att vi vad gäller apoteken och förändringen av apoteksmarknaden har helt olika politiska uppfattningar om huruvida det är bra eller dåligt att genomföra det. Men vi är helt eniga i synen på den delen i granskningen. Att påstå att oppositionen generellt använder granskningen för att slå ned på politik som man inte tycker om är helt enkelt felaktigt. Det kommer också att visa sig senare i andra delar av diskussionen.Frågan gäller alltså hur har agerat för att undvika så kallad vertikal integration i samband med försäljningen av och departementets kontakter med sin myndighet. Man kan lite förenklat förklara det som att det handlar om att den som tillverkar läkemedel inte ska äga apotek. Det är innebörden av vertikal integration. Om ägarförhållandena ändras ska företagen anmäla det till , som är den myndighet som är ansvarig för att bevilja tillstånd för företag att bedriva apotek men också är ansvarig för uppföljningen av de tillstånden.Vid utfrågningen av socialminister framkom att regeringen inte vidtagit några åtgärder för att se till att uppföljningen fungerar. Inte heller efter att anmälan till KU kom ansåg ministern att han kunde föra samtal med om det fanns problem med så kallad vertikal integration. Det kunde han inte ens göra på ett generellt plan.Så här sade ministern bland annat: "Vi säkerställde att vi hade en tydlig lagstiftning för detta - så tydlig som den kan vara. Vi delade ut uppgifter på myndigheter för att säkerställa att detta skulle utföras. Därmed är ansvaret fördelat. har ställt sig bakom detta. "Något mer kunde ministern sedan inte göra. Det låter nästan som beröringsskräck. Självklart kan diskutera om det uppkommer indikationer på att lagen inte riktigt fungerar, att företag inte följer den. Då kan ministerns företrädare och departementet förstås kontakta och ställa frågor. Det vore både rimligt och möjligt. Man kan kontrollera: Anser ni att ni har möjlighet att leva upp till ert ansvar för uppföljning? Har ni sett att det här är någonting som tenderar att växa som problem? Och så vidare. Utskottet påpekar också enigt att regeringen och statsrådet har ett övergripande ansvar för att säkerställa att myndigheter fullgör sina uppgifter.Ett helt annat sätt att se på kontakterna med myndigheterna visar Försvarsdepartementet upp. Här gällde det frågan om dåvarande försvarsminister gjort sig skyldig till ministerstyre i förhållande till Försvarsmakten. Enligt anmälaren har det varit så att departementet begärt att ett anförande skulle stoppas vid arméinspektörens utbildningsfältövning i september 2011.Konstitutionsutskottet har enigt kommit fram till att vi inte har kunnat få fram uppgifter som styrker att det skulle ha gått till på det sättet. Däremot har det visat sig att kontakterna, informationsutbytet och tilltron till myndighetens egen kunskap och förmåga skiljer sig stort mellan Försvarsdepartementet och Socialdepartementet.När Försvarsdepartementet fick kännedom om innehållet i utbildningen ringde statssekreterare helt sonika upp generaldirektör och ställde en del frågor. Enligt både Försvarsdepartementet och generaldirektören var det helt enligt rutin. antingen per telefon eller fysiska möten utbyttes information om diverse aktuella frågor.Bland annat gällde frågorna i det här sammanhanget en programpunkt på utbildningen som handlade om svensk försvarsplanering. Departementet ville kontrollera att Försvarsmakten kände till att kvalificerat hemlig information inte fick spridas till en för stor krets.Departementet hade också en fråga om rubriken för själva utbildningsfältövningen. I rubriken hänvisades till Försvarsmaktens förmåga att verka i brigad. Eftersom brigadstrukturen i har utgått ville statssekreteraren fråga om Försvarsmakten kände till det.Det är inte utan att man blir lite fundersam. I det här fallet känner man sig alltså inom departementet osäker på om Försvarsmakten känner till att man inte får sprida kvalificerat hemlig information och känner till vilken försvarsorganisation vi har i landet som Försvarsmakten ska agera under.Det är onekligen ett helt annat sätt att se på kontakterna mellan departement och myndighet än vad har i alla fall. Oavsett vad som är bäst och oavsett vad som är rätt kan man konstatera att regeringens förhållande till myndigheterna verkar något komplicerat. Det kommer vi också att återkomma till i anföranden senare i debatten.Sedan vill jag kort kommentera frågan om hur regeringens hemsida används. Det är en anmälan från som grundar sig i en diskussion mellan statsministern och en dagstidning om vad ministern egentligen sade i en intervju och hur regeringens hemsida har använts med anledning av det.När anmälan gjordes hade tidigare partisekreterare i en radiointervju pratat om "vi " och vad "vi " tycker om bostadsrätter och också sagt att "vi" har lagt ut uppgifter på regeringens hemsida. Det gjorde att det var lätt att tro att det var det moderata partiets företrädare som hade varit inblandade i publiceringsbeslut gällande regeringens hemsida. Frågan om hemsidan hade använts för ett partis räkning aktualiserades därför.I utredningen har regeringen redogjort för hur pressmeddelandet har tagits fram och rutinerna vid hanteringen av hemsidan. Enligt regeringen har inga partifunktionärer deltagit i arbetet.KU granskar inte partifunktionärernas agerande - det får partierna göra själva. Men det man kan konstatera är att det är väldigt viktigt att man skiljer på parti och stat och att man är noga med vad man säger i radio. Skälet till att jag har begärt ordet i denna debatt är att har gjort en granskning av hur regeringen har skött frågan om samgående mellan . Jag tycker att har gjort en utförlig redovisning i sitt betänkande. Jag har inte heller något att erinra mot den slutsats som KU har dragit i sitt betänkande. Men jag tycker att det finns anledning att påtala ett par saker i sammanhanget.Det är viktigt att sätta in frågan i ett annat sammanhang. Under förra mandatperioden hade den borgerliga regeringen majoritet i som den utnyttjade till att göra en lång rad förändringar i det svenska samhället, inte minst i fråga om att genomföra utförsäljningar av gemensamma tillgångar, som statliga företag.Efter valet hade vi en regering i minoritet. Det har också visat sig i ett antal frågor, till exempel de frågor som näringsutskottet hade att handlägga i början på 2011. Då hade vi att diskutera återtagande av bemyndiganden för utförsäljning. Det gällde , Sonera och Posten. Dessutom behandlade vi möjligheten för regeringen att kunna gå vidare med sina planer att öka ägandet i . I samtliga fyra fall var det en majoritet i näringsutskottet och sedermera i som hade en annan mening än regeringen och den borgerliga minoriteten.I näringsutskottet behandlade vi frågan om och det bemyndigande som den tidigare hade gett om att man kunde reducera ägandet. Hela den behandlingen tycker jag att det redogörs väl för i utskottets betänkande på s. 193 och framåt.Vi hade en beredning där inte de borgerliga ledamöterna och inte heller ordföranden i näringsutskottet, som tidigare hade suttit i regeringen, påminde om att det fanns ett aktieägaravtal som skulle kunna ställa till vissa bekymmer för regeringen om bemyndigandet drogs tillbaka. Kansliet hade inte information om det.