· GZ01NU14 · 2012-03-01 12:03:52 — Jag börjar med att yrka bifall till reservation 6 som handlar om uranbrytning.Jag kommer att ägna mitt anförande åt det strategiska programmet för mineral- och gruvnäringen. Det har vi i näringsutskottet nu majoritet för i detta betänkande. Det är ett motionsförslag från Socialdemokraterna om att behöver ett sammanhållet nationellt program för en framåtsyftande offensiv och aktiv gruvnärings- och miljöpolitik.Mineral- och gruvnäringen är en strategiskt oerhört viktig näring för . Inte minst kan vi se det i den alltmer globala utveckling som sker i världen där efterfrågan på våra svenska mineraler och metaller har ökat starkt de senaste åren.Det blev mycket tydligt för oss i näringsutskottet när vi var på vår resa i och fick ta del av deras oerhört starka tillväxt. Där räknar man med att kommer hela med minst tre miljarder människor att ha uppnått samma välstånd som vi i västvärlden har. Det är bra, men en av de många byggstenarna för att nå detta är bland annat våra svenska metaller och mineraler.Våra svenska mineraler är ju också oerhört viktiga för . Enbart , som är mycket känt, står för av järnmalmsproduktion.Fru talman! Den växande gruvindustrin med vidareförädling kommer att spela en viktig roll för att bygga den svenska ekonomin fortsatt stark. Det handlar om oerhört många nya jobb. Enbart i räknar man med att anställa ca 5 000 personer . Om vi lägger till det som sker i , Bergslagen och fler områden i där vi har nyupptäckta gruvfyndigheter handlar det om ytterligare tusentals nya jobb.Detta är beräkningar på direkta jobb inom gruvorna. Men vi måste ta med att varje gruvjobb genererar tre till fem andra arbetstillfällen i det som finns runt omkring. Vi pratar om en oerhört starkt tillväxt för Sverige.I gruvkommunerna lever samhällena i symbios med gruvan. Därför ställs krav på att gruvnäringen ska ha och ta till vara och värna bra miljöer med starka miljö- och klimatinsatser.Det behövs mer av samhällsentreprenörer som bygger våra framtida gruvsamhällen. Så sade rektorn på som vi i näringsutskottet besökte . Det är så sant, så sant.Det gäller att vi ligger i framkant vid användande av miljövänlig teknik och även satsningar på forskning och innovation inom området. Vi i kan bli bättre på det område där vi spetsar klimatsmarta tekniska produkter. Det ger dessutom nya jobb och gröna jobb. Vi välkomnar också en vidareförädling.Fru talman! Det är därför bra att regeringen nu har vaknat upp och gett SGU en ny roll i att bistå regeringen att ta fram en svensk mineralstrategi. Men det räcker inte med det regeringen menar med att bistå. Här krävs starkare krafttag för att vi i ska kunna fortsätta att ligga i framkant. Det krävs också av politiken att man tar ett helhetsgrepp.SGU kan inte jobba ensamt med att bistå regeringen med den mineralpolitiska strategin. Näringen måste på ett mycket tidigare stadium få en allt aktivare roll och vara med i det arbetet, liksom politiken och akademin ska vara där. Vi behöver, liksom man gjort i , ta ett mer kraftfullt initiativ till en samlad nationell gruvindustripolitik.Fru talman! När vi gör det finns det vissa områden som vi tycker är viktigare än andra.Det behövs förbättringar av vägar och järnvägar för att få ut malmen från gruvorna. Som vi alla vet ligger de nyupptäckta gruvfyndigheterna ofta i väglöst land.Ta exemplet med nya gruvor i , Tapoli och Sahavaara. Det alternativ som står till buds nu är att de ska transportera malmen med tunga lastbilar från Kaunisvaara till . Sedan tänker man lasta över på järnväg för att transportera vidare till utskeppningen i . Det är en befintlig vägsträcka på enkel väg som ska trafikeras.Nu finns förslag om att man ska göra vägförbättringar, broförstärkningar etcetera. Men det kommer att innebära att tunga lastbilar kommer att rulla var sjätte . Det bor människor längs vägen. Lastbilarna kommer dessutom att rulla dygnet runt, . Det behövs ca 450 chaufförer för att klara av det. Här måste vi tänka i en förlängning: Hur kommer detta att se ut om ? Det vore självfallet bättre att diskutera järnvägslösningar på en sådan här sträcka.Nu ser det ut olika från gruvort till gruvort, men vi vet att såväl järnvägs- som vägkapaciteten är oerhört begränsande för en fortsatt utveckling av näringen. För att lyckas med detta krävs, än en gång, en mycket mer offensiv och nära samverkan mellan berörda instanser.För det andra, fru talman, måste vi se över tillståndsprocesserna och förbättra dem. Det har varit en genomgående fråga till oss som politiker på de resor vi har gjort då vi har besökt näringen. Det handlar framför allt om att gällande miljörestriktioner ska gälla. Så är det också för företagen; de vill inte ha några särdeles stora förändringar när det gäller miljörestriktionerna. Däremot tycker de att själva handläggningsprocessen är besvärlig. Om det nu inte är möjligt att korta ned den menar vi att ytterligare resurser måste tillskjutas länsstyrelserna och miljödomstolen. Det är exempelvis inte försvarbart att det ska ta hela 22 månader, som det gjorde för , att få Gruvberget i godkänt.För det tredje behöver kommunerna förutsättningar att möta den ökande efterfrågan på bostäder, skolor, barnomsorg och annan offentlig service. De kommuner där gruvorna finns lever i ett symbiotiskt förhållande med gruvan. Gruvorna går inte att flytta som andra företag, och därför uppstår speciella förhållanden.Att gruvorna dessutom finns i de mindre kommunerna gör inte saken lättare. Där finns ofta en tung arbets- och skuldbörda inom kommunen. Därför behöver vi mer av samhällsentreprenörer och mer av samverkan mellan politiken, näringen och kommunerna på ett mycket tidigare stadium än vad som sker.För det fjärde vill jag säga något om kompetensförsörjningen. Näringen har ropat länge efter utbildad arbetskraft inom alla sektorer i gruvnäringen. Vi menar att vi måste säkerställa detta genom att investera i människors förmåga till omställning för att de ska kunna ta de nya jobb som finns och som kommer. Vi har en oerhört hög arbetslöshet på många håll i vårt land, men de arbetslösa saknar oftast den rätta utbildningen för att kunna ta dessa jobb. Vi behöver en starkare och mer kraftfull nationell samverkan!För det femte och sista, fru talman, behöver vi mer väga in förhållandet mellan å ena sidan näringen och den expansion som sker och å andra sidan riksintressena i form av miljömål och nyare kunskaper om hur miljö och omgivning påverkas av den gruvnäring som växer. Vi behöver mer av forskning och innovation på detta stora och intressanta område.Fru talman! Vi behöver med detta en mer aktiv näringspolitik med ett sammanhållet program för gruvnäringen och miljön. diskuterar vi både gruvindustrin generellt och uranbrytning specifikt. föreslår tillsammans med den övriga oppositionen ett program för gruv- och mineralindustrin. För oss är det avgörande att det ställs moderna miljökrav på gruvindustrin, att det satsas på järnväg för transporterna och att näringen ställs under en långsiktigt hållbar utveckling.Uranbrytning kan aldrig ske på miljömässigt acceptabla sätt. Vissa hävdar att uranbrytning här skulle ske på ett acceptabelt sätt eftersom har ett rykte om att ha högt ställda krav. Men när inte ens ett statligt bolag som i ett ekonomiskt utvecklat land som klarar att garantera grundläggande miljö- och hälsokrav är det en tydlig signal om att uranbrytning inte bör ske någonstans.Brytning av uran liknar inte brytning av något annat . Uran är radioaktivt. Långsiktiga studier visar att förekomsten av cancer och genetiska skador är större hos arbetare vid urangruvor än hos den övriga befolkningen.Försöken med svensk uranbrytning upphörde i för därför att grundvattnet förgiftats, och lokalbefolkningen protesterade. av den radioaktivitet som finns i malmen lämnas kvar som gruvavfall. Resterna efter brytningen innehåller ofta höga halter av tungmetaller. Staten har tvingats finansiera saneringen av detta område i , och marken är obrukbar under mycket lång tid.Utländska företag investerar just nu stora pengar för att få söka efter uran i svensk mark. Detta gör de därför att de bedömer att de kommer få till stånd en uranbrytning. Det är ett stigande världsmarknadspris på uran som gör att än en gång står inför hotet om uranbrytning.I finns glädjande nog en majoritet för ett uranbrytningsförbud. Dess värre stoppas ett förbud av att inte vågar rösta för ett förbud av rädsla för att reta regeringskollegerna. När har lagt fram förslag om ett uranbrytningsförbud har C-märkta ledamöter skyllt på detaljer i formuleringen. För att underlätta för centerpartisterna formulerade vi förslaget ordagrant med eget stämmobeslut: en utredning om ett lagstiftat förbud.Allt fler ställer frågan var smärtgräns går. Vad är det för mening med att sitta i en regering om man inte lyckas påverka politiken? Man har tillåtit ny kärnkraft, utbyggnadstakten av förnybart har minskat och man står inte upp för ett förbud mot uranbrytning.I andra frågor har en majoritet gjort upp i om frågor som är viktiga. Senast har en majoritet bildats utan att regeringen är enig - om frågan om insemination av kvinnor. Att inte vågar bilda en majoritet med oss om förbud mot uranbrytning kan jag bara tolka som att man inte tycker att frågan är tillräckligt viktig.Om ställde sig bakom det förslag som , och här har lagt fram skulle det innebära att regeringen får i uppdrag att genomföra en utredning om ett lagstiftat förbud. Det skulle ge ett tydligt besked till skillnad från dagens situation.Dagens regelverk är mycket oklart, och regeringspartierna gör olika tolkningar av om uranbrytning är möjlig i . Centerpartister har tidigare använt argumentet att dagens lagstiftning garanterar att det inte blir någon brytning. uttalade sig i Agenda, där han sade att det är tillåtet att bryta uran i och att det inte finns några planer på att ändra regelverket.Dessa oklarheter om vad som gäller gynnar ingen. Vad är det för näringspolitik att låta företag investera i att provborra efter uran om regeringen inte avser att låta dem bryta? Vad är det för landsbygdspolitik att låta dessa bygder leva under hotet om uranbrytning? Hur ska man våga investera i turism, förnybart eller gröna näringar om man inte vet att man kommer att få ha marken i fred? I Nianfors i har hotet om uranbrytning lett till att en planerad satsning på fisketurism har lagts ned. I har hotet lett till uteblivna satsningar på gröna näringar. I är kommunerna runt oroliga för att få dricksvattnet förstört om uranbrytning kommer till stånd i . Hotet om uranbrytning lägger en död hand över orternas utveckling.Redan provborrningen får alltså stora negativa konsekvenser. Många familjer har i generationer kämpat emot provborrningen. Det lokala samhället har inget att sätta emot när utländska företag vill provborra. föreslår därför ett tillfälligt moratorium för provborrning medan man nu utreder ett lagstiftat förbud mot uranbrytning. Om inte förslaget om ett lagstiftat förbud mot brytning får en majoritet är det minsta som borde ställa upp på att ge kommunerna en möjlighet att säga nej även i prospekteringsfasen.Uranbrytning är en öm punkt för alla som accepterar kärnkraft. importerar uran från länder som , , och . I de två senare fallen endast från områden där det bor ursprungsbefolkning. Uranbrytning är ett klassiskt exempel på en miljöorättvisa där fattiga människor och deras miljö drabbas.Miljöpartiet ger ett tydligt besked i denna kammare: Uranbrytning är ej önskvärd vare sig i eller i andra länder. Det finns ett alternativ. Genom att ställa om till förnybar energi behöver vi varken ha import av uran på vårt samvete eller utsätta svenska bygder för brytningen.Både utanför och på många drabbade orter ordnas just i denna stund manifestationer till stöd för ett uranbrytningsförbud. Det är hög tid för ett beslut som garanterar att brytning inte kommer att ske. Det skulle lyfta en enorm börda från axlarna hos dem som bor i de hotade områdena.Fru talman! förtjänar ett förbud mot uranbrytning. Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 4 och 5. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2.Att gruv- och mineralnäringen har en stor betydelse för ekonomi är nog de flesta överens om. Det beräknas att den svenska mineralindustrin sysselsätter nästan 60 000 människor och , tillsammans med stål- och metallverken, omsätter 220 miljarder kronor.Mineralnäringen svarar för av nettoexportvärdet. Många är de svenska innovationer som har sin grund i behovet av att bryta och transportera . Dynamit, avancerade gruvborrmaskiner och krossanläggningar har alla i sin tur medfört en uppbyggnad av välståndsskapande världsföretag.Gruv- och mineralnäringen har den stora fördelen att arbetstillfällena inte kan flyttas utomlands. Tvärtom kan svenskt gruvtekniskt kunnande och avancerad tjänsteexport inom mineralbranschen utgöra en god grund för att skapa nya arbetstillfällen i . I finns dessutom avancerad kunskap för att ta fram energimässigt effektiva och miljövänliga processer inom smältverksindustrin.Det statliga gruvbolaget visade 2011 ett rörelseresultat på nästan . Investeringstakten har uppgått till under de senaste sju åren.Det är i sanning glädjande att nu se hur bygder som för sedan ansågs mer eller mindre utdöende nu blomstrar upp och återfår tron . Det talas om nyöppningar av gruvor i närheten av sysselsättningsmässigt hårt prövade orter i Bergslagen. Bara för någon vecka sedan blev slutfinansieringen av klart och det i tider då banker och investerare har blivit återhållsamma på grund av de ekonomiska osäkerhetsfaktorer som råder ute i Europa.Inget är dock så bra att det inte kan bli än bättre. I detta läge, med den framtidsoptimism som finns inom gruvnäringen, är det av särskild vikt att politiken med dess möjligheter intar en offensiv roll och ser till att tillhandahålla de verktyg som behövs för att alla dessa satsningar ska utfalla på det mest gynnsamma sättet.Fru talman! Gruvbranschen i räknar med 5 000 nya arbetstillfällen . Med kringeffekter får vi räkna med uppåt 15 000 nya arbetstillfällen. Om inte , när ska man annars satsa och vara offensiv? Om inte , ska man annars bygga ut nödvändig infrastruktur i form av järnvägar och vägar? Om inte , ska man annars satsa på utbildning inom gruvnäringen?Det finns all anledning för staten att ta initiativ med riktning mot framtiden. Detta är av särskild vikt för ett litet land som . Vi har helt enkelt inte råd att slarva bort denna möjlighet. Jag menar att detta är för nationen alltför viktiga frågor för att helt kunna lämnas över till kvartalsekonomin. Vi måste lyfta blicken mot en längre bort belägen horisont.En samverkan mellan stat och näringsliv har historiskt sett visat sig vara lyckosam. Låt mig bara ta ett exempel. Var skulle exempelvis det som en gång hette Asea ha stått inom överföring av högspänd likström om inte staten hade satsat på vattenkraften i norr? ser vi hur det som heter ABB är i världstopp när det gäller denna kunskap.Under har tyvärr pendeln verkat åt ett håll där offentliga satsningar och teknikupphandlingar mer eller mindre har ansetts vara av ondo. Som en sidovinkling noterar jag med viss förvåning att statliga tackade nej till att investera i men att norska och finska pensionsfonder tackade ja.Nu är det inte bara en uppbyggnad av infrastrukturen som kan underlätta för gruvnäringen. Minst lika viktigt är att tidsspannet för tillståndsfrågor minimeras. Vi kan inte låta för landet viktiga framtidssatsningar försenas på grund av saktfärdig handläggning. Detta behöver inte nödvändigtvis betyda att viktiga miljöprövningar riskerar att få en undermålig handläggning.Fru talman! får jag det intrycket av debatten att det skulle råda ett slags motsatsförhållande mellan gruv- och mineralnäring och miljöintressen. Det synes mig märkligt då det ena faktiskt kräver det andra. Hur skulle vi kunna bygga vindkraftverk om vi inte fick bryta mineraler? Överföring av elström kräver kopparledningar. Hur skulle vi kunna satsa på solceller om vi inte fick tillgång till sällsynta jordartsmetaller? Avancerad miljöteknik i form av exempelvis lågenergilampor, katalysatorer i bilar och datorer för att styra effektiva energiprocesser kräver att vi har tillgång till metaller och i många fall sällsynta metaller. Bara till en mobiltelefon går det åt ca 40 olika råmaterial bland annat litium, tantal, kobolt och så vidare.Ett av de större problemen är att brytningen av många nödvändiga metaller är begränsad till ett fåtal länder. producerar av de sällsynta jordartsmetallerna och av all niob. Niob är en viktig beståndsdel i avancerade metallegeringar. producerar av allt rodium som krävs för bilkatalysatorn. En miljöbil innehåller sällsynta jordartsmetaller, och allt detta utvinns utanför Europa.Utan att djupare gå in på de utrikes- och handelspolitiska aspekterna kan man konstatera att vi i många fall är beroende av metaller som utvinns i länder som i vissa fall kanske inte alltid har en helt solklar politisk utveckling . Jag vill ta tillfället i akt att påminna om vad som kan hända med oljetillgången om skulle stänga av med eventuellt efterföljande reaktioner från . En femtedel av alla oljetransporter till havs passerar Hormuzsundet.Det för tankarna vidare till våra egna mineraler och oberoendet. Det är viktigt att det görs prospekteringar i vårt land för att säkra tillgången till mineraler som är eller kan bli strategiskt betydelsefulla. Utan spaning ingen aning, som det heter. Dessutom ser jag faktiskt hellre att det bryts mineraler i än i länder med betydligt sämre, för att inte säga helt obefintlig, mineral- och miljölagstiftning.Fru talman! Allt som har tagits upp löses enligt min mening på ett bättre sätt om det finns en nationell mineralstrategi som visar färdriktningen. Målet bör därför också sättas högt. Varför ska vi vara sämre än som redan har en mineralstrategi? Många spörsmål är av intresse. Vad kan göras med de hightechmetaller som ligger i varphögar? Vilken processutveckling behövs för att kunna ta till vara dessa metaller? Återvinning av metaller görs redan, men metoder och uppsamling går säkert att utveckla än mer. Det behövs utveckling av effektivare brytningsmetoder och transportlösningar. Det handlar om metallurgi. Hur tar vi fram nya legeringar? Hur producerar vi med än lägre miljöpåverkan? Det handlar om intensivare prospektering. Listan kan göras lång. En sak är jag dock helt övertygad om, en satsning på teknik och teknisk utveckling kommer att betala tillbaka mångfalt.Till sist vill jag säga att när vi nu ser hur gruvbolagen uppvisar goda resultat finns det faktiskt anledning att fundera över om inte ersättningsnivåerna till markägare borde höjas. Ersättningsnivåerna har legat stilla , och det finns starka skäl att utreda om det går att förändra dessa. För tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 5 och 8, men jag står givetvis bakom samtliga reservationer.Reservation 5 handlar om uranbrytning och behovet av ett förbud i svensk lagstiftning mot uranbrytning.Reservation 8 handlar om äganderätten till mineraltillgångarna. Vem har egentligen rätten att äga mineraltillgångarna i ? Och framför allt: Vem äger uranet vid eventuell brytning?I mer än tusen år har malmen och gruvorna tillsammans med skogen i Bergslagen, och utgjort grunden för vårt lands tekniska och ekonomiska utveckling. Ur dessa naturresurser har vi byggt vårt välstånd. Ur dessa naturresurser har ny, världsledande industri byggts upp här i . Jag tycker att det är viktigt att vi kommer ihåg det.Vi har alltså naturresurser som är unika för . De är unika på det sättet att gruvorna, malmen, ligger där de ligger. Det är inte så lätt att flytta på dem. Skogen står där den står. Den är inte heller så lätt att flytta på. Dessutom finns det en global marknad för avsättning av våra naturtillgångar.Men, fru talman, det handlar också om att bryta och använda våra naturresurser på ett klokt sätt så att vi brukar dem utan att förbruka dem. Det handlar också om att ha ett perspektiv som sträcker sig längre än till morgondagen eller nästkommande och tar hänsyn till våra barn och barnbarn så att de kan leva här i och dra nytta av de möjligheter som våra naturresurser utgör.Därför finns det behov av en klar strategi för hur vi ska bevara och utveckla våra naturresurser. Jag är glad över att det i det här betänkandet finns en majoritet som står bakom en sådan uppfattning. Den är nödvändig därför att det finns samhällsutmaningar som måste av om vi ska hantera möjligheterna att använda naturresurserna på ett klokt sätt. Det är naturresurser som är efterfrågade på världsmarknaden tack vare ett uppsving i globaliseringen och en tillväxt i framför allt Asien.Vi ska komma ihåg att när vi öppnade minerallagen öppnade vi också för andra stater och utländska företag att exploatera näst intill gratis. fanns någonting som kallades kronoandel och som innebar att kronan, staten, skulle ha en andel av vinsterna från gruvbrytningen. Den togs bort i och med lagstiftning.I dag är det fritt fram. SGU, geologiska undersökning, tillhandahåller gärna uppgifter om var det kan finnas möjligheter att hitta mineraler. I där vi har hela vår kartering av borrkärnor är det öppet för alla. Och Bergsstaten beviljar undersökningstillstånd och även eventuell brytning.Det här kan anses vara bra, och det har också öppnat för prospektering i som tidigare låg på is. Men vi måste också ställa frågan: Vad har och vi som nation för ansvar för att de mineraler som finns i vår berggrund inte används och brukas på ett sådant sätt att det blir en rovdrift som gör att kommande generationer inte har möjlighet att leva på dem?Det bör vi faktiskt fundera över framöver, för det moderna samhälle som vi har och som kräver att vi löser de stora klimatutmaningarna kräver också mineraler som är väldigt svåra att få tag på, och en stor del av de sällsynta jordartsmineralerna sitter på. Är det rimligt att de resurser som ur strategisk synvinkel kan vara viktiga att ha kontroll över hamnar i andra nationers eller i utländska företags händer?Vi behöver också fundera lite grann över de gamla gruvsamhällena som har byggts upp på grund av gruvnäringen. Hur ska de , när vi har en boom och kan se stora möjligheter till en stark nationell gruvnäring som har ännu större betydelse , kunna överleva, leva och ta del av möjligheterna som finns?Det är frågor som måste lösas, och där har regeringen faktiskt inget svar. Det räcker inte att som åka i skytteltrafik upp till och stå och hurra vid sidan av och säga: Bra! Men när frågan kommer om infrastruktur, järnvägar och bostadsbyggande säger man nej. Det får någon annan sköta, nämligen den så kallade marknaden.Löser man inte de här grundläggande frågorna om infrastruktur och bostadsbyggande kommer man inte heller att få någon acceptans för ökad gruvbrytning och gruvdrift i Sverige.Vem vill bo i ett samhälle som inte får ta del av det som rikedomarna ger? Arbetskraften flygs in och flygs ut, och transporterna går i värsta fall på landsväg och inte på järnväg. Vad har de samhällena för möjlighet att utvecklas? Vad har de kommunerna för möjlighet att klara den grundläggande servicen?Det blir en kolonial utveckling liksom den som västerländska länder har lett gentemot forna kolonier i framför allt och . En sådan utveckling ska vi givetvis inte ha här i , och då måste vi föra en politik som gör det möjligt att bruka utan att förbruka. Vi måste alltså göra det här på ett miljömässigt hållbart sätt så att det skapar acceptans på de orter där nya gruvfyndigheter finns.Vi måste lösa frågan om bostadsbyggande, och här har staten ett ansvar. I ett kommande program bör det finnas en klar idé om hur det här ska ske.Men allt är inte frid och fröjd. I samband med den här boomen har intresset för den svenska berggrunden blivit enormt. är det den radioaktiva uranmalmen som är intressant. Det finns ett tjugotal företag som prospekterar uran i Sverige.Jag kan förstå tanken hos och om att det är okej.