bet · GZ01SoU16 · 2012-04-03 00:00:00 — Andelen som instämmer i påståendet att apotekspersonalen kan ge råd om receptbelagda läkemedel har också minskat, från 77 till 56 procent.Det är alltså när det gäller de saker som är allra viktigast för konsumenterna som man upplever den största försämringen. Är det inte något att ta på allvar? Har man då verkligen gjort det bättre för konsumenterna? Du hävdade att det var huvudskälet för den här förändringen. Jag hävdar fortfarande att det är bättre för konsumenterna att det finns fler apotek och att det är närmare till . Naturligtvis är det så.Vad gäller de här undersökningarna kan jag tycka att det är lite konstigt. I de flesta fall är det samma personal på apoteken, och det är välutbildad personal. Det tar att bli farmaceut, ungefär som att utbilda sig till läkare. finns det också ett skärpt krav på att det ska finnas en läkemedelsansvarig på alla apotek, vilket har införts efter omregleringen. Det säger är därför lite förvånande. Det är samma personal med hög utbildning som arbetar på apoteken.Jag skulle vilja ställa en fråga till er: Vilka apotek vill ni lägga ned? Eftersom ni inte ville ha den här omregleringen undrar jag vad vi ska göra. Vilka ska inte få tillgång till apotek? Var ska vi dra ned? Är det i , i eller i ? Vem ska inte få tillgång till apotek i ? Jag tror nog att både , och hade apotek också före omregleringen. Du får väl bevisa för mig att de inte hade några apotek då.Vad jag ifrågasätter är att det är antalet apotek som är den högsta lyckan för människor. Det människor säger är: När jag kommer till vill jag att min medicin finns, eller så vill jag ha besked om vilket annat apotek jag kan få den på. Man säger att man vill ha personal som har tid att ge information, råd, stöd och att prata. Upplevelsen är att personalen nu har mindre tid med det man ägnade sig åt förut. Den fackförening som organiserar många säger att det är mindre tid för de anställda att sätta sig in i nya läkemedel, och man säger att man känner en ökad stress. Det är samma personal, visst, men man är uppdelade på fler ställen och mindre arbetsplatser. Det påverkar naturligtvis kompetensen, och det kan också påverka den tid, de möjligheter och det utrymme man på ett mindre apotek har för att ge råd, stöd och information. Jag tycker att detta visar på att det man efterfrågar inte är att det ska vara öppet hur länge som helst överallt eller att det ska vara hur många apotek som helst. Naturligtvis ska man ha bra öppettider och tillräckligt många apotek. Det hade man kunnat ändra genom direktiv till statliga , som man ju bestämde över. I stället privatiserade man och sålde ut det. Vi ser nu att konsumenterna uppfattar att det som faktiskt är viktigast för dem har blivit sämre. Det tycker jag är allvarligt. Det fanns ingen massrörelse som krävde privatiserade apotek. Det var något som ni borgerliga drev igenom mot vad de flesta svenskar faktiskt tyckte och tänkte. TLV har gjort en undersökning och tittat på hur många som får ut medicinen på sina recept när de kommer till . Det var före omregleringen och efteråt. Jag säger inte att det är bra att det är som inte får sin medicin, men det har inte skett några försämringar i och med omregleringen.Regeringen har också tillsatt en särskild utredare för att titta på vad det är som klickar här. Jag tror att det kan handla om distribution. Det finns två distributionskedjor som levererar mediciner en gång . Det säger sig självt att man inte kan få det om dygnet.Jag har varit i både och och tittat på detta. Där levererar man till apoteken . Det finns alltså andra sätt att göra det. Jag undrar om har varit runt och besökt apotek. Jag har varit på väldigt många. Affärsidén hos de privata, där man lyser av kraft av att få driva sitt företag, är att sätta kunden i centrum. Det är det viktigaste. Med fri företagsamhet får man människor som brinner för att sätta kunden i centrum. Utan det kan man inte överleva som apotek.Jag ser att detta är av godo. Vi har fått fler apotek, längre öppettider och bättre tillgänglighet för konsumenterna. Jag ska börja med att säga att det naturligtvis är reservation 7 som jag yrkar bifall till.Apoteksregleringen blev egentligen ingen hit, åtminstone inte för kunden. Har det blivit bättre tillgänglighet? Tja, det beror på vad man menar - om man menar antalet apotek eller om man menar tillgänglighet till det apoteken är till för. Precis som du själv sade, , ska handla om läkemedel. Där är tillgängligheten definitivt inte bättre. Har det blivit utökad service? Tja, det beror också på vad man menar. Det är ju i regel mediciner som man är där för. Sedan har jag samma frågeställningar som . Det kunde vi höra redogöra för. Det är egentligen det mest alarmerande. Är det inget som oroar? Siffrorna är ju väldigt höga när det gäller förtroendet för apotek. Är det något som ni tar till er? Jag vet att det är en utredning på gång. Det är mycket oroande att kundnöjdheten sjunker så drastiskt.Vi ser också att tillgängligheten till det fysiska inte är så viktigt för kunden som ni alltid framhäver. Det finns andra undersökningar som visar hur positivt det är för konsumenterna med omregleringen. Till exempel har gjort en utredning, och branschen har gjort en annan. Vi har pekat på att 24-timmarsregeln inte efterlevs helt och hållet. Det är därför som Tillväxtanalys och Statskontoret har fått i uppdrag att se över hela omregleringen.Vårt mål är att få bättre tillgänglighet för kunderna, så att de kan få sina mediciner. Det måste också vara varje apoteks mål. Därför finns också en frivillig överenskommelse i branschen om att man ringer runt till andra apotek om man själv inte har medicinen inne. På de apotek som jag har besökt gör man så, för där är man väldigt mån om att kunderna ska bli nöjda. Det är uppenbart att detta inte räcker. Kunden är fortfarande inte nöjd.Isabella säger att det är samma personal. Ja, det är det till viss del, men nya apotek måste ändå innebära ny personal. Den gamla personalen kan ju inte räcka till alla hundratals nya apotek. Det är klart att det är jättemycket ny personal. På den utfrågning vi höll här i framkom att ett av problemen var att det inte fanns utbildade farmaceuter på varje apotek. Det stämmer alltså inte riktigt att det hela vägen är samma personal.Återigen undrar jag: Kan ni ta till er detta? Jag vet att ni tittar på detta med 24-timmarsregeln, men det är inte det enda som kunden inte är nöjd med. Det finns andra delar i apoteksavregleringen som man inte är nöjd med. Hur ser ni på de delarna? Jag måste tydligen säga detta . Andelen som får ut sin medicin på en gång var före avregleringen, och den är fortsatt efter avregleringen.Det är lite lustigt att höra säga att det är ett problem att det ska anställas fler personer. Jag tycker att det är bra att det skapas fler arbetstillfällen om det finns ett tryck på att anställa fler på apoteken. Sedan är det hela väldigt reglerat. Man får inte driva ett apotek utan att ha farmaceuter. De som sköter läkemedelshanteringen är utbildade farmaceuter med högskoleutbildning. Jag tycker att det är lite nonchalant att påstå att det inte skulle fungera. Fler arbeten på fler apotek är väl jättebra? Läkemedel är inte vilken vara som helst. Läkemedel kan jämställas med kirurgens kniv. Det innebär att man alltid måste visa respekt för behandling med läkemedel. Det måste ske effektivt och säkert.Vi har en ingående kontroll alltifrån produktionen i läkemedelsindustrin fram till dess läkemedlet lämnar disk. Det är också en väldigt noggrann kontroll av vilka som får arbeta på apotek och hur man säkrar att patienten får rätt läkemedel på . Den svaga länken är läkarnas förskrivning och konsumenternas användning men också i viss mån den personal som finns runt en patient. Jag tänker då närmast på personalen i särskilda boenden.En av många väckarklockor var fallet 2008. Hon var inte ensam. Det hade inträffat många sådana fall tidigare, men blev uppmärksammad i medierna. Det satte i gång en debatt, och vi hade särskild debatt här i . Då kom också tanken på en lex upp.Sedan dess har dock en rad saker hänt. Vi har fått patientsäkerhetslagen , som innebär att läkemedelskomplikationer och felaktig läkemedelsbehandling liksom andra incidenter i hälso- och sjukvården ska anmälas till och utredas där på ett sådant sätt att man inte främst letar syndabockar utan försöker hitta systemfelen och hur man kan förebygga nya fall. Detta arbetar för fullt med. Det är ett större arbete än man kunde ana, och styrelsen har successivt tillförts resurser för det. Det tar dock sin tid.Den 2 juli kommer EU:s patientsäkerhetslag som innebär att medlemsstaterna ska rapportera läkemedelsbiverkningar och också medicineringsfel till den europeiska läkemedelskontrollen. Hur det här praktiskt ska gå till är nu under diskussion.Sedan har regeringen och SKL slutit avtal om en läkemedelsstrategi som tar fasta just på målet att det ska vara rätt läkemedelsanvändning till nytta för patient och samhälle. Här kommer läkemedelsgenomgångar och allt möjligt annat in, som vi fick redogjort för oss också i utskottet.Det sker också annat. Läkarutbildningen är nu föremål för översyn för att just ett sådant område som läkemedelsbehandling ska komma in på ett tydligare sätt, tillsammans med geriatrik, psykiatri och allmänmedicin.Landstingen får ett stimulansbidrag på 325 miljoner att dela på om de kan visa att den felaktiga läkemedelsanvändningen minskar med . Där har vi de öppna jämförelserna som hjälp för att kunna se hur den här förändringen sker.Det finns en reservation kring läkemedelsprövningar. Här är det så att den europeiska läkemedelskontrollen kräver prövning på barn och på äldre på ett sätt som man inte gjorde tidigare, av lite olika skäl, och även på män och kvinnor. Det arbetet är i full gång, och för läkemedel som redan finns på marknaden krävs det här vid femårsprövningen.Det finns producentobunden läkemedelsinformation från . Vi har också en särskild bok om vad man ska tänka på när man avslutar läkemedelsbehandling.Sedan ska jag gå över till apoteksfrågorna. Då vill jag tala om att jag har arbetat i . Men jag slutade , så preskriptionstiden torde vara tillräckligt lång.Under den tid jag var där lade vi ned glesbygdsapotek, det ena efter det andra. Det fick då kompenseras med apoteksombud, men det gavs också telefonservice och så vidare från det närliggande . Det är sådant som finns också. De lärdomar som fick under de här neddragningarna är vitt kända. Det beaktas också i dag.Jag tycker att det är en viss glamorisering av den här perioden. Det visas siffror från undersökningar om kundnöjdhet. Man får ju svar ungefär som man frågar. Svaren är också - det ska man komma ihåg - påverkade av vad som står i medierna.I början av 2000-talet gav , när jag var där, sina medlemmar en lista - det har jag berättat om förut - med frågor att ställa till doktorn som man skulle få svar på. Hur gick det med de där frågorna? Det var väldigt frekvent att man sade: Doktorn har ju så bråttom, så vi får fråga på i stället. Hur gick det på ? Man sade: Där har de inte tid att svara heller, så vi frågar grannen eller någon annan bekant.Tidspressen på apotek är alltså ingenting nytt. Men det lyfts fram , och vi måste naturligtvis ta siffrorna på allvar. Och jag vet att de som driver apotek, de olika kedjorna och också enskilda, tar det här på allvar.Jag tycker att man ska ha i minnet att en sådan här stor omställning innebär en massa inkörningsproblem. Det är datasystem som ska fungera och lokaler som ska godkännas av läkemedelskontrollen. Det är mycket administrativt.Det jag upplever nu när jag möter företrädare för olika apotek eller apoteksgrupper är att man säger: kan vi börja jobba med kvalitetsfrågorna, utbildning och tider. Man tar de här nöjdhetsundersökningarna på största allvar.Man ser också att man är en del av hälso- och sjukvården. Det gläder mig särskilt, för det var en sak som jag jobbade med på men som man aldrig riktigt fick tid att förverkliga. Därför är det som musik i mina öron när jag får möta företrädare för de här apotekskedjorna som säger: En viktig del är att vi måste in som en del av hälso- och sjukvården i de områden där vi verkar.Jag vill också understryka att vi i Alliansen var medvetna om att det var en stor och komplicerad omstrukturering. Det är därför vi har satt i gång så många myndigheter när det gäller att utvärdera alla de här olika delarna, detta för att korrigera och utveckla där vi ser att det är nödvändigt.Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. I - det var ju de som fick specialuppdraget att fråga konsumenterna - har man tagit upp det här med att förbättra tillgängligheten till personal med farmaceutisk kompetens. Det handlar kanske inte bara om att de inte finns utan om att de kanske ska ha den tid som behövs för olika saker.Man har tagit upp det här med förköpsinformation och rådgivning inför köp av läkemedel. Och man har tagit upp bristande tillgänglighet till lokalerna.Jag har fått information från om att tillgängligheten för dem som är blinda och gravt synskadade också har blivit sämre på flera håll.Jag har också varit och pratat med , som organiserar många som jobbar på apotek. De rapporter de fått från sina medlemmar har handlat om minskad tid för utbildning och för att sätta sig in i frågorna och ofta om en ökad stress.Farmaciförbundet har föreslagit en kompetensplattform, att man skulle göra ett samlat jobb för att få en ökad och bra kompetens för alla som jobbar på apotek.Jag vill gärna höra av om det finns några tankar på att på olika sätt försöka satsa när det gäller just kunskapen och kompetensen. Det är ju ett område som kan bli hotat. hade naturligtvis stora resurser för att jobba med kompetensfrågor om man ville. Man kan jämföra med en massa mindre apotek eller kedjor. Det finns kanske i och för sig de som är stora, men alla är inte lika stora.Är det här med en kompetensplattform en bra idé, eller finns det andra förslag? Jag är övertygad om att varenda en som har ansvar för en apotekskedja eller ett apotek är väl medveten om de här behoven. Och det här är en viktig konkurrensfaktor. Det är just kvaliteten som man kommer att konkurrera med.Man erkänner på sina håll att man inte har hunnit med. Det har handlat om att få datasystem och annat att fungera. är det på plats, och det här är det som man går i gång med härnäst.Det är därför det är så viktigt att man gör sådana uppföljningar som gör, att man följer hur verksamheten utvecklas.Apoteket hade den typen av undersökningar internt. Där kunde man se en stor variation mellan apoteken. Det konstiga var att de apotek som hade störst antal kunder och kortast tid för kunderna var de apotek där kunderna var mest nöjda. Vi djupdök i det här för att se vad som låg bakom. Det handlade mycket om bemötande. Man kan klara mycket också. Det här är undersökningar som jag hoppas att man tar vara på i den kommande apoteksverksamheten. Ja, men det är alltså inga speciella insatser när det gäller kompetensen så långt, utan det kommer att fixa sig.Jag tänkte ställa en annan fråga. Vi har receptfria läkemedel som man kan köpa på ett helt annat sätt. Vi har våra dubier i . Det finns faktiskt brister här. Man skulle behöva titta över listan igen och se om det är rätt mediciner där. Det skulle behöva vara ett bassortiment, så att man inte hamnar i det här att man försöker anpassa till barn sådant som är för de vuxna. Man kanske inte klarar av det, och det finns ingen att fråga. Det skulle vara bra med en tillståndsprövning, så att man lättare kan ställa krav och dra in tillståndet om någon inte sköter sig.Är och nöjda med detta som det ser ut eller behöver man utvärdera, titta närmare och förändra något? Det finns ändå en överkonsumtion och ett missbruk av bland annat receptfria smärtstillande läkemedel. följer ju utvecklingen. Ett smärtstillande läkemedel som vi var väldigt tveksamma till om vi skulle kunna ha ute i handeln var paracetamol, därför att det behövs ganska små mängder för att man ska förorsaka sig själv en svår leverskada. Men så här långt har det inte synts några stora hotande moln.Det här är någonting som verkligen håller ögonen på, liksom förpackningsstorlekar och sådant. Jag tycker att vi har sörjt för en tillfredsställande tillsyn när det gäller det området. och jag tycks ha läst samma rapporter. Jag har också tittat på . De gjorde alltså en undersökning med över tusen medlemmar. av personalen på apotek upplever att arbetsmiljön har försämrats efter omregleringen.Det är naturligtvis precis som du säger, att tiden fattades även tidigare, men över hälften tycker att det har blivit sämre, och det var väl inte riktigt meningen. De har inte tid med rådgivning. De tycker att utvecklingen går åt fel håll och att det riskerar att drabba konsumenten. Mer än var femte känner oro över recepthanteringen, att det handlar om felmedicinering. Det tycker jag är väldigt allvarligt.Egentligen ställer jag samma fråga som : Vad kan man göra åt det här? föreslår ju själva den här kunskapsplattformen. Någonting måste man göra. Det kan inte vara meningen att över hälften av dem som arbetar inom apotek ska uppleva att det är en försämring. Så här stora organisationsförändringar leder alltid till problem på arbetsplatser. Man upplever försämringar men man upplever också sådant som blir bättre. Det är inte någon quick fix. Jag är inte förvånad över att det ser ut som det gör.Däremot är det naturligtvis en signal till ytterst ansvariga för de olika kedjorna, apoteken, att det här måste man när man har kommit in i ett lugnare skede göra någonting åt. Det är jag övertygad om att man kommer att göra. På myndigheter som har genomgått stora sådana här omregleringar eller omorganisationer finner man precis samma sak. Trivseln går ned och tempot går upp innan man är på plats.När man sedan ser på det hela i backspegeln, i ett längre perspektiv, finner man att det var värt det. Jag är övertygad om att det kommer att ha varit värt det. Men det har varit tuffa år för dem som har arbetat inom den här sektorn. Det tror jag att vi alla är medvetna om.Samtidigt är det fantastiskt hur alla har bjudit till för att det ska lyckas. Det har jag fått många vittnesmål om. Det var inte så att alla som arbetade inom ville att det skulle förbli som det var. Man ville ha en förändring. Frågan är hur länge apoteken ska få betraktas som en ny arbetsplats och en ny organisation. Förhoppningen är, åtminstone hos mig, att jag inte står här med samma fundering. Hur länge ska det vara nytt och hur länge ska man kunna säga att det här är en stor organisation och att man får räkna med det här? Hur länge ska man räkna med att det här fortgår?Om vi pratar arbetsplatser kan det vara ganska intressant att höra att det apotek som utsågs till det allra bästa var ett i . Det är bra där också, menar jag. Som jag har sagt , ska man få en verksamhet att överleva måste man skapa både nöjd personal och nöjda kunder, annars går man under. Det är också det som gör att man kan jämföra sig med varandra. Personal kommer ju att söka sig till apotek där det är bra arbetsmiljö. Kunder kommer att söka sig till apotek där man blir väl bemött och där personalen har tid.Jag tror att mycket kommer att ske utan att vi ska stå här i och dona med att precis så här ska det vara. Jag tror att det värdefullaste här är att verksamheten kommer att utvecklas så som det passar bäst på den ort där man befinner sig. I är det en sak, i en annan, i en tredje och i det inre av på ett fjärde sätt.Man får också ha lite tålamod. Jag vågar inte säga när det är idealiskt överallt. Det kommer det sannolikt aldrig att vara, för det är det inte i några verksamheter. Men det är på god väg och det finns massor av god vilja när det gäller att det ska lyckas, alltifrån oss i Alliansen till dem som arbetar ute på de enskilda apoteken och sedan också förskrivare. Det är inte bara apoteken vi har talat om i det här betänkandet, utan det är en mycket bredare fråga än så. Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till förslaget i dess helhet och avslag på motionerna.Det är glädjande att se allt det som faktiskt nu görs på läkemedelsområdet. Den nationella läkemedelsstrategin som alliansregeringen tillsammans med Kommuner och Landsting, SKL, har lagt fram pekar ut många områden som förtjänar att lyftas fram lite extra.Jag vill börja med att visa på frågans tyngd. Det kan ibland vara svårt att tänka sig att läkemedel kan spela en negativ roll för människor i samhället, men genom felaktiga förskrivningar och misstag i administrationen skadas många människor . Det leder till kostnader för miljarder och ett mänskligt lidande som är helt onödigt. är bara ett exempel i raden av drabbade.Det är fler än man tror som berörs av det här. hämtar två tredjedelar av den vuxna befolkningen ut en eller flera receptbelagda mediciner. Att sedan använda läkemedlen som skrivits ut på rätt sätt och undvika farliga kombinationer är viktigt för att inte orsaka de här vårdskadorna. Det finns uppskattningar som säger att mellan av alla vårdinläggningar beror på läkemedelsrelaterade problem och runt hälften av dessa beror på att patienten inte har följt ordinerad behandling. Här krävs en utökad dialog och förståelse mellan personal och patient. Det är inte acceptabelt att var tionde sjuksäng är upptagen av någon som egentligen kunde ha varit frisk om botemedlet hade hanterats korrekt av patient och personal. Det måste ju vara ett av de billigaste sätten att få fram fler vårdplatser, att se till att de här människorna inte behöver komma tillbaka.Under alliansregeringens första mandatperiod, så långt jag har statistik, har andelen invånare som har över tio läkemedel minskat och andelen med riskfyllda läkemedelskombinationer i samma åldersgrupp har minskat . Trots detta är läkemedelsbiverkningar den näst största anledningen till att patienter skadas i vården.Det finns ofta bristfällig forskning på biverkningar och konsekvenser av att kombinera olika läkemedel, och att kombinera mer än tio stycken är ofta mer än vad som är överblickbart ur biverkningssynpunkt. Sedan ska man försöka komma ihåg att ta de här läkemedlen, vilket är en halv vetenskap i sig. De ska tas i olika doser, och olika ofta, några i samband med mat, andra när man ska gå till sängs och så vidare. Att klara av det här själv eller tillsammans med sjukvårdspersonal är inte lätt.Jag vill också lyfta fram en framtidsfråga för svensk och internationell sjukvård. En av de allra första debattartiklarna jag någonsin skrev lyckades jag få publicerad på debattsida. Den handlade om antibiotikaresistens. Det var efter ett inslag i Vetenskapens värld, där de hade smygfilmat hur enkelt det var att få ut antibiotika mot förkylning i , alltså ett EU-land. Det är dessutom så att en förkylning är en virussjukdom, och där hjälper inte antibiotika.De problem som vi nu börjar få här i är alarmerande, även om de inte är så stora än så . Det sägs att många i min generation kommer att leva tills vi fyller hundra. Ja, men det förutsätter att vi faktiskt inte har förbrukat möjligheten att använda antibiotika det närmaste halvseklet. Kommer vi inte att klara av att hantera detta på ett bättre sätt är det tveksamt om jag ens lever till 75. Det är nämligen en skrämmande verklighet som går oss till mötes om vi inte hanterar dessa problem . Många enkla operationer skulle vara livshotande med tanke på att vi inte kan behandla infektionsrisker. Lunginflammation skulle återigen bli en vanlig dödsorsak, inte bara för äldre. Kostnaden för sjukvården skulle inte bara gå i taket utan slå i himlen.Att använda alldeles för mycket antibiotika nu till behandlingar som läker ut bra själv eller som egentligen inte alls behöver antibiotika är lite som att kissa i byxan - det känns rätt bra , men längre fram blir det betydligt jobbigare. är förhållandevis bra på det här, men det går att göra mycket mer. Självklart kan vi ställa krav på de tillverkare av läkemedel vi anlitar.