bet · H001KU1 · 2012-11-28 00:00:00 — dagstidningar som utkommer entvå gånger . Utskottet föreslår att anvisar till anslaget 8:2 Presstöd . Utskottet noterar regeringens tillsättning av en kommitté för att göra en översyn av det statliga stödet till dagspressen utifrån en bred genomlysning av dagens konkurrensförutsättningar på mediemarknaden och behoven av stöd till dagspressen. Kommittén ska lämna förslag till hur ett framtida stödsystem kan utformas. Utskottet önskar inte föregripa kommitténs översyn och avstyrker således motionerna 2012/13:K272 (M) och 2012/13:K318 (S). Myndigheten för radio och tv m.m. Utskottets förslag i korthet anvisar till anslaget 8:3 Myndigheten för radio och tv och bemyndigar regeringen att disponera de avgifter som tas ut för att finansiera Myndigheten för radio och tv:s kostnader för handläggningen av ansökningar om att sända tv samt ansökningar om att sända digital kommersiell radio. Anslaget används för Myndigheten för radio och tv:s förvaltningskostnader. Myndigheten ansvarar för bl.a. tillstånd, avgifter och registrering som rör ljudradio- och tv-sändningar riktade till allmänheten, för granskning och tillsyn av programföretagen samt för att följa utländska radio- och tv-sändningar som riktas till den svenska allmänheten. Myndigheten för radio och tv bildades och övertog då de ansvarsområden som tidigare åvilat Radio- och samt och TV. Dessa myndigheter avvecklades . Delar av myndighetens verksamhet finansieras genom att medel anvisas från rundradiokontot till statsbudgetens inkomstsida. föreslås att delfinansierar myndighetens verksamhet (se prop. 2012/13:1 utg.omr. 17 avsnitt 13.7). Myndigheten för radio och tv ansvarar dels för inkassering och eventuell indrivning av särskild avgift enligt radio- och tv-lagen (inkasserades sammanlagt ca i särskilda avgifter), dels för att utfärda utgivningsbevis för webbsidor m.m. (en ansökningsavgift om per ansökan eller ändringsansökan tas ut enligt förordningen [2002:916] om avgifter i vissa yttrandefrihetsärenden). Verksamheten kring utfärdande av utgivningsbevis är avgiftsfinansierad, och målet är att avgifterna ska täcka myndighetens direkta kostnader fullt ut. Myndigheten för radio och tv arbetar aktivt med att informera om möjligheten att söka utgivningsbevis för att på detta sätt öka avgiftsintäkterna. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 8:3 Myndigheten för radio och tv , vilket motsvarar en minskning med (dvs. pris- och löneomräkning) jämfört med budgetbeslut . Myndigheten för radio och tv får enligt radio- och tv-lagen (2010:696) ta ut en avgift av den som hos myndigheten ansöker om tillstånd att sända tv eller tillstånd att sända digital kommersiell radio. Avgiften ska motsvara myndighetens kostnader för handläggningen av ärendena. Myndigheten för radio och tv kommer att inleda en tillståndsprocess för tv där avgiften ska uppgå till per ansökan, och de sammanlagda avgiftsintäkterna kommer enligt myndighetens prognos att uppgå till . Kostnaderna för myndighetens tillståndsgivning beror på hur mycket sändningsutrymme som är tillgängligt, och antalet ansökningar som kommer in varierar i regel kraftigt . Detta har hanterats genom att anslaget engångsvis har tillförts medel för att täcka kostnader för tillståndsgivningen. Denna finansieringsmodell är enligt regeringen inte ändamålsenlig. En modell där myndigheten i stället får disponera avgiftsintäkterna för att täcka kostnaderna för handläggningen av ansökningsärenden skulle vara mer ändamålsenlig och effektiv. En sådan modell har enligt regeringen stöd i de riktlinjer som gäller enligt budgetlagen (2011:203). Regeringen föreslår därför att bemyndigar regeringen att disponera de avgifter som tas ut för att finansiera Myndigheten för radio och tv:s kostnader för handläggningen av ansökningar om att sända tv samt ansökningar om att sända digital kommersiell radio. Regeringen avser att låta Myndigheten för radio och tv disponera dessa avgifter direkt. Regeringen beslutar om avgifternas storlek. Utskottet föreslår att anvisar till anslaget 8:3 Myndigheten för radio och tv . Utskottet föreslår vidare att bemyndigar regeringen att disponera de avgifter som tas ut för att finansiera Myndigheten för radio och tv:s kostnader för handläggningen av ansökningar om att sända tv samt ansökningar om att sända digital kommersiell radio. Budgetlagen och finansiering av investeringar Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av budgetlagen i syfte att göra lånefinansiering av investeringar till en huvudprincip. Jämför reservation 6 (V). m.fl. (V) begär i partimotion 2012/13:T320 (yrkande 19) att tillkännager för regeringen att budgetlagen bör ändras så att lånefinansiering kan utgöra huvudprincip. I motionen anges bl.a. att budgetlagen föreskriver att investeringar i infrastruktur, fastigheter m.m. i normalfallet ska finansieras via anslag i statsbudgeten. Således bokförs investeringarna som kostnader i statsbudgeten i takt med att utgifterna uppstår, vilket innebär att kostnaderna för investeringar i infrastruktur direktavskrivs. Motionärerna anser att detta är ett märkligt förfaringssätt eftersom investeringar i infrastruktur konsumeras över och att det därför vore rimligare att kostnaden fördelas över dess livslängd. Vidare påpekas att infrastrukturinvesteringarnas redovisning blir särskilt problematisk i kombination med systemet med utgiftstak. Kombinationen av snålt tilltagna utgiftstak och infrastrukturinvesteringar som direktavskrivs innebär enligt motionärerna att investeringar får konkurrera om utrymmet under utgiftstaken med löpande utgifter som sjukpenning, barnbidrag m.m. Detta riskerar att leda till att viktiga samhällsinvesteringar inte kommer till stånd eller skjuts . Motionärerna anser att staten, i likhet med vad som är fallet i kommuner och företag, bör införa en investeringsbudget där man bokför kostnaderna för investeringarna genom avskrivningar. För att statsfinanserna ska vara stabila och hållas under god kontroll föreslår motionärerna också ett tak för investeringsbudgeten, att den enbart ska omfatta fysiska investeringar och att de offentliga finanserna ska vara i balans över en konjunkturcykel. Frågan om att ändra redovisningsprinciperna för vissa av statsbudgetens utgifter och ändamål är komplicerad och måste enligt motionärerna föregås av en grundlig parlamentarisk utredning. Vid beredningen av lagärendet om budgetlagen (prop. 2010/11:40, bet. 2010/11:KU14, rskr. 2010/11:177) ändrades inte huvudprincipen om anslagsfinansiering av investeringar. delade finansutskottets bedömning när det gäller anslagsfinansiering av infrastrukturinvesteringar (se nedan) och tillstyrkte således regeringens förslag rörande 7 kap. budgetlagen och avstyrkte de berörda motionsyrkandena. beslutade i enlighet med förslag. I sitt yttrande till i detta lagärende framhöll finansutskottet när det gällde motionsförslag om att bl.a. investeringar som huvudprincip ska finansieras genom lån att finansutskottet hade uttalat sin syn på orsakerna till att investeringar i infrastruktur ska finansieras med anslag (bet. 2008/09:FiU1, 2009/10:FiU1). Delar av finansutskottets yttrande till sammanfattas nedan (se bet. 2010/11:KU14 s. 28 f.). Det viktigaste skälet är att då underkastas investeringsutgiften samma budgetprövning som övriga utgifter. Det förhållandet att investeringarna är långsiktiga till sin karaktär har finansutskottet inte ansett vara något skäl att undanta dem från den årliga budgetprövningen, eftersom även andra utgifter i budgeten varierar vad gäller långsiktighet och ekonomiska konsekvenser för framtiden. har också betonat att anslagsfinansiering av investeringar bidrar till tydlighet och transparens i budgeten. pekar på att det realekonomiskt inte heller är någon skillnad om investeringen finansieras enligt huvudregeln i budgetlagen eller med lån i . I båda fallen är effekten på statsbudgetens saldo lika med investeringsutgiften. Finansiering enligt huvudprincipen innebär att investeringen belastar ett anslag, medan finansiering enligt undantaget innebär att nettoutlåning ökar. Båda påverkar statsbudgetens saldo och den offentliga sektorns finansiella sparande. Den faktiska uppoffringen görs alltså av skattebetalarna vid investeringstillfället. anser att argumenten för anslagsfinansiering av investeringar är lika giltiga nu som . Finansiering via lånefinansiering riskerar att försvaga både budgetprocessen och inflytande över investeringsbesluten. Genom anslagsfinansiering underkastas investeringsutgiften (vid investeringstillfället) samma budgetprövning som övriga utgifter. Vid lånefinansiering kommer framtida anslagstilldelningar att bindas med räntor och amorteringar. Genom att särbehandla investeringsutgifter finns det en risk att långa amorteringstider skapar en obalanserad beslutssituation där finansieringsbördan ter sig avlägsen vid beslutstillfället. har behandlat motionsförslag om att lånefinansiera infrastruktursatsningar i stället för att anslagsfinansiera och direktavskriva dem (se bl.a. bet. 2010/11:TU17 och 2011/12:TU13). har då hänvisat till ovannämnda resonemang och avstyrkt motionerna. har beslutat i enlighet med trafikutskottets förslag. Utskottet bedömer alltjämt att argumenten för anslagsfinansiering av investeringar är lika giltiga nu som för beredningen av lagärendet om en reformerad budgetlag. I likhet med finansutskottet anser att anslagsfinansiering av investeringar bidrar till tydlighet och transparens i budgeten. Finansiering via lånefinansiering riskerar enligt utskottet att försvaga både budgetprocessen och inflytande över investeringsbesluten. Genom anslagsfinansiering underkastas investeringsutgiften (vid investeringstillfället) samma budgetprövning som övriga utgifter. En särbehandling av investeringsutgifter skulle kunna leda till en risk att långa amorteringstider skapar en obalanserad beslutssituation där finansieringsbördan ter sig avlägsen vid beslutstillfället. Utskottet avstyrker således motion 2012/13:T320 (V) yrkande 19. för europapolitiska studier samt EU-information Utskottets förslag i korthet anvisar till anslaget 9:1 för europapolitiska studier samt EU-information . Jämför särskilt yttrande 3 (V). Området omfattar den forsknings- och analysverksamhet som bedrivs av för europapolitiska studier (Sieps). Inom detta område finansieras vidare verksamhet som rör information om EU och om utvecklingen av samarbetet inom unionen. Sieps är en myndighet under regeringen vars målsättning är att ta fram forskning och analys som rör utvecklingen inom EU, göra forskningsrapporter, analyser och andra underlag tillgängliga för beslutsfattare på olika nivåer samt aktivt delta i och skapa internationellt forskningsutbyte. En majoritet av de frågor som ryms inom samhällspolitiken har en EU-dimension. Politiska processer på EU-nivå påverkar det offentliga samtalet och den politiska diskussionen i . ska tillhöra kärnan i det europeiska samarbetet. En viktig del i detta och i en demokrati är att det finns underlag för en aktiv och initierad dialog i EU-politiska frågor. I sammanhanget är det vidare värdefullt med kunskaper om hur EU:s gemensamma institutioner fungerar och deras betydelse för medborgarna. Regeringen vill därför även på olika sätt bidra till en god kunskapsgrund kring EU och ett initierat, mångfasetterat och livligt offentligt samtal kring EU-politiska överväganden. Den av Sieps fastlagda inriktningen på forsknings- och utredningsverksamheten ligger enligt regeringen i linje med behovet av att få en initierad belysning av dessa problemställningar, ge regeringen och andra beslutfattare underlag för överväganden och lägga grunden för ett offentligt samtal i dessa frågor. Regeringen lägger vikt vid att Sieps även fortsättningsvis ska ha en hög målsättning när det gäller spridning, bl.a. genom publikationer och seminarier. Regeringen har för avsikt att utöka Sieps uppdrag till att myndigheten framgent även ska erbjuda olika EU-utbildningar riktade till tjänstemän i statsförvaltningen som en del i den långsiktiga kompetensförsörjningen på EU-området. Det nya uppdraget kommer att gälla från . EU:s gemensamma institutioner rekryterar och anställer hundratals personer. En ny och mer ambitiös rekryteringsprocedur infördes . Inom ramen för EU-informationen avser regeringen att även använda medel inom anslaget för att genom särskilda informationsinsatser höja kunskapsnivån i när det gäller rekryteringsvägar till EU:s institutioner. Regeringen avsätter vidare medel från anslaget för att ge stöd till olika aktörer i syfte att stimulera ett mångsidigt offentligt samtal kring EU:s framtidsfrågor. uppgick anslagssparandet till , till 426 000 och till . Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 9:1 för europapolitiska studier samt EU-information , vilket motsvarar en ökning med (dvs. pris- och löneomräkning) jämfört med budgetbeslut . m.fl. (V) föreslår i partimotion 2012/13:K370 att anslaget ska avskaffas och att Sieps bör läggas ned (yrkandet i denna del). Motionärerna anser att Sieps inte fyller funktionen att stimulera en bred och folkligt förankrad EU-debatt i . Senast utskottet behandlade motioner om att Sieps borde läggas ned var vid förra årets budgetbehandling (bet. 2011/12:KU1). Utskottet avstyrkte då ett motionsyrkande i ämnet. Vid tidigare behandlingar av motionsyrkanden om nedläggning av Sieps (exempelvis ) har delat utrikesutskottets bedömningar. hade då i sitt yttrande till bedömt att borde ha tillgång till ett organ som kan förse de politiska beslutsfattarna med analyser och annat underlag om olika EU-frågor och att motionskrav om att lägga ned Sieps därmed saknade utskottets stöd (se bet. 2009/10:KU1). Utskottet föreslår att anvisar till anslaget 9:1 för europapolitiska studier samt EU-information . Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:K370 (V) yrkandet i denna del. Utskottets förslag i korthet lägger redogörelsen till handlingarna. I redogörelse /12:RS2 lämnas en redovisning för verksamhet under . Där lämnas uppgifter om personal och organisation. Med utgångspunkt i riksdagsordningen samt i instruktionen har riksdagsstyrelsen formulerat fem huvuduppdrag: ska skapa bästa möjliga förutsättningar för och ledamöternas arbete genom att svara för väl fungerande stöd till arbetet i kammare och utskott m.m. svara för väl fungerande stöd och service till ledamöter och partikanslier främja kunskapen om och dess arbete vårda och bevara byggnader och samlingar vara en väl fungerande och framsynt myndighet och arbetsgivare. redovisar resultatet fördelat på endast en verksamhetsgren Stödet till den parlamentariska processen. Verksamheten redovisas fördelad på uppdragsområden. Där anges hur arbetet inom dessa områden har bidragit till att övergripande mål uppfyllts. Enligt redogörelsen är bedömningen att i allt väsentligt har fullgjort sina uppdrag så som de är formulerade i riksdagsordningen, i förvaltningens instruktion och övriga styrdokument samt i de särskilda beslut som riksdagsstyrelsen fattat. Utskottet föreslår att lägger redogörelsen till handlingarna. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn i frågan om föräldraledighet för statsråd. (KD) föreslår i motion 2012/13:K201 att frågan om att införa möjligheten till föräldraledighet för statsråd skyndsamt bör ses över. I motionen hänvisas till tidigare behandlingar av liknande motionsyrkanden. Motionären anger även att det är olyckligt att det saknas en formell möjlighet för statsråd att vara föräldralediga. Även om statsrådsuppdraget är ett mycket speciellt uppdrag anser motionären att detta inte är ett skäl för att föräldraledighet inte ska kunna införas. I motionen pekas även på exempel på sätt att hantera föräldraledighet för statsråd i och . Vidare anförs i motionen att svenska riksdagsledamöter ersätts under frånvaro från uppdraget. Senast utskottet behandlade en motion om föräldralediga statsråd var vid förra årets budgetbehandling (bet. 2011/12:KU1). Utskottet konstaterade då alltjämt att ett statsråd inte är någon arbetstagare utan har ett uppdrag av en mycket speciell natur och att ett statsråd i princip alltid förutsätts vara i tjänst, även om regeringsformen utgår från att statsministern och andra statsråd kan ha förfall att fullgöra sina uppgifter, t.ex. på grund av sjukdom eller ledighet. Mot bakgrund av statsrådsuppdragets särskilda natur ansåg utskottet fortfarande att frågan om statsrådens möjligheter att vara föräldralediga inte lämpar sig för en lagreglering. I stället ansåg utskottet att regeringen praktiskt skulle lösa den situation som uppkommer vid ett statsråds behov av längre ledighet från fall till fall. Utskottet resonerade på ett liknande sätt i samband med behandlingen av en motion (bet. 1997/98:KU1). Utskottet konstaterar alltjämt att ett statsråd inte är någon arbetstagare utan har ett uppdrag av en mycket speciell natur, och att ett statsråd i princip alltid förutsätts vara i tjänst, även om regeringsformen utgår från att statsministern och andra statsråd kan ha förfall att fullgöra sina uppgifter, t.ex. på grund av sjukdom eller ledighet. Mot bakgrund av statsrådsuppdragets särskilda natur anser utskottet fortfarande att frågan om statsrådens möjligheter att vara föräldralediga inte lämpar sig för en lagreglering. Utskottet anser att regeringen praktiskt ska lösa den situation som uppkommer vid ett statsråds behov av längre ledighet från fall till fall. Därmed avstyrks motion 2012/13:K201 (KD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Insyn i kungliga hovstaten, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:K207 av m.fl. (V) yrkande 2. I dagens svenska monarki kan statschefen inte granskas på något formellt sätt. Den granskning som sker är endast den genom media. Detta är en allvarlig brist som behöver åtgärdas, oavsett om ska övergå till republik eller inte. Jag anser att statschefen har specificerade uppgifter som självklart borde kunna granskas på samma sätt som all annan verksamhet som finansieras med offentliga medel. Verksamhetens effektivitet och hur den ekonomiska ersättningen används bör vara föremål för offentlig granskning. framförs synpunkter på att monarken måste få ha sin privata ekonomi i fred och att det därför inte går att granska kungahuset på samma sätt som annan verksamhet. Ett sätt att lösa det skulle enligt min mening kunna vara att monarken får ett arvode för sitt uppdrag som kan finansiera privata utgifter. I de fall andra medlemmar i kungafamiljen vikarierar för monarken får de då ett arvode. Omkostnader för representation, statsbesök och andra uppgifter som ingår i uppdraget bör finansieras genom anslag till Kungliga hovstaterna. De utgifterna är då tydligt avskilda från monarkens privata ekonomi och borde utan svårigheter kunna granskas. Exakt hur denna modell ska se ut behöver självklart utredas, men att en granskning och insyn i Kungliga Hovstaternas verksamhet och ekonomi behövs är helt klart. organisation, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:U208 av m.fl. (V) yrkande 10 och 2012/13:K260 av (FP), 2012/13:K350 av (M), 2012/13:K377 av och Skånberg (båda KD), 2012/13:U262 av m.fl. (S) yrkande 1, 2012/13:U306 av m.fl. (S) yrkande 98 och 2012/13:So595 av m.fl. (MP) yrkande 24. representation utomlands är en viktig resurs för vår utrikes-, bistånds- och näringspolitik. Vi behöver en väl utrikesförvaltning både på UD i och i världen. UD:s utrikespolitiska kompetens och analysförmåga måste upprätthållas. vill slå vakt om UD:s möjligheter att såväl behålla som nyrekrytera kompetent personal. Att kunna analysera maktordningen mellan män och kvinnor och de olika uttryck den tar sig i olika delar av världen kräver kunskap. Att arbeta fram verktyg för att bryta denna maktordning kräver än mer kunskap. På de svenska ambassaderna skrivs årliga rapporter om situationen rörande mänskliga rättigheter och man tar fram underlag för samarbetsstrategier för utvecklingssamarbetet. I dessa är det viktigt att det finns med en tydlig analys utifrån ett könsmaktsperspektiv. För att detta ska vara möjligt behöver kompetensen höjas, och alla ambassader och biståndskontor behöver ha en handläggare som ansvarar för jämställdhetsarbetet. Kvinno- och mansjourer, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:K367 av m.fl. (MP) yrkande 1. Kvinno- och mansjourerna kan få bidrag från länsstyrelser och kommuner, men jag och mitt parti anser att detta saknar långsiktighet. Bidragen ges på årsbasis vilket medför att jourernas verksamhet inte kan planeras med någon rimlig visshet. Det statliga stödet är dessutom för litet, då den kommunala medfinansieringen inte alltid ges. Mot denna bakgrund anser jag att stödet till kvinno- och mansjourer måste ökas. bör därför ge regeringen till känna att förutsättningarna för stödet till jourverksamheten måste ändras, så att verksamheten ges en långsiktigt stabil ekonomisk situation. Länsstyrelsers kartläggning av värdefulla skogar, punkt 6 (S) av (S), i (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 44. Vissa länsstyrelsers arbete med att kartlägga skogar med höga naturvärden släpar efter. Vi anser att det måste undersökas om dessa länsstyrelser behöver resursförstärkning för att klara sitt arbete eller om det räcker med en omfördelning för att prioritera detta viktiga uppdrag. Även om det av regeringens proposition om hållbart skydd av naturområden framgick att kunskapsläget när det gäller värdefulla skogar är relativt gott, bl.a. tack vare och större skogsägares nyckelbiotopsinventeringar och de särskilda inventeringar av statliga skogar som och länsstyrelserna genomfört, så fanns då fortfarande värdefulla skogar som inte hade uppmärksammats i inventeringarna. Mot den bakgrunden anser vi att ska tillkännage för regeringen att den bör se över de resurser länsstyrelserna har för att kartlägga värdefulla skogar för att se om dessa kan omprioriteras för att förstärka det arbetet. Återinförande av avgifter vid djurskyddskontroller, punkt 7 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:MJ312 av m.fl. (V) yrkande 3. trädde den borgerliga regeringens omorganisering av djurskyddskontrollerna i kraft. Omorganiseringen har med rätta fått utstå mycket kritik. Den borgerliga regeringen tog bl.a. bort möjligheten att ta ut avgiften för kontrollerna samt tillsköt inte tillräckligt med resurser. Trots vissa förbättringar i form av tillfälliga extramedel för djurskyddskontroller görs fortfarande långt färre kontroller . Antalet kontroller har nästan halverats: från drygt 23 2008 till 14 2011. vill kraftsamla kring djurskyddskontrollen. Vi välkomnar att ansvaret numera ligger på länsstyrelserna. Det ger kontrollanterna större möjlighet till ett mer professionellt och effektivt arbete. Men kontrollverksamheten behöver ökade resurser. Jag och mitt parti vill därför återinföra möjligheten att ta ut kontrollavgifter för kontrollanterna. På det sättet kan kontrollanterna få ett välbehövligt tillskott av resurser för att bedriva en bättre verksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Budgetlagen och finansiering av investeringar, punkt 11 (V) av (V).