· GZ01KU14 · 2012-04-12 12:53:29 — Det är alltså inte generella regler som läggs på i förväg, utan man kommer att kunna besvära sig till och åberopa resolution och , alltså med svensk lag. Hur det kommer att utvecklas och hur det kommer att säkerställa de situationer tar upp kan jag inte säga. Det är en avvägning, som det ju är när det gäller de mänskliga fri- och rättigheterna, så att man säkerställer både den enes frihet och den andres rättighet. Då min kollega redan har redogjort för våra ståndpunkter i övriga frågor vill jag uppehålla mig vid frågan om samvetsfrihet. Jag vill börja med att yrka bifall till motion So642 om samvetsfrihet.Som vi har hört kom beskedet att antagit en resolution, 1763, som skyddar vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet. Denna resolution innebär att ingen person, inget sjukhus och ingen institution ska tvingas, ställas till ansvar för eller på något sätt diskrimineras för att man på grund av samvetsbetänkligheter inte vill utföra eller medverka till abort, dödshjälp eller någon annan handling som kan orsaka döden för ett mänskligt eller embryo. framhåller resolutionen att föreskrifter som ska garantera vårdpersonalen rätt till samvetsfrihet även måste garantera att den kvinna som på laglig grund önskar avsluta en graviditet också kan få en abort utförd. Rätten till samvetsfrihet har stöd även i artikel 18 i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter samt i artikel 9, där det - det har vi också hört tidigare - uttryckligen står följande: "Var och en har rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet." Då är en del av svensk lag torde sjukvårdpersonal redan ha ett visst skydd i grundlagen för att kunna åberopa samvetsfrihet, men det har varit svårt att veta hur denna samvetsfrihet ska tolkas. finns det dock en tydlig resolution från som tar hänsyn till vårdpersonalen samt den lagstadgade rätten till abort. inbjuder även medlemsstaterna till att utveckla omfattande och tydliga bestämmelser som definierar och reglerar rätten till samvetsfrihet som tillgången till vård och hälsa säkras. Att lagstadga vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet har man också gjort i flertalet av de 47 medlemsländerna i . , som ska vara förebild i frågan om mänskliga rättigheter, hör dock till de få undantagsfall som inte visat sig villiga att införliva föreskrifter om samvetsfrihet i svensk lagstiftning. Det är alltså detta vi förespråkar i vår motion. Man kan fråga sig varför mänskliga rättigheter inte ska få gälla för vårdpersonal i . Är det något som gör så unikt och komplicerat som land att vi inte kan följa i andra europeiska länders fotspår?Fru talman! Abort och dödshjälp leder till särskilt svåra konfliktsituationer vad gäller etiska dilemman, och därför bör rätten till åberopande av samvetsfrihet enligt resolution ha en särställning i svensk sjukvård. har vi inte aktiv dödshjälp i , men om det skulle bli aktuellt måste vi inse vilka etiskt svåra situationer detta kan innebära för vårdpersonalen.Efter de rapporter som har kommit om vårdpersonalens upplevelser vid sena aborter ställs också frågan om samvetsfrihet på sin spets. uttalade sig en sjuksköterska i . Hon sade: "Det känns fruktansvärt att låta fullt friska ligga och dö framför våra ögon, men vi kan ingenting göra. Eller rättare sagt: vi får inte göra någonting. I så fall bryter vi mot lagen." Sjuksköterskan berättade att hon varit med om två fall , ett och ett . I samma artikel berättade sjuksköterskan att vårdpersonalen mår så dåligt av dessa händelser att flera har slutat sitt arbete på grund av det. Efter en rundringning av tidningen publicerades en artikel , där det sades att man på nästan hälften av har upplevt att aborterade visat livstecken. På något sjukhus läggs fostret i ett bäcken med locket på. Några håller det i famnen tills det går bort, och en tredje lägger det ute i sköljen där det lämnas ensamt att dö. Det kan inte vara rimligt att vårdpersonal ska tvingas till denna typ av upplevelser. vet vi inte om det är så att de tvingas i samtliga fall, men det finns ingen lagstadgad rätt i . Vårdpersonalen har i första hand utbildat sig till att rädda liv, och vi måste förstå vilket etiskt dilemma de ställs inför i dessa situationer.I tisdags, , kom en ny artikel i om en sjuksköterska som uttryckte att det var en förfärlig upplevelse när hon såg ett röra på sig efter en abort. Hon ifrågasätter inte kvinnans beslut om abort men beskriver hur oetiskt det kändes att sätta locket på lådan där ett låg som hon inte var säker på var dött.I samma artikel lyfts fram att just sena aborter är en av de mest svåra och känslosamma situationerna i vården för vilken professionell sjuksköterska eller barnmorska som helst. Trots detta saknas det tid och utrymme för känslomässiga eller etiska diskussioner. Liksom locket läggs på de som föds levande för att man ska slippa se det hemska läggs ett lock av tabu på dessa etiskt och känslomässigt svåra frågor.Fru talman! Jag välkomnar därför att i alla fall erkänner att frågan om samvetsfrihet är av stor principiell vikt och att man lyfter fram resolution . är dock inte berett att ta något initiativ i frågan och hänvisar till att liknande motionsyrkande tidigare avstyrkts. I detta sammanhang måste jag säga att jag är lite förvånad över att inte fullt ut ställer sig bakom sina egna motioner om samvetsfrihet.Sverigedemokraterna menar däremot att det är dags att ta initiativ i frågan. I linje med att vi i en tidigare debatt och riksdagsbeslut ställt oss bakom resolution och försvarat rätten till samvetsfrihet vill vi även att i enlighet med denna resolution inför föreskrifter i svensk sjukvård som garanterar vårdpersonalens rätt till samvetsfrihet. Detta vill vi att ger regeringen till känna.Därför yrkar jag bifall till motion So642. undrar varför jag som representant för inte har yrkat bifall till vår egen motion, och det kan man ju undra.Till att börja med är detta det öde som av alla motioner möter. Det här är ett arbete på lång sikt. Att slåss för samvetsfriheten ur de olika aspekterna är något som inte går att göra över ; det inser jag mycket väl. Men här har utskottet gjort en god avvägning och lyfter fram att de frågor som tas upp i motionerna är av stor principiell vikt. Och har i en resolution tagit upp frågor om samvetsfrihet inom sjukvården. står det förvisso inte hur den principiella vikten ska avdömas.Vi har alltså inte tagit ställning till om det är positivt eller negativt. Men det finns likväl en enighet om att den som besvärar sig till , med ledning av resolution , kommer att få upprättelse - i efterhand, kan sägas, och inte i förväg. Men man har likväl en möjlighet att föra fram sin åsikt. Det är så långt som vi har kommit, och det är så långt som vi tycker att det är rimligt att gå. Jag tackar Skånberg för lite tydliggöranden.Resolution är inte bindande och ger ingen garanti för vårdpersonalen att åberopa. Det kan bli en väldigt lång process att i efterhand söka hjälp i Europarådet.Om vi nu tycker att det är av stor principiell vikt och när den här resolutionen nu finns tycker jag att och Skånberg borde stå upp för att vi ska införliva regler i svensk lag som garanterar rätten till samvetsfrihet, såsom man också har gjort i flertalet andra länder i . Jag undrar varför inte Skånberg och KD vill driva på hårdare, såsom vi vill göra här , och rösta för motionen.När det gäller att vi hänvisar till resolutionen vill jag säga att riksdag sade att man var kritisk till resolutionen. Jag undrar hur Skånberg ställer sig till det. Kan svenska medborgare verkligen känna sig trygga med och förlita sig på en resolution som riksdag i princip vill verka för att upphäva? Att det finns de som är kritiska mot den tolkning som nu ger uttryck för kommer hon nog att upptäcka i nästa replikskifte.Jag noterar att i resolution anförs att medlemsstaterna har att utveckla tydliga regler för hälso- och sjukvården som garanterar rätten till samvetsfrihet vad gäller deltagande i aborter och liknande, tillförsäkrar att patienterna informeras om en sådan vägran av vårdnadsgivare och blir hänvisade till en annan vårdgivare och tillförsäkrar att patienterna får rätt behandling , särskilt i nödsituationer. Det är vad resolutionen säger, och den garanterar bådas fri- och rättigheter.Vi har en motion av och som är nästan identisk med den som har undertecknat. Det här är så långt som vi nu har kunnat föra fram detta. Och det är så att har vägledning av resolution . Det kommer inte att vara ett slag i luften och bara en from förhoppning, utan i efterhand kommer man att kunna pröva om vi har samvetsfrihet också i . Jag välkomnar att resolutionen finns och att man åtminstone kan söka hjälp i efterhand. Men vad jag vill föra fram är att vi, liksom andra länder i , borde kunna införa regler i lagstiftningen som reglerar det här och också tydliggör hur man ska tolka samvetsfrihet. Annars blir det ännu svårare att tolka och reglera detta så att man tillfredsställer både rätten till samvetsfrihet och den lagstadgade rätten att få vård och en abort utförd.Det skulle bli enklare om vi hade rätten till samvetsfrihet i svensk lagstiftning än att man i efterhand ska söka hjälp i . Det är vår ståndpunkt. Det finns olika ståndpunkter, och det är en sak. Vi anser att det vore en fördel att ha tydliga regler i svensk sjukvårdslagstiftning. Som vi har konstaterat här är fri- och rättigheter avvägningar. Den enes frihet får inte inskränka den andres rättighet. De här avvägningarna är svåra att göra. Det är det vi diskuterar. Vi diskuterar inte till exempel tidsgränser för abort och liknande. Det är också viktiga frågor, men det är inte de som vi behandlar här.Just gränsdragningen mellan samvetsfrihet och kvinnors rätt till sin egen kropp och rätt till abort är en svår fråga. Majoriteten av medlemsstaterna i och väldigt många länder i har gjort en annan avvägning än vad riksdag har gjort under många år.Sverige tillhör de länder som tidigt har lyft fram kvinnans rättigheter till sin egen kropp och också ansett att det är en mänsklig rättighet. Det finns ju länder som anser att kvinnor över huvud taget inte är människor och inte ska ha mänskliga rättigheter. Men är ett föregångsland i det avseendet. Det krockar med dem som har en stark religiös uppfattning att man ska kunna jobba inom vården men ändå inte utföra de saker som kvinnan i har rätt till.Jag tycker att det är rimligt att det här landar i att vi inte ska gå vidare i det här, att vi inte ska se till att kvinnor riskerar att mötas av vårdpersonal som inte tänker utföra det som man kommer för att få hjälp med.Jag vill också fråga om det finns andra yrken där ni tycker att vi borde införa samvetsfrihet, för det finns ju många sammanhang där man av olika skäl kan känna att man inte vill vara delaktig i den ena eller andra verksamheten. Vill ni utvidga det här eller gäller det just kvinnors rätt till sin egen kropp? Är det den viktigaste frågan? Det var ganska många frågor, så jag hoppas att jag kan komma ihåg alla.Mia säger att abort är en mänsklig rättighet, men ur internationell och juridisk synpunkt finns det ingen grund för att tillgång till abort ska vara en mänsklig rättighet. Det är ingenting som enligt FN:s deklaration är en mänsklig rättighet, utan det är någonting som en del politiker i har formulerat i sin politik.Däremot är det en lagstadgad rätt i att få utföra en abort, och även ganska sent. Om vi nu ska diskutera tidsgränser är det just de sena aborterna som väcker väldigt mycket svåra känslor hos vårdpersonalen i . Jag tror att det ofta är där som man upplever samvetsbetänkligheter, och det påverkar den här debatten.Mia frågade om vi ska utveckla detta till ännu fler yrken. Nej, det som jag pratar om här är specifikt resolution och det som resolutionen uppmanar medlemsländerna till, att införa tydliga regler för samvetsfrihet. Här ska också den avvägning som pratar om göras. Det ska ske en avvägning mellan kvinnans lagstadgade rätt till abort och samvetsfrihet. Vi vill ge regeringen till känna att de ska återkomma med förslag på hur sådana regler ska utformas och där de båda vågskålarna ska finnas med. Det måste vara en missuppfattning. Jag har inte sagt att rätten till abort alltid är en mänsklig rättighet. Jag har talat om att det finnas avvägningar och att vi ser olika på detta.I anser vi att kvinnor ska ha rätt till sin egen kropp. Vi anser att kvinnor ska ha rätt till abort. Det går inte att å ena sidan säga att kvinnor alltid ska ha rätt till abort och rätt att avbryta en oönskad graviditet och å andra sidan säga att man ska se till att all sjukvårdspersonal kan säga nej om de vill. Så kan man inte lagstifta. Man måste bestämma sig för vilken av dessa rättigheter och vilken av dessa principer som ska väga tyngst.Det blir omöjligt att säga att alla har rätt till abort och rätt att få hjälp med en spiral på en vårdcentral - spiral som av många med religiös uppfattning anses som mord på blivande barn - om man har sådana regler som gör att två anställda barnmorskor kan säga att de inte vill befatta sig med detta.Det är alltid en avvägning mellan friheter och rättigheter och vilken princip som ska väga tyngst. Min absoluta uppfattning är att rätten att avbryta en graviditet och rätten att använda de preventivmedel som finns för att slippa avbryta en graviditet väger tyngre än att en barnmorska ska kunna säga nej. Det finns ju möjlighet att välja ett annat yrke. Man kan inte bli militär om man är pacifist. Det är samma sak här. Det är orimligt att bli barnmorska om man inte kan arbeta med alla sorters preventivmedel och avbrytande av oönskade graviditeter. Jag har fått många starka reaktioner från personer som arbetar inom vården om att de är oroliga för att många i är kritiska till samvetsfrihet. De undrar också vad de har för rätt att åberopa samvetsfrihet just för att de ställs inför svåra etiska situationer i vården.Jag tycker att det är beklagligt att inte kan ta hänsyn till både vårdpersonalens rättigheter och kvinnans rättigheter utan helt bortser från att vårdpersonalen behöver vissa rättigheter i sitt svåra yrke som de ska utföra.Om tror att mycket vårdpersonal kommer att säga nej till att utföra den här typen av uppgifter bör hon kanske fundera över om vi ska börja diskutera de etiska frågor och dilemman som finns i den abortlagstiftning vi har i där aborter tillåts så sent. Det är dessa situationer som upplevs som svåra av vårdpersonalen.