bet · GZ01FiU22 · 2012-06-12 00:00:00 — Det är därför vi har motionerat i frågan.Regeringen har efter otaliga initiativ från tillsatt en utredning på för att se över frågan om egenkapitalbevis för sparbanksrörelsen. Utredarens resultat skulle ha presenterats och är alltså försenat. Det visar att intresset för frågan är lågt hos regeringen, vilket jag beklagar.Egenkapitalbevis kan vara av avgörande betydelse för tillgången till kapital på landsbygden . Egenkapitalbevis är redan infört i , och har utfallit väl. Det är ett instrument som har viss likhet med aktier. Huvudprincipen är att egenkapitalbevisens kapitalandelar läggs under samma regelverk som institutionens övriga kapital så att utdelningar, gåvor till allmännyttiga ändamål och avsättningar till fond styrs av ett och samma regelverk. Skillnaden mot aktier ligger främst i äganderätten till bankens förmögenhet samt inflytande i bankens organ. Systemet med egenkapitalbevis kan vara värdefullt i såväl goda som dåliga tider. För att förebygga eller ta sig ur en kris kan ett kapitaltillskott via bevisen vara en avgörande faktor för att en sparbank ska överleva och fortsätta att vara en lokal utvecklingsmotor. I andra lägen kan bevisen bidra till en ökad kapitalmängd, vilket ger större möjligheter att öka krediterna för de lokala kundgrupperna, och därmed intäkterna.Det verkar nästan finnas en majoritet i för egenkapitalbevis. Socialdemokraterna har uttalat sig positivt. har drivit frågan länge, och vi är glada för att fler och fler ansluter sig. Jag vet att flera moderater har uttalat sig positivt i frågan. Det kanske kan komma något om vi tillsammans lägger ned lite krut i den här frågan och driver undan det motstånd som finns inom regeringen och i Finansdepartementet.I detta anförande instämde (V). Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut.Detta ärende är, som sagt, ett motionsbetänkande rörande bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor. I betänkandet behandlas 27 motionsyrkanden inom detta område och det finns sex reservationer. Flertalet av dessa motioner är likalydande motioner som behandlades så sent som förra riksdagsåret. Det finns dessutom flera motioner som tar upp frågor som är föremål för utredningar som påbörjats före den allmänna motionsperioden. Icke desto mindre hade jag tänkt att kort säga några ord om några av dessa frågor som också berörts av föregående talare.När det gäller lokala sparbanker vill jag hålla med om vikten av fungerande konkurrens på den finansiella marknaden. Jag tycker att har en poäng i att sparbankerna kan utgöra en viktig del i detta. När det gäller egenkapitalbevis eller möjligheterna att ta in externt kapital, som motionen tar upp, vill jag inte föregripa den utredning som pågår. Jag tror inte heller att har förväntat sig bifall av motionen med anledning av detta. Däremot är vi många som beklagar att utredningen dragit ut . Det har funnits förväntningar om att denna utredning redan skulle ha presenterats. Så är inte fallet, och utredningens färdigställande har skjutits upp . Vi vet att detta är en komplex fråga och att införandet i befintlig lagstiftning vidare behöver utredas. Vi får väl ändå tro att det är positivt att det blir rätt från början och att det görs ett genomgripande och gediget arbete.Bankdelning är en fråga som åter rests i samband med det överdrivna risktagandet och de okritiskt likriktade massplaceringarna som blottats i samband med finanskrisen. Alltför tydligt har sårbarheten i de ekonomiska systemen uppenbarats. Till och med hela staters ekonomier har drabbats hårt på grund av bankernas agerande. Det kan därför tyckas logiskt med en delning av bankerna där endast den traditionella bankverksamheten är den som ska garanteras, och där investmentdelarna ska stå sin egen risk. Dessvärre är verkligheten inte lika enkel, och det är inte givet att detta är görligt, dels för att gränsdragningarna inte är självklara, dels för att det inte går att utesluta att även investmentdelarna kan komma att betecknas som systemviktiga. Jag vill dock påminna om att vi från svensk sida har varit mycket tydliga med att skattebetalarnas risker ska minimeras och att skattebetalarna är de som ska lida minsta möjliga förluster. Som tidigare var inne på handlar det om ett övertagande av bankerna som vi förespråkar, där aktieägarna ska lida den största förlusten. Detta kan och bör leda till att de svenska bankerna tar ett större ansvar. Till detta kommer att ett omfattande regelverk har sjösatts och att mer är på gång. I har vi dessutom ambitionen att införa striktare kapitaltäckningskrav på våra svenska banker. Det torde också minska risktagandet.Fri flytträtt för försäkringssparande borde vara en självklarhet och inte alls en komplicerad fråga, utifrån mitt sätt att se det. Alla borde enskilt och utifrån egen vilja själva besitta makten att bestämma över sitt eget sparande, allt annat kan tyckas obegripligt. Det är åtminstone en första reaktion från min sida. Det vore dock fel att föregripa den utredning som behandlar frågan. En presentation av utredningen beräknas till september detta år och har flyttats fram . Utredningen har pågått sedan före den allmänna motionsperioden.Beträffande betalningsanmärkningar och försäkringar vet jag att försäkringsbolagen hävdat ett samband mellan hög riskbenägenhet och betalningsanmärkningar. Jag vet inte på vilken vetenskaplig grund man kan hävda dylikt, men å andra sidan kan jag inte på vetenskaplig grund hävda motsatsen heller. Däremot vill jag som enskild försäkringstagare ha möjlighet att välja bort försäkringsbolag som har denna policy. Jag vill gärna förutsätta att konkurrensen fungerar tillräckligt väl för att alla ska finna det bolag som passar dem bäst. Jag förutsätter också att tillämpar det regelverk som finns och att bevakar bolagen och deras verksamhet.När det gäller fakturabetalning finns det enligt inkassolagen krav på att inkassobolagen ska ange en skälig betalningstid på sina krav. Detta står i motsats till vad som gäller mellan avtalsparter och fakturaköp i övrigt. Det råder en myt om att 30 dagars kredit är en rättighet, och vi tar det ibland för givet. Det finns dock inga krav på att sälja på kredit, och grundregeln, om inget annat avtalats, är att faktura ska regleras omgående. Däremot har en kutym vuxit fram om 30 dagars fakturakredit. Detta har också kommit att bli en viktig del av den kortfristiga finansieringen för företagen. Den kortfristiga finansieringen hos företagen är nödvändig för företagens fortlevnad. Detta förutsätter dock att det finns en fungerande kreditupplysningsfunktion.Det är centralt att tilliten finns och att säljare känner sig trygga med att få betalt. Därför är det viktigt med snabba signaler om betalningssvårigheter för kunderna. Rubbas balansen i systemet riskeras förtroendet och kreditgivning kan komma att omöjliggöras, vilket skulle drabba både köparens och säljarens verksamheter. Existensen av det som brukar kallas bluffakturor, men som i själva verket borde betecknas som bedrägerier, upprör oss alla. Denna verksamhet är med få undantag kriminell verksamhet och måste beivras som kriminell verksamhet genom strafflagstiftningen om bedrägerier.Det polisiära arbetet bör intensifieras omkring detta. Jag välkomnar i det sammanhanget domen i det så kallade Helsingborgsmålet, vilken torde fungera som ett statuerande exempel.Herr talman! Vi står nu inför semestertider, och det är högsäsong för dessa kriminella bedrägeriverksamheter. Jag hoppas därför att alla företagare trots välförtjänt semester bibehåller uppmärksamheten på detta och tillämpar och tar stöd av det regelverk som finns.Detta är ett gissel som måste få ett slut. Med samordnade polisiära insatser och med en informationsspridning om gällande regelverk vill jag gärna, trots allt, tro på en avkopplande semester och en glad sommar särskilt för alla företagare.Jag vill också ta tillfället i akt och önska alla andra en skön sommar och en avkopplande semester. Jag får önska trevlig sommar också till dig, . Jag vill ta upp två saker. Först och främst vill jag säga att jag är väldigt glad över att du så tydligt uttalar dig för egenkapitalbevis för sparbankerna. Jag tycker att det är mycket glädjande.Men min fråga till dig, eftersom du fortfarande vill invänta den utredning som är försenad, är: Hur långe till har du tålamod att vänta? Var går smärtgränsen? Hur länge ska man få hålla på att utreda en fråga som är mycket viktig för regional utveckling?Men framför allt vill jag hålla mig till frågan om bankdelning. Genom skattebetalarna subventioneras bankernas verksamhet med . Det har lett till att vi får alldeles för stora banker. Vi har bankoligopol i , det vill säga vi har gått längre än en monopolsituation. Den implicita garantin leder också till att konkurrensen snedvrids, det vill säga vi får väldigt få bankaktörer, eftersom det inte går att konkurrera med de stora jättarna, när de får rabatt på sina egna lån.Så länge den implicita garantin finns kvar kommer bankerna gärna att fortsätta att ta stora risker, eftersom de spelar med någon annans pengar. De vet att det är skattebetalarna som bär förlusterna.Den diskussionen pågår i många länder. Vi har tidigare själva haft en lag som separerar olika former av bankverksamhet, in- och utlåning i en del och spekulation i en annan del. Det diskuterar man i , i och i väldigt många länder, eftersom det är ett ohållbart system.Min fråga till och är: Hur vill ni komma ifrån detta? Eller tycker ni att det är rimligt att skattebetalarna ska garantera privat finansverksamhet? Hur har ni annars tänkt komma ifrån det? Det håller inte att säga att det är väldigt svårt att separera olika delar. På det sättet kommer det ju bara att fortsätta i oändlig tid. Så länge man har den här garantin kommer banker att tillåtas att vara för stora och tillåtas vara för stora att gå omkull. gör det väldigt enkelt för sig. Hon tror att bankverksamhet och den finansiella marknaden lätt kan flyttas bort utan att det påverkar någonting annat. gör det väldigt lätt för sig när hon tror att det finns några bankaktieägare långt borta någonstans som inte berörs det minsta av den ekonomiska verksamheten i övrigt i samhället.Sanningen är att bankverksamheten fyller en viktig funktion för det ekonomiska systemet i samhället. Det är helt nödvändigt att vi har en finansiell marknad för att kunna ha aktiviteter i det ekonomiska systemet så att vi kan upprätthålla den välfärd som vi har.Det är inte så enkelt som vill ge uttryck för.Dessutom: av de aktieägare som pratar om som skyddas är faktiskt du och jag, , i form av vårt pensionssparande. Jag skulle vilja påstå att gör det lite enkelt för sig.Däremot vill jag ge dig rätt i det hänseendet att det är oerhört viktigt att upprätta en sund konkurrens på marknaden. Kan man få till en bättre konkurrenssituation, så att exempelvis de små sparbankerna tar en större del av kreditmarknaden, kommer systemviktigheten hos de stora bankerna inte att bli lika tydlig, och då kommer det inte heller att vara lika stort behov av att rädda dem.Det är ett komplext system som dessutom inte begränsar sig till vårt land utan är globalt, så jag tror inte att det är alldeles enkelt. Vem har sagt att det skulle vara enkelt? Det är den stora frågan, i så fall. Jag har aldrig påstått det.Däremot påstår jag att vi har ett ohållbart system som det är utformat , och jag föreslår en lösning. Den är inte enkel, men det är absolut en bättre lösning än det system vi har , där skattebetalare i land efter land, även i , garanterar bankernas finansverksamhet, vilket leder till att bankerna växer sig så otroligt stora att de inte kan tillåtas gå omkull. Då kan vi inte ens rädda dem, för det har vi inte råd med.Jörgen säger att det är viktigt med sund bankkonkurrens och att de systemviktiga bankerna inte skulle behöva vara lika systemviktiga. Men det går inte att konkurrera på lika villkor om några aktörer får 30 miljarder i rabatt och de andra inte får det. Det är ju det som systemet faktiskt innebär - 30 miljarder!Jörgen påstår att all denna verksamhet tydligen skulle vara samhällsviktig. Det är klart att den inte är. I var fyra till fem sjättedelar ren spekulation, det vill säga en till två sjättedelar var samhällsnyttig bankverksamhet: in- och utlåning till hushåll och företag och närliggande verksamhet.Jörgen har fortfarande inte svarat på vad som är alternativet. Han vill hålla fast vid ett system där skattebetalarna ska garantera de stora finansinstitutens verksamhet. De facto tjänar vissa aktieägare väldigt stora pengar på verksamheten men slipper bära förlusterna. Det är det som är den grundläggande frågan. Det brukar också hålla med om.Däremot har ni inga lösningar mer än att det ska fortsätta på samma sätt som . Det tycker jag är ohållbart, och det tycker nog de allra flesta människor. Väldigt många blir förvånade när man talar om att skattebetalarna täcker bankernas förluster, vilket vi gör, när vi subventionerar med 30 miljarder . Det är inte på något sätt så att jag säger emot i det hänseendet att det finns obalanser på den finansiella marknaden. Däremot säger jag att gör det väldigt enkelt för sig. Hon utgår från att hon har lösningen och att det är en lösning som kommer att fungera i verkligheten. Jag tror inte att det är så enkelt. Det var allt jag försökte säga.Låt mig också säga: Man har tillsatt en finanskriskommitté som ska utreda frågorna och se över hur det svenska regelverket kan formas för hanteringen av finansiella kriser. Dessutom har man när det gäller våra svenska banker inrättat en stabilitetsfond. Den är till för att balansera den implicita garantin. Man kompenserar genom avgifter till den fonden. Det finns ett uppdrag att undersöka vilka målnivåer man ska ha och på vilket sätt man ska kunna utforma en eventuell riskdifferentiering och hur avgifterna ska förhålla sig till det.Även om jag inser att det finns obalanser på finansmarknaden är det på något sätt lovligt byte . Man får kritisera finansmarknaden precis hur mycket man vill utan att det ses som märkligt. Men vi ska ha med oss att det inte bara är en finansiell finansmarknadskris som vi har, utan det är faktiskt en kris för hela vår välfärd. Jag vill påstå att finansmarknaden fyller en oerhört viktig roll för att upprätthålla välfärden i vår del av världen. Också och fick höra 1933 då de lade fram sin motion i den amerikanska senaten att det inte går och att det är svårt att separera affärsbanker från investmentbanker. Men sedan skrev Franklin under lagen, och den trädde i kraft . Den tjänade ekonomi och därmed indirekt stora delar av världens ekonomi väldigt väl ända , då den togs bort. Många ledande amerikanska ekonomer, också Nobelpristagare, menar att detta har varit en bidragande orsak, om än inte den enda, till den finanskris som vi lever med.Självfallet vet inte vare sig eller jag själv om det går att separera. Visst är det svårt, men det är därför vi vill ha en utredning. Det förvånar mig att ni inte ens kan gå med på det. Jag motsätter mig egentligen inte det anför här. Jag tror att jag redan i mitt anförande sade att det är alldeles uppenbart att man har byggt upp obalanser på den finansiella marknaden och att det finns en likformighet på marknaden som inte är sund. Detta drivs ju mycket av våra egna krav på en fungerande välfärd och av våra krav på avkastningar till våra egna pensioner. Det ger en del av det. Detta handlar om att förändra attityder i samhället, så det är inte alldeles enkelt.Mycket har hänt sedan Glass-Steagall Act 1933. Jag vill inte på något sätt avfärda tanken, men vi ska ändå vara medvetna om att globaliseringen har varit betydande . Jag vet inte om jag riktigt fick svar på frågan. En grundlig utredning kunde ju ta debatten till en högre nivå. Då får vi veta om det är så som befarar att det är näst intill omöjligt att få till den här bankdelningen eller separationen, eller om det går att hitta metoder för att få till stånd en sådan också under globaliserade förhållanden. Det är många som menar att en uppdaterad version av Glass-Steagall Act är möjlig, däribland ledande republikaner. Det finns också många borgerliga politiker runt om i som ser detta som möjligt.Det som förvånar mig är att vi inte åtminstone kan få till stånd en utredning och fortsätta diskussionen utifrån vad den kommer fram till. Det finns anledning att låta de utredningar som redan finns och de regelverk som är tänkta att träda i kraft finna verkan innan vi går vidare med ytterligare utredningar. Risken man tar - det är något som är ganska normalt i ett krisskeende - är att den första delen handlar om ett förnekande, den andra delen om passivitet och den sista delen om en överkompensation. Tar man till alltför många åtgärder finns en risk för att man inte vet vilken av dem som hade effekt och inte, och det finns också en risk för att man överkompenserar.Även om jag inte på något sätt vill avfärda de tankegångar uttrycker tycker jag att det finns anledning att låta de åtgärder som redan är påbörjade vinna kraft. Jag tänkte ta upp tre frågor som har berörts i betänkandet och av . Det gäller sparbankerna, flytträtten och kanske också bankdelningsfrågan.Jag har funderat över varför är så engagerat för sparbanker. Det förefaller mig vara för att inte har några privata ägare. Det är, för att travestera igen, en kapitalism utan kapitalister som lockar och tjusar . Egenkapitalbevis är också bra enligt , kanske därför att innehavarna av sådana bevis alltid är små. De ska inte kunna bestämma; deras andel ska vara så liten att de inte kan uppnå majoritet i banken. Det får gärna vara externt kapital, men det får inte ha något inflytande.Vem är det då som ska bestämma? Det är ju en ganska central fråga i det ekonomiska livet. Det tentativa svaret är väl: kommunalt utsedda församlingar. Den offentliga sektorn ska, direkt eller indirekt, utse dem som styr i bankerna. Då är nästa fråga: Är det verkligen bra? Jag tror inte alls det. Erfarenheten är att de ofta är svaga ägare till banker. Det är bättre med banker som har tydliga, starka ägare. Jag tror att det för ett bättre bankväsen.Jag tror att är ideologiskt bländad av detta att det inte är privata ägare. Då hamnar man dock i stället i en situation där det blir ganska svaga ägare.Nu ska jag förstås inte säga att alla sparbanker har svaga ägare och liksom haltar fram, men har sparbankernas ägarform visat sig överlägsen i och på annat håll? Nej, jag menar att den ägarsvaga bankkapitalismen erfarenhetsmässigt är den farligaste ur samhällets synpunkt. Låt oss se på den svenska 90-talskrisen. Då stod den ena efter den andra på näsan. Det var även en och annan privatägd bank som gjorde det, men det var väldigt många sparbanker. Vem var det som tog väldigt stora risker i ? Jo, det var . Även i andra länder kan man se detta fenomen. Banker med svaga ägare av sparbankstyp, till exempel i , är roten till mycket av de problem som finns i banksektorn.Det förefaller mig alltså som om sparbanker i och andra länder oftare är involverade i bankkollapser, oftare går bort sig i stort risktagande och oftare måste rekapitaliseras av skattebetalarna. Eftersom är oerhört angelägen om att skattebetalarna inte ska behöva betala något tycker jag mig kunna se en stor motsättning mellan hennes förtjusning över sparbankerna och hennes omsorg om skattebetalarna. Det finns också andra icke-privata banker som det är problem med och som har olika typer av statsgarantier, men jag hoppar över de mellanformerna.Tanken att sparbankerna på något sätt skulle vara bättre och ha bättre kontroll över det lokala näringslivet och människorna där - de känner sina pappenheimare och vet vad det är för personer som får låna - tror jag är oriktig. Dessutom tycker jag att det är ett ganska obehagligt samhälle där man ska ha en väldigt stark social kontroll på folk för att veta om man ska låna till dem eller inte. Även de stora bankerna har ofta samma typ av filosofi när de agerar på små orter. har sin så kallade kyrktornsprincip, som har funnits i åtminstone . Den får varje anställd höra från dag ett och hela resten av sitt arbetsliv i banken: Vi lånar bara ut till personer och företag som, bildligt talat, kan ses från det lokala kyrktornet. Det är alltså inte enbart sparbankerna som har idén att man ska premiera utlåning till dem som är närmast banken och som man sannolikt har någorlunda god kontroll på vad de är för företag och personer. Inte heller där kan jag se att sparbankerna har någon unik, bra modell, utan den finns även hos andra banker.Idylliserar inte ett svagt bankägande? Det är min fråga. Och idylliserar man därmed inte riskerna med att ha ett ganska svagt ägande?Nu går jag över till frågan om flytträtten för försäkringssparande. Jag tycker att det är otroligt viktigt att flytträtten blir verklighet, trots de stora motkrafter som mobiliseras för att ingenting ska ändras och status quo ska bestå.Parterna på arbetsmarknaden vill behålla status quo. Den egna makten över medlemmarnas och medlemsföretagens försäkringsplaceringar ska vara som den alltid har varit. Men medborgarna, ärade åhörare, är vuxna människor. De ska inte behöva underordna sig andra när det gäller deras egna pensionspengar och hur de är placerade. Vill medborgarna använda sina sparade pengar och sätta dem i parternas bolag och göra sina försäkringsplaceringar där ska de naturligtvis göra det - självklart. Men den enskilde ska inte berövas rätten att själv bestämma över sina besparingars placering.Jag vet att parterna då säger: Utan parterna blir det förvaltare som tar ut högre avgifter. Ja, det är möjligt i vissa fall. Men det är faktiskt den enskildes egen sak att välja. Dessutom behöver det inte bli på det sättet i en ny konkurrenssituation, som naturligtvis skulle uppstå om man införde en flytträtt.Jag hoppas alltså att den nu sittande kommer med ett förslag. Framför allt hoppas jag att den inte faller undan för den mycket välutvecklade lobbyism som uppkommer för att behålla status quo vad beträffar försäkringssparande. Jag hoppas att vi faktiskt får en ökad frihet och en förändring framöver.Ulla var inne på det här med bankdelning och Vickersrapporten i och så vidare. Jag är lite förvånad över det här engagemanget. Vi har ju vad vi i detta sammanhang kan kalla den svenska modellen, som med en blandning av trial and error och tur och skicklighet utvecklades . Staten tog över bankerna utan ersättning till aktieägarna. Man kan väl säga att staten socialiserade dem, rekonstruerade dem och sålde tillbaka dem till marknaden. Det har då blivit en lyckad affär i den meningen att skattebetalarna till slut inte har behövt ställa upp med pengar. Man har fått tillbaka pengarna.Jag tror att i fall är det här med att dela upp bankerna i en investmentbankdel och en hushållsbankdel lite att ta till en för stark klubba. Jag tror inte att det behövs. För man ska veta att i och kanske också i - i alla fall i - är de här bankerna mycket större. Därmed är det mycket större risk för det finansiella systemet.I har vi infört ett antal åtgärder som har samma effekt. Vi har förhandlat till oss rätten att ha högre kapitaltäckningskrav, väsentligt högre än i många andra länder. Och vi har de här avgifterna, som har talat om, stabilitetsavgifterna, som ska säkra att pengarna finns och att inte skattebetalarnas pengar tas om banker behöver rekapitaliseras.Det är också så att vi har en öppenhet för och för myndigheterna som är annorlunda än till exempel i Storbritannien.Men det finns också en annan skillnad. Vi är en liten, öppen ekonomi. Vad skulle det leda till om vi skulle införa det system som vill i , alltså den här bankdelningen, Vickersmodellen? Jag tror att det skulle leda till att den delen av banker flyttas utomlands, placeringar där regleringssystemen, insynen och kontrollen är svagare.Det kanske räcker att man flyttar tvärs över , och då har man ju inte löst problemet, tvärtom. Låt oss säga att det är svenska storbanker som placerar den här verksamheten tvärs över eller någon annanstans.