· GZ01SoU12 · 2012-03-01 17:14:53 — I detta betänkande behandlas 48 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör folkhälsofrågor. Det finns nio reservationer och fyra särskilda yttranden. Jag ställer mig självklart bakom alla våra reservationer, men för att vinna lite tid yrkar jag bifall bara till reservationerna 1 och 4.Jag väljer att i mitt anförande koncentrera mig på de vidare perspektiven och inte fastna i den fåra som regeringen stakat ut när det gäller folkhälsa och som i mycket innebär att individen ensam ska ta ansvaret för sin hälsa.Jag vill tydliggöra den orättvisa som regeringens folkhälsopolitik leder till. Vi socialdemokrater fokuserar alla våra utvecklingsinsatser till att skapa rättvisa, eftersom vi vet att det är en viktig del av folkhälsan.Det är lätt att fastna i enkla lösningar som till exempel att det handlar om lata människor som inte sköter sin hälsa. Låt mig ta ett exempel. Fysisk aktivitet och inaktivitet har många effekter på människors hälsa och på folkhälsan i stort. Som vi känner till förbättrar fysisk aktivitet hälsan på många sätt. Fysisk inaktivitet är en riskfaktor för hjärt- och kärlsjukdomar, fetma, typ 2-diabetes, sjukdomar i rörelseorganen, psykisk ohälsa och cancer. Bibehållen fysisk aktivitet genom livet bidrar till att människor kan leva ett oberoende liv långt upp i åldrarna.Riksdagens utredningstjänst har beräknat att den alltmer minskande fysiska aktiviteten i befolkningen skulle innebära kostnader för samhällsekonomin motsvarande . Med andra ord kan bristande motion leda till högre samhällsekonomiska kostnader än bruk av tobak.Som socialdemokrat anser jag att den yttersta strävan ska vara att alla människor ska kunna må så bra som det är individuellt möjligt och känna välbefinnande. Detta ska gälla oavsett om en person har en sjukdom eller en funktionsnedsättning.En god hälsa innebär att känna meningsfullhet i tillvaron, att ha ork och att kunna styra och hantera sitt liv efter de förutsättningar man har. En människa som mår bra har större förmåga att i övrigt ta till vara sina möjligheter, engagera sig för andra och utnyttja de fri- och rättigheter som ska finnas i ett jämlikt, jämställt och solidariskt samhälle.Jag som socialdemokrat delar synsätt att en god hälsa utifrån individens egna förutsättningar ska vara en rättighet.Folkhälsan har i stort förbättrats i vårt land. har de stora skillnaderna i hälsa mellan olika sociala grupper bestått och till och med ökat. Den rikaste tiondelen av befolkningen mår bättre som 80-åringar än vad den fattigaste tiondelen mår som 65-åringar. Män i vissa höginkomstkommuner runt lever i snitt längre än männen i några av våra Norrlandskommuner eller i fattiga förorter i storstäderna. De stora könsskillnaderna i hälsa beror i stor utsträckning på skilda livsvillkor för män och kvinnor och bristande jämställdhet. Den psykiska ohälsan har ökat påtagligt bland ungdomar och allra mest hos flickor.Dagens stora hälsoklyftor handlar inte främst om genetik eller individens val av livsstil. Att sätta fokus på en god hälsa för hela befolkningen kräver politiska förändringar inom många samhällsområden. Det handlar om inkomsternas fördelning, jobb, fysisk planering, skola och andra liknande frågor.Det är en politik som står i skarp kontrast mot den borgerliga regeringens politik som vill lägga ansvaret för hälsan enbart på individen. Människor formas av sina livsvillkor, och det är ojämlika livsvillkor som skapar skillnader i hälsan. Skillnader i hälsa handlar i korthet om såväl klass och kön som generation, men även etnicitet, funktionsnedsättning och sexuell läggning spelar in. För att alla människor ska kunna må bra och känna välbefinnande räcker inte frihet och materiell standard. Människor måste också kunna uppleva livskvalitet.Målet är alltså mycket vidare än att endast den genomsnittliga hälsan ska förbättras. För att förbättra folkhälsan har tillväxt setts som en nödvändighet, men tillväxt i sig skapar inte en bättre och jämlik hälsa. Det handlar om hur tillväxten används och fördelas.Man kan också ställa sig frågan om konsumtionssamhället i sig har ökat den psykiska ohälsan. Klimatförändringarna kan bli nya hot mot den globala hälsan. Inte minst i fattiga länder kan konsekvenserna för hälsan bli stora. Att arbeta för en bättre och jämlik hälsa i hela världen måste därför gå hand i hand med en aktiv och solidarisk miljöpolitik.Vilka bestämningsfaktorer styr vår hälsa? Ja, vår hälsa och vårt välbefinnande bestäms av många faktorer, men generellt sett handlar det om vilka resurser vi har och vilka risker vi utsätts för. De faktorer som får allra mest uppmärksamhet i medierna är våra levnadsvanor: hur ofta vi joggar, vad vi äter eller hur mycket alkohol vi dricker.Individens levnadsvanor har självfallet en stor betydelse för hälsan, men vi silar mygg och sväljer kameler om vi inte ser sambandet mellan levnadsvanor och individens livsvillkor kopplat till social position. Ohälsosamma levnadsvanor hänger ofta samman med livsvillkor genom att människor med begränsade resurser har svårare att påverka sin egen situation. De löper större risk att bli arbetslösa, komma i ekonomisk kris och uppleva stress.Om tillvaron känns pressad och framtiden oförutsägbar är man även mindre motiverad att investera långsiktigt i en god hälsa. I stället ligger det nära till hands att utveckla levnadsvanor som ger en omedelbar vinst, till exempel i form av rökning, snusning, riskbruk av alkohol eller droganvändning.Det är den här kopplingen mellan levnadsvanor och livsvillkor som är en viktig anledning till att sätta förbättrade livsvillkor i första rummet när man ska minska hälsoklyftorna i samhället. Man måste dessutom skapa stödjande miljöer som underlättar för individen att välja hälsosamma levnadsvanor. Att sträva efter en bättre och jämlik hälsa berör därför utformningen av hela samhället. Därför har politiskt påverkbara bestämningsfaktorer en avgörande betydelse för vår hälsa.Ett exempel på positiva hälsofaktorer är arbete. Att över huvud taget ha ett arbete att gå till är en viktig faktor, men det handlar också om god arbetsmiljö och att ha ett stimulerande och utmanande arbete som man har makt att styra över. Ofta hör sådana arbeten ihop med en hög inkomst som innebär att man fritt kan välja sitt boende och över huvud taget får större möjlighet till olika val som främjar hälsan, som exempelvis fritidsaktiviteter eller hur man tillbringar sin semester.Hittills har regeringens politik gett till dem som redan har, och avståndet till dem som har lite eller inget ökar. Dubblering av antalet långtidsarbetslösa, den mycket höga ungdomsarbetslösheten och den växande barnfattigdomen är bara några exempel på politiskt påverkbara faktorer som kommer att leda till sämre folkhälsa i framtiden.Låt mig sammanfatta det helt kort: Människor i olika sociala positioner har tillgång till olika resurser och utsätts för olika hälsorisker. När en sjukdom eller skada väl uppstår har människor med högre sociala positioner bättre resurser att hantera detta än personer med sämre resurser. Därmed kommer konsekvenserna av ohälsa att se mycket olika ut.I dag är hälsa och ohälsa mycket ojämlikt fördelade i vårt samhälle. Eftersom individens och familjens relativa inkomst och förmögenhet har stor betydelse för hälsan räcker det inte att allmänt höja inkomstnivåerna eller sänka skatterna för yrkesverksamma eftersom vi då inte når de utsatta grupperna.Människor som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom måste tillförsäkras en inkomst som gör att de inte blir ännu mer utsatta för hälsorisker än vad själva sjukdomen eller arbetslösheten innebär. Maskorna i välfärdsnätet bör tätas i stället för att vidgas. En individ som både är sjuk och får en låg inkomst är mer sårbar för ytterligare ohälsa.Den pågående samhällsutvecklingen tenderar att bli alltför individinriktad. Inte minst försöker kommersiella aktörer slå mynt av den utvecklingen. Ett samhälle där var och en är sig själv nog är farligt för hälsan och för solidariteten mellan människorna.Jag vill avrunda mitt anförande med ord:Jag bestyrks i min övertygelse när jag i vårt eget land ser orättvisorna öka, arbetslösheten tillta, spekulation och fiffel gripa kring sig. När jag ser hur högerpolitiken i land efter land driver ut människor i arbetslöshet, slår sönder tryggheten men ändå inte löser de ekonomiska problemen. När jag ser in i den framtid de borgerliga tydligen har att erbjuda där löntagarna ska bli fattigare och de rika rikare, där den sociala tryggheten blir bräckligare och lyxbåtarna fler, där solidariteten blir svagare och egoismen starkare, där de starka kan ta för sig och de svaga får ta skeden i vacker hand.Jag är en demokratisk socialist. Jag är det med stolthet över vad denna demokratiska socialism har uträttat i vårt land, jag är det med glädje för jag vet att vi har viktiga arbetsuppgifter framför oss efter det borgerliga vanstyret. Och med tillförsikt, för nu vet människor vad som händer med jobben och tryggheten och stabiliteten när högerkrafterna har ansvaret.I detta anförande instämde , och (alla S). Folkhälsa handlar inte bara om människors levnadsvanor utan främst om samhälleliga strukturer för att främja befolkningens hälsa.Att vi lever allt längre är positivt. Befolkningens hälsotillstånd är dock mycket ojämlikt, vilket också var inne på.För någon vecka sedan lyfte statsministern upp frågan om höjd pensionsålder, att vi skulle behöva jobba tills vi är . Den genomsnittliga pensionsåldern är dock ungefär . Om fler ska kunna arbeta ens till måste arbetsmiljön förbättras.Vad har detta med folkhälsa att göra? Jo, arbetsmiljöfrågor är också en del av folkhälsopolitiken. Det fjärde målområdet är hälsa i arbetslivet, men om det hörs ytterst lite från denna regering.När regeringen tillträdde 2006 och lade fram sin första budgetproposition framgick att skulle läggas ned . Institutet inrättades 1977 och forskade om arbete och hälsa. Arbete och hälsa hette också deras skriftserie. Forskningen handlade bland annat om arbetsmarknad, arbetsrätt, arbetsorganisation, belastningsskador, arbetsmiljöteknik, arbetsmedicin, allergi, kemiska riskfaktorer och toxikologi.Vid nedläggningen hade institutet 285 forskare anställda. De forskade för att förbättra arbetsförhållandena så att människor inte skulle komma till skada.Arbetsmiljöverket fick minskade resurser. regering agerade.Samtidigt försämrades a-kassan, sjukförsäkringen, trygghetssystemen och så vidare. Det är exempel på strukturer som påverkar människors hälsa.Det är mer effektivt att inrikta folkhälsoarbetet på bestämningsfaktorer för hälsa än på enskilda sjukdomar. Dagens hälsopanorama präglas i hög grad av samverkande bakomliggande faktorer. Ju tidigare i orsakskedjan en insats sätts in och ju fler människor som omfattas, desto större blir den förebyggande effekten.Att utgå från bestämningsfaktorer innebär stora fördelar när det gäller uppföljning av folkhälsan. Det tydliggör konsekvenser av politiska beslut och även avsaknad av åtgärder.Bestämningsfaktorernas utveckling är lättare att följa över tiden än sjukdomsutveckling, eftersom det kan ta flera decennier innan sjukdom eller annan ohälsa visar sig.Folkhälsopolitikens 11 målområden omfattar 42 bestämningsfaktorer. Dessa mäts via 36 huvudindikatorer och 47 delindikatorer. Alla målområden har dock inte bestämningsfaktorer.I en skrivelse till 2006 påtalade att det fanns behov av att arbeta fram fler bestämningsfaktorer och indikatorer. Den skrivelsen lade regeringen i byrålådan. I stället arbetades en ny folkhälsoproposition fram 2007 där man inte längre tryckte på behovet av arbetet med bestämningsfaktorer.Målområdena ändrades i rubrikform, men egentligen är det samma inriktning. Man behöll det övergripande målet för folkhälsan. Man kan dela in målområdena i två kategorier. Den ena omfattar bestämningsfaktorer kopplade till människors livsvillkor, den andra omfattar bestämningsfaktorer kopplade till människors levnadsvanor och livsstil. Det är djupt oroväckande att regeringspartierna har valt att jobba med den andra kategorin i stället för att försöka leva upp till det övergripande målet som hela ställde sig bakom 2003, det vill säga att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen.Den första punkten i det betänkande från socialutskottet som vi debatterar handlar om målet för folkhälsopolitiken. I den reservation som Socialdemokraterna har fokuserar man på en liten del, det olycksförebyggande arbetet, i stället för att betona strukturerna. Det var glädjande att höra att ändå pekade på de strukturer som påverkar folkhälsopolitiken i stället för att bara lyfta fram det olycksförebyggande.Det är också bra att koppla ihop klimat och folkhälsa, för det hänger ihop. Vi kommer att påverkas även här i när sjukdomspanoramat förändras, till exempel av så kallade zoonoser, det vill säga sjukdomar som är överförbara mellan djur och människa. Ett förebyggande folkhälsoarbete är samhällsekonomiskt lönsamt. Det är nog de flesta partier eniga om, även om de borgerliga partierna betonar individens ansvar att själv välja det som är bra i stället för att inse att det finns ett politiskt ansvar att underlätta goda val och skapa en infrastruktur för det.Miljöpartiet anser att alla människor vill och kan ta ansvar om de ges förutsättningar för det. Då måste man också skapa de förutsättningarna. Det är ett politiskt ansvar.Trots insikt hos många satsas det alldeles för lite på preventiva insatser och strukturer som gynnar hälsa. För att komma till rätta med det bör regeringen tillsätta en utredning som utvärderar de pilotprojekt som drivits om främjande av hälsa och samhällsekonomi.Folkhälsopolitiken bör bygga på bred kunskap. Det finns bred kunskap. Det finns mycket forskning som visar att jämlika samhällen har bättre hälsa än samhällen med stora socioekonomiska klyftor. Man kan också se att folkhälsa och miljö går hand i hand. Folkhälsa är egentligen den sociala dimensionen av ett långsiktigt hållbart samhälle. Om vi ska få samhället att utvecklas positivt över gäller det att få ett samhälle i balans ekologiskt, socialt och ekonomiskt. De tre perspektiven hänger ihop.Luftföroreningar kan tyckas vara en miljöfråga. Det är fler som dör av luftpartiklar än som dödas i trafiken. Kemikalier påverkar fortplantningsförmågan och kemikalier kan påverka frekvensen av hjärtinfarkt. Frågan om transfetter kan tyckas vara en detalj. Man har gjort en studie på 87 000 kvinnor i . Den visar en ökad frekvens av stroke, hjärninfarkt, på grund av transfetter. Kemikaliefrågor och miljöfrågor går hand i hand med folkhälsofrågan.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden och hänvisar till pågående arbete. Jag tvivlar på att det kommer några resultat. Vad är det för arbete som pågår? WHO har uppmanat samtliga nationer i FN att tillsätta nationella kommissioner om folkhälsa. Det har gjort en tummetott av. Man skulle titta på nationell nivå, och sedan bidde det ingenting av det uppdraget.Som tur är har Kommuner och Landsting tillsatt en grupp bestående av representanter för kommuner och landsting och tjänstemän från SKL som ska jobba med förutsättningar för att skapa en mer jämlik hälsa i . Jag ser fram mot det arbetet, men jag tvivlar på att regeringen kommer att lägga fram förslag som bidrar till att vi uppnår det övergripande målet.Numera finns det inte ens en särskilt ansvarig folkhälsominister. Det var länge sedan jag hörde något från den minister som har de övergripande folkhälsofrågorna på sitt bord; ministern är inte heller här i dag.Många andra länder jobbar aktivt med WHO:s uppmaning att tillsätta nationella folkhälsokommissioner, som jag nämnde. Jag tycker att det är synd att har valt att inte göra det.Jag står självklart bakom samtliga reservationer. För tids yrkar jag bifall till reservation 2 om mål för folkhälsopolitiken och reservation 4 om hbt-personers hälsa.Jag ser fram mot att få svar på mina frågor om vilken ambition regeringen har, om det finns någon ambition. Visst är det lätt att reagera på att vi i prioriterar trafiksäkerheten så mycket när fler dör av självmord än i trafiken. Jag har ingenting emot att man prioriterar trafiksäkerheten, men man kan tycka att proportionerna är lite ojämna. Den psykiska ohälsan borde lyftas fram på samma sätt som trafikfarligheten, speciellt som dödssiffrorna talar sitt tydliga språk. Jag tror att vi skulle behöva samtala om de frågorna mycket mer än vad vi gör. För det krävs fortbildning, träning och resurser. begicks 1 442 självmord. Antalet självmord har minskat , men det är oförändrat eller har till och med ökat när det gäller den unga generationen. Ohälsan hos unga har ökat så mycket att det betecknas som ett av våra största folkhälsoproblem. Jag anser därför att det behövs handlingsberedskap. Det krävs mod att våga agera.Jag tror att sekulariseringen i vårt land delvis har bidragit till det händelseförlopp jag pratar om. Det saknas vägledning och riktlinjer i största allmänhet. När till och med ifrågasätter sina egna trossatser och sin vägledande roll är det inte konstigt att många lämnas med sina tvivel om meningen med livet när svackor kommer. Man står inför en andlig tomhet som kan upplevas som outhärdlig.Många unga har genomgått stora personliga förluster och familjetrauman. Med det i bagaget går man in i vuxenlivet med obearbetad sorg. Traditionell familjestruktur, brist på normer och socialt sammanhang bidrar också till en sorts rotlöshet. Dessutom är det en kaotisk arbetsmiljö i många skolor och en deprimerad och tung arbetsmarknad. Det är inte konstigt att många, speciellt unga, tycker att livet känns tungt.Utbudet på alkohol och droger har väl aldrig varit större än . Missbruket kryper allt längre ned i åldrarna. Det är inte konstigt att vi försöker mildra stress och ångest. Man kan lösa det på många sätt. En del använder tyvärr alkohol och narkotika. Det ökar ju i stället ångest, depressioner och psykoser. Det har framförts som en viktig orsak till att självmorden bland unga ökat.I utskottets svar ser jag att regeringen har gett i uppdrag att genomföra en pilotstudie som ska vara självmordsförebyggande. Den ska riktas till de målgrupper som vi framför önskemål om i vår motion. Det tycker jag är mycket bra och glädjande att läsa. kan jag inte förstå varför det måste till en studie kring sådant som vi egentligen borde känna till. Vi vet redan att personliga trauman och olika typer av missbruk ökar risken för självmord. Jag efterlyser därför en mer pragmatisk modell när det gäller att stävja självmorden genom att vi börjar verka för kompetenslyft i kommuner och landsting och ger ökade resurser. När det gäller nationella riktlinjer för behandling av depression för efterlevande vid självmord kan jag ibland känna en viss tveksamhet om det är tillräckligt. Tittar man på SPES hemsida framförde man där fortfarande kritik om brister i psykiatrin. Det handlade främst om brist på tillgänglighet. Jag har mycket svårt att tro att detta tillgänglighetsproblem är åtgärdat eller kommer att åtgärdas . Vi ser att forskning kring efterlevandes situation har hamnat i skymundan. Samtliga efterlevande som har intervjuats i rapporten det ofattbara händer uppger att de önskat ett mycket bättre stöd än de fått. Jag anser därför att det är viktigt att framhålla den kraftigt förhöjda risken för självmord bland de efterlevande. Förvisso har regeringen vidtagit en hel del åtgärder. Men måste vi ständigt se till att verksamheten förbättras och inte stannar av. Vi sverigedemokrater anser att resurser i form av personal måste till för att svara upp mot behoven. Vi ville därför anslå 200 miljoner till skolhälsovården och förbättringar av den psykosociala miljön i skolan. Pengarna var tänkta att gå till att anställa fler skolsköterskor, skolpsykologer och kuratorer 2012 med en successiv upptrappning till 400 miljoner mer än regeringen har velat anslå till 2015. Jag yrkar bifall till vår motion So648 - punkterna 1 och 3. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 2 om inriktningen på folkhälsopolitiken och reservation 4 om hbt-personers hälsa. Många människor har god hälsa i . Men är hälsoklyftorna i det svenska samhället mycket påtagliga enligt Folkhälsopolitisk rapport , och de har ökat . Den ökande ojämlikheten och de ökande klyftorna i det svenska samhället återspeglar sig nu också på hälsans område. Kvinnor lever visserligen längre än män men har i stället en sämre hälsa. En viktig förklaring är att kvinnor har arbeten med hög psykosocial stress och belastningsskador. Äldre kvinnor befinner sig ofta i en isolerad social situation och har svårt att få den vård de behöver. Närmare var femte kvinna har ordinerats antidepressiv medicin. Risken att drabbas av hjärt- och kärlsjukdom är omkring högre om man är låginkomsttagare än höginkomsttagare. Risken att dö i sjukdomen är mer än dubbelt så hög. Skillnaderna beror bara delvis på livsstilsfaktorer, som för övrigt också påverkas av den sociala situationen. Ändå brukar inte låg inkomst nämnas som riskfaktor för hjärtsjukdom. Det finns mycket stora skillnader mellan olika kommuner och bostadsområden. I är medellivslängden bland män högre än i . Jämför vi bostadsområden som och är ohälsotalen fyra gånger högre i än i . Bland människor med funktionsnedsättning är det tio gånger så vanligt med nedsatt självrapporterad hälsa, ofta utan att den har ett direkt samband med orsakerna till funktionsnedsättningen. Det kan handla om dålig tandhälsa eller om dålig psykisk hälsa. Som det har sagts här har ungdomars psykiska hälsa försämrats mycket påtagligt . Nästan en tredjedel av de unga kvinnorna har besvär av oro, ängslan eller nedstämdhet. Allt fler ungdomar medicinerar mot depression och uppmärksamhetsstörningar. Men hälsoskillnader är inget naturligt tillstånd. De handlar om hur vi ordnar vårt samhälle och hur delaktiga människor känner sig i de beslut som fattas. Hälsoskillnader går att minska, och befolkningens hälsa är ett av de viktigaste kriterierna på om vi lever i ett bra samhälle. Vi i vill återupprätta en folkhälsopolitik med det övergripande målet att minska klass- och könsklyftorna i fråga om hälsan och där man på ett systematiskt sätt påverkar de samhällsförhållanden och miljöfaktorer som skapar ohälsa. En folkhälsopolitik värd namnet inriktar sig inte nästan enbart på frågor om individuell livsstil, utan den lyfter fram folkhälsans sociala bestämningsfaktorer om ekonomisk och social trygghet, delaktighet och inflytande, arbete och ett samhälle där alla får bidra utifrån sin förmåga. Den borgerliga regeringen har på ett systematiskt sätt nedrustat den svenska folkhälsopolitiken och, som jag sade tidigare, gjort hälsa till en fråga om individuell livsstil. På så sätt vältrar man över skulden för ohälsan på människorna själva och deras levnadsvanor. Som tidigare sades har uppfordrat medlemsländerna att lägga fram egna program för att minska de sociala skillnaderna i fråga om hälsan. Också här är vi i mycket passiva . I den motion om folkhälsa som vi i har skrivit har vi lyft fram några frågor som är konkreta just på folkhälsoområdet. Det är rätt konstigt att vi inte har en kontinuerlig och rutinmässig statistik som visar socioekonomiska skillnader i hälsa så att vi kan följa hur de utvecklas och dra slutsatser av det. En sådan statistik borde självklart finnas i . Man använder också alldeles för lite hälsokonsekvensbedömningar. Det är en analysmetod som syftar till att vi som fattar beslut ska se de samlade hälsoeffekterna av ett politiskt beslut. Det borde man kunna göra på nationell, regional och lokal nivå. Genom denna metod mäter man också människors delaktighet i besluten. Jag kan inte annat än fundera på vad en hälsokonsekvensbedömning skulle säga om försämringarna av till exempel a-kassan. Det finns också starka samband mellan hälsa och diskriminering. I den folkhälsorapport som gjorde kom man fram till att det är färre människor som känner sig diskriminerade och kränkta.