bet · GZ01JuU15 · 2012-02-23 00:00:00 — På förslag av justitieutskottet lämnade ett motiverat yttrande till kommissionen. I yttrandet ställde sig positiv till gemensamma regler vad gäller grunderna för ett tillfälligt återinförande av kontroller vid de inre gränserna i förutsebara och oförutsebara fall. ansåg emellertid att de enskilda medlemsstaterna ska ha kvar rätten att besluta om sådana gränskontroller. Sammantaget gjorde bedömningen att målet med kommissionens förslag i dessa delar bättre kan nås om rätten att besluta om att återinföra kontroller vid de inre gränserna är kvar hos de enskilda medlemsstaterna (bet. 2011/12:JuU13 och rskr. 2011/12:22). I lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) finns bestämmelser om befogenheter att i den brottsbekämpande verksamheten bedriva förundersökning och använda vissa tvångsmedel. I 19 § smugglingslagen anges det att får fatta beslut om att inleda förundersökning enligt 23 kap. angående brott enligt smugglingslagen och vissa brott enligt narkotikastrafflagen (1968:64) och lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. De befogenheter och skyldigheter som undersökningsledaren har enligt gäller i sådant fall . Verket ska förordna särskilda befattningshavare att fullgöra verkets uppgifter. Om saken inte är av enkel beskaffenhet, ska åklagaren ta över ledningen av förundersökningen så snart någon kan misstänkas för brottet. Åklagaren ska även annars ta över förundersökningen när det är nödvändigt av särskilda skäl. När en förundersökning leds av en åklagare får åklagaren anlita biträde av . Åklagaren får också uppdra åt tjänstemän vid verket att vidta en viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet. Innan förundersökningen har hunnit inledas får en tjänsteman vid eller i enlighet med vad som föreskrivs i 23 kap. 3 § tredje stycket hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen. Vidtagna åtgärder ska anmälas för den som har rätt att leda förundersökning av brottet (20 § smugglingslagen). En tjänsteman vid eller har beträffande sådana brott för vilka får besluta om att inleda förundersökning samma befogenhet som en polis att enligt 24 kap. 7 § första stycket gripa den som misstänks för brott. Vad som föreskrivs i om befogenheter och skyldigheter i förhållande till den som gripits gäller för tjänstemännen i samma utsträckning som för en polis samt för i samma utsträckning som för en polismyndighet (21 § smugglingslagen). En tjänsteman vid eller har för dessa brott samma befogenhet som en polis att enligt 27 kap. 4 § ta egendom i beslag (22 §). En tjänsteman vid eller har vidare samma befogenhet som en polis att enligt 28 kap. 5 § föra en husrannsakan utan förordnande från rätten eller åklagaren (26 §). En tjänsteman vid eller har också vissa befogenheter att besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning (2728 §§). Ytterligare bestämmelser om kontrollbefogenheter finns i tullagen (2000:1281), lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen samt i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. I betänkandet Kontroll av varor vid inre gräns (SOU 2006:9) lämnas förslag på lagreglering av bl.a. möjligheter att under vissa omständigheter kontrollera en persons identitet. I betänkandet föreslås också en bestämmelse med innebörden att om vid en varukontroll påträffar föremål som medför att det finns anledning att anta att personen som kontrolleras gjort sig skyldig till ett brott som hör under allmänt åtal, mot vilket inte har befogenhet att ingripa och på vilket fängelse kan följa, ska den som utför varukontrollen rapportera detta till polisen. Vidare föreslås det att i dessa situationer skulle kunna fatta beslut om kvarhållande av personen och transportmedlet till dess att polisen kommer till platsen. Betänkandet bereds inom . I detta sammanhang vill utskottet till att börja med vidhålla sin tidigare uttalade positiva inställning till gemensamma regler för medlemsstaterna när det gäller grunderna för ett tillfälligt återinförande av kontroller vid Schengenområdets inre gränser i förutsebara och oförutsebara fall. Utskottet står även fast vid sin tidigare uttalade uppfattning att rätten att besluta om sådana gränskontroller bör ligga kvar hos de enskilda medlemsstaterna. Som framgår ovan har i betänkande SOU 2004:110 lämnat förslag som gäller personkontrollen vid gränser. I utredningen föreslås bl.a. att det ska anges i en författning att polisen har huvudansvaret för personkontrollen och att har ett självständigt ansvar för personkontrollen till sjöss. Vidare föreslås det bl.a. att och ska få samma befogenheter som polisen när de utgör gränskontrollmyndighet. När det gäller befogenheter har det i betänkande SOU 2006:9 lämnats förslag på lagreglering av bl.a. möjligheter att under vissa omständigheter kontrollera en persons identitet. I betänkandet finns också förslag som innebär att i vissa situationer skulle kunna fatta beslut om att hålla kvar en misstänkt person till dess att polisen kommer till platsen. Såväl förslag som förslagen i betänkande SOU 2006:9 bereds inom . Denna beredning bör inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2011/12:Ju397 (M), 2011/12:Ju411 (SD) yrkande 28 och 2011/12:Ju355 (M). Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden med förslag om att ska verka för att Frontex avvecklas och att ska verka för att Frontex utvärderas och att UNHCR ges en mer aktiv roll i Frontex arbete. Jämför reservationerna 10 (V) och 11 (S, MP, V). I motion 2011/12:Sf311 (S) yrkande 3 begärs det att inom EU ska verka för att Frontex utvärderas och att UNHCR ges en mer aktiv roll i Frontex operativa arbete vid EU:s gränser. Enligt motionärerna är Frontex utveckling oroande. De anför bl.a. att asylrätten inte värnas av Frontex, utan att Frontex i stället hindrar människor från att ta sig in i EU för att söka asyl. I motion 2011/12:Sf241 (V) yrkande 7 begärs det att regeringen ska verka för att Frontex avvecklas. I motionen anförs det bl.a. att Frontex mandat i allt väsentligt är inriktat på att skydda EU:s gränser men att det saknas en explicit mekanism för att tillförsäkra skydd för asylsökande eller andra utsatta grupper. Som en av de mest oroande bristerna i mandatet framhåller motionärerna frånvaron av ett uppdrag att rädda människor i nöd och livsfara, t.ex. vid skeppsbrott. Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 som antogs (Frontexförordningen). Frontex, som alltså är en byrå för gränskontrollsamarbete, inledde sin verksamhet . Frontex samordnar det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna, bistår medlemsstaterna med utbildning av nationell gränsbevakningspersonal (inbegripet fastställande av gemensamma utbildningsnormer), genomför riskanalyser, följer upp den utveckling inom forskningen som är av betydelse för kontrollen och övervakningen av de yttre gränserna, bistår medlemsstaterna i situationer som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd vid de yttre gränserna samt erbjuder medlemsstaterna nödvändigt tekniskt stöd till genomförandet av gemensamma insatser för återsändande. Som svar på en begäran från om att klargöra Frontex mandat och stärka dess roll presenterade kommissionen ett förslag till ändring av Frontexförordningen. kom EU:s institutioner överens om ändringarna, och antog och rådet förordningen (EU) nr 1168/2011 om ändring av Frontexförordningen. Ändringarna trädde i kraft och innebär bl.a. att Frontex ska utarbeta, vidareutveckla och genomföra sin strategi för grundläggande fri- och rättigheter. Frontex ska också inrätta en effektiv mekanism för att övervaka att de grundläggande fri- och rättigheterna respekteras i all verksamhet vid byrån (artikel 26 a). Vidare ska Frontex utarbeta och vidareutveckla en uppförandekod som ska vara tillämplig på alla insatser som samordnas av byrån. Uppförandekoden ska fastställa förfaranden som syftar till att garantera rättsstatsprincipen och principen om respekt för grundläggande fri- och rättigheter, med särskilt fokus på ensamkommande barn och utsatta personer samt personer som söker internationellt skydd, och den ska gälla för alla personer som deltar i Frontex verksamhet (artikel 2 a). Frontex ska utveckla uppförandekoden i samarbete med ett rådgivande forum. Detta forum ska inrättas av Frontex för att bistå den verkställande direktören och styrelsen i frågor om grundläggande fri- och rättigheter. Styrelsen ska utse ett ombud för grundläggande fri- och rättigheter. Ombudet ska lämna regelbundna rapporter direkt till styrelsen och det rådgivande forumet. Han eller hon ska utöva sitt uppdrag på ett oberoende sätt (artikel 26 a). Frontex ska vidare utarbeta en uppförandekod för återsändande av tredjelandsmedborgare som olagligen uppehåller sig i unionen. Koden ska tillämpas på alla gemensamma insatser för återsändande som byrån samordnar och ska beskriva gemensamma standardmetoder för att underlätta organisationen av insatser för gemensamma återsändanden, så att dessa genomförs humant och med full respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna, i synnerhet principen om den mänskliga värdigheten, förbudet mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, rätten till frihet och säkerhet och rätten till skydd av personuppgifter och icke-diskrimineringsprincipen (artikel 9). Frontex ska utvärdera resultatet av gemensamma insatser och pilotprojekt och till styrelsen överlämna en utvärderingsrapport efter det att insatserna eller projekten avslutats, tillsammans med de anmärkningar som gjorts av ombudet för de grundläggande fri- och rättigheterna. I syfte att förbättra kvaliteten, konsekvensen och effektiviteten i framtida gemensamma insatser och pilotprojekt ska Frontex göra en övergripande och jämförande analys av dessa resultat, vilken ska tas med i den allmänna rapport som avses i artikel 20.2 b. Frontex ska vidare inrätta en reserv med gränsbevakningstjänstemän kallade europeiska gränskontrollenheter. Dessa ska kunna placeras ut i samband med gemensamma insatser och pilotprojekt. Hur många tjänstemän som medlemsstaterna måste anmäla till reserven ska beslutas av . De tjänstemän som deltar i en insats ska få sina order av den medlemsstat som står värd för insatsen (artikel 3). Frontex har också fått större kapacitet att själv köpa in utrustning till sina operationer (artikel 7). Frontex verksamhet utvärderas . En oberoende extern utvärdering ska då undersöka hur effektivt byrån utför sina uppgifter. Byråns betydelse och arbetssätt ska också bedömas. Den första utvärderingen efter ikraftträdandet av ändringarna i Frontexförordningen ska även innehålla en analys av behovet av att ytterligare stärka samordningen av förvaltningen av det operativa samarbetet vid medlemsstaternas yttre gränser, inbegripet möjligheten att skapa ett europeiskt system av gränsbevakningstjänstemän (artikel 33). Motionsyrkanden om Frontex har behandlats av justitieutskottet tidigare, senast (bet. 2010/11:JuU7 s. 3537). Utskottet framhöll då att gränskontroll primärt är ett nationellt ansvar även om det är av gemensamt intresse för alla medlemsstater. Vidare underströk utskottet att rätten och möjligheten att söka asyl ska värnas i alla lägen och i alla länder. Utskottet avstyrkte samtliga motionsyrkanden mot bakgrund av dels de förhandlingar om en ändring av Frontexförordningen som då pågick, dels regeringens aktiva deltagande i arbetet med formerna för Frontex verksamhet. Ändringarna av Frontexförordningen har trätt i kraft. Som framgår ovan innebär ändringarna bl.a. att Frontex ska inrätta en effektiv mekanism för att övervaka att de grundläggande fri- och rättigheterna respekteras i all verksamhet vid byrån. Byrån ska vidare utarbeta en uppförandekod för gemensamma återsändanden av tredjelandsmedborgare som olagligen uppehåller sig i unionen. Koden ska beskriva gemensamma standardmetoder för att underlätta organisationen av sådana insatser, så att de genomförs humant och med full respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna. När det gäller utvärdering av Frontex verksamhet ska detta, som framgår ovan, enligt Frontexförordningen ske . En oberoende extern utvärdering ska då undersöka hur effektivt byrån utför sina uppgifter. Genom ändringarna av Frontexförordningen har Frontex mandat förtydligats och byrån har fått förbättrade möjligheter att utföra sina uppgifter. Detta är enligt utskottet positivt. De gemensamma operationerna ska bedrivas effektivt och med respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna, och får inte påverka rätten till internationellt skydd. Utskottet kan inte ställa sig bakom motionsyrkandet om att Frontex ska avvecklas. Utskottet finner inte heller skäl att föreslå någon åtgärd från sida när det gäller motionsförslagen om en utvärdering av Frontex och UNHCR:s roll i Frontex arbete. Motionerna 2011/12:Sf311 (S) yrkande 3 och 2011/12:Sf241 (V) yrkande 7 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om att ska agera på olika sätt mot tvångsbeskattning av exileritreaner. Jämför reservation 12 (S, V). Enligt motion 2011/12:Sk207 (S) bör lagstifta mot den typ av tvångsbeskattning som drabbar exileritreaner. Motionären anför bl.a. att frågan måste utredas och att den eritreanska staten måste betala tillbaka de skatter som har drivits in under hot. Liknande yrkanden finns även i motionerna 2011/12:Sk344 (FP) och 2011/12:U290 (S) yrkande 2. Utskottet har inhämtat följande upplysningar från . Den s.k. tvångsbeskattningen av den eritreanska diasporan är inte något som redovisas av . Officiellt är det fråga om en frivillig skatt. Ingen vet hur mycket pengar som får in på detta sätt. Allt kring statsbudget är hemligt. Även om det finns mycket som talar för att beskattningen av exileritreaner inte är frivillig, är det svårt att få bekräftad information om exakt hur uttaget går till. Många rykten florerar. Många länder gör bedömningen att uttag av skatt inte per definition är olagligt. En stat kan enligt folkrätten införa regler om beskattning av personer som inte befinner sig inom den statens territorium om det finns en reell koppling mellan staten och skattebetalaren, exempelvis genom nationalitet eller domicil. De exakta reglerna för internationell beskattning är komplicerade och det är i sammanhanget tillräckligt att konstatera att extraterritoriell beskattning prima facie är att anse som tillåten enligt folkrätten. En viktig distinktion måste dock göras mellan lagstiftande och exekutiv jurisdiktion, dvs. att införa regler om beskattning för medborgare utomlands och att vidta konkreta åtgärder för att driva in skatt från dessa medborgare på annan stats territorium. Trots att kan införa regler om beskattning av medborgare utomlands kan man inte driva in skatten med exekutiva åtgärder på annan stats territorium utan medgivande. Detta följer av vedertagna folkrättsliga principer såsom statssuveräniteten, icke-interventionsprincipen och respekten för territoriell integritet. Om någon utövar utpressning eller hotar någon i för att driva in skatt för räkning bör det bli ett polisiärt ärende. Vissa sådana fall har polisanmälts och förundersökningarna pågår. Det finns såvitt känt inte något land som har agerat hårt mot beskattningen av diasporan genom t.ex. lagstiftning. har tagit upp saken med och ifrågasatt lagligheten. Det skedde i samband med ett konsulärt ärende. Diasporaskatten var en av flera frågor som togs upp i det ärendet innan de tillfångatagna brittiska medborgarna blev frisläppta. antog resolution (2011), i vilken man bl.a. fördömer användningen av Diaspora tax. I resolutionen uppmanas medlemsstaterna att agera för att stoppa användning av utpressning, hot om våld, bedrägeri eller andra olagliga metoder för indrivning av skatt utanför . Medlemsstaterna ska anmäla till säkerhetsrådet vilka åtgärder som har vidtagits för att genomföra det som anges i resolutionen. Det framgår dock inte av resolutionen vilka åtgärder som rådet förväntar sig från medlemsstaternas sida. Närmare riktlinjer för hur resolutionen ska tolkas ska utformas av för och . Det är dock oklart när dessa riktlinjer kommer. Det är sammanfattningsvis svårt att bedöma på vilket sätt omvärlden bäst bör och kan agera, t.ex. om länderna ska agera samfällt eller varje land för sig. Ytterligare en faktor som måste beaktas är att den nämnda resolutionen bygger på en rapport från sanktionskommittén som, har det visat sig, innehåller vissa påståenden som inte varit helt underbyggda. Exempelvis tycks det saknas belägg för att ska ha genomfört en påstådd vapenleverans till rebellgruppen i . Som framgår av de upplysningar som har lämnat till utskottet är det i och för sig enligt folkrätten tillåtet för att beskatta exileritreaner. Däremot får inte vidta åtgärder för att driva in skatten i . Om någon företrädare för i indrivningssyfte agerar på ett kriminellt sätt (t.ex. med olaga förföljelse, utpressning eller hot) mot personer i måste det i första hand vara en sak för rättsväsendet att hantera inom ramen för gällande lagstiftning. Som framgår ovan har också vissa sådana fall polisanmälts i . Dessa förundersökningar måste få ha sin gång. FN har fördömt användning av olagliga metoder för att driva in skatt utanför och uppmanat medlemsländerna att agera. Detta är enligt utskottet positivt. Då de närmare riktlinjerna om hur resolutionen ska tolkas ännu inte har utfärdats är det emellertid svårt att avgöra hur och FN:s övriga medlemsländer bör agera på bästa sätt. Till detta kommer de ovan nämnda pågående brottsutredningarna. Enligt utskottet är det inte uteslutet att utgången i dessa ärenden skulle kunna vara av betydelse för bedömningen av om åtgärder bör vidtas från sida och i så fall vilka. Mot denna bakgrund anser inte utskottet att bör göra något tillkännagivande med anledning av förslagen om åtgärder mot tvångsbeskattning. Motionerna 2011/12:Sk207 (S), 2011/12:Sk344 (FP) och 2011/12:U290 (S) yrkande 2 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden med förslag på åtgärder mot barnsexturism. Jämför reservation 13 (S, MP, V). I motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 37 begärs det skärpta åtgärder mot sexuell exploatering av barn och unga, s.k. barnsexturism. Motionärerna pekar på att få personer som har begått sådana brott utanför blir lagförda, och anför bl.a. att arbetet mot barnsexturism måste samordnas och koordineras. Motionärerna vill även se en ökning av antalet polisiära sambandsmän på ambassader i de områden där man vet att barnsexturism är vanligt förekommande. Ett liknande yrkande finns i motion 2011/12:Ju338 (V) yrkande 2, där det begärs att regeringen tar fram en strategi för hur polisen ska kunna få till stånd samarbetsavtal med andra länder när det gäller svenskar som har begått sexuella övergrepp mot barn. beslutade regeringen om en handlingsplan mot sexuell exploatering av barn. Handlingsplanen innehöll åtgärder på såväl nationell som internationell nivå. Flera av åtgärderna rörde sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande. I samband med proposition 2009/10:232 Strategi för att stärka barnets rättigheter i presenterade regeringen en uppföljning av åtgärderna i handlingsplanen. Av uppföljningen framgår bl.a. att EU:s inrikes- och justitieministrar under det svenska ordförandeskapet i EU 2009 beslutade om ett tematiskt s.k. Action Oriented Paper med ett antal åtgärder för att förstärka arbetet mot människohandel i EU:s yttre förbindelser. anordnade vidare en ministerkonferens på temat människohandel i EU:s yttre förbindelser. Konferensen tog fram en deklaration som bl.a. tog upp vikten av förbättrad samordning inom EU och hur unionen kan gå vidare för att stärka partnerskapen med tredjeländer mot människohandel och barnsexturism. antogs och rådets direktiv /92/EU om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut /68/RIF. Direktivet syftar till att skapa minimiregler om fastställande av brottsrekvisit och påföljder inom området sexuella övergrepp mot barn och sexuell exploatering av barn, barnpornografi och kontaktsökning med barn för sexuella ändamål. Det syftar också till att införa gemensamma bestämmelser för att stärka åtgärderna för att förebygga sådana brott och förbättra skyddet av brottsoffer. genomför en satsning mot sexuella övergrepp mot barn begångna av svenskar utomlands. Eftersom det kan vara viktigt att tips lämnas när informationen är aktuell har man förenklat för allmänheten att lämna tips, t.ex. via internet. Den särskilda grupp av poliser som genomför arbetet har finansierats genom den handlingsplan regeringen antog mot människohandel . Resultatet av satsningen är bl.a. flera fällande domar och en påtagligt förbättrad underrättelsebild. Från och med årsskiftet 2011/12 är gruppen permanent. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utvärdera tillämpningen av sexualbrottsreform. Utredaren skulle även utreda och ta ställning till om det nuvarande kravet på tvång som grund för straffansvar för våldtäkt bör ersättas med ett krav på bristande samtycke, samt analysera frågan om tillträde till konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp och vilka lagändringar som kan krävas vid ett tillträde. I betänkandet Sexualbrottslagstiftningen utvärderingen och reformförslag (SOU 2010:71) föreslås bl.a. att ska tillträda konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp. För att ska uppfylla kraven i konventionen föreslås lagändringar som innebär att brottet sexuellt ofredande utvidgas till att uttryckligen omfatta gärningar där ett barn i ett sexuellt syfte förmås att bevittna en sexuell handling och att kravet på dubbel straffbarhet tas bort även för brotten utnyttjande av barn för sexuell posering och köp av sexuell handling av barn. Utredningen föreslår vidare bl.a. att tillämpningsområdet för bestämmelsen om våldtäkt mot barn ska vidgas och att straffskalorna för sexuellt utnyttjande av barn och grovt sexuellt övergrepp ska skärpas. Enligt Statsrådsberedningens informationsmaterial Planerade propositioner och skrivelser 2012 avser regeringen att lämna en proposition i ärendet senast . uppdrog justitieministern åt en särskild utredare att biträda med att utreda hur rambeslutet om utbyte av uppgifter ur kriminalregister (2009/315/RIF) och rådets beslut om inrättande av ett europeiskt informationssystem för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris, 2009/316/RIF) bör genomföras för svensk del och de författningsändringar som genomförandet aktualiserar. I promemorian Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater (Ds 2011:15) lämnas förslag till de författningsändringar som behövs för att genomföra rambeslutet. Ändamålet med rambeslutet är bl.a. att skapa möjligheter att kriminalregisteruppgifter som är tillgängliga för en stats brottsutredande respektive dömande organ under samma förutsättningar ska vara tillgängliga för motsvarande organ i andra medlemsstater. Enligt Statsrådsberedningens informationsmaterial Planerade propositioner och skrivelser 2012 avser regeringen att lämna en proposition i ärendet senast . granskade handläggningen av ärenden om sexualbrott som har begåtts utomlands. I rapporten anges att åklagarna har försökt att ta till vara de möjligheter som finns att utreda brottsmisstankarna, vilket i några fall har gett resultat. Granskningen var visat på behov av ett metodstöd för åklagarna. kommer därför ett kortfattat metodstöd att tas fram. finns ett nytt arbetssätt hos polis och åklagare som främst består i att en svensk brottsutredning bedrivs parallellt med den i utlandet. Detta arbetssätt ska utvärderas.