bet · GZ01CU27 · 2012-05-30 00:00:00 — Bristerna handlar framför allt om grunderna för att kunna göra en bedömning av vad som är fastighets- och samhällsekonomiskt effektivt. I det avseendet råder det alltså inte några delade meningar i förhållande till vad motionärerna anför. Om man däremot endast skulle utgå från vad som är tekniskt möjligt att uppnå när det gäller energieffektivitet, utan att beakta övriga aspekter och egenskapskrav, står det helt klart att kraven på energieffektivitet skulle kunna skärpas avsevärt. Utskottet vill i detta sammanhang även understryka behovet av att ta miljömässiga hänsyn när kraven på nära-nollenergibyggnader utarbetas. Ett miljöanpassat byggande måste utgå från såväl de övergripande klimatmålen som behovet av energibesparing, effektivt resursutnyttjande och god inomhusmiljö. Även med denna utgångspunkt är det angeläget att de skärpta energikraven utformas utifrån ett tillräckligt underlag baserat på bl.a. erfarenheter från befintliga lågenergibyggnader och demonstrationsprojekt. Utskottet delar således regeringens bedömning när det gäller behovet av att beakta även miljömässiga, fastighetsekonomiska och samhällsekonomiska faktorer när de svenska kraven på nära-nollenergibyggnader ska läggas fast. Som det framhålls i skrivelsen finns det också stöd i direktivet för att utforma kraven för nära-nollenergibyggnader utifrån en sådan helhetsbedömning. Slutligen ska utskottet helt kort kommentera motionernas förslag gällande de två återstående frågeställningar som nämndes inledningsvis. Det gäller således dels regeringens ställningstaganden om hur primärenergiaspekterna och kraven på användning av förnybara energikällor kan beaktas, dels önskemål i motionerna om att byggreglerna ska vara teknikneutrala och inte motverka vissa former för energidistribution. Utskottet syftar här på motionsförslagen om att ska framhålla att handlingsplanen och byggreglerna bättre ska beakta vad som sägs i direktivet om primärenergi och energi från förnybara energikällor samt att byggreglerna inte ska missgynna bl.a. fjärrvärme. Inte heller i dessa frågor kan utskottet se någon egentlig motsättning mellan vad som anförs i motionerna och den bedömning som regeringen redovisar i skrivelsen. Som det framförs i skrivelsen är de svenska byggreglerna generella, och de föreskriver inte vilka energikällor eller uppvärmningsformer som ska användas i den enskilda byggnaden. Avsikten med detta är bl.a. att medge flexibilitet i valet av tekniska lösningar och att säkerställa att inte byggreglerna i sig hämmar teknisk utveckling i byggandet. Utskottet har, liksom motionärerna, noterat att det från vissa remissinstanser har hävdats att det nuvarande regelsystemet har brister i detta avseende, bl.a. att värmepumpar kombinerat med elanvändning gynnas i förhållande till fjärrvärmelösningar som använder förnybara energikällor. Regeringen har i skrivelsen redovisat sin syn på hur det svenska regelsystemet kan beakta primärenergiaspekterna och främja användningen av förnybara energikällor som kravet på teknikneutralitet upprätthålls. Även de synpunkter i frågan som har förts fram under den tidigare remissbehandlingen, och som motionärerna delvis hänvisar till, har kommenterats i skrivelsen. Regeringen konstaterar att yttrandena från remissinstanserna talar för att det skulle kunna finnas en utvecklingspotential både i avsikt att redovisa och beakta primärenergiaspekterna på ett ännu tydligare sätt än vad som görs och i att beakta förnybara energikällor på ett mer konsekvent sätt. Vidare framhåller regeringen att om en analys skulle visa på möjligheterna att förbättra byggreglernas teknikneutralitet på ett sätt som inte ger andra nackdelar, skulle sådana förändringar kunna bli aktuella. Regeringens slutsats är att dessa frågor bör analyseras fram till kontrollstationen 2015. Sammanfattningsvis anser utskottet att den handlingsplan som redovisas i skrivelsen bör ses som det första steget på vägen till nära-nollenergibyggnader i enlighet med direktivet 2010/31/EU om byggnaders energiprestanda. Utskottet delar regeringens bedömning att en svensk tillämpning av begreppet nära-nollenergibyggnad bör innebära skärpta krav på energihushållning jämfört med de krav som gäller enligt dagens byggregler i vart fall för de flesta kategorier av byggnader och klimatzoner. Vidare instämmer utskottet i regeringens bedömning att det inte finns tillräckligt underlag för att ange en kvantifierad riktlinje för hur långtgående skärpning som skulle kunna bli aktuell, utan att detta ska bedömas på ett gediget underlag baserat på bl.a. utvärdering av befintliga lågenergibyggnader, vissa demonstrationsprojekt med nya energieffektiva byggnader, ekonomiska analyser m.m. Även i övrigt instämmer utskottet i den bedömning som regeringen har redovisat i handlingsplanen för nära-nollenergibyggnader. Detta innebär att bl.a. de frågeställningar som lyfts fram i motionerna, och som ovan har kommenterats, bör kunna ges uppmärksamhet såväl genom de främjandeåtgärder som har skisserats i skrivelsen som i det arbete som ska föregå den kontrollstation 2015 som regeringen har satt upp som ett etappmål inför de krav som ska gälla . Med hänvisning till det ovan anförda föreslår utskottet att avslår motionerna 2011/12:C11 (SD), 2011/12:C12 (S), 2011/12:C13 (MP) och 2011/12:C14 (V) och lägger regeringens skrivelse 2011/12:131 till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Handlingsplan för nära-nollenergibyggnader (S) av (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C12 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2011/12:C11 av och (båda SD), 2011/12:C13 av m.fl. (MP) yrkandena 18 och 2011/12:C14 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt lägger skrivelse 2011/12:131 till handlingarna. Vi anser att en ökad energieffektivitet i bostadsbeståndet och vid nybyggnation måste vara en högt prioriterad fråga. Den är helt avgörande för att vi ska kunna nå de uppsatta klimatmålen. Bostadssektorn står för en dryg tredjedel av energianvändning. För att rejält minska bostadssektorns energianvändning måste både nybyggda och befintliga bostäder bli avsevärt mer energieffektiva. EU har som mål att effektivisera energianvändningen till 2020 . Alla nya byggnader ska då vara s.k. nära-nollenergibyggnader. Vi stödjer det uppsatta målet och anser att det redan nu är dags att vidta konkreta åtgärder för att det ska kunna uppnås. Regeringen har emellertid i EU-samarbetet motarbetat målet och driver en linje som innebär att det ska vara frivilligt för medlemsländerna. I stället förordar regeringen ett mål kopplat till energiintensitet med innebörden att målet ska vara att minska energianvändningen per BNP-enhet. Regeringens allmänna inställning på energiområdet måste ses som bakåtsträvande. Vi vill påminna om att en förutsättning för att framgångsrikt ta sig an den övergripande klimatutmaningen är att energiutmaningen nu kan mötas med handling. När de fossila bränslena fasas ut kommer en ökad konkurrens om energi. För , som har många elintensiva företag, är det oerhört viktigt att få fart på energieffektiviseringen för att säkra arbetstillfällena i våra viktiga näringsgrenar. Det är nu angeläget att påskynda en omställning inom svenskt näringsliv och svensk byggsektor som får stöd genom forskning och utveckling av hus med ingen eller mycket liten energianvändning. Svenska ventilationsföretag och byggföretag ligger långt framme i utvecklandet av ny teknik. Regeringens inställning hämmar emellertid arbetstillfällen och utveckling i dessa företag. Det är mot denna bakgrund som regeringens skrivelse som svar på EU-direktivet om byggnaders energiprestanda ska ses. Vi kan konstatera att de bedömningar som regeringen betraktar som en handlingsplan i princip endast innebär att de svenska byggreglerna är bra som de är. Inga nya åtgärder föreslås eller aviseras förutom ytterligare utredningar och vagt formulerade främjandeåtgärder. Detta konstaterar också den helt övervägande delen av byggbranschen och påpekar att man rekommenderar en högsta energianvändning för icke elvärmda byggnader som ligger 15 kWh/m2 och år lägre än de högsta tillåtna nivåerna enligt byggregler . Många företag går dessutom längre än så när det gäller ambitionen att begränsa energianvändningen. Avsaknaden av en konkret handlingsplan gör emellertid marknaden splittrad och oförutsägbar och leder därigenom till ökade kostnader för energieffektiva byggnader. Vi anser att det är tveksamt om eluppvärmning alls ska tillåtas i nybyggda hus och menar att ett förbud mot direkt fossil uppvärmning bör införas vid nybyggnation. Åtgärder bör också vidtas så att fossil uppvärmning i befintlig bebyggelse fasas ut. På kort och medellång sikt finns den största effektiviseringspotentialen i den befintliga bebyggelsen. Många äldre byggnader har en mycket dålig klimat- och energistatus. Det är därför viktigt att alla möjligheter till energieffektivisering tas till vara, särskilt i samband med större ombyggnads- och upprustningsåtgärder. Tydliga energikrav bör därför ställas även i samband med ombyggnad. En utredning om hur dessa krav ska utformas bör tillsättas med inriktning på att ombyggda hus i genomsnitt i landet inte ska förbruka mer än 90100 kWh/m2 och år. Flera remissinstanser redovisar synpunkter med innebörden att byggreglerna och kraven på nära-nollenergibyggnader måste definieras med väsentligt större hänsyn tagen till primärenergiaspekten. Svensk Fjärrvärme anser att byggnadens nettoenergianvändning bör utgöra utgångspunkten vid utformningen av energihushållningskraven i byggreglerna. Det finns en betydande risk att konsekvensen av det som betraktas som köpt energi i byggreglerna blir en diskriminering av kollektiva uppvärmningsformer som fjärrvärmen. Vi anser att nära-nollenergibyggnader i princip inte ska behöva någon uppvärmning från en yttre energikälla. I de fall en sådan energitillförsel ändå är nödvändig är det viktigt med lösningar som inte försvårar en fortsatt utbyggnad av fjärrvärme. Vi vill därför att det säkerställs att byggreglerna inte diskriminerar något värmeslag. Avslutningsvis vill vi framhålla att alla statliga insatser på området bör utgå från höga ambitioner när det gäller energieffektiva byggnaders potential att skapa jobb, export och förbättrad konkurrenskraft för de svenska företagen inom sektorn. Det ger ett positivt klimat för innovationerna i i stället för den nuvarande konservativa hållningen, som förhindrar dynamik och i värsta fall kan leda till försämrad konkurrenskraft. Det vi har anfört ovan bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till motion 2011/12:C12 (S). Övriga motioner bör avslås, och regeringens skrivelse bör läggas till handlingarna. Handlingsplan för nära-nollenergibyggnader (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C13 av m.fl. (MP) yrkandena 18, 2011/12:C11 av och (båda SD), 2011/12:C12 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:C14 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt lägger skrivelse 2011/12:131 till handlingarna. Klimatberedningen underströk (SOU 2008:24) betydelsen av att minska den samlade nivån på energianvändningen i bostäder och lokaler för att nå långtgående klimatmål. Beredningen påminde om att byggnader har lång livslängd och att byggnation därmed låser hur energiefterfrågan i sektorn kommer att se ut . Detta påverkar enligt beredningen i sin tur den samlade energianvändningen i landet och förutsättningarna för att långtgående klimatmål ska kunna nås. Därför är styrmedel som främjar att det byggs energisnåla hus särskilt betydelsefulla. Beredningen underströk de stora möjligheter som finns att åstadkomma betydligt energisnålare hus i nyproduktionen. Vidare framhöll beredningen att energieffektivisering i byggsektorn är av stor betydelse för att uppnå klimatmål på ett kostnadseffektivt sätt. Ovanstående referat visar att det fanns en utarbetad strategi och målinriktning som borde ha kunnat ligga till grund för konkreta steg på vägen mot en introduktion av nära-nollenergibyggnader genom den handlingsplan som ska redovisas för . Innehållet i den föreliggande skrivelsen skulle emellertid kunna sammanfattas som att regeringen anser det rimligt att ställa rimliga krav på att rimliga mål ska nås med rimliga åtgärder men att ingenting behöver göras just . Mycket tydligare än så är nämligen inte regeringens bedömningar i den s.k. handlingsplanen. I stället för fler passivhus erbjuds vi en fortsatt passiv politik. Skrivelsen är vidare en illustration av att regeringens miljöpolitik alltmer har reducerats till det som EU-medlemskapet tvingar oss till. Mot denna bakgrund finns det anledning för att begära att regeringen skyndsamt reviderar handlingsplanen i skrivelsen och vidtar ett antal åtgärder i syfte att åstadkomma en verklig handlingsplan på vägen mot nära-nollenergibyggnader. bör med hänvisning till yrkandena i motion 2011/12:C13 (MP) särskilt framhålla följande frågor i ett tillkännagivande till regeringen. Direktivets definitioner och regeringens förvrängningar I EU-direktivets artikel 2 definieras en nära-nollenergibyggnad som en byggnad som har mycket hög energiprestanda. Vidare anges att nära-nollmängden eller den mycket låga mängden energi som krävs i mycket hög grad bör tillföras i form av energi från förnybara energikällor, inklusive energi från förnybara energikällor som produceras på plats eller i närheten. I samma artikel definieras begreppet primärenergi som energi från förnybara och icke-förnybara energikällor som inte har genomgått någon omvandling. Energi från förnybara energikällor definieras som energi från förnybara, icke-fossila energikällor, nämligen vindenergi, solenergi, aerotermisk energi (luftvärme), geotermisk energi, hydrotermisk energi (vattenvärme) och havsenergi, vattenkraft, biomassa, deponigas, gas från avloppsreningsverk samt biogas. Enligt min uppfattning har regeringen inte utgått från dessa grundläggande definitioner i den nu aktuella skrivelsen. Flera av regeringens formuleringar förvränger i stället direktivets definitioner i avsikt att förhala nödvändiga åtgärder för att genomföra de uppställda kraven i direktivet. Genomgående lägger skrivelsen an tonen för regeringens låga ambition när det gäller att uppfylla kraven i direktivet om byggnaders energiprestanda. Regeringen tycks inte ha för avsikt att driva på utvecklingen mot byggnader med ingen eller mycket låg användning av primärenergi, dvs. energi som inte har genomgått någon omvandling. Vidare anser jag att regeringens slutsats att de befintliga byggreglerna beaktar primärenergiaspekter och att det genom dem finns möjligheter att redovisa primärenergiaspekter i enlighet med det krav om numerisk indikator för primärenergi som ställs i direktivet strider mot de definitioner som direktivet använder. bör mot denna bakgrund understryka att regeringen i det fortsatta arbetet ska hålla sig till samma definitioner som direktivet. Passivhus som framtida standard Regeringen menar att det inte finns underlag för att nu slå fast vad nära-nollenergi ska innebära i . Detta trots att remissutfallet innehåller kompletterande information och ger många exempel på energieffektiva byggnader. Regeringen skyller alltså nu efter att Klimatberedningen presenterade sitt förslag på att det inte finns tillräckligt underlag för att kunna säga hur långtgående skärpningar som är motiverade att göra. Det föranleder frågor om varför regeringen inte har låtit ta fram ett sådant underlag. Det ligger nära till hands att misstänka att regeringen, om den sitter kvar, kommer att vara lika obenägen att skärpa kraven . Det framgår tydligt av remissutfallet att byggsektorn anser att det redan nu finns underlag för att ta nödvändiga steg på vägen mot de krav på energihushållning i nya byggnader som ska gälla 2020. Ett flertal tunga remissinstanser ser emellertid stora svårigheter om det inte ges klara signaler om hur regelverket kan komma att förändras framöver och om vad som är målet. Det måste anses finnas ett tillräckligt stabilt underlag för att slå fast att tolkningen av begreppet nära-nollenergibyggnader kommer att ligga mycket nära det som branschen själv har utvecklat under beteckningen passivhus. En sådan signal från regeringens sida är tillräckligt tydlig för att underlätta branschens utvecklingsarbete. Någon exakt siffra för energiförbrukning 2020 menar vi inte är nödvändig att slå fast i detta läge. bör framhålla för regeringen att den föreslagna signalen om passivhusstandard som mål skapar den förutsägbarhet som branschen har rätt att förvänta sig av lagstiftningsarbetet. Det skulle också underlätta för att 2015 fatta ett tufft beslut som uppfyller såväl direktivets krav som högre klimatambitioner. Minskat krångel med tuffare nationella regler Trots en massiv reaktion och tunga argument från flertalet remissinstanser vill regeringen inte nu gå vidare med krav på mer långtgående energieffektivisering i nybyggnationen. Detta ter sig särskilt oförståeligt eftersom byggbranschen klart redovisar att man bygger väl fungerande byggnader med en energiförbrukning runt hälften av vad gällande regelverk tillåter. Flera kommuner har på grund av regeringens passivitet gått fram på egen hand och ställt betydligt tuffare krav på energihushållning än de krav som ställs upp i byggreglerna. Detta har i sin tur lett till ett lapptäcke av olika regler i skilda delar av landet. Det är visserligen positivt att många kommuner är angelägna att driva på utvecklingen, men riskerar detta att hämma byggföretagens produktutveckling, lönsamhet och vilja att bygga. bör mot denna bakgrund framhålla att viljan från ledande kommuner och företag inom bygg- och fastighetsbranschen att bygga effektivare nu även måste få genomslag i byggreglerna och i arbetet med handlingsplanen. Om de nationellt gällande reglerna och riktlinjerna är ambitiösa och tydliga stimuleras teknik- och produktutveckling. Det krångel som dagens olika kravnivåer innebär för byggbranschen skulle också minska betydligt. Onödig begränsning till det som är fastighetsekonomiskt motiverat Regeringen upprepar i skrivelsen att skärpningar som görs ska vara miljömässigt, fastighetsekonomiskt och samhällsekonomiskt motiverade. Innebörden är att regeringen villkorar en central del av sin klimatpolitik med ett fastighetsekonomiskt synsätt. Detta ställningstagande kan ifrågasättas av ett flertal skäl, eftersom den fastighetsekonomiska bedömningen kan göras med en rad olika utgångspunkter. Sternrapporten har exempelvis belyst problemet med val av kalkylränta, som får stor betydelse när det gäller fastighetsekonomiska bedömningar. Den kalkylränta som är lämplig vid långsiktiga klimatrelaterade investeringar behöver inte vara den ränta som byggföretag använder vid kommersiella projekt. Vidare påverkas bedömningen av vad som är fastighetsekonomiskt motiverat inte bara av kalkylräntan, utan också i hög grad av bedömningar av framtida energipriser. Osäkerheten om hur energipriserna kommer att utvecklas påverkar givetvis en långsiktig fastighetsekonomisk bedömning. Det finns en uppenbar risk för att olika aktörer underskattar prisutvecklingen, och därmed gör en felaktig fastighetsekonomisk kalkyl. bör mot denna bakgrund efterlysa en närmare analys av konsekvenserna av kravet på att framtida regeländringar ska vara fastighetsekonomiskt motiverade. Det finns annars en uppenbar risk för att kortsiktiga vinstintressen för byggandet tar över ett långsiktigt förvaltarintresse. Direktivet ställer krav på att byggregler ska innehålla numeriska indikatorer för primärenergi som ett styrmedel för att främja energieffektivt byggande. Regeringen hävdar att dagens svenska byggregler beaktar primärenergiaspekten genom att man skiljer på energikraven mellan byggnader uppvärmda med el och byggnader som värms med andra energislag. Eftersom el per definition är en omvandlad form av energi strider detta synsätt fullständigt mot direktivets definition av begreppet primärenergi. Primärenergi är enligt direktivets definition den energi som inte har genomgått någon omvandling. Skillnaderna mellan olika metoder för elproduktion innebär att primärenergifrågan inte kan anses vara beaktad enbart genom att el- och icke elvärmda byggnader separeras i ett regelverk. Kärnkraft har till exempel en klart lägre verkningsgrad med större utsläpp av spillvärme jämfört med andra sätt att framställa el. Kraftvärme är i sin tur betydligt effektivare än kolkondens. Den solenergi som förhoppningsvis träffar byggnaden och används för uppvärmning kan förmodligen räknas som primärenergi utan omvandling. bör mot denna bakgrund begära att regeringen ger i uppdrag att bedöma vilken faktor som bör användas för att rättvist vikta el från kärnkraft mot varmvatten från en solfångare placerad på byggnaden vid beräkning av primärenergi. Primärenergi och olika energislag Inte heller det i skrivelsen använda begreppet icke elvärmda byggnader tar hänsyn till direktivets definition när det gäller frågan om omvandling av energi. I kraftvärmeverk omvandlas olika former av primärenergi till de två energibärarna el och varmvatten som sedan används i bl.a. byggnader. En fråga som därför behöver ut är på vilket sätt bränslemixen i ett kraftvärmeverk ska påverka primärenergifaktorerna för de levererade energislagen. Regeringen har helt försökt undvika att ta ställning till denna typ av frågeställningar genom att endast hänvisa till de befintliga byggreglerna. bör mot denna bakgrund framhålla för regeringen att , för att kunna leva upp till direktivets krav, behöver genomföra en studie som på ett vetenskapligt sätt redovisar primärenergiegenskaper för de energislag som kan komma i fråga för byggnader. Ett sådant kunskapsunderlag kan också bli värdefullt för såväl styrning av forskningsmedel som för eventuella justeringar av skatter och subventioner på energiområdet. Styrning mot minskad användning av el för värme Regeringens ställningstaganden i skrivelsen och dagens byggregler kan inte anses vara teknikneutrala. Styrningen mot ökad användning av el för uppvärmning kvarstår. Flera remissinstanser har också påtalat att den senaste ändringen av regelverket för krav på energianvändning vid byggnation styr mot ökad elanvändning för uppvärmning. Det är förklarligt men mycket olyckligt att elanvändning för uppvärmning gynnades när kärnkraften byggdes ut. Annars hade det varit svårt att hitta avsättning för den kraftigt ökade elproduktionen. är situationen en annan. högsta elförbrukning är när det är kallt. Då är också priserna som högst. Hög förbrukning och höga priser är ett resultat av att vi använder el för uppvärmning. Ökad användning av el för uppvärmning innebär alltså högre pris- och förbrukningstoppar. Detta innebär också att kapaciteten i både produktions- och distributionssystemet behöver vara större än de annars skulle behöva vara. Även detta innebär ökade kostnader för både företag och privatkunder. Det blir högre priser även för kunder som har fast avgift. Till och med kunder som inte använder el för uppvärmning drabbas alltså av högre fasta kostnader för ett distributionsnät med behov av större kapacitet. Slutsatsen blir att det ligger i de flestas intresse att användningen av el för uppvärmning, och därmed förbruknings- och pristopparna, minskar. bör mot denna bakgrund begära att regeringen ger i uppdrag att revidera regelverket så att det inte styr mot användning av el för uppvärmning. Byggnaders energiegenskaper som grund vid översyn av byggregler Den nuvarande utformningen av byggreglerna, med elanvändningen som en styrande faktor för kraven på energihushållning, är inte teknikneutral.