bet · H001UU8 · 2012-11-20 00:00:00 — Vad kommer den att ha för åsikt om resolutionsutkastet?Jag redovisade för utrikesministern att förslaget finns. Jag utgick från att utrikesministern hade studerat förslaget som palestinska myndigheten har lagt fram och fick då svaret att det hade han inte gjort och att han utgick från att det skulle komma förändringar. Ja, nu har det kommit förändringar. Det har lagts in ett litet ord, and, på ett ställe, det har blivit en halv mening längre i något annat stycke. Men vad jag kan se har resolutionsförslaget i vilket fall inte förändrats i någon som helst betydelsefull omfattning.Frågan är naturligtvis till de borgerliga riksdagsledamöterna här: Vad tänker den göra? Tänker stå upp för det som är rimligt och rätt, det vill säga att den palestinska myndigheten får en uppgraderad status i FN, eller kommer man inte att göra det?Vi ser på nyheterna att säger att de är beredda att stödja en uppgradering nu - trevligt. Eftersom alltid är ankaret som vi måste släpa på i Mellanösternpolitiken är det trevligt att nu säger att man är beredd att stödja en uppgradering. Men trist då att utrikesminister för sedan stod här i den här kammaren och inte ville säga ja eller nej.Jag utgår från att de borgerliga debattörer som finns här nu har talat med sina regeringskompisar: Vad tycker vi egentligen? Kan vi få berätta för riksdag vad har för inställning? Vi kommer att vara idel öra. I oppositionen är vi mycket tydliga: Det är rätt och riktigt att låta få en uppgraderad status i . Vad alla väntar på är vad den borgerliga regeringen tycker. Ge oss det svaret !En annan sak som betänkandet handlar om är att erkänna staten , det vill säga att vi bilateralt ska erkänna staten . Varför är detta då så viktigt? Jo, har ockuperat palestinska områden. Vi har alla svurit oss heliga till tvåstatslösningen och sagt att det är oerhört väsentligt att man förhandlar, att man kommer fram till en fredsöverenskommelse och att när väl den har kommit på plats kan vi erkänna staten hade naturligtvis varit en ganska rimlig politik om det inte vore så att , varje minut gör allt de kan för att förhindra en palestinsk statsbildning. Trots att hela omvärlden, hela det internationella samfundet, kvartetten, EU och även säger till israelerna att de ska stoppa bosättningarna, att utökningen av bosättningarna utgör det främsta hindret för en fredsöverenskommelse, fortsätter israelerna ändå. Vi som säger oss vara vänner av en tvåstatslösning måste då dra lärdom av det och utgå från att den israeliska regeringen och israeliska staten faktiskt inte är intresserad av en tvåstatslösning eftersom man gör något som motverkar en sådan. Då är det naturligtvis bra om den tydligt och klart kan säga att vi erkänner staten för att på det sättet göra det uppenbart för israelerna att deras taktik eller strategi inte kommer att lyckas, att omvärlden står fast vid att det ska vara en tvåstatslösning och att vi därmed erkänner staten partier , , och andra, vad tycker ni om detta? har nämligen ett stämmobeslut på att det nu är dags att erkänna staten . Vi socialdemokrater tillsammans med Vänstern och har i detta betänkande en reservation där vi yrkar bifall till de motioner som kräver ett svenskt erkännande av staten . Och lyssna noga nu! Texten i reservationen är tagen från stämmobeslut. Centerpartister i den här salen som kommer att rösta emot den rödgröna reservationen kommer alltså att rösta emot sitt eget stämmobeslut. Därför är vi naturligtvis nyfikna på om ni centerpartister som har ett stämmobeslut på att ni faktiskt är för ett erkännande av staten ska rösta för ert eget beslut, det som ni själva tycker, eller om det är något annat som vi kan förvänta oss i den här kammaren i dag.Vi rödgröna, Socialdemokraterna, , har också en annan reservation där vi yrkar på att vi ska märka produkter från bosättningarna. Jo, därför att produkter produceras av israeliska bosättare på ockuperad mark som sedan skickas vidare till Europeiska unionen och också till . Vanliga konsumenter kan inte avgöra om det är en israelisk produkt gjord i eller om det är en israelisk produkt gjord på ockuperat område. Det tycker vi är fullständigt åt skogen.Självklart måste konsumenterna vara medvetna om skillnaden om de köper en produkt som gör att pengarna kommer till illegala bosättningar som upprätthåller en ockupation och om de köper det som är rimligt att köpa, det vill säga det som är gjort på israeliskt territorium.Om detta vet vi ingenting. Vi vet bara att anordnar konferenser i där de driver EU framför sig för att införa en sådan ursprungsmärkning. Den danska regeringen har gått före. I har regeringen tillsammans med handlare kommit fram till en code of cunduct och lagt fast ett regelverk för en ursprungsmärkning.I tisdags stod utrikesminister här och sade att nej, han förbereder inget som helst sådant arbete på . Jag personligen var jätteförvånad över detta, eftersom jag har blivit uppringd av Studio ett och P1 i som har velat ha en debatt mellan mig och borgerliga företrädare om just vårt krav på ursprungsmärkning. Men de har meddelat mig att det tyvärr inte kan bli någon debatt för det finns inga borgerliga ledamöter som är beredda att debattera detta och att de dessutom hävdar att redan jobbar med frågan och kommer med ett förslag om ursprungsmärkning. Lustigt då att utrikesministern stod här i talarstolen och sade att han inte alls arbetar med några sådana förslag.Vi förväntar oss nu ett svar från de borgerliga ledamöterna i utrikesutskottet. Vad är det egentligen som pågår? Finns det ett arbete där regeringen driver frågan om att vi ska få en ursprungsmärkning av produkter som är gjorda på ockuperat område - ja eller nej?Det är en sak som är väldigt glädjande , och det är att en majoritet i utrikesutskottet har bestämt sig för att uppmana att erkänna staten , Sahariska arabiska demokratiska republiken.Likheterna med ockupationen av , och så vidare är ganska stora.I har ockuperat ett område . har sagt sig vilja ha en folkomröstning men har gjort allt man kan för att förhindra att en folkomröstning sker.Vi menar att det är samma sak här som på palestinskt territorium. Det är orimligt att låta vår erkännandepolitik tas som gisslan av en ockupationsmakt. Eftersom ockuperar palestinskt område är det orimligt att låta bestämma när vi ska erkänna staten . På samma sätt är det orimligt att ge , som i allt man gör försöker förhindra en folkomröstning som kan avgöra hur situationen ska se ut, vetorätt över vår erkännandepolitik.Jag är glad över att det finns en majoritet i riksdag som kommer att ta detta beslut och uppmana att erkänna staten arabiska demokratiska republiken, . Det är positivt.Samma sak finns också där när det gäller ursprungsmärkning av produkter. Vi vet att det kommer in tomater som är producerade på ockuperat område. Givetvis behöver de också märkas på samma sätt som jag har sagt när det gäller produkter från ockuperat område i Palestina.Med dessa förslag skulle svensk utrikespolitik kunna göra lite avtryck i världen och visa på en riktning och en vilja till förändring. Med ett erkännande av och staten och med en ursprungsmärkning av produkter markerar vi att vi inte ställer upp på och ockupationer. Dessutom ger vi ett klart besked till omvärlden att vi tycker att det är rimligt att stödja den palestinska myndighetens önskemål om att få en uppgraderad status i FN.På allt detta kräver vi ett svar från de borgerliga ledamöterna. Vad är den borgerliga regeringens politik?Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 7 och 19. Det är lätt att säga att jag skulle ha velat vara där. Jag skulle ha velat vara med de där dagarna på eller på . Jag skulle ha velat vara med där och känt stämningen, förhoppningarna och framtidstron - det som vägledde och satte i gång en förändring i och i . Det är en förändring vars resultat vi inte kan se , men som med säkerhet kommer att bli ihågkommen som en förändring som sätter ett avtryck för framtiden.Jag tror att man kan konstatera att i det läge vi är nu har en del av de förhoppningar som fanns på torgen inte infriats. Andra har infriats. Jag tror också att många har insett att det inte är nödvändigt att min fiendes fiende automatiskt är min vän. Det finns schatteringar och spännvidd även bland dem som skuldra vid skuldra den ena dagen kan stå upp för en princip för att hamna i nya motsättningar, gamla motsättningar och kanske just i den spänst och debatt som för samhället vidare. Men naturligtvis är det i grunden en situation som är väsentligt bättre när man via demokratiska system har möjlighet att påverka.Jag tror att denna bild av processer som pågår är nödvändig att ha som bakgrund när vi diskuterar det vackra rosa betänkandet betitlat och , som i grunden tekniskt sett är besvarandet av ett stort antal riksdagsmotioner men som i djupare mening naturligtvis handlar om ställningstagandet till hela frågan gällande Mellanöstern.I betänkandet kan vi läsa in regionens utveckling. Vi kan börja fundera på hur vi följer den, hur vi följer upp den, hur vi deltar, hur vi analyserar och hur vi värderar olika saker. Egentligen tycker jag kanske att det är det mest spännande att se hur positionerna förändras och flyttas fram i betänkandet.Det är naturligtvis också ett stort antal sakfrågor som döms av i ett sådant här betänkande. Kanske är det redan alldeles uppenbart att det i denna debatt kommer att vara ett väsentligt fokus på vad vi med ett samlingsbegrepp kan kalla för erkännandefrågor. Det verkar vara där som kraften läggs.När det gäller erkännanden har jag först av allt ett litet bekymmer, och det är det språkliga. När jag erkänner någonting säger min ordbok som det första att det är kopplat till en skuld. Man erkänner en skuld. har vi inte riktigt erkännandefrågan om folkmord uppe, men om jag stod och erkände folkmord här borde jag rimligen buras in snarare än att fortsätta att föra debatten i kammare. Det är någonstans där begreppet ligger.Men här är det kanske inte språkliga distinktioner vi ska ägna oss åt, utan snarare det som ligger bakom. Det finns en tradition av att regeringen kan erkänna stater. Då sätts tre kriterier upp: Det ska finnas ett väldefinierat område. Det ska finnas ett folk - en befolkning som är knuten till området. Det ska finnas en fungerande statsmakt. När detta är uppfyllt säger regeringen att den kan erkänna stater.Man kan, och har så gjort från tid till annan, komplettera dessa erkännandekriterier med kriterier av karaktären: detta påverka och förändra en process? Är detta av andra skäl lämpligt att göra? När vi gör ett erkännande är det någonstans ändå en bedömning av att det finns en fungerande enighet och en sannolikhet för att det kan fortsätta så.Vi har också den andra typen av erkännande, som jag började att tala lite grann om. Där handlar det ibland om att deklarera vad som har hänt i historien. Jag tror att det är viktigt att vi prövar det som har hänt mot de lagar som finns. Det är så systemet är uppbyggt. Men det innebär också att vi måste vara öppna i analysen och säkerställa vad som har skett och vad vi vet om vad som har hänt.Herr talman! Komna så långt kanske vi ska fundera lite grann på vem det nu är som har ansvaret att göra erkännandena. Om man studerar litteratur ser man att den gärna talar om maktdelning. Den säger att vi ska ha en lagstiftande makt. Det är funktion i . Det är makt som talar om att från och med denna dag och framåt gäller de regler som vi har bestämt, det vill säga ett framåtsyftande beslut om vad som ska gälla. Vi har en exekutiv, utförande, makt. Det är regeringen som tar ställning till de dagsaktuella bedömningarna och det dagsaktuella agerandet. Vi har domstolar som i huvudsak efter det att någonting har inträffat prövar det mot lagen.Det är viktigt att vi har ordning på det här och att vi gör rätt saker på rätt ställe. Om vi inte gör det kan inte väljarna utkräva ansvar. Om vi inte gör det luddar vi till begreppen och gör det hela omöjligt att hantera.Jag har hört kritik riktas mot maktdelningen i . Det har handlat om att statsministern måste ha stöd i parlamentet. Då väver man lite grann samman den lagstiftande och den exekutiva makten. Det har också handlat om hur domare utses. Men jag tror att vi har kommit i ett läge där det så uppenbart kan beskrivas så att vi försöker göra varandras arbete och att försöker göra regeringens jobb. Då, om , rör vi till begreppen. Då, om , startar vi oreda. Därför tycker jag att man ska tänka sig mycket noga för innan man gör avsteg från denna ganska grundläggande och generella princip.Jag ska säga några ord om de erkännandefrågor som vi har på bordet av olika skäl . Den första är . Låt det vara väldigt tydligt att vad vi i Alliansen i grunden vill ha är en tvåstatslösning - en tvåstatslösning som bygger på fred och samförstånd och som i det långa loppet bygger på samexistens mellan ett och ett . Låt det vara väldigt tydligt att vi då också uttalar kritik mot båda sidor - både i de fall som den palestinska sidan inte klarar av att hindra angrepp från palestinskt område mot och när det handlar om de oproportionerliga överträdelser som ibland sker från israelisk sida gentemot Palestina.Jag tror inte att någon kan tycka att konflikten är speciellt upplyftande eller rolig. Men låt det göras klart att vi tror att det är i denna konflikt och hur vi kan medverka till lösningar av den som vårt stora engagemang ska ligga snarare än att vi ska diskutera om vi ska sätta en stämpel med erkännande på den ena eller den andra staten. Det är inte alldeles enkelt, och det är inte alldeles glasklart. Men vad som är glasklart är att vi måste verka för fred och för samförstånd i området. Vi är inte säkra på att det gynnas.Dessutom - om vi nu inte är säkra på vad som gynnar freden - tycker vi att det är rimligt att vi håller fast vid den konstitutionella grunden: Det är regeringen, och inte , som uttalar sig i erkännandefrågorna.Om vi går till det som heter Sahariska arabiska demokratiska republiken eller är det uppenbarligen så att socialdemokrater, sverigedemokrater, miljöpartister och vänsterpartister har bestämt sig för vad de vill göra. Oaktat de kriterier som finns och oaktat att detta inte är uppgift är det nu dags att i något slags revolutionsromantik göra ett ställningstagande och ta ställning för ett erkännande.Man kan ställa sig några frågor. Det finns ett område som är rätt väldefinierat. Det är det som har ockuperat. Är det helt givet att det finns en befolkning? Delar av Polisario sitter i och inte i detta område . ansöker man om att få möjligheten att företräda det. Man kan fundera på om det går att utöva någon sorts statsfunktioner . Jag tror att också detta är svårt att säga.Återigen: Detta är regeringens uppdrag. Men det är klart att om vi skulle analysera det hela är det svårt att se att de grundläggande kriterierna är uppfyllda. Frågan är: Finns det någon sorts politisk implikation i detta? Skulle man kunna underlätta? Jag tror tyvärr inte det. skulle bli ganska ensamt.FN har länge ställt krav på det här och sagt att vi måste få en utveckling med en rättvis folkomröstning. Jag tycker att det är en bra utgångspunkt. Det är en hedervärd hållning att säga att vi måste rikta kritik mot båda håll. Vi måste lösa det här via en folkomröstning. Vi måste lösa det här på ett civiliserat sätt.När vi nu säger att vi är tveksamma till erkännandet av tycker jag att det är viktigt att också säga att inte är utan skuld. De måste tvingas att medverka till att en folkomröstning sker på riktiga och rättvisa grunder.Sedan har vi en annan erkännandefråga, och den gäller angreppet med kemiska stridsmedel i Anfalkampanjen. Här vill jag gärna rikta ett tack till den andra sidan i politiken för ett konstruktivt samarbete där vi kunde skriva oss samman och konstatera att de som har att bedöma detta, domstolar, forskare och debatten i det civila samhället, entydigt pekar på att det var ett folkmord. Det är en bedömning som vi delar, men det är inte ett beslut som ska fatta. Det är inte ett beslut som fattas av några andra än de som har säkerställt vad det hela handlade om. Tack för ett konstruktivt samarbete i den frågan!Herr talman! Jag inledde mitt anförande med att säga att jag hade velat vara på några torg. Jag tror att jag vill tillbaka till de där torgen därför att den här debatten tenderar att bli en fråga där vi avverkar träd i stället för att se skog. Jag tror att det finns en skog som är betydligt viktigare att se och lyfta frågan kring.Det vi nu ser är naturligtvis någon sorts kamp mellan reformister och revolutionärer på den islamiska sidan. Det går att jämföra med som hände 1917 i där fel - om jag får göra en värdering - sida tog över revolutionen och därmed fördröjde utvecklingen i stora delar av med . Därför är det nu viktigt att vi engagerar oss och på allvar funderar på vad vi ser på och säger: Hur ska vi förhålla oss till detta?Det är viktigt att alla vi demokratiska krafter sluter oss samman i ett nätverk. Jag vet att vi i grunden står skuldra vid skuldra här i och har samma uppfattning. Låt oss därför inte bara hugga ned varje stam och bråka om varje trädkrona. Låt oss se skogen tillsammans och se vart det är på väg.Herr talman! Med det vill jag yrka bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande. Jag inser det inte kommer att bli bifall till vår reservation vad gäller . Därför avstår jag också från att yrka bifall till den utan yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande. talade om revolutionsromantiker. Den enda revolutionsromantiker jag såg i den här salen var som längtade till för att vara med, skapa historia och göra förändring i det verkliga livet. Jag tycker att det är en bra inställning, . Du har faktiskt chansen att bidra till att göra just den förändringen.I mitt inledningstal talade jag om att det snart kommer att vara en mycket viktig omröstning i FN. Stöder att vi uppgraderar status i ? Vad kommer den borgerliga regeringen att göra? Kommer den att säga ja eller nej eller att avstå när omröstningen sker i generalförsamlingen? Längta inte tillbaka till för att skapa förändring! Ge mig ett svar! Jag tror att vi ska vara realistiska. Det finns viktigare rörelser och frågor än den här typen av symbolfrågor. Frågan bereds just . Det är att fatta ett beslut. Det råder ingen tvekan om att och Alliansen står bakom en utveckling mot fred, samarbete och samexistens i Palestina-Israel-området.Det är regeringen som har att fatta beslut. Jag har fullt förtroende för att den kommer att ta ställning på ett vettigt sätt. Om jag har fattat det hela rätt handlar mycket just nu om att försöka få en så enig linje som möjligt i Europeiska unionen när det gäller det här ställningstagandet.Saker och ting utvecklas nästan vi står här och talar. Jag kan inte deklarera att man gör bu, bä eller bi, för att ta dina tre alternativ. Men var övertygad om att allt bygger på en övertygelse om att utvecklingen i bäst främjas av fred mellan och . Det är väl ingen som tvekar om att fred och säkerhet gynnas bäst av fred och säkerhet mellan och . Problemet är bara att vi har drivit den linjen . Vi har ställt krav på israelerna att upphöra med bosättningarna och på att vi ska ha en fredsprocess och komma fram till ett fredsavtal. Den politiken har visat sig vara misslyckad. De som gynnas av den politik som företräder är ju extremisterna på den palestinska sidan och extremisterna på den israeliska sidan.Om inte vi i omvärlden är beredda att hörsamma de krafter som vill ägna sig åt diplomati och fredsförhandlingar, det vill säga den palestinska myndigheten, och om de får nobben gynnas Hamas. Vilken lärdom för framtiden kan man dra om det är missiler som skickas in över som leder till att man kan sluta avtal? Det är klart att vi i omvärlden måste visa var vi lägger vår tyngdpunkt, och det ska naturligtvis vara på diplomati och fred.Den palestinska myndigheten kommer till oss och säger: Vi vill ha en uppgraderad status. Vi vill använda FN-systemet för att driva våra frågor och våra krav. Då säger : Lita på oss! Vi är för fred och för säkerhet, och för fred och för säkerhet, och för fred och säkerhet.Men man fattar aldrig några beslut om vad man ska göra. I mitt inledningstal sade jag att det redan finns länder i Europeiska unionen som klart har deklarerat att de kommer att rösta ja, och det finns länder, bland annat , som har deklarerat att de kommer att rösta nej. Den enda gemensamma linje som man någonsin kan uppnå är att man avstår. Menar att det är regeringens politik här? Är det för att är i och försöker få alla andra regeringar att avstå i den här omröstningen som han inte kan ge några svar?Var lite revolutionsromantiker , ! Du får ett nytt försök. Ska vi rösta ja, ska vi rösta nej eller ska vi avstå i generalförsamlingen? Vi måste väl kunna få ett svar av dig i alla fall. Mycket hade jag kanske väntat mig, men knappast att få höra ironiserande från Socialdemokraterna för att vi skulle vara för fred och säkerhet. Jag vet att politik understundom handlar om att beskriva rör som ihåliga. Det kan man möjligen ironisera över, men jag tycker att det är viktigt att säga att vi vill använda den här möjligheten för att på bästa sätt främja freden, och jag vet att regeringen också står för det.Om det är att rösta ja eller nej i måste man ta ställning till så nära målet som möjligt. Jag har fullt förtroende för att regeringen gör det. Jag förstår att inte har det, men så är det. Jag kan tyvärr inte ta på mig regeringsansvaret. Varken du eller jag utser regeringen. Jag tycker att det är bra att regeringen har uppdraget, för annars blandar vi ihop rollerna. För snart , , inledde regim i Anfal, som var en folkmordskampanj mot landets kurdiska befolkning. som dessa systematiska massakrer i industriell skala pågick jämnades ett par tusen kurdiska byar med marken och minst hundratusen människor mördades. Staden utsattes för kemiska stridsmedel, och tusentals människor dog under ohyggliga plågor.Världens ledare var inte omedvetna om vad som pågick utan kunde tvärtom följa skeendet via satellitbilder och iaktta hur den ena kurdiska byn efter den andra släcktes ned och bokstavligt talat försvann från kartan. Men för var det den gången viktigare att stödja i dennes krig mot än att stå upp för folkrätten, och också den andra dåtida supermakten, , odlade vänskapliga förbindelser med diktatorn i . Och för mänskliga rättigheter röstade nej till att fördöma här ger ett mått på hur lång resan varit fram till dagens läge. De ytterst ansvariga folkmord i irakiska är nu dömda, och tvärs över alla partigränser slår utrikesutskottet i riksdag nu fast i det betänkande vi avhandlar att Anfal utgjorde ett folkmord. Vi visar med detta solidaritet med de överlevande liksom med offrens anhöriga och med hela det kurdiska folket, och vi bidrar till att skapa en världsordning där folkrätten väger tyngre än nävrätten och där massmördare aldrig någonsin kommer att kunna känna sig trygga.Herr talman! Mänskligheten har emellertid alltjämt en lång väg att vandra innan vi når fram till en global rättsstatlighet. Gång på gång ser vi hur också demokratier trampar på grundläggande mänskliga rättigheter. Enligt såväl Amnesty som den israeliska människorättsorganisationen B'Tselem ägnar sig åt så kallade administrativa frihetsberövanden. I översättning betyder detta orwellska nyspråk att människor, också barn, fängslas utan föregående rättegång och utan att få reda på varför de frihetsberövas. De utsätts inte sällan, enligt Amnesty, för elchocker och annan tortyr. bör driva på för att ska utreda dessa anklagelser och bringa klarhet i om bryter mot den tortyrkonvention som de själva har ratificerat.De illegala bosättningarna på ockuperad palestinsk mark fortsätter att expandera, och det gigantiska murbygget, nu bara överträffat av , fortsätter att slå sönder palestinska familjers vardag.