· H001UU2 · 2012-12-05 16:57:15 — Vi måste nu ha en beredskap på att ytterligare människor kan komma och knacka på vår dörr. Jag var alldeles i . Det är ett litet land, inte lika stort som vårt, som redan från början är fattigt och som redan hyser och faktiskt inte särskilt fint hanterar ett antal palestinska flyktingar . Där finns 140 000 registrerade syrier. Vi hjälper där, och vi hjälper också att ta emot på ett värdigt sätt hemma. Jag tycker att det är rimligt att avräkna detta från biståndsbudgeten, och jag är glad över att vi är en av UNHCR:s absolut stabilaste och största givare. Tack, biståndsministern, för svaret gällande flyktingfrågan. Jag skulle dock vädja om ett svar även på min fråga om budgetstöd i nästa replikskifte.Faktum kvarstår ändå att majoriteten av flyktingar i närområdet inte har möjlighet att ta sig till eller . Därför anser jag att det bör satsas mer resurser på att hjälpa människor på plats, särskilt när vi har en akut situation med en vinter som är i anstormande. Jag är glad över att regeringen vid behov gör punktinsatser för detta, men jag skulle önska att man också ökar i det årliga biståndet till UNHCR, så att man får en trygghet i sin finansiering.Nu har jag en fråga om vatten och sanitet. Det framkommer i biståndsbudgeten att man vill öka satsningen på detta. Det är något jag välkomnar. Jag skulle vilja fråga om detta är något tillfälligt eller om det är något vi kommer att få se en fortsättning av. Kommer det att vara en prioriterad fråga för regeringen?Sedan skulle jag vilja fråga på vilket sätt biståndsministern avser att driva de här frågorna i internationella sammanhang, som ju är något som också vi har motionerat om, till exempel i den kommission som biståndsministern sitter med i för att utforma de nya millenniemålen. Kommer vatten och sanitet att vara en fråga som biståndsministern kommer att vädja för?Jag skulle även vilja fråga om satsningar på jordbruk och människors tillgång till livsmedel är någonting som biståndsministern avser att prioritera i de sammanhangen.Vad gäller framtiden för Sadev och utvärderingsarbetet är jag såklart mer glad över den överenskommelse som finns jämfört med om man fullständigt hade avvecklat Sadev. Men jag skulle ändå vilja ha ett klargörande om hur framtiden för Sadev i kommer att se ut. Det står att det inte är uteslutet att det ska vara kvar i . Men kommer det att helt läggas ned i ? Eller kommer man på något sätt att utnyttja den erfarenhet och de resurser som ändå finns där? Vad gäller omstruktureringen av svensk utvärderingsverksamhet återkommer jag till utskottet . Då hoppas jag få lyssna mer på er ledamöter i utskottet och att vidare diskutera den frågan.Vad gäller vatten och sanitet är det ingen tillfällig satsning, givet att jag tror att det kommer att bli en ännu större fråga framöver. Det handlar om hur vårt grundvatten minskar i världen och hur vi nu måste planera för att 9 miljarder människor ska leva på det här klotet. Hur ska grundvattnet kunna räcka? Men det handlar också om de mer akuta situationer som vi diskuterar.Det sägs: Där det finns vatten finns det liv. Där det finns hygien finns det hälsa. Där det finns sanitet finns det värdighet.Vi vet att vi, genom att adressera de här frågorna, också kan bidra till att minska bland annat barna- och mödradödligheten.Men det är inte bara en fråga om värdighet och rättigheter - vatten är ju en rättighet. Det är också en fråga om att kunna ha ekonomiska resurser eftersom det är en väldigt viktig produktionsinsats vid tillverkning.Därför är frågan om vatten, rent allmänt men också utifrån ett klimat- och miljöperspektiv, avgörande. Det handlar också om frågan om hur vi vårdar världens oceaner. Att just ta upp den här typen av frågeställningar i den panel jag sitter i blir för mig en självklarhet.Det här med UNHCR stämmer också. Vi gör inte bara punktinsatser utifrån deras appeller utan har också ett starkt grundstöd.Sedan var det frågan om just generellt budgetstöd eller inte via bilaterala kanaler. är en varm anhängare av generellt budgetstöd som en effektiv kanal för att kunna se till att på ett samlat och bra sätt med mottagarländerna anslå resurser och bidra till en mer fiskal transparens. Det finns många fördelar när man samverkar med andra.Men när som bilateral givare ska fortsätta med den här stödformen, som är rätt så resurskrävande, måste vi också fundera på om Sida har tillräckliga förvaltningsresurser och tillräckligt kunnande på det här området när det gäller den volym och de ställen där man behöver kunna göra just detta.Jag har också lyssnat rätt så mycket på fattiga människor i låg- och medelinkomstländer. Det första de kräver är faktiskt inte generellt budgetstöd till deras stat, utan de är väldigt glada över bland annat vårt civilsamhällesstöd. Med risk för att verka lite tjatig måste jag ta upp det här med additionella medel. Jag tycker inte riktigt att jag fick ett svar på det som jag tog upp i mitt inledande anförande. har faktiskt lovat detta eller förbundit sig till det i Kyotoprotokollet och i , och blir det ändå inte så. Jag skulle vilja be biståndsministern att utveckla svaret lite. Ja, vi har då ett snabbstartsåtagande om under 2010-2012, vilket vi har levt upp till med god marginal.Vi fortsätter nu med vår särskilda satsning, förutom att Sida i grund och botten lägger ungefär 2 miljarder på klimat- och miljörelaterat bistånd. Men vi har också varit väldigt duktiga på att integrera det. Det handlar inte bara om att anslå medel till vissa investeringar i klimat- eller anpassningsåtgärder utan också om att se till att detta blir en del i hur man främjar en hållbar utveckling. Där tycker jag att myndigheten har gjort väldigt goda insatser.Är det här då additionella pengar eller inte? Det talas väldigt mycket om att man tar från biståndet - det behövs ju till en hel del annat. Det är ju så. Just nu konkurrerar medlen väldigt mycket. Vi behöver spurta mot millenniemålen. Vi behöver göra mer investeringar i hälsa, som ibland kan försämras på grund av klimatförändringarna. Vi behöver göra mer insatser när det gäller vatten, som är så viktigt för att man ska kunna ha ett bra liv. Man skulle kunna säga att frågan är: Var vill vi lägga pengarna?Hur är det för min del? Hur ser jag på detta? Är det additionellt eller inte? Om vi tittar på det rent legalt har förbundit sig att bidra. Vi har skrivit under internationella åtaganden. Vi har också ett internationellt åtagande om att biståndet ska uppgå till . Vi är ju väl över 0,7. Därför skulle man kunna säga att det är klockrent additionella nivåer utifrån vad vi har förbundit oss till internationellt.Det jag skulle önska från engagerade miljödebattörer, som vi har många av i riksdag, är att man ibland hjälps åt i den här frågan. Jag tycker att vi hjälps åt mycket i frågan om kvinnors rättigheter. Men det handlar också om klimatområdet. Det påpekas att vi gör för lite som vi är EU:s största givare på det här området. Det ökar ju inte trovärdigheten och förståelsen för vilket brett stöd vi ändå har när det gäller att vi måste göra mer för att dämpa effekterna av klimatförändringarna för de fattiga människorna. Det skulle jag tycka vore mer välkommet. Jag tackar biståndsministern för svaret. Jag tackar också för att du stannar kvar hela debatten. Det betyder mycket, tror jag, för demokratin att lagstiftande och verkställande makt kan diskutera på det här viset, timme efter timme.Jag tror inte att vi kommer så mycket längre i den här frågan, så jag hoppar till ett annat spörsmål.Visst finns det en stor värderingsmässig gemensam grund över partilinjer - och det är något i grunden positivt. Det gäller de tematiska prioriteringarna kring demokrati och mänskliga rättigheter, miljö och klimat samt främjande av jämställdhet.Men riktigt intressant blir det när man börjar bryta ned det där och försöker konkretisera det lite mer.Där tycker jag ofta att biståndsministern blir ganska vag. Att det är bättre med bra bistånd än dåligt är sådant som vi egentligen kan vara eniga om allihop. Men vad är det för lite större berättelser som du vill bli ihågkommen för, ?Är det här med direkt kontantstöd, som jag var inne på tidigare, en idé som skulle vara värd att utveckla? Det handlar om att verkligen göra något åt kapitalflykten när vi har den, som det ser ut, historiska chansen i EU att åstadkomma ett genombrott där. Är det någonting som alliansregeringen nu tänker driva hårt?Det finns andra spännande idéer ute i världen. Man har kommunaliserat biståndet i rätt hög grad i länder som och med positivt resultat.Det finns sådana här lite större berättelser. Jag har kanske lyssnat dåligt, men jag har inte hört under de år som du har varit biståndsminister något sådant lanseras. Men det är inte för sent . Jag lyssnar med spänning. Tack, , för det här tillfället men också för att vi kan ha det här meningsutbytet!Jag tror att vi i har en känsla av att vi själva kommer ur fattigdom, och det finns en väldig ödmjukhet inför att vi har det rätt så bra i vårt land, som vi tillsammans har skapat. ser vi med fasa hur många andra människor lever i delar av världen där det inte alls finns samma möjligheter som vi har i vårt land. Därmed samlas vi på något sätt i en vilja att göra gott. Men frågan är hur vi gör detta.Jag vet inte om jag är någon stor visionspolitiker. Jag har en enda ambition, och det är att se till att svenskt bistånd är relevant och gör skillnad i fattiga människors liv. Jag fortsätter att försöka reformera och se till att biståndet ska ge resultat, nå fram och ha en legitimitet i en ny tid.Jag tror på svenskt bistånd. Jag tycker att det är bra. Men jag vill att det ska bli ännu bättre för att man ska klara de utmaningar som jag försökte måla upp.Jag tror att biståndet måste fortsätta att förnyas och moderniseras. Självklart finns det trender i biståndet, men det finns också en grundbult som handlar om att försöka se hur vi kan åstadkomma utveckling. Det är det som jag är rätt besatt av. Men jag har ingen big story eller någon egen ny grej som är just min.En hävstång som jag har använt är just kvinnors roll i utveckling. Det har varit absolut undervärderat, och där börjar vi nu få en bättre debatt.Herr talman! Det är inte bara intressant att sitta i utskottet ibland utan också att ha de här frågorna om till exempel hur vi jobbar med sociala säkerhetssystem i utvecklingsländerna. Är det den viktigaste frågan? Den är intressant.Jag skulle vilja säga att det egentligen borde börja med att det finns nya jobb och att det finns mer företagande som skapar skatteintäkter, som gör att man kan bygga upp social safety nets. Men det kanske ska vara tvärtom. Det finns bara fyra länder i som just jobbar mer med den här frågan. Är det vägen ut ur fattigdom?Det handlar också om resursmobilisering. Jag tycker att den här frågan är intressant. Sida gör redan mycket av detta. Och det är nära kopplat till frågan just om governance. Jag tycker att den frågan är intressant. Vad gäller kapitalflyktsfrågan är svaret: Ja, absolut. Regeringen är på den här bollen. Vi tycker att det är en viktig del i att också titta på hur flödena ska komma utvecklingsländerna mer till del. Det hänger många bollar i luften som man skulle behöva plocka ned i den här kammaren. Det finns många obesvarade frågor om var regeringen står på olika områden.När jag reser i världen upplever jag också att man efterfrågar var regeringens direktiv finns på olika myndigheter, och jag kan bara säga detsamma: Var finns de styrande politiska uppfattningarna? Vad är regeringens uppfattning när det gäller till exempel det som vi nu ser i ?Vi får ofta beskrivande ord. Man talar om vilka man har mött och var man varit. Man konstaterar någonting.Men vi följer alla medierna. Vi kan alla konstatera. Vi saknar ofta vad regeringen vill och hur regeringen egentligen ser på utvecklingen i till exempel . Vad vill man använda för instrument? Vi har ställt många av dessa frågor tidigare i debatter i kammaren och i skriftliga frågor. Svaren kommer väldigt sent, så det hela förskjuts hela tiden.Jag tycker också att det är intressant att konstatera att det finns den här skillnaden mellan det vi har sett här, alltså mellan vad regeringen har sagt från talarstolen, och hur det verkligen har blivit. Därför är det också intressant att följa upp det här med SRHR och biståndet, där vi kan se att vad man säger, resurserna och hur man agerar inte hänger ihop med det man har beskrivit. Det är klart att det är intressant att se hur landstrategierna har hopat sig och därmed också bromsat upp ett nödvändigt utvecklingsarbete i avvaktan på vad som ska hända och ske eftersom regeringen inte har någon uppfattning. Jag har sett andra styrande dokument gå ur tiden utan att vi har vetat vad som ska komma efter.Vi hörde tala om vikten av folkrörelsearbete, som jag kunde ge exempel på områden där det går precis i andra riktningen, där man möjligtvis satsar på stora organisationer men inte det folkrörelsebistånd som kräver väldigt mycket men som också är väldigt resultatrikt om man ska utveckla och demokratisera samhällen. Då krävs ju också att man jobbar på marken.Det finns alltså många frågetecken. Jag vill dock koppla dem till det arbete som sker, och ska jag inte ta upp hela långtidsbudgeten, för det är en fråga som kanske främst berör andra områden. Men utifrån den situation som vi har fått beskriven här och som vi har sett exempel på från Alliansens företrädare, vad är det regeringen driver och har drivit i långtidsbudgeten vad gäller biståndet? Hur tydlig är man? När vi känner en otydlighet här, hur tydlig är man då i ? Hur tydligt driver man till exempel SRHR-frågorna som är så känsliga även där och hur de ska få ett utrymme? Hur driver man av bni? Hur kraftfull är man? Jag tror att vi skulle kunna hålla på längre. Det finns väldigt många frågor, och så sägs det då att svaren är vaga.Jag vet inte om påstår sig veta exakt vad som händer i och om det är bra eller dåligt. Om hon har svaret på hur vi ska bedöma den situationen avundas jag henne. Det är enorma krafter i rörelse. Jag kan inte stå här och på berätta exakt hur jag bedömer läget, för det tycker jag är väldigt svårt att bedöma.Det jag kan ge svar på är dock att regeringen snabbt och flexibelt, tack vare att vi har resurser men också för att vi har en förmåga att förändra det svenska biståndet, har börjat göra och till en biståndsmottagarregion, eftersom vi ser transition. Vi ser behov av att stödja folkrörelser. Vi ser behov av att väcka kvinnors engagemang och hävda att de ska ha sina rättigheter tillgodosedda.Vi för den dialogen benhårt , och det är snudd på en förolämpning att säga att vi inte prioriterar dessa frågor. Jag reser dem alltid, alltid. Vi har också skärpt förmågan hos våra ambassadörer att prata om SRHR-frågor.Jag skulle, herr talman, om jag vore lite mer klurig och debattlysten, också kunna berätta hur få kvinnor och män det var som jobbade med jämställdhetsfrågor i UD när jag tillträdde och hur många det är som gör det . Jag skulle kunna berätta om de volymer av handböcker som fanns kring hur man jobbar med kvinnor och jämställdhet i utvecklingssamarbetet - som inte fanns.Jag gör det inte , för min talartid är kort, men jag tror att det är oerhört viktigt att se hur vi strategiskt och gemensamt kan jobba med de här frågorna. Vi har ett gemensamt intresse av att prata om motvindsfrågorna, om det glömda och det gömda som så få andra länder tar upp. Vi är absolut inte tysta i kring SRHR-frågorna, utan vi har ett absolut ansvar att lyfta upp dessa frågor, inte minst för att vi har ett så brett stöd i den här kammaren. Vi gör det konstant.Världsbanken är nu på besök. har tagit upp hedersrelaterat våld som en av de största orsakerna till brist på ekonomisk utveckling. Vem har drivit den frågan? Varför kommer de till för att sitta och diskutera detta? Har vi vikt ned oss? När talade om dessa frågor tidigare? Regeringen sade för inte alltför länge sedan att det inte handlade om att ta ställning. För oss socialdemokrater har det alltid varit självklart och viktigt att ta ställning för demokrati, mänskliga rättigheter och för att stödja människors egen vilja till utveckling och att reformera sina länder.Det är bra om regeringens företrädare har en annan mening: att det handlar om att ta ställning och att man också nu är beredd, lite sent men ändå, att understödja de demokratiska krafter som har en lång resa i . Det är ett stort och väldigt land och ett betydelsefullt land, både för sig självt och för regionen men också för oss på andra sidan Medelhavet.Jag begär inte att biståndsministern ska svara på alla frågor , men det jag pekar på är att det finns många utestående frågor som regeringen har undvikit att ge sin ståndpunkt kring och vilka redskap man tänker använda för att understödja dessa ståndpunkter. Det kan man komma tillbaka med på annat sätt och utveckla. Det skulle vara väldigt välkommet.Men vad är det man driver i långtidsbudgeten och hur kraftfullt? Vad är ståndpunkter? Vad har man uppnått när det gäller att få andra att höja sig av bni för biståndet men också över denna skammens gräns? Vad är regeringens input här? Hur bidrar man till och driver på att de minst utvecklade länderna ska få en beskärd och procentuellt sett angiven andel av biståndet?Detta har inte redovisats. Detta känner inte jag till, och jag tycker att det vore väldigt lämpligt att få en ordentlig redovisning här i kammaren av hur den här färdplanen framåt med långtidsbudgeten är tänkt, vad som är vårt svenska avtryck. När en del andra frågor kommer upp får vi ofta höra att det kanske inte är ett svenskt ansvar, nationellt och bilateralt, utan att EU ska göra det, och då är det viktigt att veta vad biståndsminister driver i att vi ska göra tillsammans. Vad gäller just frågan om biståndsnivåer och också långtidsbudgeten i EU tycker jag att vi har haft ett bra samarbete inte minst med Socialdemokraterna i . Vi hade väldigt bra rådsslutsatser kring just 0,7-målet och översynen. När det är en borgerlig regering som har de här frågorna tillsammans med så lyfter vi till och med upp det på toppmötena, och det gjordes inte förr.Jag tycker att det är bra för debatten att vi medger något som har lyft upp . Det handlar om exakt hur mycket som ges till SRHR-frågor, statistiskt mätbart och explicit. Här brister Sidas statistik. Det finns tecken som visar att vi faktiskt inte gör lika mycket. Man skulle kunna ha ambitionen att göra mer.En sak som jag har märkt, herr talman, är att vi ibland har svårt att få ut pengarna. Det är svårt att identifiera tillräckligt stora och omfattande projekt på det här området.Har vi då inte sett till att vi har tillräckligt bra kanaler? Stödet till UNFPA har ökat, från 423 miljoner 2010 till 465 miljoner i den budget som föreligger för beslutande. Det är väl en ökning.Vi har gett ett extrastöd till IPPF.Vi har fortsatt stött hiv/aids - får detta år. Där går mycket till unga människor och inte minst kvinnor, eftersom det nu blir en feminisering av hiv/aids-epidemin.Vi gör, som sagt, även i Globala fonden bilateralt satsningar på att lyfta just kvinnor och SRHR-frågorna i dialogen om hur man bedriver bistånd, och vi tillför också resurser så att de ska bli duktigare på detta.Jag skulle önska att jag hade bättre statistik för att bevisa detta. Jag tror även att i frågan kring vad det är regeringen vill och inte så stämmer det att en hel del av våra resultatstrategier har blivit aningens fördröjda. Men det är för att den plattform som regeringen behöver som ett förtydligat styrdokument för sin egen styrning har väckt så stort intresse. Därför har jag funnit anledning att ha djupare konsultationer och titta mer på hur vi ska kunna se till att vi har en bra styrning och en god struktur på detta.Vi kommer kommande år att granskas av /Dac. Jag ser fram emot detta och också att vi sedan kan få resultatstrategier som gör att det blir lättare för att följa hur vi inte bara samlat bidrar till resultat och utveckling och minskad fattigdom i världen utan att vi också i enskilda länder kan se om vi levererar på de gemensamma, i förväg uppsatta målen.Tack, alla debattörer, för en bra debatt! Jag tycker att det här är väldigt roligt. I grund och botten är det enkelt. Den som har pengar kan köpa sig mat och medicin, skaffa toalett, skolböcker, symaskin, boskap eller annat som behövs för att må bra, försörja sig och sin familj och ge sina barn förutsättningar att klara sig . Den som inte har pengar saknar dessa möjligheter.Biståndsministern talar med all rätt om att bistånd ska ge resultat och gå att utvärdera. Det finns bra sätt att bekämpa fattigdom och hunger och uppmuntra människor att utvecklas. Ett stort antal vetenskapliga utvärderingar visar att sociala transfereringar, det vill säga att människor får pengar i handen, över lag ger goda resultat. Undernäringen minskar, särskilt bland barn, fler barn går i skolan och människors hälsa förbättras. Det har också visat sig att sådana transfereringar inte gör folk passiva utan tvärtom ger utsatta människor större möjligheter att agera långsiktigt, ta risker och förbättra sin egen försörjning.Direktstöd är också ett sätt att nå de allra mest utsatta, som kroniskt sjuka, barn och äldre. Sociala trygghetssystem kan också bidra till att skapa den sociala tillit som är nödvändig för att bygga demokrati och goda samhällsinstitutioner, inklusive skattesystem. Genusmedvetet utformade sociala trygghetssystem kan ha särskilt stor betydelse för kvinnor, eftersom kvinnor enligt många studier är mer utsatta för fattigdom än män, har informella anställningar oftare och i regel lever och därmed är mer beroende av pensioner.Sociala trygghetssystem kan också utgöra en viktig del i ett lands klimatanpassning, eftersom de minskar fattiga och utsatta människors sårbarhet för extrema väderhändelser och andra klimatrelaterade risker.Social trygghet är en mänsklig rättighet. Sociala trygghetssystem kan alltså tydligt motiveras ur ett rättighetsperspektiv. Men de kan även motiveras på rent ekonomiska grunder, helt enkelt därför att välnärda och utbildade medborgare har större förutsättningar att bidra till ett lands ekonomiska utveckling.Det är viktigt att bygga upp en långsiktig finansiering när man utvecklar systemen. Ofta finns utrymme för att ompröva de offentliga utgifterna. I många länder finns till exempel subventionssystem för livsmedel och drivmedel som gynnar fattiga människor i betydligt lägre grad än vad sociala transfereringar, som ger pengar i handen, skulle göra.I exempelvis , det land som har flest absolut fattiga i världen, över 300 miljoner - enligt vissa beräkningar betydligt fler - är de existerande systemen ofta ineffektiva. Mycket pengar läcker ur systemen, och de når inte de mest behövande alla gånger. Fattigdom, ekonomisk osäkerhet och ojämlikhet ökar, trots att har haft stor ekonomisk tillväxt de senaste decennierna.Det är därför de pilotförsök med direct cash transfer, pengar i handen, som drivits i och är så intressanta. SEWA, 's Association, en fackförening för självanställda kvinnor med ungefär en miljon medlemmar, har tillsammans med forskare, bland andra , professor i , alltså ekonomisk trygghet, och tidigare chef för för socioekonomisk trygghet, har dragit i gång dessa försök.I fick de fattiga i ett område själva välja om de ville fortsätta att få styrt stöd, som subventionerad mat från särskilda butiker, eller pengar i handen. I åtta byar i har alla invånare fått en mindre summa pengar i handen . Dessa byar har sedan jämförts med tolv andra byar där man inte fått det.Människor som fick pengar i handen har använt dem väl. De har köpt mat, medicin, grundläggande förnödenheter som skrivböcker och annat som behövs för barnens skolgång. Kvinnor har gemensamt investerat i symaskiner för att kunna försörja sig långsiktigt. Man har också gått samman för att ha råd att skaffa toaletter. Brist på grundläggande sanitet är ju, som många här har sagt, ett mycket stort hälsoproblem, inte minst i .