bet · H001AU5 · 2012-11-14 00:00:00 — 2012/13:AU5 Lag om uthyrning av arbetstagare m.m. Lag om uthyrning av arbetstagare m.m. I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2011/12:178 Lag om uthyrning av arbetstagare samt tre motioner som har väckts med anledning av propositionen. Utskottet föreslår att , efter enstaka rättelser av uppenbara skrivfel, antar regeringens lagförslag och tillstyrker därmed propositionen delvis och avstyrker följdmotionerna. Propositionen innehåller förslag till genomförande av och rådets direktiv /104/EG av om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. I propositionen föreslås en lag om uthyrning av arbetstagare och ändringar i bl.a. lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. Regeringen föreslår att lagen om uthyrning av arbetstagare ska gälla arbetstagare som är anställda av ett bemanningsföretag i syfte att hyras ut till ett kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning. En central bestämmelse i direktivet och i lagförslaget är den s.k. likabehandlingsprincipen. Principen innebär att en arbetstagare som hyrs ut av ett bemanningsföretag ska ha minst samma grundläggande arbets- och anställningsvillkor, som uppdraget varar, som om arbetstagaren hade anställts direkt av kundföretaget för att inneha samma tjänst. Arbetsmarknadens parter ges rätt att ingå kollektivavtal som avviker från likabehandlingsprincipen, under förutsättning att det övergripande skyddet för uthyrda arbetstagare enligt direktivet respekteras. I lagen om utstationering av arbetstagare föreslås en bestämmelse som ger utökade möjligheter för arbetstagarorganisationer att vidta stridsåtgärder i syfte att genom kollektivavtal få till stånd ett förstärkt skydd för utstationerade uthyrda arbetstagare. Regeringen föreslår också ändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet och lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft. De nya reglerna föreslås träda i kraft . I ärendet behandlas också 34 motionsyrkanden som har väckts under den allmänna motionstiden under riksmötena /12 och 2012/13. Utskottet föreslår att beslutar om ett tillkännagivande till regeringen om att bör kräva att EU ska anta ett juridiskt bindande socialt protokoll. Därmed föreslår utskottet att fyra motionsyrkanden bör bifallas. Företrädarna för , reserverar sig mot utskottets ställningstagande i denna del. Utskottet avstyrker övriga motionsyrkanden, som i huvudsak handlar om frågor som är relaterade till uthyrning av arbetskraft och utstationering av arbetstagare. I ärendet har därutöver reservationer lämnats av företrädare för Socialdemokraterna, . har lämnat ett särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Lag om uthyrning av arbetstagare m.m. antar regeringens förslag till 1) lag om uthyrning av arbetstagare, 2) lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet med den ändringen att i förslagets 38 § ska bytas ut mot 2012, 3) lag om ändring i lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft, 4) lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare med den ändringen att i förslagets 5 och 10 §§ ska bytas ut mot 2012. Därmed bifaller proposition 2011/12:178 punkterna 1 och 3, bifaller delvis proposition 2011/12:178 punkterna 2 och 4 samt avslår motion 2012/13:A5 av (SD) yrkande 1. Reservation 1 (SD) 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 2, 2011/12:A335 av m.fl. (S) yrkande 17, 2012/13:A3 av m.fl. (S) yrkande 1, 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 11. Reservation 2 (S) Reservation 3 (V) Likabehandlingsprincipen för uthyrda arbetstagare m.m. 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 4, 2011/12:A212 av och (båda S), 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:A5 av (SD) yrkande 2. Reservation 4 (SD) Reservation 5 (V) Likabehandlingsprincipen för utstationerade uthyrda arbetstagare 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 5, 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkandena 5 och 7 samt 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 13. Reservation 6 (V) 2012/13:A5 av (SD) yrkande 3. 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 6, 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 8 och 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 14. Reservation 7 (V) Utredning om utstationering på svensk arbetsmarknad 2011/12:A369 av m.fl. (S), 2012/13:Sf207 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 6. Reservation 8 (V) tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att bör kräva att EU ska anta ett juridiskt bindande socialt protokoll. 2011/12:A235 av (S), 2011/12:A275 av m.fl. (V) yrkande 1, 2012/13:Sf207 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2012/13:A392 av m.fl. (S) yrkande 33 och 2011/12:Fi210 av m.fl. (V) yrkande 2. Reservation 9 (M, FP, C, KD) Garantier för den svenska kollektivavtalsmodellen m.m. 2011/12:A231 av och (båda S), 2012/13:Sf207 av m.fl. (V) yrkande 3, 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 9 och 2012/13:A343 av och (båda S). Reservation 10 (V) 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 3, 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 3, 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 12 och 2012/13:A314 av (S). Reservation 11 (V) Företrädesrätt till återanställning vid inhyrning av arbetstagare 2011/12:A205 av m.fl. (V) yrkande 1, 2011/12:A283 av och (båda S), 2011/12:A293 av i och (båda S), 2011/12:A320 av (S) yrkandena 1 och 2, 2012/13:A3 av m.fl. (S) yrkande 2, 2012/13:A4 av m.fl. (V) yrkande 4, 2012/13:A201 av m.fl. (V) yrkande 10, 2012/13:A208 av (S), 2012/13:A229 av (S), 2012/13:A261 av och (båda S), 2012/13:A310 av m.fl. (S) och 2012/13:A317 av och i (båda S). Reservation 12 (S) Reservation 13 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (S). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlar arbetsmarknadsutskottet regeringens proposition 2011/12:178 Lag om uthyrning av arbetstagare och tre motioner väckta med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas också 34 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden riksmötena /12 och 2012/13. I propositionen föreslår regeringen en ny lag om uthyrning av arbetstagare, i det följande kallad uthyrningslagen, och vissa ändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, i det följande kallad medbestämmandelagen eller förkortad MBL, lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft, i det följande kallad arbetsförmedlingslagen, och i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, i det följande kallad utstationeringslagen. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Regeringens förslag till riksdagsbeslut och motionsförslagen finns i bilaga 1 och regeringens lagförslag i bilaga 2. Motionsyrkandena avser frågor som är relaterade till uthyrning av arbetskraft och utstationering av arbetstagare. Den föreslagna lagstiftningen genomför och rådets direktiv /104/EG av om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, i det följande kallat bemanningsdirektivet. Bemanningsdirektivet skulle vara genomfört i medlemsstaterna . Regeringen tillkallade en särskild utredare som skulle överväga och lämna förslag om vilka åtgärder som behöver vidtas för att bemanningsdirektivet ska kunna genomföras i svensk rätt. överlämnades betänkandet Bemanningsdirektivets genomförande i (SOU 2011:5) till regeringen och det remissbehandlades därefter. Lagrådet har yttrat sig över lagförslagen och regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. anordnade arbetsmarknadsutskottet ett offentligt kunskapsseminarium om EU:s s.k. utstationeringspaket. Vid seminariet medverkade företrädare för bl.a. i , arbetsmarknadens parter och . Stenografiska uppteckningar från seminariet finns som bilaga 3. Regeringen föreslår i propositionen en lag, uthyrningslagen, som ska gälla arbetstagare som är anställda av ett bemanningsföretag i syfte att hyras ut till ett kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning. En central bestämmelse i bemanningsdirektivet och i lagförslaget är den s.k. likabehandlingsprincipen. Principen innebär att en arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ska ha minst samma grundläggande arbets- och anställningsvillkor, som uppdraget varar, som om arbetstagaren hade anställts direkt av kundföretaget för att inneha samma tjänst. Arbetsmarknadens parter ges rätt att ingå kollektivavtal som avviker från likabehandlingsprincipen under förutsättning att det övergripande skyddet för uthyrda arbetstagare enligt direktivet respekteras. Vissa undantag från likabehandlingsprincipen föreslås. I propositionen föreslår regeringen även bestämmelser som innebär ytterligare skyldigheter för både bemanningsföretag och kundföretag. I utstationeringslagen föreslår regeringen en bestämmelse som ger utökade möjligheter för arbetstagarorganisationer att vidta stridsåtgärder i syfte att genom kollektivavtal få till stånd ett förstärkt skydd för utstationerade uthyrda arbetstagare. Regeringen föreslår också ändringar i medbestämmandelagen och arbetsförmedlingslagen. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Lag om uthyrning av arbetstagare m.m. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till uthyrningslag och regeringens förslag till ändringar i medbestämmandelagen, arbetsförmedlingslagen och utstationeringslagen. avslår ett motionsyrkande om att det i uthyrningslagen inte ska finnas möjlighet för arbetsmarknadens parter att göra avvikelser från lagen. Jämför reservation 1 (SD) och särskilt yttrande (MP). Uthyrning av arbetskraft var i princip förbjudet i . Förbudet upphävdes genom lagen (1991:746) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft. Den nu gällande arbetsförmedlingslagen trädde i kraft . I lagen finns bl.a. bestämmelser om uthyrning av arbetskraft. En arbetsgivare som bryter mot lagens bestämmelser för sådan uthyrning kan drabbas av straffansvar. EU:s bemanningsdirektiv antogs . Ett av syftena med direktivet är att skydda arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och att förbättra kvaliteten i deras arbete genom att garantera att principen om likabehandling tillämpas på dem. Ett annat syfte är att erkänna bemanningsföretag som arbetsgivare och att fastställa en lämplig ram för anlitande av arbetskraft som hyrs ut för att effektivt bidra till att skapa arbetstillfällen och att utveckla flexibla arbetsformer. Enligt direktivet definieras en arbetstagare som hyrs ut av ett bemanningsföretag som en arbetstagare som har ett anställningskontrakt med eller anställningsförhållande hos ett bemanningsföretag, i syfte att hyras ut till ett kundföretag för att tillfälligt arbeta under dess kontroll och ledning. En central bestämmelse i bemanningsdirektivet är artikel 5 där en princip om likabehandling slås fast. Principen innebär att de grundläggande arbets- och anställningsvillkoren för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, uppdraget i kundföretaget varar, minst ska vara de villkor som skulle gälla för dem om de hade anställts direkt av företaget för att inneha samma tjänst. I direktivet anges också vilka de grundläggande arbets- och anställningsvillkoren är (artikel 3.1 f och artikel 5.1 andra stycket a och b). Undantag från likabehandlingsprincipen kan göras i fråga om lön för arbetstagare som är tillsvidareanställda i ett bemanningsföretag och som fortsätter att uppbära lön mellan två uthyrningsuppdrag. Av bemanningsdirektivet framgår vidare att direktivet inte påverkar medlemsstaternas rätt att tillämpa eller införa bestämmelser som är förmånligare för de uthyrda arbetstagarna eller arbetsmarknadens parters rätt att införa sådana regler genom kollektivavtal. Vidare framgår att direktivet inte får utgöra skäl för en medlemsstat att sänka den allmänna skyddsnivån för uthyrda arbetstagare på de områden som omfattas av bemanningsdirektivet. I de inledande skälen till bemanningsdirektivet anges att direktivet bör införas utan att det påverkar tillämpningen av utstationeringsdirektivet. och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster, i det följande kallat utstationeringsdirektivet, reglerar vilket lands arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas vid utstationering av arbetstagare. Syftet med direktivet är att samordna medlemsstaternas lagstiftning så att det kan fastställas en kärna av tvingande regler för minimiskydd som ska tillämpas vid utstationeringar. En utstationerad arbetstagare är enligt direktivet varje arbetstagare som utför arbete inom en annan medlemsstats territorium än där han eller hon vanligtvis arbetar. Utstationeringsdirektivet är tillämpligt även när ett företag som hyr ut arbetskraft verkställer utstationering av en arbetstagare till ett företag som är etablerat eller som bedriver verksamhet inom en medlemsstats territorium, under förutsättning att det finns ett anställningsförhållande mellan företaget som hyr ut arbetskraft och arbetstagaren . De centrala bestämmelserna i utstationeringsdirektivet finns i artikel 3. Av artikeln framgår att medlemsstaterna ska se till att de utstationerade arbetstagarna garanteras de arbets- och anställningsvillkor i värdlandet som är fastställda i lag eller, när det gäller byggverksamhet, i s.k. allmängiltiga kollektivavtal, på sju områden den s.k. hårda kärnan: a) längsta arbetstid och kortaste vilotid b) minsta antal betalda semesterdagar d) villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, särskilt när det gäller företag som hyr ut arbetskraft e) säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen f) skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga g) lika behandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling. En medlemsstat kan enligt direktivet fastställa att uthyrda utstationerade arbetstagare ska ha rätt till samma villkor som de som tillämpas på tillfälligt anställda arbetstagare i den medlemsstat inom vars territorium arbetet utförs. Utstationeringsdirektivet införlivades i svensk rätt 1999 genom utstationeringslagen. Lagen omfattar alla utstationerade arbetstagare i , även arbetstagare vars arbetsgivare är etablerade utanför EU och EES-området. Lagen gäller även när en arbetsgivare som hyr ut arbetskraft eller ställer arbetskraft till förfogande sänder arbetstagare till ett användarföretag som är etablerat i eller som bedriver verksamhet här. Enligt 5 § utstationeringslagen ska en utländsk arbetsgivare tillämpa svensk lag för utstationerade arbetstagare på de områden som anges i utstationeringsdirektivets hårda kärna. Området minimilön lämnas dock utanför lagreglerna. På vart och ett av de övriga områdena finns i bestämmelsen hänvisningar till de lagar som ska tillämpas på utstationerade arbetstagare. I lagen anges uttryckligen att reglerna inte hindrar att arbetsgivaren tillämpar bestämmelser eller villkor som är förmånligare för arbetstagaren. Lavaldomen har sin bakgrund i fackliga stridsåtgärder i form av en blockad av bl.a. () på en byggarbetsplats i . krävde kollektivavtal med det lettiska företaget un (), som hade utstationerat byggnadsarbetare till . väckte talan mot m.fl. i Arbetsdomstolen som begärde ett förhandsavgörande från . meddelade i sin dom att stridsåtgärderna stod i strid med EG-fördraget eftersom de innebar en inte motiverad inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster (mål C-341/05). De återstående tvistiga frågorna i målet i Arbetsdomstolen, efter dom, rörde huvudsakligen frågor om skadestånd. Arbetsdomstolen fann i sin dom (AD 2009 nr 89) att de fackliga stridsåtgärderna inneburit ett brott mot EG-rätten och att de fackliga organisationerna var skadeståndsskyldiga gentemot . beslutade efter förslag från regeringen om ny lagstiftning med anledning av Lavaldomen (prop. 2009/10:48, bet. 2009/10:AU5, rskr. 2009/10:211). Dessa lagändringar som trädde i kraft har kommit att kallas lex . Ändringarna innebar bl.a. att det infördes en ny paragraf, 5 a §, i utstationeringslagen. Bestämmelsen reglerar under vilka förutsättningar svenska arbetstagarorganisationer kan kräva att svenska kollektivavtal tillämpas för arbetstagare som är utstationerade i . Enligt bestämmelsen får en stridsåtgärd vidtas endast om de villkor som krävs 1. motsvarar villkoren i ett centralt kollektivavtal som tillämpas i hela på motsvarande arbetstagare i den aktuella branschen 2. bara avser minimilön eller andra minimivillkor på de områden som avses i 5 § i lagen 3. är förmånligare för arbetstagarna än det som följer av 5 §. Stridsåtgärden får dock inte vidtas om arbetsgivaren visar att arbetstagarna, när det gäller lön eller på de områden som avses i 5 § utstationeringslagen, har villkor som i allt väsentligt är minst lika förmånliga som minimivillkoren i det centrala kollektivavtal som krävs från arbetstagarorganisationens sida. Regeringen föreslår i proposition 2011/12:178 punkterna 14 att bemanningsdirektivet i huvudsak ska genomföras genom en ny lag, uthyrningslagen. Därutöver föreslås ändringar i utstationeringslagen, MBL och arbetsförmedlingslagen. Regeringen föreslår att uthyrningslagen och övriga lagändringar ska träda i kraft . Regeringen föreslår att uthyrningslagen ska gälla arbetstagare som är anställda av ett bemanningsföretag i syfte att hyras ut till ett kundföretag för arbete under kundföretagets kontroll och ledning (1 §). och kundföretag definieras i lagens 5 §. För att genomföra likabehandlingsprincipen i bemanningsdirektivet föreslår regeringen en bestämmelse som innebär att ett bemanningsföretag, en arbetstagares uppdrag i kundföretaget varar, ska tillförsäkra arbetstagaren minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om han eller hon hade anställts direkt av kundföretaget för att utföra samma arbete (6 §). I förslagets 5 § 3 definieras grundläggande arbets- och anställningsvillkor som villkor som fastställts i kollektivavtal eller andra bindande generella bestämmelser som gäller hos kundföretaget och som avser a) arbetstidens längd, övertid, raster, vilotid, nattarbete, semester och helgdagar c) skydd för barn och ungdomar, gravida, nyblivna mödrar och ammande kvinnor d) skydd mot diskriminering på grund av kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Enligt regeringen är den föreslagna likabehandlingsprincipen en minimireglering som inte hindrar att förmånligare villkor tillämpas i bemanningsföretaget eller att en arbetstagare i sitt anställningsavtal har förmånligare villkor än vad som följer av principen eller övrig arbetsrättslig lagstiftning. I ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation kan det göras undantag från kravet på likabehandling under förutsättning att det övergripande skyddet för uthyrda arbetstagare, som det framgår av bemanningsdirektivet, respekteras i avtalet (3 §). Ett bemanningsföretag som är bundet av ett sådant kollektivavtal får enligt förslaget tillämpa avtalet även på en arbetstagare som inte är medlem av den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, om arbetstagaren sysselsätts i sådant arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat kollektivavtal (4 §). Regeringen föreslår att möjligheten i bemanningsdirektivet att göra undantag från likabehandlingsprincipen tillämpas i fråga om lön till uthyrda arbetstagare som har en tillsvidareanställning och som får lön mellan uthyrningsuppdragen (8 §). Vidare föreslås undantag från kravet på likabehandling för uthyrda arbetstagare som är anställda med särskilt anställningsstöd, i skyddat arbete eller i utvecklingsanställning (7 §). Bestämmelserna om bemanningsföretagets och kundföretagets skyldigheter i övrigt ska dock gälla även arbetstagare från dessa grupper. Ett avtal som innebär att arbetstagares rättigheter enligt uthyrningslagen inskränks ska enligt regeringens förslag vara ogiltigt i den delen, om inte något annat följer av lagens möjligheter att göra avvikelser från likabehandlingsprincipen genom kollektivavtal (2 §). Övriga skyldigheter för bemanningsföretaget Enligt regeringens förslag får inte ett bemanningsföretag genom villkor i ett avtal eller på något annat sätt hindra en uthyrd arbetstagare att ta anställning hos ett kundföretag som han eller hon utför eller har utfört arbete för (9 §). Ett bemanningsföretag ska inte heller få begära, avtala om eller ta emot ersättning av en uthyrd arbetstagare för att placera denne hos ett kundföretag eller för att arbetstagaren tar anställning hos ett kundföretag som han eller hon utför eller har utfört arbete för (10 §). Regeringen föreslår att ett kundföretag ska, om det inte finns särskilda skäl mot det, ge uthyrda arbetstagare som arbetar hos företaget tillgång till gemensamma anläggningar och inrättningar där på samma villkor som anställda hos företaget (11 §). Ett kundföretag ska också informera uthyrda arbetstagare som arbetar hos företaget om lediga tillsvidareanställningar och provanställningar hos företaget. Informationen får lämnas genom att den görs allmänt tillgänglig på arbetsplatsen (12 §). Regeringen föreslår att sanktionen för överträdelse av uthyrningslagen ska vara skadestånd. Bemanningsföretaget och kundföretaget ska i enlighet med förslagets 13 och 14 §§ betala skadestånd till den uthyrda arbetstagaren för den förlust som uppkommer (ekonomiskt skadestånd) och för den kränkning som har inträffat (allmänt skadestånd). Om det är skäligt kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort (15 §). Förslaget innehåller slutligen regler om preskription (16 §) och om rättegången (17 §). Utöver en allmän preskriptionsregel som hänvisar till motsvarande regler i MBL innehåller lagen två särskilda preskriptionsregler, en för överträdelse av 6 §, om det gäller semester, och en för överträdelse av 12 §. När det gäller mål mellan arbetstagare och bemanningsföretag eller mellan uthyrda arbetstagare och kundföretag om tillämpningen av uthyrningslagen ska dessa handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. En tvist mellan ett bemanningsföretag och ett kundföretag handläggs däremot i allmän domstol enligt vad som är föreskrivet i om rättegången i tvistemål när förlikning om saken är tillåten. Regeringen anser att det finns skäl som talar för att en utstationerad uthyrd arbetstagare kan ha ett större skyddsbehov än andra utstationerade arbetstagare redan på grund av sina arbetsförhållanden. Regeringen föreslår därför att utstationerade uthyrda arbetstagare ska ges ett förstärkt skydd i fråga om arbets- och anställningsvillkor. De minimivillkor som gäller för utstationerade uthyrda arbetstagare ska även i fortsättningen gälla och regleras i 5 § utstationeringslagen. Det förstärkta skyddet bör enligt regeringen uppnås genom en rätt för svenska arbetstagarorganisationer att, ytterst genom stridsåtgärder, kräva villkor som följer av kollektivavtal. De villkor som ska få krävas är inte begränsade till minimivillkor, till skillnad från vad som gäller övriga utstationerade arbetstagare. Regeringen föreslår att det i utstationeringslagen införs en ny paragraf, 5 b §. Av denna framgår att en stridsåtgärd mot en arbetsgivare i syfte att genom kollektivavtal få till stånd en reglering av villkoren för utstationerade uthyrda arbetstagare, endast får vidtas om de villkor som krävs 1. motsvarar villkoren i ett sådant centralt kollektivavtal som tillämpas i hela på motsvarande arbetstagare i uthyrningsbranschen och som respekterar det övergripande skydd för arbetstagare som avses i bemanningsdirektivet 2. bara avser lön eller villkor på de områden som avses i lagens 5 §, och 3. är förmånligare för arbetstagarna än det som följer av lagens 5 §. En sådan stridsåtgärd får inte vidtas om arbetsgivaren visar att arbetstagarna, när det gäller lön eller på de områden som avses i lagens 5 §, har villkor som i allt väsentligt är minst lika förmånliga som villkoren i 1. ett sådant centralt kollektivavtal som kan få krävas, eller 2. det kollektivavtal som gäller i användarföretaget.