· GZ01KrU6 · 2012-05-03 12:07:20 — Kulturen är och måste få vara själva grunden, själva fundamentet i hur vi bygger ett starkt samhälle tillsammans.Som socialdemokrat drivs jag av våra grundvärderingar. Jag vill ha ett samhälle som bygger på demokrati, jämlikhet och rättvisa, ett samhälle som präglas av solidaritet och frihet.Som socialdemokrat vill jag se ett demokratiskt samhälle där människor ses som medborgare och inte som kunder på en marknad, medborgare som har bred bildning och ges möjlighet att delta i ett rikt kulturliv.Det ska vara en kultur som är självständig och kritiskt tänkande, ett demokratiskt kulturliv präglat av tillgänglighet och mångas delaktighet.Kultur är inte - och får inte vara - någon sorts välfärdspolitiskt grädde på moset, en politik som ligger vid sidan av alla andra politikerområden, skild från de värderingar och bedömningar som görs inom dessa andra områden.Kulturpolitiken är ofrånkomligen en ideologisk arena. Den är det av samma skäl som exempelvis arbetsmarknadspolitiken eller socialpolitiken är en ideologisk arena: Det handlar i grunden om makt och maktfördelning.Kultur har att göra med det latinska ordet cultivare, som betyder odla, förädla. I enlighet med det skulle man kunna beskriva kulturpolitik som det som har att göra med odling och förädling av tankar och känslor. Därmed blir kulturpolitikens inriktning en fråga just om makt - makten över tanken och hur den ska fördelas.Därför måste kulturen vara fri och obunden. Kommersiella krafter ska inte tillåtas styra utbudet. Inte heller ska politiker styra. Däremot måste det offentliga ge förutsättningar för kulturlivets utveckling och garantera tillgänglighet för alla.En av grundförutsättningarna för ett rikt och levande kulturliv är att kulturskaparna har goda grundförutsättningar, möjligheter och villkor. Utan kulturskaparna ingen kultur - utan konstnärer ingen konst. Därför är det av samhälleligt intresse att kulturskaparna kan leva på och utveckla sina yrken. Jag har märkt att respekten är låg för det konstnärliga arbetet, inte minst på politisk nivå. Det finns en underliggande misstro eller misstanke om att konstutövare egentligen är lata drönare som vill sko sig på samhällets bekostnad. Det är en borgerlig retorik som vi alltför väl känner igen även när det gäller andra grupper i samhället.Jag är övertygad om att konstutövare vill göra rätt för sig och kunna försörja sig på sina arbeten. En majoritet av våra kulturskapare lever under väldigt tuffa villkor. Villkoren har också försämrats under en följd av år. Många inom scenkonsten har tvingats ut i en osäker frilanstillvaro.Den borgerliga regeringens försämrade a-kassevillkor har slagit hårt mot kulturarbetare som har kunnat lyfta a-kassa mellan olika engagemang. De olika alliansarrangemangen, som är bra och som finns inom teater, dans och musik, har bara delvis kunnat kompensera detta.Herr talman! En annan sak som är viktig att nämna i sammanhanget är att en lösning när det gäller scenkonstpensionerna måste komma till stånd. Två gånger har ett enigt utskott gett regeringen ett tillkännagivande i denna viktiga fråga. Det nuvarande pensionssystemet medför negativa konsekvenser för såväl scenkonstinstitutionerna som de konstnärliga yrkesutövarna och publiken. Att skapa förutsättningar för kultur att blomstra är att skapa förutsättningar för ett levande demokratiskt samhälle. Att uttrycka sig konstnärligt är berikande för ett kreativt samhälle. behöver mer, inte mindre, kreativitet för att lösa alla de komplicerade samhällsutmaningar vi står inför. En socialdemokratisk politik vill göra det enklare för kulturskaparna att leva på sitt arbete. Vi föreslog exempelvis i vårt budgetalternativ ökade resurser till bland annat fria grupper, konstnärer och ideella kulturarrangörer, vilket skulle ha skapat arbetstillfällen för kulturskaparna. Men vi fick inte gehör för vårt förslag.Enligt vår mening bör genom ett tillkännagivande uppdra åt regeringen att utarbeta en strategi som har till syfte att långsiktigt stärka kulturskaparnas villkor.Sedan 2009 finns ett nytt utställnings- och medverkansersättningsavtal, , som likt ett kollektivavtal garanterar konstnären en viss minimiersättning vid en utställning på en statlig institution. Problemet är att många konstinstitutioner, däribland regionala och lokala offentliga museer och konsthallar runt om i landet, har valt att inte använda sig av avtalet trots att det är normerande för konstbranschen.Vi anser att nu när kulturpolitiken regionaliseras ska regionerna i sina kulturplaner slå fast att all utställningsverksamhet som finansieras med offentliga medel ska följa miniminivåer. Vi föreslår också att regeringen ska utarbeta riktlinjer för att alla institutioner som får statliga bidrag ska följa . Vi vill också att får uppdraget att ansvara för en årlig uppföljning av hur efterlevs.Herr talman! En så kallad enprocentsregel har funnits och är en rekommendation om att av kostnaderna för offentliga byggnationer ska gå till offentlig gestaltning och konst. Konst i våra stadsmiljöer, både inom- och utomhus, skapar både skönhetsupplevelser och trygghet. Ofta leder den till reaktioner och berikande samtal mellan medborgarna. Dessutom skapar den arbetstillfällen för konstnärer som får marknadsmässigt betalt.Vi välkomnar den förestående kartläggningen av hur denna regel efterlevs. Men vi anser att det dessutom ska göras en utvärdering av hur den fungerar i praktiken. En grundlig analys av detta slag bör även inkludera privata aktörer som byggbolag med flera. Vi anser också att lämpliga aktörer bör få i uppdrag att parallellt med utvärderingen förstärka informationen om enprocentsregeln.Herr talman! Socialdemokraterna har tre reservationer i detta ärende, men jag yrkar bifall endast till reservation 1. Frihet är garantin för ett levande kulturliv. Kulturen är en del av välfärden och demokratin. Därför måste samhället skapa förutsättningar för ett rikt kulturliv.I anser vi att kulturen tillhör alla. Alla ska ha möjlighet att ta del av både kulturupplevelser och kulturskapande. Kulturpolitiken behöver därför sträva mot inkludering och garantera tillgänglighet när det gäller både kostnader, tid och rum. En stor spridning av kulturverksamhet i hela landet måste eftersträvas. Kulturpolitiken måste vara en politik inte bara för den kultur vi går för att ta del av på konsthallar och museer utan också för den kultur som ger liv och kraft på människors arbetsplatser och i offentliga miljöer som gator och torg, skolor och sjukhus. Vi driver en politik för bland annat kraftfulla satsningar på förbättrade villkor för kulturskapare, ökade regionala resurser och en stärkt folkbildning.Detta var inledningen på den höstbudgetmotion som lämnade på kulturområdet. Där visade vi på vilka ambitioner som vi tycker behövs i närtid. En fråga gällde scenkonstpensionerna, med omställningsersättning och omskolningsmöjligheter. Konstnärsstipendier bör göras skattepliktiga och pensionsgrundande. I budgeten avsatte vi också pengar till utställningsersättningar.Vi sade också att vi anser att företags avdragsrätt för konst och kultur skulle behöva utredas. Vi ville ge ökat anslag till allianserna som utgör en bra förebild för att skapa en trygg arbetsmarknad. Vi vill även värna rätten att förhandla biblioteksersättningen. Detta är några av alla de förslag som vi tycker är värda att driva, ta fram och genomföra.Det ska vara nära till kultur, och den är självklart en del av våra liv.I betänkandet finns en reservation som handlar om utsmyckning och gestaltning av den offentliga miljön. I den föreslår vi från att kulturperspektivet ska få ett större genomslag i samhället än det har i dag.Som miljöpartist är jag mycket intresserad av samhällsplanering från flera olika perspektiv, och det finns många avgöranden i hur vi planerar våra samhällen och hur våra liv formas utifrån platsen vi lever på. Om vi bygger bostäder med hållbara energisystem, om vi bygger samhällen som motsvarar människors behov av gemenskap och kreativitet ger vi bättre förutsättningar för trygghet och framtid.Var finns det möjligheter för spontana kulturyttringar för medborgare? Jag kommer inte på så många platser, måste jag erkänna. Här finns det alltså utrymme för oss att skapa fler möjligheter till det.Å andra sidan läste jag i min regionala tidning om dessa elskåp som står överallt i samhället - grå elskåp som man springer på ibland när man ska till bussen. De ska nu få en kraftfull utsmyckning i . Jag såg att detta är något som sprider sig över landet och som är en rolig sak. Den involverar gymnasieelever som går på konst- eller bildprogrammet.En reservation handlar om det gamla förhållningssättet, den överenskommelse om en enprocentsregel som funnits och som är en rekommendation om att av kostnaden för offentlig byggnation ska gå till offentlig gestaltning och konst. Vi hörde det av tidigare talare också. Men hur fungerar det i praktiken? Hur många av våra kommuner, till exempel, lever upp till den gamla överenskommelsen? Det här skulle vi vilja ha ett bra svar på.En annan reservation handlar om centrumbildningar och hur betydelsefulla dessa är för kulturskaparnas villkor.Ytterligare reservationer handlar om kulturskaparnas villkor. Det finns en orolig situation för många som valt det svåra att försöka leva på sitt kulturutövande.Vi måste i bli bättre på att förstå att en kulturarbetare, liksom andra, har en lång utbildning och ett hårt jobb att utföra. Det är inte så att man gör ett litet konstverk då och då. Det är ofta ett heltidsengagemang. Det kräver kunskap och tid. Det är ett jobb, ett yrke, precis som andra yrken.Det borde gå att förbättra villkoren för professionella kulturskapare. Det borde gå att få till ett breddat stödsystem för fler konstnärer än , och det borde gå att ha trygghetssystem som kallas trygghetssystem och som är trygghetssystem. Det skulle ge människor handlingsutrymme och möjligheter att leva med sitt skapande i första rummet, som konstnärer.Det finns en annan fråga om det offentliga rummet som upprör mig personligen väldigt mycket. Jag har debatterat frågan utifrån andra perspektiv i andra utskott här i kammaren. Det handlar om att väldigt många ytor för oss människor privatiseras.En fråga som jag har debatterat är externa köpcentrum, och det har jag gjort utifrån att jordbruksmark tas i anspråk och utifrån att bilberoendet ökar. Men det handlar även om att det blir en privat yta som inte är tillgänglig för alla att göra kreativa saker på.Jag läste en artikel om att det här också sker mycket i våra städer. Ytor privatiseras genom gallerior, och kulturen och yttrandefriheten i det offentliga rummet börjar komma i kläm. Det handlar mycket om att allt fler offentliga ytor blir privata och kommersialiserade. Det blir egentligen ett slags gränsland mellan offentligt och privat, men också mängden reklam ökar runt omkring oss hela tiden.Det finns inte heller utrymme för oss att vara medborgare där, utan vi blir mer konsumenter bara. Är det så vi vill ha det? Eller har det blivit så utan att vi har tänkt på det? I så fall är det att börja tänka på det.Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation 2, men jag ställer mig självklart bakom samtliga reservationer. Hela det här betänkandet bygger på förslag från oss riksdagsledamöter. Det är många bra förslag som framförs. Det är lite signifikativt för den nuvarande regeringen att de inte tar ett helhetsgrepp, att de inte kommer med en proposition om kulturskaparnas villkor, totalt sett. Men när man läser utskottsmajoritetens avslagsyrkanden när det gäller samtliga motioner kanske man förstår varför. De är nöjda. Ni är jättenöjda med hur det ser ut. Allting är bra. Ingenting behöver förändras.Med den inställningen kommer inte heller kulturskaparnas villkor att förbättras. Det kommer inte att ske automatiskt. Vi kommer inte att få mer utrymme för kultur i det offentliga rummet med en regering och en riksdagsmajoritet som sitter och är liknöjd och som mest utmärks av förnöjsamhet.Det skulle behövas en kulturpolitik som tog sitt avstamp i att kulturen faktiskt tillåts spela en mindre roll i vårt samhälle. Den kommersialiseras och marknadsanpassas i stället för att ses som en samhällelig tillgång.Jag önskar mig en regering som lägger fram förslag om kulturskaparnas villkor, som löser pensionsfrågan för scenkonstnärerna, som förbättrar villkoren för den fria kulturens utövare, som ser till att kollektivavtalsvillkor är standard på hela kulturarbetsmarknaden och som ökar stödet till offentlig konst och utsmyckning.Det skulle jag vilja se, men det kommer vi inte att få se så länge vi har den här utskottsmajoriteten. Det har de tydligt visat i sina avslag på samtliga motioner i det här betänkandet. Den här regeringen är väl lika trött på kulturområdet som på alla andra områden.Nå, vad vill vi då? Ja, först gäller det kulturskaparnas villkor. har visat i en mycket omfattande undersökning att det är en grupp som hör till dem som har de sämsta villkoren på arbetsmarknaden.Det finns självklart undantag. Det finns till och med de som blir rika på sitt kulturskapande, men de är så oerhört få att det nästan inte ens är värt att nämna dem. De allra flesta kulturarbetare arbetar på villkor som de flesta lönearbetare skulle anse vara orimligt dåliga.Här behövs det ordentliga förbättringar. Då säger utskottsmajoriteten att det redan görs mycket, och så avslår de motioner som kräver att det ska göras mer. Jag instämmer i yrkandet på den gemensamma reservationen, reservation 1, som Socialdemokraterna och Vänstern har.När det gäller centrumbildningarna, som är en organisationsform för att förbättra de fria kulturutövarnas villkor och möjligheter att utöva sin konst på ett rimligt sätt, säger utskottsmajoriteten i princip ingenting i sitt svar.Om någon av företrädarna som ska komma upp efter mig i talarstolen skulle vilja tala om vad det egentligen står där är ni väldigt välkomna att göra det, för när jag läser ert yrkande om avslag på motionerna finner jag bara snömos. Det finns inte ett argument. Det finns inte någon form av debatt eller argumentering kring ert avslagsyrkande.Jag skulle därför vilja yrka bifall till reservation 3, som jag menar på ett tydligt sätt lyfter fram vikten av att centrumbildningarna för de fria kulturutövarna får bättre möjligheter att uppfylla sitt uppdrag.Sedan gäller det medverkans- och utställningsavtalet, som är viktigt just därför att det garanterar nivåer som är rimliga för kulturutövarna och också ger möjlighet att ställa krav på dem som köper kultur och som har ansvar för att se till att kulturell utsmyckning till exempel kommer till stånd. Det står i utskottsmajoritetens avslagsyrkande att det vore bra och önskvärt om det här avtalet tillämpades av fler. Ja, men yrka i så fall bifall till reservation 4! Ni gör ju ingenting för att det ska tillämpas av fler. Ni uttrycker bara en allmän önskan om att det vore bra och att det vore önskvärt, men ni tycker egentligen inte att det är värt att göra någonting för att det ska bli verklighet.När det gäller enprocentsregeln vill jag säga att det finns en stor samstämmighet här. Jag är av den åsikten att det är bra ifall man lyfter fram det som skiljer de politiska uppfattningarna åt, men låt mig för en gångs skull göra ett undantag. Vi är, tror jag, helt överens om att det beslut som fattades 1937 om att införa enprocentsregeln, som innebär att av kostnaderna för offentliga byggnader och offentliga projekt ska gå till kulturell utsmyckning och konst, var ett fantastiskt framsynt beslut. Det är oerhört viktigt.Där vill jag verkligen inte pådyvla någon på majoritetssidan en annan uppfattning. Däremot tycker jag att det är lite synd att ni bara hänvisar till att det ska göras en utvärdering, att det ska göras en undersökning. För egentligen skulle ni kunna vara med på att det också skulle spridas mer kunskap om enprocentsregeln till dem som har ansvaret i kommuner, landsting och regioner. Egentligen skulle det inte ha kostat någonting. Det är inte en budgetfråga. Det är inte en fråga som ni hade haft anledning att avslå.Eftersom jag är övertygad om att ni i den frågan faktiskt tycker att enprocentsregeln ska följas tycker jag också att det är lite snålt av er att inte fullfölja det genom ett bifallsyrkande. Men så är politikens villkor. avslår man saker som man kanske egentligen tycker är ganska okej bara därför att man måste, för att man måste vara lojal med en regering som inte vill ändra någonting och som är nöjd med allting som sker eller, rättare sagt, som inte sker på kulturområdet.Vi är inte så nöjda med det. Vi vill att det ska ske mer. Vi vill att kulturskaparna ska få bättre villkor. Vi vill se till att vi som samhälle tar ansvar för kulturen på ett väsentligt bättre sätt än som har gjorts . Det är därför vi har reservationerna i det här betänkandet. Detta är ett betänkande som handlar om kulturskaparnas villkor. Jag tänkte ändå börja med att läsa ett litet stycke från regeringsförklaringen. Jag misstänker att oppositionen inte riktigt har läst det, så jag tänkte påminna om vad som står där.Där står: "Vi vill att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och oberoende kraft med yttrandefriheten som grund. Med utgångspunkt i kulturens frihet och egenvärde ska vi stärka dess betydelse i samhället och verka för att den kommer fler människor till del, oavsett bakgrund och förutsättningar. "Detta är från regeringsförklaringen . När man har hört oppositionens företrädare känner man att de kanske har missat lite av vad som sades där av statsministern.Herr talman! Vi ska tala om kulturskaparnas villkor. Detta är då kulturen verkligen debatteras och där kulturen också har kommit in på väldigt många olika områden.Det fanns tidigare en kulturpolitisk portalparagraf om att kulturen ska motverka kommersialismens skadeverkningar. Det känns lite som ett vingslag från en svunnen tid. Man bör ändå påminna sig om att det var först som denna formulering togs bort.Riksdagens beslutade att ställa sig bakom propositionen Tid för kultur. Genom detta beslut lades grunden för en ny och modern kulturpolitik. Vi ska också komma ihåg att det var vi senast hade en kulturproposition av den omfattning som Tid för kultur visade sig ha.Nu handlar debatten alltmer om kulturens roll i ett öppet demokratiskt samhälle och hur en fri och obunden kultur kan bidra till tillväxt och välfärd.Vi moderater anser att kulturen ska ta plats, ta mer plats och finnas överallt i samhället. Det innebär inte att vi inte tycker, precis som i regeringsförklaringen, att kulturen också ska vara fri och obunden och gärna utmanande.Man kan heller inte diskutera kulturskaparnas villkor i utan att tala om just denna nya kulturpolitik. Den är en del av den proposition som jag nämnde där vi också har samlingsnamnet aspektpolitik. Det finns de som är kritiker till detta och hävdar att det påverkar det fria kulturlivet. Men när vi lyssnar runt och talar med inte minst de som arbetar inom kulturen visar det på en helt annan bild av detta.Det ger nya arbetstillfällen. Det ger möjlighet att vara med i de regionala kultursamverkansmodellerna och kulturplanerna. Flera av de saker som är nämnda här ingår i de kulturplaner som finns på den regionala nivån.Låt mig ta två exempel för att visa lite på kulturpolitikens båda sidor. Det ena exemplet hämtar jag från en av våra mer kända kulturkommuner, . magnifika författarskap och spännande liv lockar tiotusentals turister till kommun.De besöker , Berättarladan och graven vid . Karaktärerna i författarinnans böcker och hennes liv, där hon i smått och stort bröt mot dåtidens sociala konventioner, fascinerar oavbrutet. Alla dessa besökare äter, dricker, bor och handlar i , vilket skapar arbetstillfällen och tillväxt.Det andra exemplet är en skådespelare som spelar en samhällskritisk pjäs på en mindre scen tre föreställningar . Övrig tid arbetar han som dramapedagog inom ramen för regeringens stora reform Skapande skola. Som ni alla vet satsar vi 150 miljoner på reformen Skapande skola.Skådespelaren bidrar på scenen till att ifrågasätta och peka på orimligheter i vårt samhälle. Det är en central och viktig uppgift för kulturen. bidrar han i sitt arbete i skolan till en bättre skolmiljö och att barn och ungdomar får växa upp genom att lära sig att uttrycka sig på scen.Min poäng med detta är att författarskap och skådespelarens kulturella gärning varken blir mindre relevant, mindre viktig eller sämre bara för att vi också ser och talar om kulturutövarnas möjligheter att påverka hälsan, tillväxten eller välfärden.Herr talman! Det är bra att påminna sig om detta när enskilda politiker talar om kulturpolitiken som att den är på väg utför. Då glömmer man alla de satsningar som regeringen har gjort. Den har dessutom värnat kulturpolitiken under två ekonomiskt tuffa kriser.Andra länder har halverat sin kulturbudget. Vi har inte bara bevakat och bevarat utan också ökat anslaget . Det är naturligtvis oerhört viktigt med de saker som är nämnda när det gäller en breddad arbetsmarknad och kulturskaparnas villkor. Det är mycket som pekar på att kulturskaparna vill vara med och diskutera, och så har det också varit.Jag förstår att inte riktigt kände till alla våra utvärderingar och rapporter som vi i majoriteten och också hela utskottet har tagit fram. Det finns två viktiga saker som jag ska nämna där.Det ena är pensionsfrågan, som är nämnd här. Där finns det ett tillkännagivande. Jag tror att det var som nämnde det. Ett enigt utskott tillkännagav att det till budgeten 2013 ska komma ett förslag på det området.Jag ledde det arbetet. Vi har verkligen borrat ordentligt. Man kan konstatera att inte bara denna regering utan också förra regeringen verkligen har misslyckats med att lösa frågan. Det är en uppgift framför oss att ta tag i för att lösa ut frågan. Det finns bra förslag i utvärderingen, och jag hänvisar till att läsa mer om det.Det andra som vi har tittat på är scenkonstallianserna. Där var vi helt eniga i förslaget i utskottet om vad som är bra och vad som är mindre bra. Där har det skett en ordentlig förstärkning med pengar till allianserna. Det är också en viktig politisk sak som regeringen och Alliansen har drivit på. Det är imponerande att gå från 10 till 62 miljoner på cirka tio tolv år.Herr talman! Det handlar också om att debattera det regionala kulturarbetet genom kultursamverkansmodellen. Jag, regeringen och vi alla i Alliansen tycker att det är oerhört lyckat och bra. Jag vet att det fanns mycket motstånd i början. Men allt fler inser att det betyder att kulturen får ta mer plats.Det har visat sig att det fungerar väl och att man i kulturplanerna för in inte minst avtal. Vi har här talat om . Man för också in andra goda exempel på hur man ska arbeta så att kulturen ska få ta större plats.Herr talman! Debatten om kulturskaparnas villkor handlar om att vara företagare och entreprenör. Men det handlar också om att söka svaren på hur framtidens välfärd ska kunna se ut.Vi talar om kreativa näringar. Jag nämnde Skapande skola, Kultur och hälsa, Kultur på recept och Kultur för äldre. Att detta är områden som regeringen har satsat på och fortsatt kommer att satsa på.Till slut vill jag nämna enprocentsregeln. Vi har tagit upp detta med SKL:s beredning när vi träffade den, och vi har på olika sätt lyft fram frågan med SKL. Det är givet att vi alla tycker att det är en bra fråga. Vi kommer att jobba vidare med att påverka kommuner och landsting där frågan ligger.Man kan gå tillbaka och titta på den kartläggning som kommer att ske. När vi kikade på det såg vi att det är ganska många som lever upp till detta. Men det skulle kunna vara ännu fler. Jag är övertygad om att om ni går hem till era egna län och kommuner kan ni säkert lyfta upp frågan på nytt också där.När man läser oppositionens motioner och förslag till beslut i betänkandet ser man att det handlar väldigt mycket om det som redan sker, är på gång eller förbereds.