bet · GZ01UbU9 · 2012-02-23 00:00:00 — I motionen anförs att modersmålsundervisningen inte främjar assimilationen till det svenska samhället och att dess effekter för inlärning av det svenska språket är tveksamma. I motionen föreslås ett tillkännagivande om att obligatorisk modersmålsundervisning i gymnasiesärskolan med undantag för de nationella minoritetsspråken inte ska föreskrivas i skollagen. Däremot ska det fortfarande vara möjligt för en enskild kommun att anordna modersmålsundervisning om man så önskar, dock utanför ordinarie skoltid. I den aktuella propositionen föreslås att vissa bestämmelser överförs med i sak oförändrat innehåll till den nya regleringen. Bland dessa finns bestämmelser om modersmålsundervisning. Frågan kommenteras inte närmare i propositionen. Utskottet vill påminna om att när den nya skollagen beslutades fördes grundläggande bestämmelser om skyldighet att erbjuda modersmålsundervisning som tidigare funnits i förordning till den nya skollagen (prop. 2009/10:165, bet. 2009/10:UbU21, rskr. 2009/10:370, SFS 2010:800). Syftet var att markera ämnets vikt. Av språklagen (2009:600) följer att den som är bosatt i ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda svenska och att den som har ett annat modersmål än svenska ska ges möjlighet att utveckla och använda sitt modersmål. Det är det allmänna som ansvarar för att den enskilde ges tillgång till språk, t.ex. genom rätten till modersmålsundervisning enligt skolförfattningarna. Utskottet avstyrker med hänvisning till detta motion 2011/12:Ub6 (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Handledning vid arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildning, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om handledning vid arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildning. 2011/12:Ub7 av m.fl. (S) yrkande 2. Vi delar regeringens bedömning att det är mycket värdefullt att elever i gymnasiesärskolan får möjlighet till arbetsplatsförlagt lärande. Arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildningar i gymnasiesärskolan ställer stora krav på handledaren. Eleverna i gymnasiesärskolans målgrupp har särskilda behov som måste förstås av handledaren. Det är därför mycket viktigt att handledarutbildning konsekvent genomförs och att upplägget med arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildning regelmässigt kvalitetssäkras. Handledarna behöver också ha kunskap om konsekvenser av funktionsnedsättning i skolan och kunskap om lärmiljöer. Vi anser att ska tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om handledning vid arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildning. Urval till gymnasiesärskolan, punkt 4 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om urval till gymnasiesärskolan. 2011/12:Ub7 av m.fl. (S) yrkande 3. De allra flesta elever som söker till gymnasiesärskolan och som bedömts tillhöra målgruppen antas på det program och den inriktning som de har önskat. I vissa fall måste dock ett urval göras. har lagstiftningen varit att urvalet ska grundas på elevens behov men enligt propositionen kommer regeringen att meddela föreskrifter om urvalet. Vi anser att urval även fortsättningsvis bör grundas på elevernas behov. Om urvalet grundas på elevernas förutsättningar finns det en risk att det kan uppstå skäl till urval som kan vara kopplade till graden av kostnader för anpassning och investeringar i miljön. Graden av funktionshinder kan också bli en variabel som avgör om en elev antas till ett program eller inte. Elevens behov, trots de brister som det kriteriet har, är det som ska vara vägledande. Hur behov ska definieras bör tydligt framgå för att tillämpningen ska vara rättssäker och lika för alla. Hur urvalet i praktiken kommer att göras måste noggrant följas upp. Vi anser att ska tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om urval till gymnasiesärskolan. Nationell it-strategi, punkt 5 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om en nationell IT-strategi för skolan. 2011/12:Ub7 av m.fl. (S) yrkande 4. Gymnasiesärskolans elever har mycket att vinna på ett gediget it-stöd i undervisningen. Modern teknik kan underlätta inlärning och kommunikation och ska finnas oavsett i vilken skola eleven går. För att underlätta alla skolors arbete med it bör en nationell it-strategi för skolan tas fram. Den bör också omfatta särskolan. Vi anser att ska tillkännage för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om en nationell it-strategi för skolan. Modersmålsundervisning, punkt 6 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om modersmålsundervisning. 2011/12:Ub6 av (SD). Enligt regeringens förslag ska skollagen 18 kap. 19 § ange att gymnasiesärskolan ska erbjuda modersmålsundervisning då språket är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet och då eleven har goda kunskaper i språket. Jag vill framhålla att modersmålsundervisningen inte främjar assimilationen till det svenska samhället och att dess effekter för inlärning av det svenska språket är tveksamma. Skollagen bör ändras så att ingen tvingande lag föreskriver obligatorisk modersmålsundervisning i gymnasiesärskolan med undantag för de nationella minoritetsspråken. Däremot ska det fortfarande vara möjligt för en enskild kommun att anordna modersmålsundervisning om man så önskar, dock utanför ordinarie skoltid. Regeringen bör återkomma med ett lagförslag enligt vad som här anförts. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2011/12:50 En gymnasiesärskola med hög kvalitet: antar regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800). 2011/12:Ub6 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en ändring i 18 kap. 19 § skollagen (Allmänna bestämmelser om gymnasiesärskolan) för att avskaffa den obligatoriska modersmålsundervisningen med undantag för de nationella minoritetsspråken. 2011/12:Ub7 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tillgången på legitimerade lärare i särskolan och möjligheten till validering av befintliga lärares kunskaper. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om handledning vid arbetsplatsförlagt lärande och lärlingsutbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om urval. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell it-strategi. Förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Ändring i regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800) Denna lag träder i kraft och tillämpas på utbildning som påbörjas efter . De nya bestämmelserna i 20 kap. 6, 27, 28 och 30 §§, 22 kap. 21, 22 och 24 §§ samt 29 kap. 24 § ska dock tillämpas på utbildning som påbörjas efter . De nya bestämmelserna i 29 kap. 24 § tillämpas dock för tid . De nya bestämmelserna i 20 kap. 6, 27, 28 och 30 §§ samt 22 kap. 21, 22 och 24 §§ ska dock tillämpas på utbildning som påbörjas efter . Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande för utbildning som har påbörjats före i fråga om 20 kap. 6, 27, 28 och 30 §§, 22 kap. 21, 22 och 24 §§ samt 29 kap. 24 § och i övrigt för utbildning som har påbörjats före , om inte annat följer av 4 eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av 5. Äldre föreskrifter gäller dock fortfarande för utbildning som har påbörjats före i fråga om 29 kap. 24 § och före i fråga om 20 kap. 6, 27, 28 och 30 §§ samt 22 kap. 21, 22 och 24 §§ och i övrigt för utbildning som har påbörjats före , om inte annat följer av 4 eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av 5. För utbildning som har påbörjats före ska dock de nya bestämmelserna i 18 kap. 32 § tillämpas . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att elever som har påbörjat sin utbildning före och som fullföljer denna senare än från det att den påbörjades, ska fullfölja utbildningen enligt de bestämmelser som gäller för utbildning som har påbörjats efter . ska vi debattera betänkandet om en ny gymnasiesärskola. Chansen - eller risken - att det blir en hård debatt är nog liten. Det beror på att vi alla ser positivt på den här reformen. Under resans gång har vi blivit överens om det mesta.Med en mer likartad reglering och med en större flexibilitet för både elever och skola ser vi att detta kommer att kunna leda till en ökad samverkan mellan formerna och att elever som är inskrivna på särskolan ska kunna genomgå delar av gymnasieskolans program. Det är bra. Vi och forskarna talar ofta om hur viktigt det är med inkludering. Det är viktigt att påpeka att det inte bara får vara särskolans ambition att inkludera, utan ambitionerna bör också gälla tvärtom. När propositionen kom på utskottets bord var vår huvudsakliga kritik att regeringen inte nämnt någonting om det viktigaste som finns, förutom eleverna, nämligen lärarna. Det är viktigt att lärarna i särskolan har en hög kompetens. De nya behörighetsreglerna ställer större och tydligare krav på särskolans lärare. Det är viktigt och riktigt. Men särskolan är inte en kloss som kan stoppas in i ett fyrkantigt hål så enkelt. Det är mer komplext än så. Alla som har erfarenhet av eller har besökt en gymnasiesärskola vet att man då inte bara möter en elevgrupp. Utvecklingsnivån kan vara allt från förskolenivå till en lättare utvecklingsstörning som innebär att man står mycket nära andra ungdomar i sin egen ålder. kan man möta någon som nästan är en . Därför behövs verkligen bredden av olika pedagoger i särskolan. saknar särskolan förutsättningar för att möta de nya reglerna. Därför har det uppstått en bekymmersam situation. I vår motion yrkade vi på att regeringen bör utreda förutsättningarna för behörighet inom särskolan, förlänga övergångstiden, införa ett valideringssystem och inom ramen för Lärarlyftet göra en särskild satsning på lärarna i särskolan. Regeringen har under utskottsbehandlingen tillmötesgått varenda punkt, och utskottet står nu enigt bakom regeringens avsikt. Jag tror att detta är bra. Det är bra för elever, lärare och verksamhet när vi kommer överens i riksdag om utbildningspolitiken. Jag ska fortsätta på detta bra-spår. En bra sak är att samarbetet mellan särskolan och näringslivet ska utvecklas och stärkas. Med den nya gymnasiesärskolan får vi på de nio nationella program som ska införas minst 22 veckors praktik. Det ska också införas ett lärlingsalternativ. Som det nu är går många av dessa ungdomar rakt in i aktivitetsstöd. Många får inte ens en chans att prövas mot arbetsmarknaden, trots att jag vet att många verkligen skulle kunna bidra på sitt sätt. Men med dessa strukturförändringar, högre krav och ibland nästan anorektiska arbetsorganisationer som finns finns det nästan inget utrymme för den som inte presterar ultimat eller så att säga utanför vanligheten. Det finns goda exempel. Men vad kostar det för människan och för samhället när en människa står utanför från 20 till ? Alla insatser som görs borde ställas mot det. Vi borde hjälpas åt att dammsuga arbetsmarknaden och samhället för att hitta arbetsuppgifter och praktikplatser. Vi borde från vår sida stimulera att det sker, och vi måste noga följa upp det. Det är konkurrens där ute om praktikplatser. Flera skolformer behöver denna lärform. Min erfarenhet är att branscherna inte direkt kastar sig över denna arbetsuppgift eller dessa elever. Men jag ska återigen säga att det finns undantag. Men om inte branschföreträdarna är med på vad eller hur det ska göras blir det faktiskt inget. När dessa elever väl har kommit på sin praktik- eller lärlingsplats ställs det, som vid alla praktikplatser, krav på handledaren. Den här gruppens särskilda behov måste förstås av handledaren. Det är därför mycket viktigt att handledarutbildning konsekvent genomförs och att upplägget med arbetsplatsförlagd utbildning och lärlingsutbildning regelmässigt kvalitetssäkras. Kvalitet måste vara vägledande i all utbildning. Handledarna behöver också ha kunskap om konsekvenser av utvecklingsstörning och kunskap om lärmiljöer och lärstilar. Därför kan vi inte bara som allianspartierna i utskottet konstatera att skolhuvudmannen har ett stort ansvar. Vi behöver faktiskt ta ett större ansvar. Därför yrkar jag bifall till vår reservation 1 i betänkandet. Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. Jag vill redan nu be om ursäkt för om jag överskrider den tid som jag har angett för mitt anförande om det som hjärtat är fullt av. Men jag ska försöka begränsa mig och hålla mig till den angivna talartiden. ska vi alltså - äntligen - fatta beslut om regeringens proposition En gymnasiesärskola med hög kvalitet. Jag hade hoppats att denna reform av gymnasiesärskolan skulle ha genomförts som det nya gymnasiet. Men har vi en ny gymnasiesärskola framför oss, och det var kanske bra att den fick ta på sig. Särskolan är en viktig skolform för elever med utvecklingsstörning. Den genomgår nu stora och nödvändiga förändringar, både på grundsärskolenivå, i och med den nya skollagen, och på gymnasienivå, som vi debatterar. Lika viktigt som det är att den som har lätt för sig har möjlighet att utvecklas efter sin förmåga och sitt intresse är det att den som har en intellektuell funktionsnedsättning, en utvecklingsstörning, också får möjlighet att utveckla sig efter sin förmåga och sitt intresse.Förra året genomgick gymnasiet stora förbättringar. De elever som började gymnasiet är den första kullen som läser enligt den så kallade Gy 2011. Den nya gymnasiesärskolan kan ses som en uppföljning av Gy 2011. Bestämmelserna för gymnasiesärskolan anpassas i stora delar till bestämmelserna för den reformerade gymnasieskolan. Det finns många bra gymnasiesärskolor i vårt land, precis som sade. Jag har haft förmånen att få besöka flera av dem, exempelvis Duveholms gymnasiesärskola i - jag tror att även har varit där på besök - och Sjöarpsskolan i . Det här är bara ett par av de gymnasiesärskolor som finns i vårt land där engagerade lärare och skolledare ger eleverna möjlighet att utvecklas och lära sig inför ett liv efter skolan, ett liv där de i så stor utsträckning som möjligt ska klara sig själva. Detta uppdrag blir också tydligare i den nya gymnasiesärskolan. Det handlar om att ha förväntningar, en tro på att man kan så mycket mer. Alla kan vi något, och alla har vi förmågor som vi kan utveckla och bli ännu bättre på, bara vi har någon som ser oss, som tror på oss och som stöttar oss och som ser möjligheterna. För även om det finns många goda exempel på bra gymnasiesärskolor i vårt land finns det också kritiska röster. Det finns till exempel kritik inom dagens gymnasiesärskola när det gäller betygssättningen. Det finns en otydlighet i dagens betygssystem, och både elever och lärare vittnar om att betygen ofta inte ges så stor betydelse, snarare tvärtom. Betygen uppfattas ändå inte vara värda någonting. För de nio nationella programmen som föreslås i propositionen finns i stället en poäng- och kursindelning där utbildningen inom varje ämne ges i form av en eller flera kurser. Detta ger större möjligheter att möta eleven på den nivå som han eller hon befinner sig på och till att gå vidare i lärandet och utvecklingen. Genom att betyg nu kommer att sättas efter varje avslutad kurs och enligt de nya betygsstegen kommer betygen också att få en annan betydelse både för elevens utveckling och för lärarnas arbete. Inom de nationella programmen i gymnasiesärskolan kommer det också att finnas lärlingsutbildning. Gymnasiesärskolan måste kunna anpassa sig till elevernas olika behov. Då kan gymnasial lärlingsutbildning, där utbildningen i huvudsak sker ute på arbetsplatserna, vara ett viktigt steg i elevens utveckling. En tydlig koppling till en arbetsplats kan också ge förutsättningar för ett fortsatt arbete. Här vill jag bara kort kommentera reservationen från bland andra Socialdemokraterna, och som tog upp, om handledarutbildning för den som tar emot en elev från gymnasiesärskolan på sin arbetsplats. Självklart måste den som tar emot en elev från gymnasiesärskolan ha en förståelse för och en kunskap om vad det innebär. Här har också skolan ett viktigt uppdrag i att förmedla den kunskapen. Det kan ske på många olika sätt, men det måste alltid utgå från den enskilda eleven och dennes förutsättningar. Men som sagt: Det är skolan, huvudmannen, som har ansvaret och som har kunskapen om eleven. Det gäller att se till att handledaren har den kunskap och erfarenhet som krävs. Då är det skolan, huvudmannen, som har att se till att man har både den yrkeskunskap och den kunskap om elevens särskilda förutsättningar som behövs. Gymnasiesärskolan är en fyraårig utbildning. I propositionen sägs att förutom de nio nationella programmen ska gymnasiesärskolan också ha individuella program.Här kan jag konstatera att den indelning i yrkesträning och verksamhetsträning som finns i dagens gymnasiesärskola tas bort. Det tycker jag är bra, för gränserna mellan yrkesträning och verksamhetsträning är inte helt klara. Då är det viktigare att utbildningen utformas utifrån eleven än att den utformas utifrån bestämda ramar.Herr talman! I det betänkande vi nu debatterar tas också frågan om behöriga lärare i särskolan upp. Detta tog även här upp. Det rör sig här om en viktig fråga, om en fråga som jag själv lyfte fram och som lyfts fram i betänkandet. Det är jag mycket glad över.Bredden bland särskolans elever är mycket stor. Elever inom samma åldersspann kan ha mycket skilda behov vad gäller undervisningen och vilken pedagogik som fungerar bäst. Därför behövs det en bredd av olika pedagoger genom hela särskolan, från grundsärskolan till gymnasiesärskolan och vidare till särskild undervisning för vuxna.För att få en lärarlegitimation för undervisning i särskolan krävs, enligt nuvarande direktiv, en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning. Dessutom krävs en lärarexamen.Många inom särskolan, främst inom träningsskolan och verksamhetsträningen, har andra pedagogiska grundutbildningar än just en lärarexamen - till exempel utbildning till socialpedagog eller fritidspedagog. Dessa pedagoger var behöriga att söka till den tidigare speciallärarutbildningen riktad mot utvecklingsstörning och blev då också behöriga särskolelärare enligt de tidigare reglerna.Men enligt de nya reglerna för lärarlegitimationen kan, som sagt, de här pedagogerna som arbetat som behöriga lärare inte få sin lärarlegitimation. Därmed tappar de den behörighet som de haft.Därför behöver författningsändringar göras så att den som har en äldre speciallärar- eller specialpedagogutbildning också i fortsättningen får bedriva undervisning även om vederbörande inte har en lärar- eller förskollärarexamen i botten.Ytterligare en åtgärd som behöver vidtas är att förlänga övergångsperioden när det gäller legitimerade lärare. gäller den perioden fram . Men föreslås en förlängning , till juni 2018.Också jag vill ta upp det tilläggsuppdrag till som tog upp när det gäller speciallärarutbildning inom Lärarlyftet II. Det handlar om att ge möjlighet till validering också av tidigare kunskaper och erfarenheter. Jag tycker att det här är en viktig del.Detta gör vi för att alla elever ska ha rätt att bli undervisade av kvalificerade lärare, och detta ska gälla för alla elever oavsett skolform.Herr talman! Det finns många fler delar i den nya gymnasiesärskolan som jag skulle vilja lyfta fram. Men tiden rinner i väg så jag väljer att i stället avsluta med några egna reflexioner.Gymnasiesärskolan är, som sagt, en viktig skolform som finns till för elever med utvecklingsstörning, och den genomgår nu stora och viktiga förändringar.Livslångt lärande - möjligheten att vidareutbilda sig efter gymnasiet - är viktigt. Men har du gått i särskola har du faktiskt inte samma möjligheter i dag.Jag är själv lärare. På gymnasiesärskolan i var jag med och byggde upp en verksamhet för elever med lindrig utvecklingsstörning. Många fick sitt första jobb efter den här gymnasiesärskoleutbildningen. Men vad hände sedan när det var dags att gå vidare och man ville lära sig mer?Nu börjar möjligheter till eftergymnasial utbildning växa fram för den som gått i särskola, något som jag med glädje ser i då jag jobbat för detta.Yrkeshögskolan startar en försöksverksamhet med fem utbildningsanordnare. Bland annat kommer studenter med gymnasiesärskolebakgrund att erbjudas utbildning där.På högskolan i pågår ett projekt med ett högskoleprogram riktat till tidigare gymnasiesärskoleelever.Jag följer båda dessa projekt på mycket nära håll och ser att det finns många hinder i vägen för dem. Det finns mycket mer att göra för den som gått i särskola. Men, herr talman, det är en fråga som vi vid ett annat tillfälle får återkomma till.