bet · GZ01SkU14 · 2012-04-02 00:00:00 — Åtgärder har också vidtagits för att förbättra kontrollen av kontantbranschen och av särskilda riskbranscher. Utskottet finner därför inte skäl att tillmötesgå motionsyrkandet. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet samtliga motioner som behandlas under detta avsnitt. Utdelningar och kapitalvinster till delägare i fåmansföretag Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. en översyn av fåmansföretagens skatteregler. De särskilda reglerna för beskattning av utdelning från ett fåmansföretag och kapitalvinst vid avyttring av andelar i ett sådant företag tillkom vid skattereform. Syftet är primärt att förhindra att arbetsinkomst omvandlas till lägre beskattad kapitalinkomst (prop. 1989/90:110 s. 467). Utgångspunkten var att inkomster som härrör från ägarens egna arbetsinsatser i företaget ska beskattas på ungefär samma nivå som anställdas löneinkomster. De särskilda skattereglerna, som brukar kallas 3:12-reglerna, återfinns i 57 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Ett typiskt fåmansföretag är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening där fyra eller färre delägare har mer än hälften av rösterna. Vid bedömningen av hur många personer som äger del i företaget ska personer som ingår i samma krets av närstående anses som en person. De s.k. 3:12-reglerna om utdelning och kapitalvinst gäller enbart personer med s.k. kvalificerade andelar i fåmansföretaget. En andel är kvalificerad om delägaren eller någon närstående till denne har varit verksam (aktiv) i betydande omfattning i företaget under beskattningsåret eller något av de fem föregående åren. En delägare eller en närstående till denne anses vara verksam i betydande omfattning om hans eller hennes arbetsinsatser har stor betydelse för vinstgenereringen i företaget. Det är den ekonomiska betydelsen av arbetsinsatsen som är avgörande, inte delägarens formella ställning. Som närstående räknas maka eller make, föräldrar, far- och morföräldrar, barn, barnbarn osv. samt deras respektive maka eller make, syskon och deras makar, barn, barnbarn samt dödsbo som någon i den närstående kretsen är delägare i. Om en aktiv delägare tar ut lön från sitt eget bolag beskattas den på vanligt sätt och beläggs med arbetsgivaravgifter. De särskilda reglerna gäller inte löneuttag utan tar sikte på belopp som ägaren lyfter som utdelning eller tillgodogör sig som kapitalvinst vid försäljning av aktier i fåmansbolaget. I avsaknad av sådana regler skulle utdelning och avyttringar beskattas som inkomst av kapital. 3:12-reglerna medför att den del av bolagets inkomster som ägaren tillgodogör sig som utdelning eller kapitalvinst i stället fördelas mellan inkomstslagen tjänst och kapital. När delägaren lyfter utdelningar från företaget eller säljer andelar i bolaget ska alltså utdelningen respektive kapitalvinsten delas upp i en tjänsteinkomstbeskattad del och en kapitalinkomstbeskattad del. 3:12-reglerna används för att bestämma hur mycket av en utdelning från företaget eller en kapitalvinst från sålda andelar som ska tas upp till progressiv beskattning i inkomstslaget tjänst och hur stor del som ska tas upp till proportionell beskattning i inkomstslaget kapital. Upp till en viss nivå (ett schablonmässigt beräknat gränsbelopp) som bestäms med hänsyn till storleken av det insatta kapitalet och utbetalda löner beskattas utdelning och aktiva delägares vinst vid försäljning av aktier i bolaget med skattesatsen . Utdelning och kapitalvinst över gränsbeloppet tas upp i inkomstslaget tjänst. Ändringar i reglerna fr.o.m. Genom en reformering av reglerna som trädde i kraft utvidgades det utrymme som kan tas ut som kapitalbeskattad inkomst. Det infördes också en schablonregel, den s.k. förenklingsregeln, främst med tanke på företagare som har ett litet kapital och ett fåtal anställda, t.ex. nystartade företag. I stället för att beräkna utrymme för kapitalbeskattning enligt de ordinarie mer komplicerade reglerna tilläts en ägare av en kvalificerad andel att använda ett belopp motsvarande 1,5 inkomstbasbelopp som gränsbelopp, dvs. det utrymme som anger hur mycket det är möjligt att ta ut ur bolaget till kapitalinkomstskatt. Schablonbeloppet har därefter höjts , först till 2 inkomstbasbelopp från ingången av 2007, sedan till 2,5 inkomstbasbelopp från ingången av 2009 och senast till 2,75 inkomstbasbelopp fr.o.m. . Syftet med höjningarna av schablonbeloppet har varit att stimulera nyföretagande och förenkla för företagare som har ett litet kapital och ett fåtal anställda. För de 300 000 blanketter (K10) som lämnas av delägare i fåmansföretag till har man i av fallen använt förenklingsregeln. Andra förändringar som införts gäller det löneuttagskrav som tillämpas för att nivån på företagets löneutbetalningar ska få räknas aktiva delägare till godo vid beräkningen av hur mycket som ska kapitalinkomstbeskattas hos ägaren. Löneuttagskravet hade av många företagare upplevts som alltför högt. Kritiken gick bl.a. ut på att höga löneuttag riskerar att leda till likviditetsproblem och att ett högt lönekrav leder till svårigheter för medarbetarägda konsultföretag. Vidare var det svårt för företagare som arbetar deltid att utnyttja löneunderlagsregeln. Det maximala löneuttagskravet sänktes från 15 till 10 inkomstbasbelopp. Från och med samma tidpunkt gäller även enklare regler för beräkning av gränsbelopp och att rätten till årets gränsbelopp inte går förlorad efter förvärv genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt. I 57 kap. 22 § IL finns en takregel för hur mycket som ska beskattas i inkomstslaget tjänst. Denna s.k. 100-basbeloppsregel innebär att en kapitalvinst inte ska tas upp som inkomst av tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående under avyttringsåret och de fem föregående beskattningsåren från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp högre belopp än som motsvarar 100 inkomstbasbelopp (vid kapitalvinst ). Kapitalvinst härutöver beskattas utan kvotering till i inkomstslaget kapital. Dessa regler infördes . finns även en takregel för beskattning av utdelning i inkomstslaget tjänst som reglerar till vilken del utdelning under ett och samma beskattningsår ska beskattas som inkomst av tjänst. Regeln innebär att utdelning inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående, som inräknas i samma närståendekrets, under beskattningsåret från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp utdelning med högre belopp än som motsvarar 90 inkomstbasbelopp. Den del av utdelningen som överstiger gränsbeloppet och takbeloppet ska beskattas på samma sätt som gäller för kapitalvinstbeskattningen, dvs. till i inkomstslaget kapital. I motion 2011/12:Sk404 av Per Åsling och (båda C) yrkande 2 begärs en översyn av 3:12-reglerna i syfte att underlätta ägarskiften i småföretag. Genom en välkommen förändring av 3:12-reglerna har det nu satts ett tak för hur stort belopp som ska kunna anses skäligt att betrakta som inkomst av tjänst. För många mindre företag spelar detta emellertid mindre roll, då de värden man talar om rör helt andra belopp. I stället borde det t.ex. vara möjligt att förändra såväl schablonbelopp som lönerelaterade belopp, inte minst vid en avyttring av bolaget. I motion 2011/12:Sk387 av och (båda M) yrkande 4 föreslås att en utredning ska se över möjligheten att helt avskaffa 3:12-reglerna. och (båda M) efterlyser i motion 2011/12:Sk233 en förenkling av fåmansbolagsbeskattningen. Beskattningen av försäljningen av aktier i fåmansbolag bör inte överstiga vad som gäller vid avyttring av vanliga aktier. Årliga uttag bör beskattas enligt grundantaganden om vad som är rimlig ersättning enligt branschens gällande lönenivåer. Därmed friställs kapital för expansion av företaget. I motion 2011/12:Sk345 av och (båda KD) begärs en regeländring så att en gåva från ett företag till ett kvalificerat allmännyttigt ändamål inte ger upphov till utdelningsbeskattning hos företagets ägare. Motionärerna lyfter särskilt fram delägare som omfattas av 3:12-reglerna eftersom utdelning till sådana delägare kan komma att beskattas enligt den marginalskattesats som gäller för lön. De särskilda skatteregler som finns för fåmansföretagen har, som framgår av ovan gjorda redovisning, reviderats i flera omgångar . Ändringarna har resulterat i betydande förbättringar och vissa förenklingar. Även sänkningen av bolagsskattesatsen under förra mandatperioden, och stärkta villkor för att starta, driva och utveckla företag, har givetvis kommit även fåmansföretagen till del. Åtgärder har också vidtagits för att motverka avancerad skatteplanering. fattade beslut om att införa nya regler för att motverka skatteupplägg med hjälp av bl.a. förenklingsregeln och s.k. lönebolag (bet. 2011/12:FiU1, yttr. 2011/12:SkU1y, rskr. 2011/12:32). Utskottet finner det inte motiverat att nu ställa sig bakom motionsförslagen om ytterligare förändringar av reglerna för fåmansföretagen. När det gäller frågan om skattekonsekvenser av gåvor från företag till ideella organisationer som tas upp i motion 2011/12:Sk345 hänvisar utskottet till att bifallit regeringens förslag om en skattereduktion för penninggåvor till ideell verksamhet. Utskottet hade inte något att invända mot att rätten till skattereduktion endast skulle omfatta fysiska personer. I detta sammanhang kan också nämnas att Regeringsrätten (numera ) har ansett att en aktieägare inte ska beskattas för utdelning när det vid det tillfälle då utdelningen kan disponeras står klart att aktieägaren gett bort sin rätt till den (RÅ 2006 ref. 45 och två domar mål nr 1489-09 och 1579-09). En rätt till framtida utdelning är inte att jämställa med penninggåva. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandena. Lön till barn i familjeföretag Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om ändring i reglerna om lön till barn i fåmansföretag. Regler om uppdelning inom familjen av inkomster från ett företag finns i 60 kap. IL. Reglerna innebär för fåmansföretag och fåmanshandelsbolag att ersättningar till medhjälpande make och barn i princip ska motsvara marknadsmässig ersättning för det utförda arbetet. Överskjutande inkomst beskattas hos företagsledaren. Ersättning för arbete till egna barn ska tas upp av den av makarna som har den högsta inkomsten från företaget. Motsvarande regler finns för enskild näringsverksamhet. (SOU 1998:116) föreslog slopade särregler om lön till make. Reglerna om lön till barn ville utredningen behålla med hänvisning till att risken för missbruk kunde anses väga tyngre än den orättvisa som består i att företagsledares barn diskrimineras i förhållande till andra barn. Utredningens förslag redovisades i samband med slopandet av de s.k. stoppreglerna för fåmansföretag (prop. 1999/2000:15 s. 78 f., bet. 1999/2000:SkU5 s. 7). Reglerna om lön till make och barn lämnades dock oförändrade. I motion 2011/12:Sk282 av (M) föreslås en översyn av skattevillkoren för företagare vars barn arbetar i företaget. Syftet är att även barn ska kunna arbeta och tjäna pengar i föräldrarnas företag utan skattekonsekvenser för föräldrarna. Utskottet avstyrkte en motion om att samma skatteregler ska gälla vid utbetalning av lön till barn oavsett om lönen utbetalas till familjeföretagarens eget barn eller någon annans barn. Utskottet ansåg att de skäl mot ändrade regler som har anfört var beaktansvärda. Vidare anfördes att ett slopande av regeln om lön till barn dessutom skulle ge ett större incitament att dela upp arbetsinkomst på flera händer med hänsyn till de sänkningar av skatteuttaget på arbetsinkomster som genomförts 2007 och 2008. Utskottet var därför inte berett att förorda en regeländring. Utskottet står fast vid detta ställningstagande och föreslår att avslår även den motion som är aktuell. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om ett nytt tillkännagivande till regeringen om införande av tonnageskatt. Jämför reservation 3 (S, SD, V). infördes ett nytt sjöfartsstöd som omfattar lastfartyg och passagerarfartyg i internationell trafik (prop. 2000/01:127, bet. 2001/02:TU3, rskr. 2001/02:2). Sjöfartsstödet ges till last- och passagerarfartyg i internationell trafik genom att arbetsgivarens skattekonto krediteras ett belopp motsvarande skatteavdrag och arbetsgivaravgifter på sjöinkomst. samhällets stöd i form av skattelättnader som avviker från en likformig beskattning beräknas för sjöfartsstödet uppgå till 2011. Syftet med sjöfartsstödet är att ge svensk sjöfartsnäring konkurrensvillkor som är likvärdiga med konkurrensvillkoren för andra EU-länders handelsflottor. Många länder har infört tonnageskatt, som innebär att inkomsten bestäms schablonmässigt med utgångspunkt från fartygets tonnagevolym (nettodräktighet). Tonnaget anses ge ett mått på fartygens lastkapacitet och därmed intjäningsförmåga. Motionsyrkanden om att införa tonnageskatt i avslogs fram av vid återkommande tillfällen. hänvisade till förutom principerna bakom skattereformen att befintligt rederistöd i form av statligt stöd redan lämnas till arbetsgivaren för att ge kompensation för kostnader för skatt och sociala avgifter. Mot bakgrund av att allt fler EU-länder infört tonnageskatt beslutade , i ett tillkännagivande till regeringen , med anledning av motioner från företrädare för sex av sju partier att det var angeläget att utreda frågan (bet. 2003/04:SkU21). tillkallade den dåvarande regeringen en särskild utredare med uppdrag att utreda förutsättningarna för att införa ett system med tonnageskatt. Utredaren lämnade betänkandet Tonnageskatt (SOU 2006:20) med ett förslag på hur en tonnagebeskattning av fartyg skulle kunna genomföras. Under fortsatta beredning av utredningsförslaget aktualiserades vissa frågor som borde beredas vidare, bl.a. för att få en klarare bild av de offentligfinansiella effekterna av ett tonnageskattesystem. togs frågan på nytt upp i skatteutskottet med anledning av motioner från den allmänna motionstiden . Utskottet uttalade att det var olyckligt att beredningen dragit ut och betonade intresset av att frågan kunde få en snabb lösning (bet. 2006/07:SkU11). beslutade om ett nytt tillkännagivande till regeringen i enlighet med vad utskottet anfört (rskr. 2006/07:115). Vid behandlingen av liknande motionsyrkanden, , har utskottet hänvisat till sina tidigare uttalanden och framhållit att det är fortsatt angeläget att beredningen av utredningens förslag kan slutföras . Utskottet uttryckte en förståelse för att regeringen behöver överväga närliggande frågor som har samband med rederinäringens arbetsförutsättningar. Utredningen om sjöfartens konkurrensförutsättningar lämnade sitt betänkande (SOU 2010:73) till statsrådet . Utredningen har försökt belysa de statsfinansiella kostnaderna för det stöd som utgår till sjöfartsnäringen, undersökt hur det svenska näringslivet värderar möjligheten att kunna frakta sina varor med svenskflaggade fartyg samt analyserat mervärdet av svenskflaggade fartyg för samhället i stort. I uppdraget angavs tydligt att utredningen inte ska lämna förslag inom skatteområdet. Utredaren ville ändå framföra att han kunnat konstatera att ett tonnageskattesystem skulle innebära att i likhet med flertalet övriga sjöfartsnationer i EU fullt ut skulle använda de möjligheter som kommissionens riktlinjer för statligt stöd till sjöfarten medger. I svar på en skriftlig fråga (fr. 2011/12:375) anförde finansministern följande. har frågat mig om jag har för avsikt att vidta några åtgärder för att klarlägga de frågeställningar som kvarstår kring tonnageskatten. Frågan om införande av tonnageskatt har utretts av (SOU 2006:20, Tonnageskatt). Vid beredningen av betänkandet har det framkommit att både utredningens analys och de förslag som lagts fram på grundval av analysen är bristfälliga. Beslutsunderlaget liksom utredningens förslag bedöms därför inte kunna ligga till grund för lagstiftning. Jag ser det som nödvändigt att frågan om tonnageskatt analyseras i ett bredare perspektiv där även övriga stöd för sjöfarten beaktas. är sjöfartsnäringen en skattemässigt gynnad bransch och erhåller ett omfattande sjöfartsstöd samt har byggt upp stora latenta skatteskulder genom överavskrivningar av fartyg. Som jag tidigare påpekat får inte den samlade effekten av sjöfartsstödet och de skattevillkor som gäller för sjöfarten utformas så att andra branscher missgynnas. Regeringen avser därför att ur ett vidare perspektiv låta utreda frågorna om tonnageskatt och andra stöd till sjöfarten. Även sjöfartens konkurrenssituation kan i detta sammanhang behöva belysas ytterligare. I motionerna 2011/12:Sk223 av och (båda S), 2011/12:Sk305 av och (båda S), 2011/12:Sk361 av m.fl. (S) yrkande 13, 2011/12:Sk375 av i och (båda S) och 2011/12:T340 av m.fl. (MP) yrkande 4 föreslås ett nytt tillkännagivande till regeringen om att arbetet med att införa en tonnageskatt ska påskyndas. Inledningsvis vill utskottet betona att det i finns en samstämmig uppfattning om att det är angeläget att frågan om tonnageskatt snart får sin lösning. utmärker sig gentemot andra sjöfartsnationer inom EU genom att inte ge sjöfartsnäringen möjlighet att betala tonnageskatt som alternativ till vanlig inkomstbeskattning. Utskottet har vid tidigare behandlingar av liknande motionsyrkanden som de nu aktuella gjort bedömningen att frågan om tonnageskatt är av vikt för rederinäringens utveckling i . Vidare har utskottet bl.a. erinrat om att kommissionen i de strategiska målen för Europas sjötransporter anfört bl.a. att tydliga och konkurrenskraftiga EU-ramar för tonnagebeskattning, inkomstbeskattning och statligt stöd bör upprätthållas och i tillämpliga fall förbättras mot bakgrund av erfarenheterna från tillämpningen av de tidigare riktlinjerna för statligt stöd till sjötransport. Kommissionen har betonat att EU-flaggstater står inför en skarp konkurrens från flaggstater utanför EU. Allt detta motiverar enligt utskottets uppfattning att tonnageskatten ges en högre prioritet i regeringens arbete. Utskottet har förståelse för att regeringen vid beredningen av en lagstiftning om tonnageskatt behöver utreda närliggande frågor som har samband med rederinäringens arbetsförutsättningar, bl.a. hur det gällande sjöfartsstödet påverkas av en tonnageskatt. Vidare måste man ta ställning till hur frågan med den latenta skatteskulden för rederinäringen ska lösas vid en övergång till tonnagebeskattning. Utskottet ser därför positivt på finansministerns besked om att en sådan utredning nu är på gång och vill betona att det är angeläget att arbetet kan slutföras skyndsamt. De berörda rederierna har ett berättigat behov av att får besked om tonnageskattens närmare utformning. Med anledning av att regeringen nu agerar i frågan och därmed följer tidigare tillkännagivanden förutsätter utskottet att det fortsatta arbetet med en lagstiftning om tonnageskatt i kommer att fortskrida utan att ska behöva besluta om ett ytterligare tillkännagivande. Om inte så sker förbehåller sig utskottet rätten att återkomma i frågan. Motionsyrkandena får därmed i allt väsentligt anses vara tillgodosedda. Ännu ett tillkännagivande i frågan avstyrks således. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att vindkraftskooperativ inte ska uttagsbeskattas för medlemmarnas uttag av el till underpris för privat förbrukning och om att utreda frågor som aktualiseras av uttagsbeskattningen. Jämför reservation 4 (S, MP, V). I 22 kap. IL finns bestämmelser om beskattning vid uttag av en tillgång eller en tjänst ur näringsverksamheten. Med uttag avses att den skattskyldige tillgodogör sig en tillgång från näringsverksamheten för privat bruk eller för överföring till en annan näringsverksamhet (22 kap. 2 § IL). Med uttag avses bl.a. också att den skattskyldige överlåter en tillgång utan ersättning eller mot en ersättning som understiger marknadsvärdet utan att detta är affärsmässigt motiverat (22 kap. 3 § IL). Uttag av en tillgång eller en tjänst ska behandlas som om den avyttras mot en ersättning som motsvarar marknadsvärdet. Det är detta som kallas uttagsbeskattning (22 kap. 7 § IL). Beskattning av uttag är inte begränsad till någon särskild företagsform eller typ av verksamhet. Uttagsbeskattning har funnits i svensk rätt . Regler som innebär undantag från uttagsbeskattning har införts för att vissa företagsombildningar som sker inom EU inte ska motverkas av skatteregler. Det är då inte fråga om definitiva skattelättnader utan avsikten är att ombildningen inte ska utlösa en omedelbar beskattning när en näringsverksamhet fortsätter i en annan verksamhet. Fastighetsskatten för vindkraftverk är reducerad till av taxeringsvärdet i jämförelse med annan elproduktion som beskattas av taxeringsvärdet. Undantaget är vattenkraft där fastighetsskatt tas ut av taxeringsvärdet. I flera motioner begärs en översyn med anledning av att vindkraftsföreningar uttagsbeskattas för den del av elproduktionen som medlemmarna tillgodogör sig under marknadspris. Sådana yrkanden framställs i motionerna 2011/12:Sk361 av m.fl. (S) yrkande 14, 2011/12:Sk222 av och (båda S), 2011/12:Sk315 av och (båda S), 2011/12:Sk398 av m.fl. (S) och 2011/12:Sk310 av och (båda C). I motion 2011/12:MJ293 av m.fl. (MP) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande slopa uttagsbeskattningen på kooperativt ägd vindkraft. I motion 2011/12:N415 av m.fl. (V) yrkande 6 yrkas att vindkraftskooperativen ska undantas från uttagsbeskattning eller, om skattetekniska hinder föreligger, uttagsbeskattas med utgångspunkt från sina verkliga kostnader. Uttagsbeskattning är ett nödvändigt inslag i skattesystemet för att upprätthålla systemets grundläggande funktion att finansiera det allmännas åtaganden och välfärden. Utan uttagsbeskattning skulle ägare till företag kunna ta ut hela eller delar av värdet av det egna företagets produktion för sin privata konsumtion och därigenom undvika beskattning av företagets inkomster. avstyrkte motionsyrkanden om ändrad uttagsbeskattning senast i samband med behandlingen av budgetpropositionen med följande motivering: Juridiska personer dubbelbeskattas i ekonomisk mening genom att inkomsterna först beskattas i den juridiska personen bolagsskatt och hos ägaren som beskattas för utdelning eller den lägre skattesats som gäller för utdelning av onoterade andelar, , och utdelning upp till viss nivå i fåmansbolag, . Den sammanlagda skatten vid ägarskatt blir därför . Kooperativa föreningar är till skillnad från andra juridiska personer enkelbeskattade. I en konsumentkooperativ verksamhet blir skattebelastningen ungefär hälften av skattebelastningen för andra företagsformer. En slopad uttagsbeskattning av föreningen för medlemmarnas privata elförbrukning skulle öppna en möjlighet till inkomstskattefrihet för elproduktion som drivs i formen av kooperativ förening. Detta skulle innebära ett långtgående avsteg från det neutralitets- och likformighetstänkande som varit utgångspunkten för skattereformen. Det skulle dessutom ur ett EU-perspektiv bli problematiskt från statsstödssynpunkt. Med hänvisning till anförda skäl har utskottet tidigare förklarat att undantag från uttagsbeskattning inte är en framkomlig väg i den mån vindkraftsproducerad el ska ges ytterligare samhälleligt stöd utöver det som redan ges för framställning av förnybar energi via systemet med el-certifikat. Utskottet har emellertid tidigare uppmärksammat den komplexa prisbilden på el. Marknadspriset på el varierar starkt , och det pris som elkonsumenterna betalar är beroende av individuella avtal med leverantörerna. Problemet med att vid uttagsbeskattning fastställa ett rimligt pris när förhållandena är sådana att något bestämt marknadspris inte kan fixeras uppmärksammades 1998 i samband med att nya skatteregler vid omstrukturering av företag antogs (prop. 1998/99:15 s. 293). Enligt motivuttalandet får man då nöja sig med en uppskattning av ett intervall inom vilket marknadspriset rimligen bör ligga.