· GZ01FöU3 · 2012-03-15 12:07:28 — Jag vill yrka bifall till SD:s reservation. Det är en reservation som jag lämnade in morgonen före justeringen av FöU3. Varför så sent? Jo, det var på grund av att utskottet sent kvällen före justeringen, närmare bestämt , skickat ut en majoritetsskrivelse där Socialdemokraterna plötsligt lade sig helt platt för regeringen.Alla som följer regeringens försvarslinje vet vad den innebär, nämligen ett bantat försvar som snabbt kan sättas in när Nato eller EU kallar. Självständighet finns inte i denna regerings sinnevärld. Lika lite finns det i denna regerings sinnevärld att vi ska skydda vår försvarsindustri.Jag vill tacka regeringen för er tydlighet. Jag hoppas att de väljare som vill att svenska försvaret i första hand ska försvara förstår att man inte ska rösta på regeringen.Helt olik regeringen är Socialdemokraterna. Där sätts ingen fot ned. Ingen kan förstå vad Socialdemokraternas linje är. Varhelst det finns en framgångsrik svensk vapensmedja finns en lokal svensk sossekör som sjunger denna vapensmedjas lov och för dess överlevnad. Det är vackert i sig, herr talman, med vad är det värt? I praktiken när siffrorna presenteras i statens budget och i budgetmotionerna inför innevarande år yrkar Socialdemokraterna bara 0,1 miljard mer än regeringen på nyanskaffning av försvarsmateriel. Socialdemokraternas ambition är inte högre än regeringens. Det är säkert meningen att Socialdemokraterna ska försöka lugna sina metallklubbar ute på fabrikerna och ingenjörerna ute i försvarsföretagen med sitt tal om att värna industrin, men det finns ingen bäring för det i Socialdemokraternas anslag. För att närma sig kärnan i detta betänkande så vill jag säga att det inte finns någon bäring på socialdemokratin och värnandet av exportvillkoren för den svenska försvarsindustrin heller.Lagen om offentlig upphandling syftar till att genom gynnande av fri konkurrens effektivisera produktionen av varor och tjänster bland EU:s medlemsländer.När det gäller upphandling på försvarsmaterielområdet finns det undantag. Ett brittisk-franskt samarbete exempelvis gör att dessa länder kan rikta sina upphandlingar i huvudsak till brittiska eller franska försvarsindustriföretag. De kan göra det därför att deras regeringar har upprättat försvarsindustristrategier varigenom de kan hävda sina undantag inför EU-rätten.Det närmaste en försvarsindustristrategi har varit är försvarsministerns skrivbordslåda. Genom regeringens passivitet i frågan har förvägrats denna möjlighet. Försvarsföretagen i vill känna aktivt värn på samma sätt som det är i andra länder.Socialdemokraterna har talat mycket om detta underskott, och i detta betänkande har man två motioner, där man har tydliggjort att branschen behöver skydd.Men halv tolv kvällen före justeringen av betänkandet valde Socialdemokraterna att frångå sina motioner för att rösta med regeringspartierna. Helt tydligt har Socialdemokraterna fått ett löfte av regeringen mot att de inte stöder sina motioner. Detta löfte är hemligt. Jag vet inte vad det innehåller, och Socialdemokraternas egna väljare lär inte veta vad det innehåller.Mot att vi kunde få majoritet i kammaren för en försvarsindustristrategi har vi berikats med en hemlig uppgörelse mellan regeringen och Socialdemokraterna. Vad denna hemliga överenskommelse är värd står skrivet i stjärnorna för oss oinvigda. Jag hoppas bara att Socialdemokraterna själva vet vad de har förhandlat fram.För är det klart vad som behövs . Den svenska försvarsindustrin har en mycket hög kompetens, skapad av duktiga ingenjörer, väl genomtänkta systembeställningar och en hög nivå på egna beställningar när det svenska försvaret var större än i dag.I dag har tyvärr många av de svenska försvarsindustrierna utländska ägare. Men fortfarande har det stor ekonomisk betydelse för att dessa industrier utvecklar och producerar materiel i landet. De har även stor strategisk betydelse för försvaret.Riksrevisionen har konstaterat att det mål som oftast inte nås vid internationella samarbeten är leveranstiden. Förseningar vid internationella materielsamarbeten är vanliga. I vissa fall blir förseningarna mångåriga. Där är , med en försening , ett exempel.Med flera beställare av nya system ökar riskerna för förseningar, särskilt när särspecifikationer förekommer eller politiska styrproblem uppstår. När materielsystem försenas kan övningar och insatser försenas och den faktiska beredskapen mot hot i närområdet minska. Därför är förseningarna ett mycket allvarligt problem.Utöver detta visar granskning att den i tidigare försvarsbeslut uttalade intentionen att i första hand köpa färdiga materielsystem och endast i sista hand utveckla nya system inte är oproblematisk. Införskaffning av befintliga system kan föra med sig omfattande behov av anpassning av materielen, vilket fördyrar processen i sådan grad att det inte är självklart att nyutveckling är det dyraste alternativet.Den nationella handlingsfriheten för minskar också med internationella materielsamarbeten, helt i enlighet med vad som framkommer i granskning. Det måste vi ibland acceptera. Men en egen eller samnordisk utveckling av nya system kan minska risken för förseningar och andra brister i fråga om måluppfyllnad.Riksrevisionen rekommenderar att man bör göra en avvägning från fall till fall av vilket tillvägagångssätt som är mest effektivt för att anskaffa materielen: modifiering, upphandling eller utveckling, med eller utan internationellt samarbete. Dessutom behöver beslut om enskilda materielsystem avvägas mot ett helhetsperspektiv.Sverigedemokraterna anser att parametrarna nationell handlingsfrihet respektive förseningsrisker bör finnas med vid bedömning och uppföljning av internationella materielsamarbeten. Trygghet ska genomsyra Försvarsmaktens materielförsörjning.En försvarsindustristrategi bör upprättas där vi tydligt definierar våra säkerhetspolitiska intressen kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel. En svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel bör använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har viktig försvarsindustri.Vidare bör återta kravet på offset, det vill säga motköp, i syfte att gynna svenska SME-företag. Svenska myndigheter bör tilldela underleverantörer en god andel av kontrakten, i syfte att ekonomiskt gynna viktiga innovationsföretag enligt rätten att göra så i artikel 21 punkt 4 i försvarsupphandlingsdirektivet. Den princip för anskaffning av försvarsmateriel som har fastställt handlar om att i första hand via samordnad internationell upphandling och i andra hand genom egen nationell upphandling lösa försvarets materielbehov. Först därefter kommer nyutveckling med andra och slutligen, som sistahandsalternativ, egenutveckling. Det är det beslut som finns.Sverige har som nation ställt sig bakom de direktiv som gäller för den så kallade fria inre marknaden i . Den bild av verkligheten som officiellt marknadsförs är en bild av en försvarsmaterielmarknad där den fria konkurrensen fungerar och ger valalternativ. Denna bild motiverar också den svenska ambitionen att för varje givet anskaffningsbehov absolut i första hand förlita sig på vad denna marknad har att erbjuda.Sverige är därför ett land som saknar en försvarsindustriell strategi och till och med saknar en tydlig definition av vilka teknologier och vilken försvarsmateriel som är att beteckna som motsvarande särskilt känsliga eller väsentliga nationella säkerhetsintressen. Vi mäler här ut oss i förhållande till andra stater på vår teknologiska nivå.I många länder i , bland annan i våra grannländer och , har man inte denna syn. Där finns en försvarsindustriell strategi - men inte i , där vi nu ska förlita oss på att marknaden med automatik löser våra problem.Blickar vi ut över kan vi med enkelhet konstatera att verkligheten inte stämmer överens med vad som är den svenska idealbilden. Den så kallade marknaden är grundmurat politisk. Det är i realiteten regeringar som styr handeln med försvarsmateriel och handlar med varandra inom och utom Europa.På många håll är handeln med försvarsmateriel till och med en erkänd del av säkerhets-, försvars-, utrikes- och näringspolitiken. Ofta finns betydande offentliga ägarintressen i försvarsindustrin. De länder som har dels ett försvarsindustriellt arv, dels en stark försvarsindustri vill inte tillåta att dessa värden förskingras.Det har i sin tur lett till att det finns undantag i EU:s lagstiftningar och regelverk när det gäller försvarsmateriel. Det gäller sådant som är att beteckna som väsentliga nationella säkerhetsintressen samt viss känslig utrustning. Det finns också undantagsregler i försvarsupphandlingsdirektivet när det gäller projekt som innefattar forsknings- och utvecklingssamarbete med andra stater eller samarbete enligt internationella avtal med ett eller flera länder utanför Europa.Dessa regelverk har i inte värderats på samma sätt som i andra länder. Genom att inte definiera de nationella säkerhetsintressena försvagar vi dels svensk försvarsindustris positioner, dels övergripande strategiska säkerhetsintressen.Från socialdemokratiskt håll har vi därför entydigt krävt att de nationella säkerhetsintressena ska definieras. Därefter har vi krävt att branschprogram ska upprättas. I betänkandet är det första kravet tillgodosett, vilket vi anser vara en politisk framgång, även om detta borde vara gjort för länge sedan. Dessutom är det så att det jobbet måste göras och de nationella säkerhetsintressenas definition redovisas.På den andra punkten är överenskommelsen att ett långsiktigt utvecklingsarbete ska inledas när säkerhetsintressena väl är fastställda. Detta utvecklingsarbete måste då utgå från vad man har kommit fram till och har definierat som nationella säkerhetsintressen. Då måste statsmakten och försvarsindustrin arbeta tillsammans med detta, i syfte att tillgodose vårt behov av strategisk försvarsmateriel på de områden som kommer att pekas ut.Utan att vilja föregripa detta arbete kan jag säga att det kan handla om viktiga system inom flygvapnet, exempelvis inom Gripensystemet, undervattensteknologi, telekrigföring, sensorer, krypto, stridsledning, teknologi för defensiva missiler och andra för nationen unika system.Det är viktigt att statsmakten här skaffar sig en agenda, men också att vi har ett realistiskt synsätt när det gäller hur marknaden för försvarsmateriel fungerar och utvecklas. Med en tydlig politiskt förankrad definition av de nationella säkerhetsintressena har man möjlighet att undanta de utpekade teknologiområdena från . Det är den suveräna statens rätt att göra det på detta politikområde. Det är oerhört viktigt att också agerar i den riktningen.När har fattat beslut om detta betänkande förutsätter jag att dessa frågor prioriteras i och att regeringen och Försvarsmakten till försvarsutskottet kontinuerligt rapporterar hur arbetet fortskrider. Sju partier står bakom uppgörelsen, och det om något förpliktar till att resultat levereras.Att ha en tydlig relation mellan staten och försvarsindustrin är mycket viktigt. Ytterst handlar det om vilken kraft som ska finnas i denna industrigren . Men det handlar också om trovärdigheten i att som partner i framtida samarbeten ska ha något att erbjuda. Utan utvecklingsarbete sjunker kompetensen successivt, och intresset för svensk försvarsindustri som partner falnar. Såväl investeringar som arbetstillfällen går då förlorade.I dominerar de fyra fem största länderna marknaden för försvarsmateriel. De levererar till de övriga 22-23 länderna, som utgör kunder. har än så länge en mellanställning där vi lyckas upprätthålla en position, tekniskt och utvecklingsmässigt, som bygger på tidigare samverkan mellan näring och stat. Men frånvaron av gemensam försvarsindustriell strategi utgör ett problem.Detta blir inte minst tydligt då vi kan se att de mest betydelsefulla länderna inom bildar egna grupperingar där de kan styra utvecklingen. Inom dessa grupper sysslar man med hela kedjan från identifiering av militär förmåga till forskning och utveckling, materielanskaffning och samverkan i konkreta fältoperationer. och som dominerar marknaden med upp till två tredjedelar av utvecklingskraften på försvarsområdet i står som modell för ett traktat . , , , och siktar i det så kallade Weimarinitiativet på att kunna inta en särställning i Lissabonfördraget som kallas "permanent strukturerat samarbete" - artikel 42 och 46. Ambitionen är bland annat att mellan sig bygga en fungerande och avgörande försvarsindustriell bas. På det här sättet drar man sig undan från den så kallade öppna inre marknaden inom EU, trots att man enligt de avtal man har ingått borde gå före och visa att man menar allvar med en harmoniserad och tillgänglig marknad för försvarsmateriel.Frågan är då: Var finns i det här sammanhanget? Vilka konsekvenser får denna utveckling för den svenska försvarsindustrin?I dag omfattar den svenska försvarsindustrin ca 30 000 anställda. Med alla företag som är kopplade som leverantörer och underleverantörer till försvarsindustrin handlar det sammanlagt om ca 100 000 personers arbete och utkomst. Svensk försvarsindustri har präglats av hög kvalitet, och flera av de teknologier som utvecklats har också kommit till nytta i olika typer av civil produktion. Ytterst är det politiska förutsättningar som styr utvecklingen av denna bransch. Det som sker i i form av samarbeten har till syfte att med några få stora länder som leverantörer konsolidera marknaderna och med insikt om de höga investeringskostnaderna, det långsiktigt tekniskt krävande utvecklingsarbetet och de stora resursbehoven till forskning och utveckling successivt driva fram en koncentration och en strukturomvandling. Det innebär nedläggningar, allt snävare kompetenskluster, fler monopolaktörer och därmed starka beroenden för dem som ställs utanför.Om svensk försvarsindustri ska ha en framtid krävs det att vi visar en försvarsindustriell avsiktsförklaring. Vi måste tydliggöra för omvärlden vad som är våra huvudinriktningar och prioriteringar. Annars kommer vi inte att ha tillräcklig kunskap och kompetens att erbjuda i olika samarbeten. Vi blir inte intressanta som samarbetspartner. Vi blir hänvisade till att köpa från hyllan, som dessutom kanske inte har de valmöjligheter vi skulle önska. Vi kanske blir hänvisade till en andra klassens produktmarknad och får ta det som andra tycker är lämpligt. riskerar en bransch som har säkerhetspolitisk betydelse, betyder mycket när det gäller investeringar och arbetstillfällen, har tydliga spin-off-effekter och bidrar till teknikspridning att successivt erodera.Naturligtvis följer andra nationer och försvarsföretag både i och i vår omvärld nogsamt utvecklingen vid och ubåtstillverkningen i , och hur vi i avser att handskas med den vidare utvecklingen av är också viktigt i sammanhanget. Självfallet finns det andra som är beredda att ta över både produktion och marknader om vi från svensk sida av en eller annan orsak faller bort. En sådan utveckling spelar naturligtvis de intressen i som aktivt strävar efter en leverantörskoncentration i händerna. Naturligtvis är det viktigt att som militärt alliansfritt land upprätthåller en försvarsindustriell kompetens.Mot bakgrund av att betänkandet FöU3 som sju partier nu står bakom innehåller en tydlig markering av vikten av att säkerställa de nationella säkerhetsintressena och att ett långsiktigt utvecklingsarbete därefter ska inledas yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Betänkandet är inte så långtgående som vi socialdemokrater skulle önska men får betraktas som ett steg i rätt riktning. Det är nu förpliktande för regeringen att visa resultat på dessa områden och att försvarsutskott får kontinuerlig återrapportering.Eftersom betänkandet med några meningar berör krigsmaterielexporten och med anledning av den senaste tidens diskussion som bland annat gäller vill jag säga följande. Från socialdemokratiskt håll ser vi brister i den nuvarande krigsmaterielexportlagstiftningen. S-regeringar påbörjade ett arbete med en ny lagstiftning, och vi anser att det är mycket angeläget att regeringen kommer till med ett lagförslag som är i fas med utvecklingen på det här området och i enlighet med politiken för global utveckling.Vi har pekat på behovet av mer restriktiva skrivningar i regelverket när det gäller export till icke-demokratier. Vi vill förbättra, modernisera och stärka lagstiftningen. Vi välkomnar därför att gjort ett tillkännagivande om att regeringen ska inkomma med förslag till ny krigsmaterielexportlagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Jag noterar att detta är omnämnt i betänkandet, och jag noterar också att regeringen har sagt att man ska återkomma med detta. Jag skulle dock vilja uppmana till lite bättre fart i den frågan. Det visar väl om inte annat den senaste tidens händelseutveckling. behandlar regeringens skrivelse om internationella materielsamarbeten som har granskat. Relativt ofta förekommer det förseningar och fördyringar. Det är oacceptabelt, och det konstaterar nu både regeringen och . Det är inte minst för att det påverkar skattebetalarna ytterst negativt, men det får också förmågemässiga konsekvenser för försvaret.Försvarets behov av operativ förmåga ska styra vilken materiel som anskaffas. Nya krav ska ställas på vad försvaret ska kunna. Det handlar inte minst om dagens säkerhetspolitiska omvärldsbild, breddade hotbilder och utvecklingen i och . Effektivare användning av våra skattemedel för att uppnå bästa möjliga resultat på försvarsförmågeområdet är helt avgörande.Försvarets användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet är här och . Det ställer krav på en mer kostnadseffektiv materielförsörjning.Herr talman! Det är därför glädjande att sju partier brett har kommit överens om en effektiv materielförsörjning. Allianspartierna har tillsammans med Socialdemokraterna, och ingått en överenskommelse i försvarsutskottet om att avslå och säga nej till så kallade särskilda strategiska branschprogram för svensk försvarsindustri, som har framförts av Socialdemokraterna och Sverigedemokraterna.I utskottets behandling av regeringens skrivelse pekar vi mycket på betydelsen av reducerade ledtider och ekonomiska bindningar för att kunna möta det snabbt uppkomna materielbehov som Försvarsmakten har. Vi accepterar därmed inte fortsatta förseningar eller fördyringar.Herr talman! är tack vare stabila statsfinanser ett av få länder i som inte skär i försvarsutgifterna. påbörjar nu en omfattande nedskärning av försvaret. har aviserat en nedskärning, liksom , , och Tyskland.Som en effekt av finanskrisen ökar nu trycket på samarbete inom försvarsområdet för att nå större effekt för de skattepengar som vi satsar på försvaret. har därför tillsammans med tagit initiativ inom EU-kretsen för att medlemsländerna tillsammans ska definiera de försvarsförmågor och den materiel som man kan samverka kring inom för att bevara och utveckla. Man har därmed också konstaterat hur viktigt det är att de nationella säkerhetsintressena inom detta värnas - det gäller alltså det man inte ska samarbeta kring. Detta görs då för att möta både den säkerhetspolitiska och den ekonomiska utvecklingen.Genom pågående arbete tydliggörs potentiella samarbetsområden. Exempel på detta är hur vi gör i . har sparat för skattebetalarna på att utveckla det nya och svensktillverkade artillerisystemet tillsammans med Norge.Utvecklingen ligger i linje med de principer för försörjning av materiel som försvaret och den gamla socialdemokratiska regeringen föreslog och som också fattade beslut om. regering skrev:En viktig och bärande idé med den vidareutvecklade strategin är att i dess tidiga faser först utröna möjligheterna till att tillgodose Försvarsmaktens behov utan att initiera nya utvecklingssatsningar. Genom en systematisk genomgång av möjligheterna att utnyttja befintlig materiel och genom att behovet tillgodoses av de produkter och tjänster som den internationella marknaden erbjuder bör fördyringar kunna undvikas.Detta har alliansregeringen haft för avsikt att utveckla, så att det vid nyanskaffning i första hand köps färdigutvecklad materiel och att man annars ska utveckla materiel tillsammans med andra länder för att uppnå en effektiv materielförsörjning.Herr talman! Den breda överenskommelsen handlar, förutom om att säga nej till så kallade särskilda strategiska branschprogram för försvarsindustrin, om att betona vikten av att omgående definierar de viktiga nationella säkerhetsintressen som bygger på dagens men framför allt morgondagens breddade hotbilder.Herr talman! Hoten mot säkerheten, som liksom övriga länder i vår omvärld ställs inför, är otroligt komplexa. Det sträcker sig från hot som är tydliga med en försvarspolitisk karaktär till hot och händelser som främst handlar om samhällets krisberedskap.Samverkan mellan myndigheter, civila och militära och nationellt och internationellt, är en förutsättning för att man ska kunna fortsätta att förebygga, förhindra och hantera dessa hot.Herr talman! Ett arbete pågår inom Försvarsmakten. De som jobbar med detta ska kunna jobba fram hur de här riskerna och hoten kommer att påverka oss . De säkerhetspolitiska bedömningarna ligger nu som grund för utvecklandet av försvarets förmågor och därmed också våra materiella behov.Överenskommelsen säger också att vi med de nationella säkerhetsintressena som grund ska inleda ett utvecklingsarbete. Exempel på detta gäller de viktiga och känsliga delarna inom det svenska stridsflygssystemet. I övrigt tycker jag att det är förmätet att föregå det arbete som de som jobbar med detta ska komma fram till.Det är Försvarsmaktens behov som ska vara styrande för vilken materiel vi anskaffar framöver. Med ett försvar med höga krav på tillgänglighet och användbarhet ökar betydelsen av att materiel levereras och håller de ekonomiska ramar som också är satta.När det gäller förband som verkar i konfliktområden, som eller utanför , får leveransförseningar direkta effekter på förbandens möjlighet att lösa sina uppgifter och ytterst också soldaternas säkerhet. En effektiv och konkurrenskraftig försvarsindustri i kommer fortsatt att vara en mycket viktig del i försörjningen av materiel till Försvarsmakten.Ett antal bredare politiska överenskommelser har träffats inom försvarsutskottet. Försvars- och säkerhetspolitiken kräver detta inför framtiden.Jag avslutar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet, herr talman.I detta anförande instämde och (båda M). Det är inte bara här och . Det är också vad som är om 10, 20, 30, . Materielsystem har en oerhört lång livscykel. Det kräver därför en oerhört lång planering. Det kräver därför resurser, och det kräver strategi och planering.Så ser det ut. Så är verkligheten. Det är därför bra att regeringen eller regeringssidan nu förhoppningsvis äntligen sätter kraft i jobbet med att ta fram nationella säkerhetsintressen.Men vad är det som är kontroversiellt med de så kallade branschprogrammen? Vi är nu överens om utvecklingsprogram på de här specificerade områdena, som kommer fram. Jag tycker inte att det är förmätet att tala om de sakerna. Vågar vi som politiker aldrig driva några frågor, utan underordnar oss på olika sätt någon sorts marknadsdogmer eller synpunkter som någon annan har bestämt, fullgör vi inte vårt uppdrag på ett bra sätt.De här utvecklingsplanerna blir ju grundstrukturer för det som man kan kalla för branschprogram. Den här retoriken kring att vi säger nej till branschprogrammen kan jag alltså inte hålla med om. Jag ser att vi har börjat vägen mot branschprogram , och jag ser att det successivt har kommit in lite mer av realism i alliansrepresentanternas bedömningar. Men det har varit en hård diskussion för att komma dithän. Det började när vi skulle ta ett yttrande till som vi också var överens om.Vi har förlorat oerhört mycket tid. Ni skulle ha gjort det här jobbet för länge sedan, precis som andra länder har gjort. Men det har ni inte gjort.