bet · GZ01KU10 · 2012-01-10 00:00:00 — Utöver det ovan beskrivna rekryteringsförfarandet framgick det av budgetproposition att regeringen avsåg att ta fram en ny chefspolicy i syfte att tydliggöra vilka krav som ska ställas på ledarskapet i staten. I budgetpropositionen lämnades följande överväganden avseende behovet av att, i vissa fall, tillsätta en tjänst utan föregående annonsering (prop. 2007/08:1 utg.omr. 2 avsnitt 6.4): Det kan t.ex. uppstå situationer där det trots annonseringen inte finns någon med erforderliga kvalifikationer bland de sökande. Regeringen kan också snabbt behöva byta ut en myndighetschef av olika skäl, t.ex. till följd av att chefen slutar eller att regeringen har förlorat förtroendet för chefen ifråga. För verksamhetens bästa kan det också i vissa fall bli nödvändigt med ett snabbare tillvägagångssätt än annonsering, exempelvis om regeringen gör bedömningen att myndigheten ifråga skulle påverkas negativt av att vara utan ordinarie chef . Om det bland befintliga myndighetschefer skulle finnas någon som motsvarar kravprofilen och som med kort varsel skulle kunna byta myndighet, kan det vara rimligt att erbjuda den personen den nya anställningen som chef. Detta kan vara ett sätt att erbjuda utvecklingsmöjligheter för befintliga myndighetschefer. Skulle regeringen i ett sådant läge kräva att personen ifråga sökte sin nya anställning finns risk att verksamheten vid båda myndigheterna, såväl vid personens nuvarande som tilltänkta placering, skulle störas. I budgetpropositionen förklarade regeringen att upprättandet av en kravprofil numera är den naturliga startpunkten vid varje rekrytering (prop. 2008/09:1 utg.omr. 2 avsnitt 5.5). Enligt budgetpropositionen hade annonsering blivit huvudregel vid val av sökkanal. Vidare angavs dels att en upphandling av externt rekryteringsstöd genomförts, dels att en utredning med uppdrag att pröva möjligheterna till en särskild sekretessreglering vid rekrytering av myndighetschefer tillsatts. Regeringen bedömde att den skulle komma att ta ställning till behovet av en särskild sekretessreglering i syfte att öka rekryteringsunderlaget. I budgetpropositionen upprepade regeringen att den avsåg att ta fram en chefspolicy. Den tydliggjorde att policyn skulle behandla dels frågor om rekrytering, utveckling och avveckling av statliga myndighetschefer, dels samtliga delar av myndighetschefsrollen i syfte att förtydliga och utveckla de krav som ställs på ett ledarskap i staten (prop. 2008/09:1 utg.omr. 2 avsnitt 5.5). Regeringen anförde i budgetpropositionen dels att regeringen i en skrivelse skulle komma att redovisa reformeringen av utnämningspolitiken, dels att en chefspolicy som samlat behandlar frågor om rekrytering, utveckling och avveckling av statliga myndighetschefer togs fram i (prop. 2009/10:1 utg.omr. 2 avsnitt 5.5). överlämnade regeringen en skrivelse (skr. 2009/10:43) om utnämningspolitiken i vilken regeringen redovisade utvecklingen av utnämningspolitiken beträffande chefer för myndigheter som lyder under regeringen med utgångspunkt i s.k. verksledningsbeslut . I skrivelsen redovisades bl.a. de ändringar i anställningsprocessen som genomförts av regeringen. Vad gäller kravprofiler bedömde regeringen att varje rekrytering av en statlig myndighetschef även fortsättningsvis borde göras med utgångspunkt i en kravprofil. Kravprofilen bör innehålla såväl specifika krav utifrån verksamhetens behov som generella krav, t.ex. dokumenterat god ledarskapsförmåga och god kommunikativ förmåga. Av skrivelsen framgick att kravprofilen läggs i akten först efter en avslutad rekryteringsprocess. Att kravprofilen görs offentlig först i samband med att regeringen fattar sitt anställningsbeslut beror enligt regeringen på att det är olämpligt att i förväg ge kandidater exakt kännedom om vilka krav på och önskemål om erfarenheter regeringen har vad gäller den nya myndighetschefen. Det finns enligt regeringen en uppenbar risk att personer skulle kunna anpassa sina svar i en intervju efter de formuleringar som finns i kravprofilen, något som skulle kunna leda till sämre kvalitet i chefsrekryteringen. När det gäller rekryteringsprocessen bedömde regeringen att varje rekrytering av en statlig myndighetschef även fortsättningsvis bör genomföras under ledning av det departement till vars verksamhetsområde myndigheten hör. I fråga om intresseannonsering framgick av skrivelsen att regeringens målsättning, att intresseannonsering ska vara huvudregel, bör ligga fast. Vissa befattningar som myndighetschef borde dock inte heller framöver bli föremål för annonsering. Regeringen anförde att det inte är möjligt att på förhand ange samtliga situationer då annonsering inte är lämplig. I skrivelsen redovisades dels ett antal principiella bedömningar, dels ett antal tjänster där det finns speciella omständigheter. Sammanfattningsvis anförde regeringen att den, som en generell utgångspunkt, har för avsikt att avstå från att använda annonsering som rekryteringsverktyg till befattningar som landshövding, ordförande för , , , respektive Patentbesvärsrätten, justitiekansler, riksåklagare, säkerhetspolischef och överbefälhavare. Regeringen underströk att denna hållning inte innebär avkall på kravet på kvalitet i de rekryteringsprocesser som genomförs i dessa ärenden och att väl genomarbetade kravprofiler kommer att vara utgångspunkten även för sådana rekryteringar. Vad gäller externt rekryteringsstöd bedömde regeringen att ett sådant stöd kan behöva komplettera beredningsorganisationen i i syfte att ytterligare öka kvaliteten i den statliga chefsrekryteringsprocessen. I skrivelsen angavs att i takt med att alltmer omfattande och komplicerade uppgifter läggs på myndigheterna finns det anledning att förfina regeringens sätt att arbeta för att hitta de bäst lämpade myndighetscheferna. Mot denna bakgrund kan det finnas goda skäl för regeringen att konsultera ett externt rekryteringsstöd. Stödet kan bestå av ett hel- eller delansvar för själva rekryteringsprocessen, ett uppdrag att utifrån kravprofilen genomföra en hel sökprocess (s.k. search) eller ett uppdrag att bistå med en andra bedömning (s.k. second opinion). I skrivelsen angavs dels att syftet med att anlita ett externt rekryteringsstöd är att ytterligare kunna fördjupa och förfina beslutsunderlaget inför en kommande chefsrekrytering, dels att det är regeringen som ansvarar för och beslutar om vem som anställs som myndighetschef. Dessutom bedömde regeringen att det inte finns något självändamål i att utnyttja ett externt rekryteringsstöd och att kostnaden för detta kan uppgå till avsevärda belopp, varför nyttan av ett externt stöd alltid måste ställas mot behovet i det enskilda fallet. Vid riksdagsbehandling av skrivelsen ställde sig bakom regeringens ovan redovisade överväganden och åtgärder. lade skrivelsen till handlingarna (bet. 2009/10:KU13, rskr. 2009/10:150). Regeringens chefspolicy för myndighetschefer (2011) utgav arbetsgivarpolitik ett informationsmaterial med en presentation av huvuddragen i regeringens chefspolicy för myndigheterna. Av materialet framgår bl.a. att regeringens utnämningspolitik ska präglas av förutsägbarhet, öppenhet och spårbarhet och att varje rekrytering av en statlig myndighetschef ska göras med utgångspunkt i en kravprofil. Vidare anges dels att kravprofilen ska innehålla krav på dokumenterat god ledarskapsförmåga och god kommunikativ förmåga samt de särskilda krav som ställs på ledaren för den specifika myndigheten, dels att intresseannonsering ska vara huvudregel vid rekrytering av myndighetschefer och att det i vissa fall kan finnas skäl som föranleder undantag från regeln. I syfte att ytterligare öka kvaliteten i den statliga chefsrekryteringsprocessen anges även att ett externt rekryteringsstöd kan användas för att fördjupa och förfina beslutsunderlaget vid en rekrytering. Som anförts i det föregående har utskottet granskat regeringens utövning av utnämningsmakten, främst i fråga om utnämning av myndighetschefer i (bet. 2003/04:KU10 s. 58 f., bet. 2005/06:KU10 s. 49 f., bet. 2007/08:KU10 s. 55 f. och bet. 2009/10:KU10 s. 117 f.). konstaterade utskottet att bilden från granskningen 2003 i stort sett var oförändrad. Flertalet utnämnda myndighetschefer hade inte en politisk bakgrund som t.ex. statsråd, riksdagsledamot, statssekreterare eller kommunalråd, och bland dem som hade en politisk bakgrund var bakgrunden statssekreterare vanligast. Vidare anförde utskottet att då regeringarna under de senaste drygt tio åren varit socialdemokratiska hade flertalet statssekreterare som utnämnts till myndighetschef bakgrund inom Socialdemokraterna. Utskottet framhöll också sin tidigare uppfattning, nämligen att politisk bakgrund inte ska diskvalificera någon från att utnämnas till en statlig tjänst, t.ex. generaldirektör. I vissa fall kunde politisk erfarenhet t.o.m. vara särskilt värdefull för ledningen av en offentlig organisation. I anslutning till detta anförde utskottet att vad som i sådana fall var relevant inte var vilket politiskt parti den person som utnämns hade representerat, utan det att han eller hon hade haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det var meriterande för den tjänst som skulle tillsättas (se även bet. 2005/06:KU20 s. 184). En reservation lämnades in av ledamöter från M, FP, KD, C och MP. Reservanterna menade bl.a. att det fanns en överrepresentation av utnämnda myndighetschefer med bakgrund inom regeringspartiet som var så stor att den kunde väcka misstanke om att inte enbart sakliga grunder vägs in vid utnämningen. Vidare delade reservanterna inte uppfattningen att statssekreterare ska ses som en särskild grupp i sammanhanget eftersom denna befattning tillbaka i praktiken är en partipolitiskt bunden tjänst. Det vore därför enligt reservanterna fel att i granskningen bortse från att statssekreterare har partipolitisk bakgrund. Vad gäller chefer vid utlandsmyndigheter genomförde utskottet en granskning av förekomsten av politisk bakgrund bland ambassadörer m.fl. som utnämnts under 20032005. Granskningen ledde i denna del inte till något uttalande från utskottets sida (bet. 2005/06:KU20 s. 184). Utskottet konstaterade vid sin granskning att bilden var ungefär densamma som vid tidigare granskningar, dvs. att andelen utnämnda myndighetschefer som har en politisk bakgrund hade legat 2001, och den klart dominerande bakgrunden bland dessa var statssekreterare. Utskottet noterade att bland dem som hade utnämnts till chefer vid utlandsmyndigheterna var andelen med politisk bakgrund oftast lägre och att i de fall de hade politisk bakgrund var det som regel som kabinetts- eller statssekreterare. Dessutom hade de inte sällan en annan, fast tjänst i (bet. 2007/08:KU10 s. 66). Sammantaget gav vad som framkommit i denna del av granskningen inte anledning till någon invändning från utskottets sida. Dessutom framhöll utskottet sin tidigare uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning (se ovan). konstaterade utskottet, med förbehåll för vissa skillnader i granskningens mätperioder, att andelen utnämnda myndighetschefer som har en politisk bakgrund minskat något . Från att tidigare ha legat på i genomsnitt hade andelen legat på i genomsnitt . konstaterade utskottet att andelen utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna som har en politisk bakgrund stigit . Från att tidigare ha legat på i genomsnitt hade andelen legat på i genomsnitt . Dessutom framhöll utskottet sin tidigare uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning, dvs. att förekomsten av politisk erfarenhet kan utgöra en saklig grund att fästa avseende vid, och den får då värderas tillsammans med andra erfarenheter. Vad som i sådana fall är relevant är inte vilket politiskt parti den person som utnämns har bakgrund inom, utan det att han eller hon har haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det är meriterande för den tjänst som ska tillsättas. I de ovannämnda granskningarna , , och uppmärksammade utskottet även fördelningen mellan kvinnor och män bland utnämnda myndighetschefer i . I granskningen kunde utskottet konstatera att utvecklingen hade gått i riktning mot en större andel kvinnor (bet. 2005/06:KU10 s. 58). Uppdelat per departement var bilden alltjämt att andelen kvinnor respektive män bland de utnämnda myndighetscheferna i vissa fall skilde sig kraftigt åt. Vid flera departement fanns en klart större andel män bland dem som utnämnts, medan det vid några departement fanns en klart större andel kvinnor. Granskningen gav i denna del inte anledning till något uttalande från konstitutionell synpunkt. Vad gäller utlandsmyndigheterna var andelen kvinnliga chefer vid dessa fortfarande lägre än andelen manliga chefer men andelen kvinnliga chefer hade ökat successivt. Utskottet såg det som positivt att denna utveckling fortsätter (2005/06:KU10 s. 17). noterade utskottet i sin granskning (bet. 2007/08:KU10 s. 67) att flertalet av dem som utnämns till myndighetschefer vid såväl myndigheter i som utlandsmyndigheter alltjämt var män. Andelen kvinnor bland dem som utsetts var som regel . Någon tydlig trend kunde inte utläsas ur materialet, då skillnaden mellan andelen kvinnor och andelen män minskade vissa år och ökade andra år. Utskottet anmärkte då att till följd av regeringsskiftet och den nya departementsindelningen var antalet utnämningar vid vissa departement dock så litet att resultatet för den senaste granskningsperioden borde tolkas försiktigt på departementsnivå. Granskningen gav i denna del inte anledning till något uttalande från utskottet. konstaterade utskottet en ökande trend i andelen kvinnor bland dem som utses till myndighetschefer i . var denna andel omkring eller strax i stället för, som tidigare, omkring eller strax . Utskottet konstaterade att någon liknande trend inte kunde utläsas ur materialet vad gäller utnämnda chefer vid utlandsmyndigheter, där andelen kvinnor fortfarande låg kring en tredjedel. Utskottet noterade vidare att de stora skillnader mellan departementen som kunnat konstateras i tidigare granskningar i andelen utnämnda kvinnliga och manliga chefer för myndigheter i delvis hade jämnats ut. granskade utskottet de åtgärder som vidtagits av regeringen för att öka öppenheten vid tjänstetillsättningar av chefer vid myndigheter i . Även om erfarenheten av öppna rekryteringsförfaranden då var begränsad konstaterade utskottet att i 40 fall av de 50 öppna rekryteringsförfaranden som hade genomförts hade personer som lämnat in intresseanmälningar ingått i slutskedet av rekryteringsförfarandet. Till utskottets ställningstagande lämnades i denna del en reservation (S, MP). I reservationen konstaterades bl.a. att endast 50 av de 116 utnämningar som då hade genomförts av regeringen varit öppna rekryteringar där man tillämpat ett förfarande som inneburit att regeringen annonserat efter intresseanmälningar samt att av dessa 50 hade i endast 33 fall någon av de personer som lämnat in intresseanmälningar fått tjänsten. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt en förteckning över samtliga myndighetschefer vid myndigheter i respektive chefer vid utlandsmyndigheterna som utsetts av regeringen under oktober 2009september 2011. Förteckningen ska inkludera information om myndighetschefernas politiska bakgrund respektive kön och om tidigare befattning som myndighetschef vid en myndighet i eller som chef vid en utlandsmyndighet. Begäran omfattade även information om vilka anställningar som har föregåtts av ett förfarande där regeringen annonserat för att få in intresseanmälningar, där den som fick tjänsten ingick i den grupp sökande som lämnat in en intresseanmälan, där någon eller några av de sökande som lämnat in en intresseanmälan ingick i slutskedet av beredningen av ärendet (t.ex. kallades till anställningsintervju e.d.) och där regeringen använt sig av externt rekryteringsstöd (konsulter) under sin beredning av ärendet. Vidare begärde utskottet svar på om, och i så fall vilka, ytterligare moment i rekryteringsprocessen har tillförts eller borttagits i förhållande till det tidigare rekryteringsförfarandet enligt chefspolicyn 2005 och chefspolicy och i förekommande fall vilka utnämningar som har föregåtts av ett i sådant avseende nytt rekryteringsförfarande. Som svar lämnades två promemorior som upprättats inom respektive (bilaga 8.1). Av promemorian från framgår att till grund för processen vid chefsrekrytering i utrikesförvaltningen ligger riktlinjer för chefsrollen och chefsuppdrag i utrikesförvaltningen . Dessa riktlinjer har ersatt chefspolicy. Enligt svarspromemorian är chefskriterierna i princip oförändrade jämfört med den tidigare chefspolicyn. För att en tjänsteman ska bli chef krävs att hon eller han har genomgått UD:s ledarskapsprogram för potentiella ledare eller på annat sätt haft möjligheten att reflektera över innebörden av chefs- och ledarskap. Vidare anges att rekryteringsprocessen till en chefsbefattning i utrikesförvaltningen bygger på den kompetensprofil som upprättas för den aktuella befattningen. Där framgår vilka krav och förväntningar som ställs på den blivande chefen, sett i ljuset av den inriktning som utlandsmyndigheten i fråga har och kan förväntas ha . Befattningarna utlyses inom , vilket enligt svarspromemorian givetvis inte hindrar att även andra intresserade har möjlighet att söka dem. I svarspromemorian från anges dessutom att en särskild beredningsgrupp under ledning av expeditionschefen går igenom alla ansökningar. De sökandes kvalifikationer vägs mot chefskriterierna och kompetensprofilen för den eller de befattningar de sökt. Vidare anges i svarspromemorian att när så är möjligt upprättas ett förslag med tre namn, varav minst en man och en kvinna. Som en följd av departementets åtgärdsplan för jämställdhet för att öka andelen kvinnor på chefsbefattningar ägnas kvinnliga sökande särskild uppmärksamhet. Beredningsgruppen överlämnar resultatet av sitt arbete till departementsledningen. Något externt rekryteringsstöd används inte vid rekryteringarna. Dessutom framgår det av svarspromemorian att rekryteringarna vanligtvis görs inom utrikesförvaltningens personal med diplomatisk bakgrund, och intervjuer förekommer inte som ett regelbundet inslag vid rekryteringarna. Avslutningsvis framhålls det i svarspromemorian att något ytterligare moment i rekryteringsprocessen inte har tillkommit sedan regeringens skrivelse om utnämningspolitiken. I svarspromemorian från anges att chefspolicyn har ersatts av regeringens chefspolicy för myndighetschefer och att den senare chefspolicyn bygger på det som regeringen redovisade i skrivelsen om regeringens utnämningspolitik (skr. 2009/10:43). Några ytterligare moment i rekryteringsprocessen har inte tillkommit. lämnades två promemorior som upprättats inom respektive (bilaga 8.2). Dessa promemorior innehöll motsvarande förteckningar som tidigare hade bifogats promemorior från med kompletterande uppgifter om myndighetschefernas politiska bakgrund. I det följande redovisas statistiska uppgifter om politisk bakgrund, kön respektive öppna rekryteringsförfaranden som bygger på de fyra överlämnade promemoriorna och promemorior som lämnats över i tidigare granskningar. Liksom tidigare avses med politisk bakgrund statsråd, politiskt tillsatt tjänsteman inom , riksdagsledamot, landstings- eller kommunalråd eller högre uppdrag eller befattning inom ett politiskt parti som vederbörande låtit bli känt för allmänheten. I förteckningen som bifogades promemorian från från anges i en fotnot att uppgifterna om politisk bakgrund för fyra utnämnda myndighetschefer avser den partibeteckning som det statsråd hade som personen i fråga arbetade hos som statssekreterare. Även dessa uppgifter faller inom ramen för den definition av politisk bakgrund som tidigare tillämpats vid utskottets granskning av utnämningsmakten. Chefer vid myndigheter i Sedan utskottets granskning har regeringen fattat 61 beslut om utnämning av myndighetschef i (perioden oktober 2009september 2011), vilket är en minskning jämfört med den förra granskningsperioden2[ oktober 2007september utnämnde regeringen 91 myndighetschefer i Sverige.]. Av dessa gällde 15 beslut anställning i en sådan befattning som det finns krav på särskild utbildning eller erfarenhet för, t.ex. juristutbildning för befattningen som justitiekansler och ordförande i och Regeringsrätten, eller professorsbehörighet eller lektorsbehörighet för en rektor vid universitet eller högskola. Exklusive denna typ av befattningar rör det sig således om 46 anställningsbeslut. Tabell 8.1 Antalet utnämnda myndighetschefer januari 2001september 2011 och deras politiska bakgrund 2006 t.o.m. 6 okt 2006 fr.o.m. 6 okt 2011 t.o.m. 30 sept Av de myndighetschefer som utnämndes har 6 politisk bakgrund såsom statsråd, politiskt tillsatt tjänsteman inom , riksdagsledamot, landstings- eller kommunalråd etc. Totalt utgör de med politisk bakgrund således av de utnämnda myndighetscheferna, vilket kan jämföras med januari 2001september 2009. Exklusive de befattningar som kräver särskild utbildning eller erfarenhet är andelen . Genom att tillföra uppgifter från tidigare granskade perioder kan man få en mer heltäckande bild av regeringens utnämningar. har det, som framgår av tabell 8.1, förekommit totalt 359 regeringsbeslut om utnämning av myndighetschef i . I 75 av dessa har den som utnämnts haft en politisk bakgrund, vilket motsvarar . Skulle enbart befattningar som inte kräver särskild utbildning eller erfarenhet ingå hade andelen med politisk bakgrund varit något högre. Som vidare framgår av tabellen ovan har den nuvarande regeringen fattat totalt 177 beslut om utnämning av myndighetschef i (beslut fattade fr.o.m. ). Av dem som utnämnts har 26 haft en politisk bakgrund, vilket motsvarar . Andelen utnämnda myndighetschefer med politisk bakgrund är således lägre under den nuvarande regeringen jämfört med tidigare. Granskas olika slags politiska bakgrunder visar det sig att den klart vanligaste bakgrunden är statssekreterare. Som framgår av tabell 8.2 har nästan hälften av de utnämnda myndighetscheferna med politisk bakgrund en bakgrund som statssekreterare. Näst vanligaste bakgrunden är riksdagsledamot. Tabell 8.2 Typ av politisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer januari 2001september 2011 Kommentar: Uppgifterna avseende den förra regeringen gäller perioden från t.o.m. regeringsskiftet . Uppgifterna avseende den nuvarande regeringen gäller perioden från regeringsskiftet t.o.m. . I kategorin Kommunalråd e.d. ingår landstingsråd, regionråd och oppositionsråd. I kategorin Annan ingår kanslichef och förbundsordförande. I de fall en person har flera politiska bakgrunder, t.ex. både riksdagsledamot och statsråd, anges i tabellen den bakgrund som hon eller han hade närmast före utnämningen (t.ex. har sammanlagt 6 f.d. statsråd noterats i tabellen som riksdagsledamot). Flera av dem som bedöms ha en politisk bakgrund har inte rekryterats direkt från sitt politiska uppdrag, utan tiden då detta innehades kan ibland ha legat . Därefter kan vederbörande t.ex. ha varit chef för en annan myndighet än den som han eller hon utnämns som chef över som ingår i granskningen. Begränsas granskningen till enbart dem som kommer direkt från ett politiskt uppdrag minskar antalet utnämnda myndighetschefer med politisk bakgrund från 75 till 35. Av dessa har 12 en bakgrund som statssekreterare, 11 som riksdagsledamöter, 4 som kommunalråd e.d., 6 som statsråd och 2 hade en annan bakgrund. Gruppen myndighetschefer består av flera olika slags befattningar, t.ex. rektor, direktör, riksantikvarie, riksarkivarie, kanslichef och överintendent. Landshövdingar har tidigare, som framgått ovan, framhållits som en särskild grupp bland myndighetscheferna i den meningen att den politiska bakgrunden vägs in noga av regeringen vid rekryteringen. Av de förteckningar som utskottet mottagit framgår att 32 av de utnämningar som beslutats under januari 2001september 2011 har gällt landshövdingar.