bet · GZ01MJU14 · 2012-04-16 00:00:00 — 2011/12:MJU14 Naturvård och biologisk mångfald Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Naturvård och biologisk mångfald I betänkandet behandlas sammanlagt 80 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor som bl.a. rör rovdjursförvaltning, skydd av områden, allemansrätt, främmande arter och biologisk mångfald i ett internationellt perspektiv. Utskottet föreslår med anledning av två motionsyrkanden ett tillkännagivande om att bör verka för att allmän jakt på skarv införs inom ramen för en översyn av EU:s fågeldirektiv. Övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till pågående arbete. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat i ett särskilt avsnitt. I betänkandet finns 18 reservationer och tre särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2011/12:MJ241 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2011/12:MJ470 av m.fl. (MP) yrkande 4. Reservation 1 (MP, V) 2011/12:MJ241 av m.fl. (V) yrkandena 7 och 9. Reservation 2 (MP, V) Åtgärder för att förstärka vargstammen 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkande 19. Reservation 3 (S, V) 2011/12:MJ344 av och (båda M), 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkande 18 och 2011/12:MJ470 av m.fl. (MP) yrkande 3. Reservation 4 (S) Reservation 5 (MP) 2011/12:MJ313 av (FP), 2011/12:MJ431 av de (M), 2011/12:MJ458 av (MP) och 2011/12:MJ470 av m.fl. (MP) yrkande 1. Reservation 6 (MP, V) 2011/12:MJ241 av m.fl. (V) yrkande 6, 2011/12:MJ314 av (M) och 2011/12:MJ470 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 7 (MP, V) Talerätt för organisationer i jaktfrågor 2011/12:MJ470 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 8 (MP, V) tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om allmän jakt på skarv. 2011/12:MJ257 av m.fl. (S) och 2011/12:MJ301 av (C). Reservation 9 (MP, V) Förvaltningsplan för skarv m.m. 2011/12:MJ231 av och (båda S), 2011/12:MJ236 av (M) i denna del, 2011/12:MJ260 av (KD) i denna del, 2011/12:MJ302 av m.fl. (M) i denna del och 2011/12:MJ319 av och (båda M). Markvärdering vid expropriation m.m. 2011/12:MJ226 av (KD) yrkande 1, 2011/12:MJ398 av (KD) yrkande 2 och 2011/12:MJ424 av (C). Kvalitet på frivilliga avsättningar av skogsmark m.m. 2011/12:MJ226 av (KD) yrkande 2, 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkande 15, 2011/12:MJ386 av m.fl. (M) och 2011/12:MJ387 av och (båda C). Reservation 10 (S, V) Frivilliga avsättningar som naturvårdsavtal 2011/12:MJ332 av m.fl. (V) yrkande 1. Reservation 11 (V) 2011/12:MJ360 av m.fl. (S) och 2011/12:MJ373 av m.fl. (S). Reservation 12 (S) 2011/12:MJ315 av (FP) yrkandena 13. 2011/12:MJ271 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2, 2011/12:MJ295 av (M) och 2011/12:MJ417 av (C). Reservation 13 (MP, V) Fiske i Natura 2000-områden 2011/12:MJ270 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2. Reservation 14 (MP, V) 2011/12:MJ291 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2. Reservation 15 (S, MP, V) 2011/12:MJ320 av (S). Reservation 16 (S, MP, V) 2011/12:MJ261 av (KD), 2011/12:MJ272 av (M), 2011/12:MJ324 av (C) och 2011/12:MJ392 av m.fl. (M). 2011/12:MJ395 av de och (båda M). 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 9, 2011/12:MJ398 av (KD) yrkande 6 och 2011/12:MJ406 av Skånberg (KD). Reservation 17 (S) 2011/12:MJ382 av m.fl. (S) yrkande 17 och 2011/12:MJ398 av (KD) yrkande 4. Reservation 18 (S, MP, V) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (FP), (C), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S) och (S). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas sammanlagt 80 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor som bl.a. rör rovdjursförvaltning, skydd av områden, allemansrätt, främmande arter och biologisk mångfald i ett internationellt perspektiv. Utskottet föreslår med anledning av två motionsyrkanden ett tillkännagivande om att bör verka för att allmän jakt på skarv införs inom ramen för en översyn av EU:s fågeldirektiv. Övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till pågående arbete. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat i ett särskilt avsnitt. I betänkandet finns 18 reservationer och tre särskilda yttranden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, MP, FP, V) om rovdjursförvaltning, miniminivåer för rovdjur, genetisk förstärkning av vargstammen, jakt efter varg och rätt för organisationer att överklaga beslut enligt jaktlagstiftningen. Jämför reservationerna 1 (MP, V), 2 (MP, V), 3 (S, V), 4 (S), 5 (MP), 6 (MP, V), 7 (MP, V) och 8 (MP, V). Enligt motion MJ241 (V) yrkande 1 bör rovdjur som inte uppnått långsiktig bevarandestatus förvaltas på nationell nivå. Rovdjuren rör sig över stora arealer, vilket gör det svårt att få en överblick på regional nivå. Dessutom är rovdjursförvaltningen en infekterad fråga. Det finns risker med att överlåta beslutsfattande till länsstyrelser eftersom de lätt kan utsättas för starka påtryckningar av särintressen. I motion MJ470 (MP) yrkande 4 anförs att djurskyddsintressen bör finnas med i den framtida förvaltningen av rovdjuren. Djurskyddsintresset är inte heller representerat i regeringens nationella kommitté för hållbar rovdjurspolitik för varg. Djurskyddsaspekter är i högsta grad relevanta. Djur som skadeskjuts och ungar som förlorar sina föräldrar utsätts för stort lidande. Enligt motion MJ241 (V) yrkande 7 bör, mot bakgrund av ny forskning, nya miniminivåer för de fyra stora rovdjuren tas fram. Enligt regeringens rovdjursutredning bör t.ex. den svenska vargstammen bestå av ca 450 vargar, dvs. mer än dubbelt så många som . Enligt samma motion yrkande 9 bör man hålla fast vid det ursprungliga minimimålet om 300 årliga föryngringar för lodjur. Regeringen angav det ökade trycket på rovdjur i och med satsningen på varg som en anledning till att miniminivån skulle sänkas. Det argumentet håller inte. I motion MJ382 (S) yrkande 19 anförs att den naturliga invandringen av varg bör underlättas. Motionärerna är skeptiska till inplantering av varg. Det räcker med en invandrad varg för att få ordning på de genetiska problemen i den svenska vargstammen. Enligt motion MJ382 (S) yrkande 18 skulle regeringen ha behållit det senaste etappmålet för varg som en långsiktig miniminivå. Det var ett misstag att införa ett tak för stammen. Taket visar att man inte litar på den regionala organisationens förmåga att själv förvalta. I motion MJ470 (MP) yrkande 3 anförs att delegationsbeslut om licensjakt på varg inte bör utgå från ett populationstak om 210 vargar i . I delbetänkande dras slutsatsen att ett provisoriskt referensvärde för den svenska delen av det skandinaviska vargbeståndet bör anges till 450 vargar. Enligt motion MJ344 (M) bör man överväga möjligheten att minska antalet vargföryngringar i . Det råder redan ett högt rovdjurstryck i , vilket regeringen bör ta i beaktande vid utformningen av rovdjurspolitiken. Enligt motion MJ470 (MP) yrkande 1 bör man inte tillåta licensjakt på varg. Det finns inget som tyder på att den illegala jakten på varg har minskat efter licensjaktens införande. har riktat skarp kritik mot för att bedriver licensjakt på varg i strid med EU:s art- och habitatdirektiv. Även motion MJ458 (MP) tar upp frågan om att avskaffa licensjakt på varg. Det konkreta resultatet av licensjakten har blivit att det är svårare att ta beslut om skyddsjakt bl.a. på grund av att den decimering av stammen som licensjakten innebär medför att besluten om skyddsjakt slår hårdare mot stammens utveckling. Enligt motion MJ431 (M) bör allmän licensjakt på varg inte vara tillåten eftersom stammen inte har uppnått en gynnsam bevarandestatus. Jakten innebär dessutom ett omfattande lidande för de jagade djuren bl.a. på grund av den höga skadskjutningsfrekvensen. Det finns också risk att unga vargar blir föräldralösa med försämrade överlevnadsmöjligheter och splittrad social flockstruktur som följd. I motion MJ313 (FP) anförs att endast skyddsjakt på vargar bör vara tillåten i . Om ska ha en fortsatt livskraftig stam med goda genetiska förutsättningar bör hädanefter ingen licensjakt ske. Enligt motion MJ470 (MP) yrkande 2 bör utökad skyddsjakt inte ske på varg . Planerad inflyttning eller inplantering av nya vargar är inte ännu genomförd utan det pågår fortfarande trevande försök. Även i motion MJ241 (V) yrkande 6 anförs att utvidgad skyddsjakt på vargar inte bör ske. Det förefaller enligt motionen som att regeringen försöker behålla jakten på varg genom att låta skyddsjakten ersätta licensjakten. Enligt motion MJ314 (M) bör det göras en översyn av skyddsjakten på varg. För att kvalitetssäkra både licens- och skyddsjakt på varg bör kriterier slås fast med tydliga och korta handläggningstider samt tydliga och lokalt anpassade mål för verksamheten. Rovdjurstrycket i bör minskas och handläggningen av skyddsjakt borde kunna ske snabbare än . Enligt motion MJ470 (MP) yrkande 5 bör såväl djurskydds- som naturskyddsorganisationer ha rätt att överklaga nationella beslut enligt jaktlagstiftningen, t.ex. beslut om licensjakt på varg och fällfångst av lodjur. Som redovisas i budgetpropositionen är regeringens mål med rovdjurspolitiken att ska ha livskraftiga rovdjursstammar i arternas naturliga utbredningsområden som beslut som rör förvaltningen av rovdjuren ska fattas nära människor som lever i rovdjurens närhet. är ett av de länder i där rovdjursstammarna har haft den starkaste tillväxten. Regeringen har tagit ett antal steg för en politik där rovdjursförvaltningen utformas nära de som berörs, de som närmast upplever konsekvenserna av rovdjursstammarnas tillväxt. Beslut om förvaltning av rovdjursstammarna har förts ned från central nivån till regional nivå. Boende i närheten av rovdjur har därmed fått möjlighet att påverka sin situation och få inflytande (prop. 2011/12:1 utg.omr. Beslutsnivå för förvaltningen m.m. Vad gäller beslutsnivå för rovdjursförvaltningen godkände regeringens förslag till den regionaliserade rovdjursförvaltning som presenterades i rovdjurspropositionen (prop. 2008/09:210, bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7) vilket bl.a. innebar att fick möjlighet att delegera beslut om licens- och skyddsjakt till länsstyrelserna och att delegationen ska vara baserad på rovdjursstammarnas utveckling i länet. Länsstyrelserna skulle enligt propositionen inrätta viltförvaltningsdelegationer. I samband med behandlingen av rovdjurspropositionen anförde utskottet bl.a. följande. Länsstyrelserna ansvarar redan för stora delar av rovdjursförvaltningen. Länsstyrelserna bör ges ytterligare ansvar för förvaltningen genom att självständigt och i samverkan mellan länen avgöra t.ex. var det är lämpligt att i högre grad genomföra förebyggande åtgärder mot rovdjursangrepp eller inom vilka områden det i stället är nödvändigt att i ökad omfattning besluta om skyddsjakt. Utskottet anförde även att förslaget om regionalisering av rovdjursförvaltningen innebär ett system där omfattningen av det regionaliserade beslutsfattandet är beroende av rovdjursstammarnas utveckling. Om en rovdjursstams antal överstiger den fastställda nationella miniminivån, finns det förutsättningar för en långtgående delegering av beslut om jakt och skyddsjakt. Om stammen minskar i antal och understiger den nationella miniminivån, och därmed det mål som har fastställt i beslutet om en sammanhållen rovdjurspolitik, bör utrymmet för det regionala beslutsfattandet minska. Utskottet anförde vidare att bör följa utvecklingen och vid behov justera tilldelade kvoter om de nationella målen inte nås. Vidare bör kunna återkalla en delegation eller avstå från att delegera beslut om jakt om det skulle visa sig att den berörda inte är beredd att ta ansvar för beslut om mål för en sammanhållen rovdjurspolitik eller en gynnsam bevarandestatus för arten. Det bör inrättas en viltförvaltningsdelegation vid varje länsstyrelse för att uppnå acceptans för rovdjuren och åstadkomma ett reellt regionalt ansvar och lokalt inflytande över rovdjursförvaltningen (se även bet. 2010/11:MJU19). Representanterna i viltförvaltningsdelegationerna ska bestå av ledamöter som representerar olika intressen som berörs av rovdjur och viltfrågor i länet. Delegationerna är utsedda i enlighet med förordningen om viltförvaltningsdelegationer (2009:1474). Enligt förordningen ska en viltförvaltningsdelegation bl.a. bestå av politiska företrädare, ledamöter som har särskild kunskap i frågor om trafiksäkerhet och illegal jakt, ledamöter som representerar jakt- och viltvårdsintresset, naturvårdsintresset, friluftsintresset, ägare och brukare av jordbruksmark, lokalt näringsliv och turism, och skogsnäringen. I vissa län ska även ledamöter som representerar yrkesfisket, fäbodbruket och rennäringen sitta i delegationen. Landshövdingen är ordförande i viltförvaltningsdelegationen. Regeringen beslutade att inrätta en nationell kommitté för hållbar rovdjurspolitik för varg (dir. 2011:70). Kommittén ska bl.a. med bred förankring följa arbetet med utvecklingen av vargstammen i . Ledningarna för ett antal organisationer ska ges möjlighet att ingå i den nationella kommittén, bl.a. , , , , , , , Kommuner och Landsting och Världsnaturfonden. ska följa och medverka i kommitténs arbete. I direktiven anges även att den som utses att leda kommitténs arbete vid behov ska kalla in andra berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget ska slutredovisas . Utskottet konstaterar att arbetet i viltförvaltningsdelegationerna har pågått . Länsstyrelserna har följt upp och redovisat det första årets arbete i de regionala viltförvaltningsdelegationerna. Regeringen anför i budgetpropositionen att man bedömer att det kan finnas behov av att genomföra vissa justeringar och förtydliganden i den förordning som reglerar viltförvaltningsdelegationernas arbete (prop. 2011/12:1 utg.omr. (dir. 2010:65, 2011:5, 2011:62) har avgivit sitt slutbetänkande Mål för rovdjuren (SOU 2012:22). Utredningens förslag bereds i . Enligt kommer regeringen att lämna ett förslag till förändringar av rovdjurspolitiken till . Utredningen anför bl.a. att den bedömer att den regionala rovdjursförvaltningen även i fortsättningen bör vara kopplad till länen. I syfte att förenkla för förvaltningen föreslår utredningen att får i uppgift att för varje art och till varje län fördela miniminivåer som förvaltningen i länen ska upprätthålla eller uppnå. Viltförvaltningsdelegationerna i länen och ska beredas tillfälle att yttra sig innan beslut om miniminivåer fattas. Samverkansrådens roll i förvaltningen förändras därmed. Utredningen föreslår vidare att viltförvaltningsdelegationernas beslutskompetens, ansvar och arbetsuppgifter ses över för att rollfördelningen i förvaltningen ska bli tydligare. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna MJ241 (V) yrkande 1 och MJ470 (MP) yrkande 4. redovisade i ett delbetänkande en bedömning av om populationerna av björn, järv, lodjur och varg har uppnått gynnsam bevarandestatus i enlighet med vad som anges i art- och habitatdirektivet (Rovdjurens bevarandestatus, delbetänkande av , SOU 2011:37). Enligt utredningen är vargens bevarandestatus inte gynnsam i , trots att antalet vargar stadigt ökat de senaste tre decennierna. Baserat på inventeringar i fält uppskattades det skandinaviska vargbeståndet /10 till mellan 252 och 291 individer. Siffrorna anger beståndets storlek före licensjakten 2010. Det avgörande skälet till att vargen inte har en gynnsam bevarandestatus är den mycket höga inavelsgraden i det nästan helt isolerade skandinaviska beståndet. Detta behöver åtgärdas i ett första steg. Läget bedöms vara allvarligt men möjligt att förbättra. Som ett provisoriskt referensvärde för den svenska delen av det skandinaviska vargbeståndet anger utredningen 450 vargar. Björnens bevarandestatus i är enligt utredningen gynnsam. Tillväxttakten var , men ligger troligen lägre nu på grund av ett större jaktuttag. Enligt de senaste beräkningarna finns det ca 3 300 björnar i . Referensvärdet för den svenska delen av den skandinaviska björnpopulationen bör anges till 1 800 individer. Järvens bevarandestatus i är inte gynnsam eftersom populationsstorleken inte når upp till referensvärdet. Beståndet visar dock på god tillväxt och utbredningen ökar. Förutsättningar finns för järven att nå gynnsam bevarandestatus inom en relativt snar framtid. Det har registrerats i genomsnitt 104 föryngringar , vilket motsvarar ca 650 individer. Referensvärdet för den svenska delen av den skandinaviska järvpopulationen bör anges till 850 individer. Lodjurets bevarandestatus i är gynnsam. Populationen visar en stabil trend över . visar lodjurspopulationen på en stabil ökning med vissa regionala variationer, främst på grund av jakt. har 250 lodjursfamiljegrupper, motsvarande 1 500 individer. Referensvärdet för den svenska delen av populationen bör anges till 1 200 individer. Genetiskt sett har lodjuret en god status, med mycket få tecken på inavel. Utredningen har utgått från EU:s riktlinjer för förvaltning av stora rovdjur på populationsnivå och EU:s riktlinjer för bedömning och rapportering enligt art- och habitatdirektivets (92/43/EEG) artikel 17. Utredningens bedömningar av bevarandestatusen är biologiskt och vetenskapligt grundade. Utredningen har lagt tonvikt på behovet av genetisk variation för långsiktig livskraftighet. För att bedöma vargens bevarandestatus har en grupp av internationella forskare på utredningens uppdrag utvärderat och prövat de olika bedömningar som svenska forskare tidigare gjort av vargens genetiska status. Utredningen har tagit hänsyn till att de fyra rovdjursarterna förekommer i gränsöverskridande populationer som sträcker sig åtminstone över . Enligt riktlinjerna ska referensvärden anges för populationsstorlek och utbredningsområde. Referensvärdet för populationsstorlek är det minsta antal individer som på lång sikt garanterar populationens livskraftighet. Referensvärdet för utbredningsområde är det område som krävs för att arten ska kunna uppnå gynnsam bevarandestatus. När det gäller lodjursstammens utveckling biföll regeringens proposition 2008/09:210 vad gällde förslaget i denna del, bl.a. i fråga om att antalet årliga föryngringar inom kan variera ned till 250 föryngringar, vilket motsvarar ca 1 250 individer, under förutsättning att spridningen fortsätter i och att lodjursstammens bevarandestatus inte äventyras. Vid behandlingen av propositionen anförde utskottet i betänkandet bl.a. följande. Utskottet anslöt sig till regeringens bedömning att lodjursstammen är livskraftig och att antalet årliga föryngringar, huvudsakligen utanför renskötselområdet, därför bör tillåtas gå ned till 250 föryngringar , motsvarande ca 1 250 individer, fram till dess att utvärderingen om etappmålen är behandlad. Detta kan göras utan att den gynnsamma bevarandestatusen för arten påverkas på lång sikt. Utskottet tillstyrkte regeringens förslag till mål för lodjursstammens utveckling (bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7). har i sitt ovan nämnda slutbetänkande anfört att när mål för rovdjursstammarna ska bestämmas bör tre principer gälla, gynnsam bevarandestatus, internationella åtaganden till stöd för den samiska befolkningen samt sociala och ekonomiska konsekvenser. Ett nytt övergripande och långsiktigt mål för rovdjurspolitiken bör bygga på det mål antog 2001. Målet bör vara att rovdjurens gynnsamma bevarandestatus ska behållas eller återställas. I målet bör också beslut om vargstammens utbredning ingå, dvs. att vargstammen ska sprida sig på naturlig väg över och att vargens förekomst i renskötselområdet i huvudsak ska begränsas till de områden utanför åretruntmarkerna där den gör minst skada. Därmed förtydligas att detta beslut fortfarande gäller, vilket är viktigt eftersom det utgör en ram för förvaltningen och är av principiell betydelse gentemot EU. bedömningar i delbetänkandet bör tillsammans med remissvaren ligga till grund för ett fastställande av bevarandestatusen. Bedömningen i delbetänkandet var att arterna björn och lodjur förekommer i skandinaviska populationer med gynnsam bevarandestatus, medan järv och varg inte gör det . Ansvariga myndigheter bör kunna fastställa bevarandestatusen samt ange inriktningen för när gynnsam bevarandestatus senast ska vara uppnådd. Eventuellt kan det behövas ett vägledande beslut av regeringen. Utredningen föreslår att för järv och varg bör inriktningen vara att gynnsam bevarandestatus ska vara återställd . Nationella och länsvisa miniminivåer för varje art bör fastställas på myndighetsnivå. Miniminivån är det minsta antal individer eller årliga föryngringar som förvaltningen ska syfta till att upprätthålla eller uppnå. Miniminivåerna bör enligt utredningen anges i antal individer för björn och i antal årliga föryngringar för järv, lodjur och varg. För arter som inte uppnått gynnsam bevarandestatus kan miniminivån vara lägre än det antal som krävs för gynnsam bevarandestatus. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motion MJ241 (V) yrkandena 7 och 9. Utskottet vill inledningsvis anföra att 2009 godkände mål för vargstammens utveckling som bl.a. innebär att får en livskraftig vargstam med en god genetisk status, att tillväxten av antalet vargar begränsas genom en förlängning av etappmålet för antalet årliga föryngringar av vargar, att etappmålet kompletteras med kraftfulla åtgärder som stärker populationens genetiska status, att högst 20 individer som ökar den genetiska variationen i den svenska vargpopulationen ska införlivas i populationen , att införlivandet av de genetiskt friska individerna i första hand sker genom att man underlättar för naturligt invandrade vargar, t.ex. genom att flytta individer från renskötselområdet till populationen utanför renskötselområdet, och i andra hand genom aktiv utplantering av vargar som hämtas från genetiskt friska populationer med östligt ursprung, att delegationsbeslut ska ta hänsyn till naturliga variationer, exempelvis att antalet föryngringar varierar , och därmed utgå från en populationsstorlek som inte överstiger 210 vargar i och att populationens tillväxt regleras genom beslut om begränsad licensjakt kompletterad med skyddsjakt av skadegörande individer och att etappmålet med begränsad tillväxt, i kombination med åtgärder för en vargstam med god genetisk variation, gäller fram till dess att effekterna av vargstammens utveckling inom och bedömningen av gynnsamma bevarandestatus, inklusive resultatet av de inledande åtgärderna för stärkt genetik, har utvärderats och redovisats (prop. 2008/09:210, bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7). Regeringen har i budgetpropositionen anfört bl.a. följande om vargstammens utveckling. har haft en kraftig tillväxt av vargstammen. ska uppfylla art- och habitatdirektivets förpliktelser när det gäller vargarna och slå vakt om människors livsförutsättningar i hela landet. Politiken grundar sig på tre delar. För att minska inaveln bland vargarna genomförs åtgärder som ökar den genetiska mångfalden. och har i uppdrag att genomföra den genetiska förstärkningen. flyttades två genetiskt värdefulla vargar från renskötselområdet till platser i respektive . Arbete pågår med försök av utsättning av djurparksvalpar. Vargstammens tillväxt bör begränsas. Därför har en mycket noggrant kontrollerad licensjakt införts. Rovdjurspolitiken blir trovärdig om den förenar olika intressen och förankras bland människor. Därför utvecklas samarbetet med människorna på landsbygden, jägarna och de olika naturvårdsorganisationerna i viltförvaltningsdelegationerna och samverkansråden. Ett omfattande och aktivt arbete sker nu i vargförvaltningen runt om i landet. Regeringen har haft en kontinuerlig och konstruktiv dialog med som har framfört kritik mot att har begränsat antalet vargar till 210 stycken.