bet · GZ01KU20d3 · 2012-06-07 00:00:00 — Man skrev ett preliminärt avtal som förutsatte att aktörerna fick ett tillstånd från . Om de inte fick det skulle det alltså inte bli någon affär. Om de fick det skulle affären fullföljas. Regeringen bestämde sig alltså för att OAB svarar för den affärsmässiga delen och att svarar för tillståndsprövningen. I de regler som hade att luta sig mot låg just det som fanns hos utredaren och det i propositionen som vi hade fått stöd för i , nämligen att det fanns avgränsningar. Vissa skulle helt enkelt inte kunna äga eller driva apotek. Bland annat ska de som har en stark intressegemenskap med en tillverkare inte kunna vara verksamma som detaljhandlare med läkemedel. Jag har ingen anledning att göra någon annan bedömning än den som gör, nämligen att vi har tagit höjd för att undvika det problem som anmälaren frågat om. Ett regelverk har tagits fram för det, uppgifter har fördelats på våra myndigheter och myndigheterna har att pröva detta utifrån det regelverk som de har fått av oss som beslutsfattare. Vad avser granskningsärendena 2 och 15, alltså regeringens hantering av frågor om införandet av lärarlegitimation, har utskottet intresserat sig för tre frågor kopplade till lärarlegitimationerna, nämligen anlitandet av ett bemanningsföretag, vilket gjorde, uttalande av utbildningsministern gällande lärarlegitimationerna samt förseningen av reformen. Enligt den fördelning av ärenden som framgår av bilagan till förordningen med instruktion för hör bland annat lagstiftningsärenden om utbildningssystemet till . Det är chefen för departementet, det vill säga utbildningsministern, som är det statsråd som föredrar dessa ärenden vid regeringssammanträdena. Därmed är det även utbildningsministern som ansvarar för beredningen av ärendena. Lärarlegitimationen är en av många viktiga skolreformer som just nu genomförs i den svenska skolan med målsättningen att höja kvaliteten. Tanken med lärarlegitimationen, som redogjorde för vid sin utfrågning , är att de som undervisar i ett visst ämne ska ha relevant och korrekt utbildning för att göra det. Tillsammans med exempelvis en ny lärarutbildning och karriärutvecklingsreformen ska därmed läraryrkets status och attraktionskraft ökas genom högre kvalitetskrav. Vad gäller anlitandet av bemanningsföretaget i detta ärende delar jag ansvarig ministers uppfattning att det är en myndighetsfråga och därmed en fråga för . Det är, som påpekade, tillåtet i att anlita bemanningsföretag. En myndighet med en tung arbetsbelastning kan under en viss avgränsad tid välja att göra det. Vad gäller frågan om myndighetsutövning har , det vill säga egna ombudsmän, granskat avtalet mellan och och inte funnit anledning till någon ytterligare åtgärd eller något ytterligare uttalande. Vad gäller frågan om regeringen borde ha gjort något åt detta är det, som säger, inte en fråga för regeringen utan för . Generaldirektör betonade och sade i sin utfrågning: Beslutet att vi anlitade ett bemanningsföretag var en ren myndighetsfråga och något som vi möjligen informerar departementet om men absolut inte förankrar. Det är ett beslut som vi helt och hållet fattar på eget ansvar. lyfte också fram att genomför många upphandlingar utan att de diskuterar dessa med departementet. Vad gäller frågan om övergångsbestämmelser, de bestämmelser som ska fånga upp vad äldre lärare får och inte får göra vid en stor förändring av lärarutbildningen, och utbildningsministerns uttalande om detta kan jag bara hänvisa till förklaring vid utfrågningen. Vad gäller förseningen av lärarlegitimationen har både och på ett utförligt sätt redogjort för orsakerna till den. Det handlar dels om att fick stora problem med de it-system som skulle hantera processen kring reformen, dels om att reformen varit betydligt mer komplex att genomföra än vad eller någon annan remissinstans hade trott i förväg. Svårigheterna ligger framför allt i att kor- rekt bedöma de olika kurser som lärare gått under olika tidsperioder. Tidsåtgången för denna process har underskattats av med flera. Också vad gäller frågan om regeringen borde ha kunnat förutse detta att tiden inte skulle räcka till har varit mycket tydlig. påpekade har vid inte mindre än tre tillfällen, den första lärarut- redningen 2008, i en ytterligare remisspromemoria samt i en skrivelse från , ansvariga myndigheter accepterat den tidsplan som funnits. Inga invändningar eller argument om bristande resurser lyftes fram. Regeringen kan då inte göra någon annan bedömning än den som våra expertmyndigheter och expertutredningar gjort. Vad avser granskningsärende 3, det vill säga regeringens agerande rörande samgåendet mellan , beslutade att i enlighet med regeringens förslag godkänna ett samgående mellan och Post och bemyndigade regeringen att minska statens ägarandel i ned till som lägst av Granskningsärendet rör hur regeringen har hanterat beslut och bemyndigande samt vilken information som har lämnats till riks- Ansvaret för huvuddelen av de statligt ägda bolagen ligger som tidigare Så gäller även för Postnord. Finansmarknadsministern har med stöd av 7 kap. 5 § regeringsformen givits ett ansvar för dessa frågor. Som framgår av det skriftliga svar som lämnats till utskottet har godkänt samgåendet mellan postbola- gen och bemyndigat regeringen att minska statens ägarandel som lägst ned till av rösterna i detta sammanslagna bolag. Av svaret och den tidigare utfrågningen av finansmarknadsministern framgår även att vår upp- fattning är att avtalen ligger inom ramen för vad har bestämt. Vad gäller frågan om bemyndigande att ikläda sig ekonomiska förplik- telser i form av skadeståndsansvar framgår det av skrift- liga svar att regeringen för avtalets ingående hade fått mandat att gå samman med Post och att då minska svenska statens ägarandel i det gemensamma bolaget till lägst . I den proposition som låg till grund för beslut informerades om de viktigaste delarna i det kommande avtalet, för det första värnandet av en samhällsomfattande posttjänst, för det andra att en börsnotering skulle komma att kunna påkallas efter samgåendet och för det tredje hur svenska och danska statens respektive ägarandelar i det nya bola- get skulle se ut. Det aktieägaravtal som ingicks med danska staten innebar, som finansmarknadsministern förklarade när han var här, bland annat att svenska staten åtog sig att rösta för en nyemission i samband med en av danska staten påkallad börsnotering. Detta åtagande låg inom ramen för bemyndigandet, och svenska staten kunde för avtalets ingå- tvivel infria det. Det fanns därför ingen risk för att svenska staten skulle bryta mot avtalet i denna del och därmed riskera att drabbas av skadeståndsanspråk. Denna risk uppkom inte förrän beslutat återkalla sitt tidigare bemyndigande. Vad gäller frågan om tillräcklig information getts till vill jag lyfta fram följande. Som framgår av skriftliga svar till har regeringen löpande informerat om samgåendet i ett flertal propositioner och skrivelser, och ytterligare information har inte efterfrågats av . Jag noterar att finansmarknadsministern vid utfrågningen bland annat uppgav att något formellt skäl att återkomma med en mer detaljerad information om aktieägaravtalet inte funnits men att han med facit hand kunde konstatera att det hade varit en fördel om efter avtalets ingående hade informerats om den närmare innebörden av det. Han beklagade att så inte skedde. Vad gäller mitt ansvar som statsminister har jag i egenskap av chef för ett övergripande ansvar för att är organiserat på ett ändamålsenligt sätt så att regeringen och kan fullgöra de uppgifter som åvilar dem. Det är dock inte möjligt för en statsminister att i detalj vara insatt i hur varje bolag förvaltas eller hur hålls informerad i olika ärenden. Ansvaret för detta ligger på det ansvariga departementet och ytterst på det ansvariga statsrådet. Med denna långa föredragning är jag nu redo att svara på utskottets frågor. Ordförande: tackar för det. (S): Herr ordförande! Tack för den redovisning av de aktuella ärendena som statsministern lämnade! Jag tänker hålla mina frågor på ett ganska övergripande plan beträffande just beredningen. Jag konstaterar att i KU:s granskning uppmärksammades brister i regeringens beredning, bland vad avser remisstider och inställningen till remisser samt förseelser från en del statsråd. Enligt regeringsformen äger regeringen själv att avgöra när en beredning är till fyllest. Mina frågor till statsministern är därför: På vilket sätt anser han att en normal beredning ska gå till? Till viss del har statsministern svarat på det. Vilka instruktioner om beredningsrutiner har han givit sina statsråd? Vilka åtgärder har vidtagits när det gäller förändringar av beredningar i , det vill säga från det att KU gav kritik vid det tillfället? Statsminister (M): Herr ordförande! Det är gängse att vid utnämnandet av nya statsråd och inte minst vid tillkomsten av en helt ny regering göra en grundlig genomgång av hur rutinerna för beredning av regeringsärenden ser ut i . Det redogör jag också delvis för i min inledning. Det kan ibland vara enskilda statsråds och enskilda departements beredningar, och ibland kan det handla om en mer gemensam beredning när det är mer gränsöverskridande frågor. De har dessutom mycket kunniga och kompetenta medarbetare i , som i flera fall har varit där väsentligt än vad statsråden har varit och som också har stor kunskap om detta. (S): Som statsministern väl känner till ska regeringen styra genom kollektiva beslut. I många av de ärenden vi har granskat under den här våren har det förekommit ett flertal informella kontakter som statsråd har hänvisat till när vi har ställt frågor om vad som har försiggått i beredningsärenden. Detta med informella kontakter är någonting som har upprepats väldigt . Dokumentation från dessa kontakter saknas. Bristen på relevant dokumentation gör att det ofta blir mycket svårt att i efterhand granska vad som har skett. Det gäller speciellt om de informella kontakterna tenderar att övergå till en informell styrning som man också kan ana i vissa fall. I årets granskning har vi till exempel ett ärende där statssekreteraren på Försvarsdepartement har haft ett telefonsamtal med en generaldirektör för en försvarsmyndighet för att, enligt uppgift, bland annat försäkra sig om att departementet inte läckte hemliga handlingar. Det finns ingen dokumentation av samtalet. Det finns inte ens en tjänsteanteckning. Enligt min uppfattning jag har ju själv varit statsråd och även varit sakkunnig i borde det finnas en notering på departementet om vad som har sagts i ett sådant samtal, men det gör det inte. Min fråga till statsministern blir: Hur ser statsministern på dessa informella kontakter? Har det utarbetats några rutiner kring detta? Diskuteras det i om det växer och vad man bör vara vaksam på? Jag skulle vilja höra statsministerns syn på detta. Jag upplever det som en svårighet vid granskningen i KU när ingenting finns dokumenterat och ord står mot ord i vissa fall. Statsminister (M): Herr ordförande! Först vill jag förtydliga att det ärende som hänvisar till har varit föremål för en annan utfrågning. Det ingår inte i utfrågningen angående mitt ansvar i det här fallet. har återkommit till detta . Jag har själv varit i KU tidigare och fört de här diskussionerna. Vi har ett kollektivt regeringsbeslutsfattande i . Vi har ett förvisso kraftfullt regeringskansli, men i jämförelse med många andra länder är det mer avgränsat än vad det finns exempel på runt om i världen. Det balanseras i av självständiga myndigheter som ofta har omfattande resurser, och vi betonar just deras höga grad av självständighet och möjligheten att fatta egna beslut. har , vilket vi också angivit, sagt att det inte är någonting märkligt att man utifrån sina respektive ansvarsområden emellanåt har informella kontakter. Det viktiga är att alla är klara över hur ansvarsförhållandena ser ut och vem som fattar vilka beslut. Det är naturligtvis det som är intresserat av, och det har jag stor förståelse och respekt för. Det är så vi ser på informella kontakter. Vi uppmuntrar dem snarare än ifrågasätter dem, givet att vi förutsätter att alla känner till hur ansvarsförhållandena ser ut och att vi är tydliga med vem som fattar vilka beslut, och detta tycker jag också återfinns. Ett typexempel i ett av de tre fall jag nu redogjorde för är autonomi. beskriver att fattar självständiga beslut, bland annat i upphandlingsärenden, frikopplat från departementet. Men det förhindrar säkert inte en generaldirektör att prata med ansvarigt statsråd om vilka beslut de förbereder eller fattar. (S): Det är riktigt. Det är den formella delen. Jag tycker naturligtvis inte heller för min egen del att man ska ta bort de informella kontakterna. De förekommer, och eftersom vi har fristående myndigheter bör vi också föra en diskussion. Men själva beslutsgången är väldigt viktig, var det fattas beslut. Statsministern hänvisar själv också till det och säger att det är det som är det viktiga. Det jag vill peka på är den tendens som finns i de utfrågningar vi har haft . I vissa fall då man har hänvisat till informell styrning vet inte ens statsrådet vad som har sagts i de informella kontakter som ändå kan ha haft en betydelse för beredningen av frågan. Det är just den biten som jag tycker att man kan känna viss oro för. Vad händer i relationen mellan departement, departementschef, statsråd och myndighet? På vilket sätt påverkar det förhållandet mellan regeringen och den fristående myndigheten? Kan statsministern utveckla sin syn på det lite mer? Ordföranden: Det tycks som att ljudet inte är det allra bästa. Det vore bra om statsministern kunde tala lite närmare mikrofonen. Statsminister (M): Herr ordförande! Även i det fallet vill jag understryka att inte alla dessa informella kontakter rimligen går mellan statsråd och myndighet. Det är väl ofta personal, antingen politiskt tillsatt personal eller tjänstemän, på respektive departement som har den här typen av informella kontakter. Jag kan ha stor respekt för att man naturligen måste ställa sig frågan: Finns det någon grund för att känna oro för någon sorts otillbörlig påverkan? Men det måste rimligen ses i ljuset av att det finns väldigt tydliga instruktioner för hur beslut sedan fattas. Det är väldigt tydligt vad som är departementens och de olika statsrådens roll i det hänseendet, med det kollektiva beslutsfattandet i regeringen å ena sidan och självständiga myndigheters beslutsfattande å den andra. Jag vill återigen hänvisa till att var väldigt tydlig i sin syn på vad hon som generaldirektör för har att fatta beslut om men också på vad hon kan ha kontakter kring inför eller efter att ett sådant beslut har fattats. (S): När det gäller frågan om apoteksförsäljningen finns det mycket material i beredningen som inte är tillgängligt för allmänheten, eftersom det ligger i ett särskilt bolag, Min fråga till statsministern är om han tycker att det är nödvändigt att hålla materialet så hemligt som det hållits. Man pekar bland annat på att föreslog att regeringen skulle ge en mer omfattande och ändamålsenlig redovisning av försäljningarna. Är statsministern beredd att medverka till det? Statsminister (M): Herr ordförande! Det återspeglar det faktum att det förmodligen finns kommersiella hänsyn som man har tagit i det här fallet. Vi får förutsätta att man också respekterar hur lagstiftning och regler ser ut. Men har den speciella befogenheten att kunna ställa frågor kring eller ta till sig även sekretessbelagd information. I det hänseendet kan precis som Sven- påpekar kanske gå längre än vad som finns tillgängligt för den breda allmänheten att följa. (S): Jag har en sista fråga. Det är riktigt att återkommer, men värnar vi alla att ska vara öppet och tillgängligt vad som än händer. Det handlar naturligtvis också om den information som riksdag och dess ledamöter får för att kunna följa ett ärende. Det är väl mer den punkten jag menar. Även har tyckt att man har gått väl långt i sin sekretessbedömning av de här ärendena. Det är väl där man kan se en fara som vi måste följa. Vad är hemligt och vad är tillgängligt? Var går gränsen? Här har man påpekat från sida att man tycker att regeringen gått väldigt långt. Statsminister (M): Herr ordförande! Som en av de riksdagsledamöter som en gång var med och utformade och tog fram den nya lärde jag mig att vara väldigt aktsam med att kommentera olika utlåtanden. Det ligger naturligtvis inom egna ramar att föra den här diskussionen. Det är inte så att den inte är viktig. Men jag tror att det som gör att det ibland blir den här typen av sekretessbedömningar är kommersiella hänsyn. kan det vara kopplingar till annan makt än . Det är ofta det som lägger vissa begränsningar på vad det är möjligt att hålla fullständig öppenhet kring. Ordföranden: beredningsarbete är väldigt viktigt. Det är det som är grunden för att ska kunna fatta bra beslut och grunden för att vi ska kunna ha en budget som fungerar, inte bara i beslutsfattandet utan sedan också i verkligheten. Ett av de ärenden som vi haft nu gäller lärarlegitimationerna. Där är det så att de kostnader som regeringen tänkte sig i budgeten inte alls håller. Från sida har man sagt att ni i det förarbete som finns i utredningen över huvud taget bara väldigt summariskt nämner hanteringen av och administrationen kring hanteringen av lärarlegitimationerna. När det gäller kostnader är vi i årets budget uppe i för lärarlegitimationerna. Ändå klarar inte alls av att göra det man hade föranstaltat och det som har beslutat. När det gäller beslutsunderlaget vet vi att fick ett felaktigt underlag. Det fanns i praktiken inte någon möjlighet för att utifrån de premisserna klara av att leverera lärarlegitimationerna till . Regeringen har varit tvungen att dra tillbaka det datumet och lämna ett förslag på ett nytt datum, betydligt längre fram i tiden, för att klara av hanteringen. Det handlar till syvende och sist om kostnader som möjligen är högre än den totalkostnad man tänkt sig från början. Det fanns inte någon ordentlig genomgång av vad det här praktiskt skulle innebära från vare sig departementets eller sida. Sköter regeringen beredningsarbetet, tycker statsministern, när det blir en sådan effekt? Statsminister (M): Herr ordförande! Jag har inför denna utfrågning haft möjlighet att ta del av utfrågningar av utbildningsminister och generaldirektören för , . Mitt intryck när jag tar del av detta är att det nog får anses vara ett exempel på ett ärende med en väldigt omfattande beredning över . Jag har ibland, som påpekade, varit utfrågad i när det handlat om ärenden med mycket mindre beredningsunderlag och mycket kortare beredningstider. Detta är ett exempel på ett ärende med en rätt omfattande beredning. Precis som utbildningsminister och redogjorde för anhängiggjordes det inte under denna långa beredning att det fanns problem eller att det på något sätt skulle bedömas att de tidtabeller som fanns inte skulle kunna mötas. Sedan tycker jag att ansvarigt statsråd och generaldirektören mycket nogsamt har redogjort för hur det ibland blir, varför en reform eller förändring sedan i alla fall inte blir exakt som man tänkt sig. Jag menar att det är regeringens ansvar att lyssna in ansvarig myndighet och även de experter som finns när de gör en ny bedömning. redogjorde i sin utfrågning för att vi har gått de förändrade önskemål som uttryckts till mötes. Som svar på ordförandens fråga: Ja, som exempel på en rätt omfattande beredning skulle jag vilja säga att detta ärende bevisar att det har skett en betydande beredning på det sätt som är avsett. Ordföranden: Jag håller med om att beredningen har tagit . Det har varit utredningar och andra saker. Men när det gäller det praktiska arbetet: Vad innebär egentligen framtagandet av lärarlegitimationerna? Det har egentligen ingen utrett ordentligt. Vilken hantering innebär det? Vilka kostnader ska det innebära? Vilket förarbete krävs i grunden? Även om det har tagit och det har gjorts en hel del berednings- och utredningsarbete har inte själva kärnan egentligen utretts någonstans. Jag undrar: Har statsministern stött på detta i flera fall, att man kanske gör ett omfattande arbete men missar i grunden centrala frågor kring kostnader och vad ett genomförandearbete egentligen handlar om? Statsminister (M): Herr ordförande! Jag tycker att ansvarigt statsråd har redogjort för turerna i detta ärende. Har jag som statsminister eller i min rätt långvariga roll som politiskt verksam upplevt att reformer ibland har blivit annorlunda än vad man tänkt sig? Ja, det har jag flera exempel på. Men jag tycker inte att det kan sägas att det med automatik beror på brister i beredningen. Som det här ärendet illustrerar är det väldigt ofta så att beredningen inte ger skäl att anta att man inte ska kunna få olika tidtabeller att mötas. Men sedan kan man i alla fall stöta på olika former av bekymmer, vilket det redogörs för i det här ärendet. I så fall tycker jag att en ansvarsfull regering och ansvarigt statsråd har att ta in ny information, förändra sig och naturligtvis informera om de åtgärderna. Vi ska alltid vara ödmjuka inför att förändringar kan ske och att reformer kan gå på ett annat sätt än man avsett. Tidsutdräkten kan bli längre och kostnader kan komma på ett icke avsett, icke förutsett sätt. Det har jag varit med om . Återigen: Jag tycker inte att det visar på brister i beredningen, framför allt inte i detta ärende, som är mycket nogsamt och utförligt berett. Ordföranden: Men det måste väl ändå vara regeringens ansvar att vi får fram underlag till både regering och riksdag som gör det möjligt att fatta korrekta beslut? Statsminister (M): Herr ordförande! I det här fallet redogörs i ärendet för att det finns ett ganska omfattande underlag, däribland flera utredningar som hänvisar till. Som han uttrycker det kan vi till slut bara utgå från vad expertmyndigheter och olika utredningar pekar på när det gäller hur saker och ting ska kunna göras och med vilka resurser. Det har varit regeringens utgångspunkt. Ordföranden: verkligen det? Det är departementet och regeringen som har den sammanhållna bilden. När man lämnar en uppgift till en myndighet, som i det här fallet till , att hantera frågor som normalt inte alls ligger under dess domvärjo utan ligger på andra myndigheter kan man väl inte förutsätta att myndigheten ska kunna överblicka den saken? Det måste väl vara regeringen och departementet som har möjlighet att överblicka det när det berör flera myndigheter och områden? Statsminister (M): Herr ordförande! I detta fall har ansvarigt statsråd angivit att det med tanke på den information som fanns inte fanns anledning att tro annat än att de tidtabeller som angivits skulle kunna mötas. Det är återigen viktigt att påpeka att är en av största myndigheter och att verket har det självständiga ansvaret på det sätt som myndighetschefen också har angivit. Det är vanligt i den verksamhe- ten givet referensen till att det kanske i det här fallet kom en uppgift som man vanligtvis inte har haft, framför allt inte i den här omfattningen att man väljer att lösa det med en särskild upphandling. Det är inte ovanligt, vilket redogjorde för i sin utfrågning. Ordföranden: Jag pratar egentligen inte om diskussionen om upphandling, utan jag pratar om att det har vuxit och blivit en helt annan uppgift än den som någon förutsatte. Det kanske inte är rimligt att förutsätta att ska veta vad det innebär att ge lärarlegitimation när det gäller universitetskurser som man aldrig har haft att hantera tidigare. Någon annan, kanske på departementet, måste förutses göra en bedömning av vad arbetet egentligen innebär. Det är därför jag tycker att man måste kunna lägga ansvaret på regeringen. Statsminister (M): Herr ordförande! Ansvarigt statsråd har som sagt svarat på dessa frågor. Jag har tagit del av den utfrågningen. Det påpekas att det har skett flera förändringar när det gäller till exempel innehållet i lärarutbildningar.