bet · GZ01KrU4 · 2012-03-06 00:00:00 — Beslutet ska tas av här i kammaren och helst av en bred majoritet så att vi inte ändrar grundläggande förutsättningar kortsiktigt. Sammanfattningsvis anser vi att den av regeringen införda förhandsgranskningen av nya programtjänster inom public service kan och ska ifrågasättas ur flera perspektiv. Jag yrkar bifall till reservation 1. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3. Vi ska här behandla kulturutskottets betänkande om mediefrågor. Precis som innehåller betänkandet ett stort antal motioner som rör den stora och viktiga frågan om finansieringen av radio och tv i allmänhetens tjänst. I den förra mediedebatten klargjorde jag att delar den numera ganska allmänt spridda uppfattningen att den tekniska utvecklingen på flera sätt har sprungit ifrån det nuvarande systemet. Vi har dock valt att vänta in resultatet från den public service-kommitté som nämns i betänkandet innan vi slutgiltigt bestämmer oss för vilken form som den framtida finansieringen ska ha. I då många samlande symboler, traditioner och riter monteras ned och ifrågasätts har idrotten fått en närmast oöverträffad roll som skapare av nationell gemenskap över klass- och generationsgränser. Firandet av det svenska juniorlandslaget i ishockey är väl det färskaste exemplet på detta. En förutsättning för att idrotten ska kunna ha denna välgörande samhällseffekt är dock att hela befolkningen har möjlighet att följa våra landslag i stora internationella tävlingar. Detta är den huvudsakliga orsaken till att vi sverigedemokrater ställer oss positiva till att SVT under reglerade former ska få använda sponsring som ett medel för att kunna hävda sig i konkurrensen om de allt dyrare sändningsrättigheterna till större idrottsevenemang där svenska idrottsmän och idrottskvinnor deltar. Mot denna bakgrund är det naturligtvis mycket glädjande att ett enigt utskott, i strid med kulturministerns ambitioner, har beslutat att skicka ett tillkännagivande till regeringen om sponsringens fortsatta betydelse. Som vanligt beklagar jag dock att processen som ledde fram till enigheten bakom tillkännagivandet visar att enigheten har mer att göra med borgerlig brasklappspolitik och mediestrategier än med en faktisk enighet och borgerligt ansvarstagande. har en reservation i detta betänkande som gäller vårt förslag om att via framtida sändningsvillkor ge public service ett uttalat uppdrag att levandegöra och bevara hela det svenska kulturarvet. för exakt publicerades ett upprop och en debattartikel som undertecknades av bland andra ordföranden i Folkdansringen, av , professor i folkmusik vid , av ordföranden i , av chefen för visarkiv, av ordföranden för och av ordföranden för . I detta upprop som var en protest mot mediernas styvmoderliga behandling av så kallad kvalitetsmusik och traditionell svensk dans och musik kunde man läsa bland annat följande:"Folkmusiken har knappt funnits där. Man får gå decennier tillbaka för att finna en bevakning värd namnet. Gammeldansmusiken och dragspelsmusiken är helt borta. Den folkliga dansen likaså. Varför visas bara utländska danser i svensk television? "Det finns naturligtvis ett rejält mått av ironi i det faktum att precis samma organisationer som strax efter riksdagsvalet stod utanför och demonstrerade mot mig och på grund av att vi hade dristat oss till att säga att det faktiskt finns en svensk folklig kultur och att denna bör värnas och prioriteras bara ett drygt år senare startade ett upprop där man uttryckte frustration över att bland annat public service systematiskt prioriterar utländska kulturyttringar på bekostnad av svenska. Jag väljer dock att ha överseende med detta smått schizofrena beteende. Visst är uppropstexten något tillspetsad såsom uppropstexter brukar vara, men jag tycker ändå att den rymmer flera grova korn av sanning. En etnologisk studie vid 2006 visade till exempel att den kubanska salsan får betydligt större utrymme i svenska medier än den svenska polskan. Detta är ett mönster som gäller betydligt fler områden än bara dans och musik. Visst är det glädjande att public service i de nuvarande sändningsvillkoren åläggs att värna om det svenska språket och om den nordiska kulturgemenskapen? Visst är det glädjande att regeringen har avsatt resurser för en digitalisering och för att tillgängliggöra delar av programarkiven, även om vi gärna hade sett att en digitalisering av grammofonarkivets äldre samlingar också hade funnits med och att det avsatts pengar för detta? Visst är det glädjande att public service tar ett mycket större ansvar för kulturarvet än vad de kommersiella kanalerna gör? Detta betyder dock inte att den nuvarande situationen är tillfredsställande. Som bland annat det nämnda uppropet visar finns det betydande utrymme för förbättringar. Vi anser att public services hela verksamhet bör genomsyras av ett samlat ansvar för det svenska kulturarvet. Vi tycker att vi ska låta oss inspireras av vårt grannland genom att tillkännage för regeringen att ansvaret för det nationella kulturarvet bör skrivas in i framtida sändningsvillkor. Mediefrågor som kulturutskottet behandlar begränsas till public service, det vill säga radio och tv i allmänhetens tjänst. Övriga mediefrågor behandlas av . Jag vill börja med att instämma i mycket av det som utskottsordföranden i från Socialdemokraterna och från har sagt i sina anföranden. Till uppdragen för public service hör förutom tillgänglighet även begreppet kvalitet. Det är självklart att inte en programtyp eller genre i sig kan definieras som bättre eller sämre. Underhållning kan vara såväl svindlande djup som platt och populistisk. Kulturprogram är per definition inte smalare än direktsänd galopp och så vidare. Men det som public service bör stå för är omsorgsfullt gjorda program med tanke på de resurser som finns och som ska finnas genom de inbetalda tv-avgifterna. Där går en skiljelinje mellan public service och kommersiella kanaler - kvalitet kontra lönsamhet. Det pågår ett arbete i som ska analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som börjar . Uppdraget ska redovisas , 2012. Kulturministern har infört en utredningsordning som går ut på att hålla folkvalda vid sidan av. Före alliansregeringens entré i hade vi parlamentariska kommittéer som utredde public service. Det var kommittéer där de folkvalda var fullvärdiga ledamöter och där folkvalda aktivt kunde följa och delta i utredningsarbetet. placerar kulturministern de folkvalda i något som kallas för referensgrupp. De folkvalda förpassas alltså upp på läktarplatserna. Där kan de åse det utredningsarbete som experter direkt utvalda av kulturministern har utfört. Senast vi hade en parlamentarisk public service-kommitté var inför tillståndsperioden som startade och som skulle pågå till 2012. kan jag inte låta bli att förundras över att vi under alliansregeringens maktinnehav redan är inne på den andra public service-utredningen. Man kan naturligtvis ställa frågan: Varför genomför de borgerliga partierna dessa hugskott på radio och tv i allmänhetens tjänst? Konspiratoriskt kan man tänka sig att det är ett sätt att hålla nageln i ögat på public service-bolagen, kanske för att allianspartierna inte ska bli ofördelaktigt behandlade. Vi minns Agenda som lade upp partiledardebatten på ett sådant sätt att två av oppositionspartierna kände sig obekväma med upplägget. Vi minns också ett antal gånger när man ställt in debatter mellan alliansregeringens företrädare och oppositionens efter att den förstnämnda gruppen vägrat ta debatten med oppositionen.Herr talman! När jag låter bli att tänka så där konspiratoriska tankar återstår förklaringen i kulturministerns sätt att se på public service. Hon har beskrivit radio och tv i allmänhetens tjänst som "statens nyheter". Kulturministern driver på förslag som att smalna av och till att enbart producera nyheter och sådana program som inte har en naturlig avsättning på marknaden. Alliansregeringen värnar marknadens frihet före medborgarnas. Det är därför man vill förhandspröva nya tjänster inom public service. Jag yrkar bifall till reservation 1, som de tre partierna , och Socialdemokraterna står bakom. Där utvecklar vi vår kritik mot att det i den moderatledda regeringens anslagsvillkor finns en formulering om att nya tjänsters marknadspåverkan ska bedömas och behandlas av konkurrenterna. De ska ge besked om de tycker att de nya tjänsterna påverkar deras förutsättningar på marknaden. För oss som på riktigt värnar public service-tanken är detta främmande. Det går på tvärs mot att värna public services självständighet och oberoende ställning.Herr talman! Vi som värnar public service-idén på riktigt anser att den inte ska uppträda som, med kulturministerns ord, statens röst. Den ska vara självständig och oberoende och granska maktutövare samt ge oss en neutral nyhetsförmedling och en plattform för såväl folkbildning som kultur, idrott och fri debatt. Principen om så kallad armslängds avstånd mellan politiken och radio- och tv-kanalerna är grundläggande. I denna helhetssyn ingår nuvarande avgiftssystem. Om detta flyttas till statsbudgetens inkomstsida bäddar det för finansministrar att vara klåfingriga, oavsett vilka utfästelser man gör. Vi minns och lär oss av erfarenheten års beslut om public services tillståndsperiod och avtal. Före valet var alla partier för ett sexårigt avtal, och en stor majoritet ställde sig bakom villkoren i avtalet. Efter valet sade man upp alltihop i förhandlingarna om en ny regeringskonstellation. Vi måste ta det säkra för det osäkra och se till att vi behåller det avgiftssystem vi har, av demokratiska skäl och av yttrandefrihetsskäl.Herr talman! Jag yrkar bifall också till reservation 2 om digitalisering av public service-företagens arkiv. Kulturministerns resursförstärkning och 2013 för att digitalisera arkiven var bra, men det gav ingen långsiktigt hållbar finansiering. Man löser inte digitaliseringen med engångsförstärkningar. Principiellt är det enda raka att ge public service-företagen en höjd generell finansiering där de självständigt kan hantera genomförandeprocessen med att digitalisera arkiven.Herr talman! Avslutningsvis vill jag bara lyfta frågan om finsk tv, som jag har varit aktiv i . Jag måste än en gång uttrycka mitt och stora missnöje med att nuvarande system diskriminerar de finskspråkiga förvaltningsområdena i framför allt norra delen av landet. Det nuvarande finskspråkiga sändningsområdet omfattar , och . Enligt regeringen är alltså det viktigaste att de finsktalande i dessa kommuner avgiftsfritt kan se en finsk kanal - övriga landsdelar får klara sig bäst de kan. I gamla förvaltningsområden måste finskspråkiga själva betala tv-operatörer om de ska ha samma möjlighet som finfolket i , och . Detta, herr talman, är ett stort svek - framför allt gentemot den äldre finsktalande befolkningen som bor i andra delar av landet än , och Västerås.I detta anförande instämde (V). Tack, , för ett fascinerande anförande! Jag begärde egentligen mest ordet för att få ett klargörande. Vi har ett skrivet protokoll, men jag ville ändå bara försäkra mig om att jag uppfattade saken rätt.Som jag uppfattade det menade du att den borgerliga regeringen tillsätter public service-utredningar för att pressa public service-bolagen att behandla den borgerliga regeringen på ett mer fördelaktigt sätt än oppositionen. Public service-bolagen har då svarat på denna utpressning genom att placera och Socialdemokraternas partiledare jämte min partiledare. Det skulle alltså någonstans i uträkningen ingå att ni hellre skulle välja att avstå från att delta i en debatt där man frågar ut regeringen och ställer regeringen till svars för de misstag som den har gjort än att stå jämte min partiledare. Är det korrekt uppfattat, och är det i så fall din personliga uppfattning eller uppfattning av verkligheten? Det är inte korrekt uppfattat. Det var en beskrivning av de konspiratoriska tankegångar jag kan få när det så ofta tillsätts public service-utredningar där vi folkvalda inte ens kan vara med på samma sätt som . Utan att vara alltför otydlig kan jag säga att vi om man hade gått på de sexåriga avtal man var överens om 2006 inte hade behövt två utan bara en public service-utredning. När det gäller att ha fingret i ögat på public service-företagen är det egentligen bara de som kan svara på om det har blivit några förändringar, men den misstanke jag beskriver finns där. Jag tycker naturligtvis att alla partiledare, även , ska vara med i public services program och diskutera de olika partiernas frågor. I det här fallet var det budgeten. Det var dock ett upplägg där jag uppfattade det som att två partier faktiskt kände sig obekväma. Det var väl inte på grund av partiledare i sig utan hur man lade upp det hela. Där hade man säkert kunnat hitta en lösning om man hade velat lyssna på alla parter. Jag tycker att det är väldigt viktigt - jag vill poängtera det - att alla politiska partier ska ha möjlighet att uttrycka sina åsikter. Det tycker jag är oerhört viktigt och grundläggande i en demokrati. Jag tackar för det sistnämnda. Jag uppskattar erkännandet och hoppas att du kan föra det vidare till ditt ungdomsförbund också, , så att vi slipper se dem stå och skrika och kasta saker på oss nästa gång vi har torgmöte. För att återgå till själva sakfrågan: Är det alltså så att det scenario jag beskrev är en misstanke du har som du valde att ta upp i ditt anförande här men egentligen inte tror på? Är det korrekt uppfattat? Jag förstår att det har satt i gång många tankar hos , men jag använde uttrycket "konspiratoriska tankegångar". Då innebär det inte att det per definition är fakta. Jag uttryckte farhågor, och det är dessa farhågor som är viktiga att bemöta på ett korrekt sätt så att man har den legitimitet public service faktiskt har i landet - att alla människor litar på public service oavsett vilken politisk färg personen eller regeringen har. Men när sådana saker uppstår som jag nu tog upp skadas trovärdigheten.Det här är ett ansvar inte bara för oss i oppositionen utan också för regeringen. är det något som public service måste känna ett gensvar för. Jag tog upp detta för att beskriva i vilken riktning farhågorna kan gå. Det är med stor spänning som jag nu har suttit och lyssnat på den diskussion som här har varit och de konspirationsteorier som uppenbarligen råder här i kammaren.Låt mig börja med . Vi som är förtroendevalda riksdagsledamöter har avstämningsmöten med . Jag uppfattar samtalen där som förtroendefulla och att Public service-kommitténs ledamöter är väldigt lyhörda för de förtroendevaldas synpunkter.Herr talman! Så här inledningsvis skulle jag naturligtvis vilja yrka bifall till kulturutskottets förslag och givetvis yrka avslag på reservationerna. Jag skulle också inledningsvis vilja hälsa utskottets nyvalde ordförande välkommen. Jag ser fram emot en bra debatt och också vid senare tillfällen.Det är glädjande att vi enbart, herr talman, debatterar public service här. Det kan delvis ha att göra med hur utskottens ansvarsområden är fördelade, men jag tror inte att det är hela skälet till att vi enbart debatterar public service. Det är också så att vi har en grundläggande yttrandefrihet i som gör att det är nästan onödigt att debattera och diskutera någonting annat än just public service.Uppemot hälften av världens länder är diktaturer med mycket begränsad yttrandefrihet. Men vi kan också konstatera att bland våra demokratiska vänner är det oroliga vindar som blåser. Vi ser det i , där det har diskuterats fängelsestraff på uppemot för den som avslöjar korruption och där det enbart är det statliga tv-bolaget som får varna för oväder. En privat meteorolog som gör det riskerar att bli bestraffad. Vi har också sett hot om bestraffning om man gör karikatyrer över politiker och andra människor. Och en mer närliggande medlem av Europeiska unionen, , har också tagit steg som verkligen inger oro.Här debatterar vi, herr talman, enbart public service. Av de motioner som vi har att behandla handlar över hälften om hur vi ska finansiera public service. Det är en diskussion som jag verkligen välkomnar, för jag tror att vi alla i kammaren slår vakt om public services unika värde. Då är det också otroligt viktigt att finansieringen har legitimitet och hållbarhet. Det har den inte . Det är en finansiering som bygger på ett slags apparatskatt. Det spelar ingen roll, herr talman, ens om apparaten är trasig. Man ska betala likafullt. Om man i stället tittar på SVT Play eller använder sin smarta mobiltelefon är den mediekonsumtionen av public service helt avgiftsfri. Så kan det naturligtvis inte vara. Den legitimiteten är fullständigt på väg att gå förlorad. Dagens finansiering är dessutom ett väldigt dyrt system för att få in de viktiga medlen till public service. Om vi skulle hitta en annan modell via skattsedeln men ändå frikopplad från den övriga statsbudgeten, för att slå fast oberoendet från staten, skulle det frigöra flera tiotals miljoner - pengar som inte skulle gå in i statsbudgeten utan pengar som skulle användas till public services programutbud för ännu fler och ännu bättre program.I dagens finansiering finns det dessutom en grad av kollektiv finansiering. Det är inte så att enskilda människor finansierar public service, utan man klumpar ihop människor i kollektiv eller hushåll, som det då kallas. Det är ett ganska otidsenligt sätt att nalkas finansiering, och det är alldeles uppenbart att de ensamhushåll som ofta har en knackig ekonomi redan från början inte precis gagnas av ett sådant system.Därför hoppas jag att den här diskussionen ska kunna fortsätta. Det är glädjande att kunna konstatera att det är ett enigt utskott och en hög ambition bland utskottets partier att lyckas förändra detta område.Herr talman! Jag tänkte hålla ett kort anförande här. Just eftersom demokratin och yttrandefriheten fungerar så väl är det för mig särskilt viktigt att poängtera vikten av en ny form av public service-finansiering. Fredsdagen 1945 sände ett klassiskt reportage från . Med inlevelse berättades om firandet av att det stora kriget nu var över. Journalisten hette , och han blev senare partiledare för skulle vilja påstå att ända sedan Heléns dagar har mediepolitiken varit en prioriterad fråga för , dels därför att det behövs förnyelse av politiken, dels därför att medier spelar en så avgörande roll i en demokrati. var den liberala mediepolitikens främsta mål att öka mångfalden och släppa loss privata medier också inom radio och tv.Det är svårt att minnas hur det var. Men minns när SVT var ensamt och programmen började först . Minns hur man jagade privatradiosändare. Minns upprördheten när TV4 bröt monopolet. Minns hur unga människor låg uppe för att lyssna på radio sändningar med den senaste musiken framburen av dåliga radiovågor. Det är inte länge sedan.År 1992 lade dåvarande kulturminister, folkpartisten , fram en promemoria om regler och villkor för privatradio. Promemorian föreslog att så många frekvenser som det bara var möjligt skulle frigöras i alla städer där det fanns intresse, minst tio i , och . Där skulle de som ville kunna bjuda på en frekvens för att sända lokala program. Marknaden skulle sköta resten. Riktigt så blev det inte, men monopolet var brutet. Mångfald välkomnades.Världen har förändrats. Medielandskapet har förändrats. Därmed blir också frågorna något annorlunda.Också vårdar mångfalden. Till exempel vill vi nu se fortsatta sänkningar av koncessionsavgifter.Men det är viktigt att också se de nya utmaningarna. av befolkningen i är vad forskarna kallar news avoiders, det vill säga de gör allt för att undvika nyheter och samhällsprogram i tidningar, på radio, tv och internet.Fragmentiseringen och den frivilliga segmentiseringen ökar. Det innebär i sig också en ökad svårighet att föra ett gemensamt demokratiskt samtal. Lösningen är inte att minska mångfalden, men vi måste fundera en del kring hur demokratin fungerar, hur samtalet förs.Folkpartiet landar i att den privata radion och tv:n ska ha fortsatt bra villkor och dessutom bättre villkor. Men vi tycker också att public service-företagen framgent ska ha ett brett uppdrag och nå många. Det är ingen omöjlig ekvation; det går att nå båda målen.Det går inte att definiera vad SVT inte ska göra. Det är bättre att säga att det ska finnas kvalitet och relevans i allt de gör, och gärna bättre uppföljning.I detta betänkande behandlas flera motioner. Jag tycker att många av dem är mycket bra. Det behövs ökade insatser för digitalisering. Det behövs en ny finansieringsform eftersom det gamla sättet att koppla tv-avgiften till innehav av tv-apparat blir alltmer förändrad. Det behövs mer tv för minoriteter, mer kultur i public service etcetera.Allt detta och mycket mer diskuteras nu i den stora Public service-utredningen. Det vore oklokt att nu fatta beslut om hur nästa tillståndsperiod ska se ut. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet.I betänkandet lyfts också frågan om SVT:s möjlighet att sända attraktiva sportevenemang. Ett enigt utskott understryker vikten av att den frågan finns med i den fortsatta processen. Så kommer det också att bli. Det är tydigt att Public service-utredningen tittar på denna fråga. Det slogs fast redan i regeringens direktiv till utredningen.Så här står det i direktivet om sponsring: Kommittén ska lämna förslag på hur oberoendet från kommersiella aktörer kan stärkas ytterligare, till exempel genom en ökad öppenhet och tydlighet avseende sponsring, produktplaceringar och andra kommersiella samarbeten. Däri ingår att utvärdera de nya regler för indirekt sponsring som infördes . Kommittén ska i detta arbete överväga eventuella förändringar som programföretagen även i fortsättningen ska kunna tillhandahålla ett brett utbud, vilket även inkluderar större evenemang inom sport, kultur och underhållning.Utredningen lägger fram sitt betänkande . Därefter påbörjas den politiska beredningen om kommande sändningstillstånd, och frågan om sponsring och möjligheten att sända större sportevenemang kommer naturligtvis att finnas med i den diskussionen.Men jag att tror det är viktigt att vi inte bara fastnar i en sådan diskussion. Mediepolitiken är större än så. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. värnar en stark public service med en mångfald av olika programtyper där högkvalitativa samhälls- och kulturprogram har en självklar plats i utbudet, liksom sportsändningar och breda underhållningsprogram. Varför då, kan man kanske fråga sig. Jo, om uppdraget för public service skulle snävas av och man inom public service enbart skulle tillåtas att sända smala program, om vi nu ska använda det uttrycket, de program som andra aktörer på mediemarknaden inte vill, kan eller anser sig ha råd att sända så skulle med stor sannolikhet färre än ta del av public services utbud. Det skulle i sin tur innebära att public services folkbildningsuppdrag inte skulle gå att uppfylla på ett bra sätt.Sponsringsintäkter kan vara avgörande för att man ska ha möjlighet att sända större sportevenemang som exempelvis eller . Därför är det viktigt att möjligheten till sponsring inom public service finns kvar.Ur ett demokratiperspektiv är det viktigt att så många som möjligt har tillgång till men också faktiskt tar del av utbudet i public service-kanalerna. Yttrandefrihet och tillgång till fördjupande journalistik är grundläggande för en fungerande demokrati. Idén med public service är att det ska vara oberoende, både politiskt och kommersiellt. Det gör att public service har en speciell betydelse ur demokratisynpunkt.Många kommersiella medier tar också ett stort ansvar för granskningen av makten och det demokratiska samtalet i stort. Men tyvärr är det svårt att få lönsamhet för fördjupande journalistik på stora delar av mediemarknaden. Den granskande journalistik som sker inom public service har därför en stor betydelse för att belysa hur samhället fungerar.