bet · GZ01KU13 · 2012-04-02 00:00:00 — 2011/12:KU13 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor I detta betänkande behandlas 22 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2011 som rör tryck- och yttrandefrihet. Motionerna handlar om meddelarskydd, offentlighetsprincipen och kungahuset, elektroniskt utlämnande av allmänna handlingar, djurpornografi, genmälesrätt och teknikneutral lagstiftning. Utskottet föreslår att ger regeringen till känna vad utskottet anför om meddelarskyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. Därmed tillstyrks flera motioner i frågan. Utskottet avstyrker övriga motioner. Betänkandet innehåller 2 reservationer (V, SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2011/12:K204 av m.fl. (V) yrkande 2. Reservation 1 (V) Meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om meddelarskyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. 2011/12:K204 av m.fl. (V) yrkande 1, 2011/12:K205 av (S), 2011/12:K293 av m.fl. (MP) yrkande 1, 2011/12:K310 av m.fl. (S), 2011/12:K321 av och (båda S) i denna del, 2011/12:K322 av (S), 2011/12:K340 av m.fl. (S), 2011/12:K355 av m.fl. (S), 2011/12:Fi279 av m.fl. (S) yrkande 2 i denna del, 2011/12:So430 av m.fl. (MP) yrkande 5, 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkande 11 och 2011/12:So590 av m.fl. (V) yrkande 2. 2011/12:K321 av och (båda S) i denna del. Insyn i offentligt finansierad privat verksamhet 2011/12:K293 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2011/12:Fi279 av m.fl. (S) yrkande 2 i denna del. 2011/12:K208 av (S) och 2011/12:K346 av (KD). 2010/11:K358 av (S). Elektroniskt utlämnande av allmänna handlingar 2011/12:Fi227 av (KD) yrkande 2. 2011/12:K239 av och (båda SD). Reservation 2 (SD) 2011/12:K287 av (KD) yrkande 1. 2010/11:K321 av (M) och 2011/12:Kr222 av (M) yrkande 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), Skånberg (KD), (SD), (V) och (M). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlas 22 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2011 som rör tryck- och yttrandefrihetsrättsliga frågor. Yttrandefriheten är, liksom informationsfriheten, en av de grundläggande fri- och rättigheter som medborgarna är tillförsäkrade gentemot det allmänna enligt 2 kap. regeringsformen. Särskilda bestämmelser om tryckfriheten finns i tryckfrihetsförordningen (TF) och om motsvarande frihet att yttra sig i ljudradio, television och vissa liknande överföringar, offentliga uppspelningar ur en databas samt filmer, videogram, ljudupptagningar och andra tekniska upptagningar i yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Regeringen beslutade i ett tilläggsdirektiv (dir. 2007:76) bl.a. att den s.k. Tryck- och yttrandefrihetsberedningen (dir. 2003:58) skulle omvandlas till en parlamentarisk kommitté. beslutade regeringen om ytterligare tilläggsdirektiv till beredningen (dir. 2008:42). ombildades beredningen till en parlamentariskt sammansatt kommitté och antog namnet . uppgifter enligt tilläggsdirektiven delades upp i två etapper. Den första etappen omfattade arbete med förslag till vissa grundlagsändringar inför valet . Denna del av uppdraget redovisades då överlämnade sitt delbetänkande Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (SOU 2009:14). Dessa grundlagsändringar trädde i kraft (prop. 2009/10:81, bet. 2009/10:KU18, bet. 2010/11:KU3, rskr. 2010/11:26). Den andra etappen av kommitténs arbete omfattar fortsatta överväganden om man i längden bör behålla en teknikberoende grundlagsreglering av tryck- och yttrandefriheten. Utgångspunkten för arbetet ska vara att de grundläggande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna, t.ex. ensamansvaret och meddelarskyddet, ska ligga fast. I uppdraget ingår att analysera de för- och nackdelar som en teknikoberoende reglering kan medföra. Kommittén överlämnade delbetänkandet Ny yttrandefrihetsgrundlag? (SOU 2010:68). I betänkandet presenterades tre grundmodeller vilka preliminärt bedömts som tänkbara alternativ till den nuvarande regleringen. Dessa modeller har benämnts Ansvarsmodellen, Verksamhetsmodellen och Ändamålsmodellen. De tre modellerna är enligt kommittén inte färdiga förslag till grundlagar. Kommittén har ansett det vara lämpligt att begära in synpunkter på modellerna från en vidare krets. Kommitténs förhoppning var att innehållet i betänkandet skulle stimulera till en bred diskussion om vilka grunder ett framtida skydd för tryck- och yttrandefriheten ska vila på. Kommittén har därefter fortsatt arbetet med etapp 2. Under denna etapp ska kommittén ta slutlig ställning till de frågeställningar som behandlas i debattbetänkandet. I enlighet med direktiven ska kommittén även överväga om det generella skyddet för enskildas integritet och privatliv i TF och YGL behöver stärkas, diskutera om enskilda personers ställning i förhållande till medieföretag när de utsätts för brott i medierna bör bli bättre och överväga om möjligheterna att lämna internationell rättslig hjälp m.m. på det grundlagsreglerade området bör utökas. Uppdraget skulle redovisas . Genom tilläggsdirektiv (dir. 2011:105) har tiden för utredningen förlängts, och uppdraget ska redovisas . Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att ger regeringen till känna vad utskottet anför om meddelarskyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. Därmed tillstyrks flera motioner i frågan. Utskottet avstyrker motioner om ökad insyn i offentligt finansierad privat verksamhet och en motion om meddelarskydd för övriga privatanställda. Vidare avstyrks dels en motion om information om meddelarskydd till offentligt anställda, dels motioner om undantag från meddelarfrihet vid förundersökningar. Jämför reservation 1 (V). I motion 2011/12:K204 yrkande 2 av m.fl. (V) begär motionärerna ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör återkomma med förslag på föreskrifter om obligatorisk information om meddelarfrihet och efterforskningsförbud. Trots att det råder meddelarfrihet i offentliga verksamheter förekommer det att arbetsgivare sätter munkavle på arbetstagare genom att hänvisa till bl.a. lojalitetsplikten. Därför anser motionärerna att kraven på offentliga arbetsgivare att informera samtliga anställda om meddelarfriheten ska skärpas. Skyldigheten bör också gälla för privata utförare av offentligfinansierad verksamhet så snart en lagstiftning om meddelarfrihet införts för dessa verksamheter. Meddelarskydd i offentligt finansierad privat verksamhet m.m. I motion 2011/12:K204 yrkande 1 av m.fl. (V) begär motionärerna ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en utredning med uppdrag att återkomma med lagförslag som garanterar alla arbetstagare hos utförare av offentligt finansierad verksamhet meddelarfrihet och meddelarskydd. I motion 2011/12:K293 begär m.fl. (MP) ett tillkännagivande till regeringen om att det grundlagsfästa meddelarskyddet med dess beståndsdelar även ska gälla inom offentligfinansierad verksamhet som utförs av privatägda juridiska personer (yrkande 1). Frågan om hur det grundlagsfästa meddelarskyddet påverkas av att en verksamhet övergår från eller statlig huvudman till privat huvudman och hur meddelarskyddet då kan säkras för berörd personal har utretts ett flertal gånger. Ingen utredning har lett till lagstiftning. Enligt motionärerna handlar det om tusentals kommun- och statsanställda, som från till en annan får ett drastiskt försämrat skydd för sin yttrandefrihet, trots att det är skattemedel som finansierar verksamheten, och detta är djupt otillfredsställande. Motionärerna begär även ett tillkännagivande om insyn i verksamhet som utförs med offentliga medel (yrkande 2). När verksamheten finansieras av skattemedel, men utförs av privat utförare försämras insynen i verksamheten, anför motionärerna. Offentlighetsprincipen gäller inte längre. Inte heller har allmänheten någon annan rätt till insyn i verksamheten. Även detta är djupt otillfredsställande. I motion 2011/12:K322 av (S) begärs ett tillkännagivande om ett utökat meddelarskydd. När offentlig verksamhet läggs ut till privata ägare bör, enligt motionären, personalen omfattas av meddelarskydd i form av efterforskningsförbudet kvarstår och förbudet att efterforska bör minst omfatta all verksamhet som drivs med skattemedel. Även i motion 2011/12:K340 begär m.fl. (S) ett tillkännagivande om att man bör stärka meddelarskyddet för privatanställda genom att utvidga efterforskningsförbudet så att det gäller även i offentligt finansierad verksamhet som bedrivs i privat regi. Motionärerna anför att när tidigare offentlig verksamhet övergår i privat regi försämras i praktiken de anställdas möjligheter att yttra sig kritiskt mot verksamheten, eftersom de då inte längre omfattas av efterforskningsförbudet. Enligt motionärerna bör den självklara utgångspunkten vara att den yttrandefrihet och det meddelarskydd som anställda tillförsäkras genom efterforskningsförbudet mot det allmänna även ska gälla på alla privata arbetsplatser. och (båda S) begär i motion 2011/12:K321 också ett tillkännagivande till regeringen om att utöka meddelarskyddet inom skattefinansierade privata företag. Motionärerna anför att meddelarskydd ska kunna införas utan dröjsmål i offentligt finansierad verksamhet, t.ex. genom krav på att de som bedriver verksamhet ska tillåta meddelarskydd för sina anställda. Även i rent privat verksamhet är meddelarskyddet enligt motionärerna eftersatt. Frågan är komplicerad och bör därför utredas ytterligare, men svårigheterna får, enligt motionärerna, inte bli en ursäkt för att låta bli. I motion 2011/12:K310 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att privat verksamhet som finansieras med skattemedel ska omfattas av samma meddelarfrihet som den i kommuner och offentliga bolag. Motionärerna anför att meddelarskyddet handlar om yttrandefrihet för anställda som upptäcker missförhållanden på arbetsplatsen. De anser att yttrandefriheten självfallet bör gälla fullt ut inom all verksamhet som bekostas av offentliga medel. Även m.fl. (S) begär i motion 2011/12:K355 ett tillkännagivande till regeringen om att meddelarskyddet ska omfatta anställda inom skattefinansierad privat verksamhet. För att säkerställa att granskning av skattefinansierad verksamhet ska kunna ske, och som värn för de brukare som finns i verksamheterna, bör meddelarskyddet enligt motionärerna utökas till att omfatta anställda inom de privata verksamheter som finansieras med skattemedel. (S) begär i motion 2011/12:K205 ett tillkännagivande till regeringen om utökat meddelarskydd för privatanställda. När offentlig verksamhet övergår i privat regi försämras skyddet för den som har använt sig av meddelarfriheten, eftersom arbetstagaren inte omfattas av efterforskningsförbudet. Det är enligt motionären ytterst viktigt att anställda i privata företag också omfattas av detta skydd. I motion 2011/12:Fi279 av m.fl. (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att meddelarskyddet och offentlighetsprincipen ska gälla i den skattefinansierade privata sektorn. Motionärerna menar att det är rimligt att ställa samma krav på insyn i privat skattefinansierad verksamhet som i offentlig verksamhet. Motionärerna anser att hur våra skattepengar används rimligen inte kan vara väl bevarade företagshemligheter. De anställda ska ha meddelarskydd. Det är inte heller rimligt att företag inom välfärdssektorn ska kunna gömma sig bakom argument som att offentlighetsprincipen inte gäller i privata företag. Även m.fl. (V) begär i motion 2011/12:So590 yrkande 2 ett tillkännagivande till regeringen om att personal hos privata utförare bör ha samma meddelarskydd som de hos kommunala utförare. Som skäl anför motionärerna att allmänhetens insyn efter privatiseringar omvandlas till företagshemligheter. De anställda kan inte längre gå till medierna för att avslöja missförhållanden utan att riskera att arbetsgivaren tar reda på vem som har läckt uppgifterna. I motion 2011/12:So430 av m.fl. (MP) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram förslag till en utredning med uppdrag att grundlagsskydda personalens meddelarskydd inom all offentligt finansierad vård och omsorg. m.fl. (S) begär i motion 2011/12:So521 yrkande 11 ett tillkännagivande om meddelarskydd. Motionärerna menar att det är viktigt att alla entreprenadavtal med privata utförare inom vård och omsorg omfattar personalens rätt till meddelarskydd, men anser att det inte räcker. Motionärerna föreslår att regeringen uppmanas att återkomma med ett förslag till lagändring som ger all personal inom offentligt finansierad vård och omsorg meddelarskydd. (S) begär i motion 2011/12:K208 ett tillkännagivande till regeringen om undantag från meddelarfriheten. Motionären anför att det finns flera exempel på fall då sekretessbelagda uppgifter från pågående förundersökningar hos polisen har läckts och publicerats medialt. Enligt motionären bör undantagen från meddelarfrihet utvidgas till att gälla alla uppgifter från pågående brottsutredningar. Därför bör en översyn av undantag från meddelarfriheten för polismyndighetens personal vid pågående brottsutredningar göras. Även (KD) begär i motion 2011/12:K346 ett tillkännagivande om en översyn av meddelarskyddet vid förundersökning och vid ingripanden. Som skäl för denna översyn anför motionären att det i samband med ett antal uppmärksammade brottmål har förekommit läckor från förundersökningar och vid polisingripanden. Enligt motionären hotas rättssäkerheten av detta missbruk av meddelarfriheten. Det s.k. meddelarskyddet kan sägas bestå av följande delar: meddelarfrihet, anskaffarfrihet, rätt till anonymitet, efterforskningsförbud och repressalieförbud. Skyddet för meddelaren gäller i förhållande till myndigheter och andra allmänna organ. Med meddelarfrihet avses normalt den grupp av regler i tryckfrihetsförordningen (TF) respektive yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) som innebär att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt lämna normalt sekretessbelagda uppgifter för publicering i tryckt skrift, radio, tv eller teknisk upptagning. Enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF föreskrivs nämligen att det står var och en fritt att i alla de fall då något annat inte är föreskrivet i förordningen meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i en tryckt skrift. En motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 2 § YGL. Meddelarfriheten ingår som ett led i den reglering som avser att förverkliga offentlighetsprincipen. Den får endast begränsas på det sätt som anges i tryckfrihetsförordningen respektive yttrandefrihetsgrundlagen. Det finns dock vissa undantag från meddelarfriheten. Om någon lämnar ett sådant meddelande som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket TF eller 1 kap. 2 § YGL och därmed gör sig skyldig till någon av de gärningar som räknas upp i 7 kap. 3 § första stycket TF respektive 5 kap. 3 § första stycket YGL, gäller om ansvar för ett sådant brott det som är föreskrivet i vanlig lag, dvs. De gärningar som anges i dessa bestämmelser avser vissa allvarliga brott mot rikets säkerhet, oriktigt utlämnande av en allmän handling som inte är tillgänglig för var och en eller tillhandahållande av en sådan handling i strid med en myndighets förbehåll vid dess utlämnande när gärningen är uppsåtlig samt uppsåtligt åsidosättande av en tystnadsplikt i de fall som anges i särskild lag. Den särskilda lag som hänvisningen avser är offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I offentlighets- och sekretesslagen räknas de tystnadsplikter upp som har företräde framför principen om meddelarfrihet. Var och en har vidare enligt 1 kap. 1 § fjärde stycket TF rätt att anskaffa uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för att antingen själv offentliggöra dem i en tryckt skrift eller lämna ett sådant meddelande som avses i tredje stycket. Undantag från detta anskaffarskydd ska ha stöd i tryckfrihetsförordningen. En motsvarande bestämmelse finns även i detta fall i 1 kap. 2 § YGL. Meddelarfriheten kompletteras därutöver med skydd för meddelarens anonymitet. Bestämmelser om anonymitetsskydd finns i 3 kap. TF. En meddelare har rätt att vara anonym (1 §), och den som har tagit emot en uppgift för publicering har, med vissa undantag, tystnadsplikt beträffande meddelarens identitet (3 §). Denna del av anonymitetsskyddet kan skydda en meddelare från att utsättas för andra obehag än myndighetsingripanden, t.ex. missnöjesyttringar från arbetskamrater. Efterforskningsförbudet är ytterligare en del av anonymitetsskyddet och innebär att myndigheter och andra allmänna organ inte får efterforska vem som har lämnat ett meddelande med stöd av sin meddelarfrihet i vidare mån än vad som behövs för att väcka åtal eller göra något annat ingripande som är tillåtet enligt tryckfrihetsförordningen respektive yttrandefrihetsgrundlagen. Vid en sådan, i undantagsfall tillåten, efterforskning måste dock myndigheterna beakta den tystnadsplikt som de medieanställda har (3 kap. 4 § TF). Motsvarande bestämmelser om anonymitetsskydd finns i 2 kap. 1, 3 och 4 §§ YGL. Reglerna i tryckfrihetsförordningen om undantag från meddelarfriheten har betydelse också för anonymitetsskyddet. Tystnadsplikten i 3 kap. 3 § TF i fråga om uppgiftslämnare inskränks i bl.a. de situationer som avses i 7 kap. 3 § TF. Tystnadspliktsreglerna innebär bl.a. att en journalist får uttala sig om en meddelares identitet bara i en del av de fall där meddelaren kan straffas, och tystnadsplikten för journalisten sträcker sig alltså längre än meddelarfriheten för hans eller hennes källa. Ingen får åtalas eller dömas till ansvar eller åläggas skadeståndsskyldighet för missbruk av tryck- eller yttrandefriheten eller medverkan till det i något annat fall eller i någon annan ordning än grundlagarna medger. Denna s.k. exklusivitetsprincip framgår av 1 kap. 3 § TF respektive 1 kap. 4 § YGL. Av dessa bestämmelser har det ansetts följa att meddelaren eller annan medverkande inte heller på något annat sätt får drabbas av någon påföljd från det allmännas sida, t.ex. i form av en disciplinpåföljd. Härmed avses det s.k. repressalieförbudet. regleras repressalieförbudet också uttryckligen i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen (prop. 2009/10:81, bet. 2009/10:KU18, bet. 2010/11:KU3, rskr. 2010/11:26). Enligt 3 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL får en myndighet eller ett annat allmänt organ inte ingripa mot någon för att han eller hon i en tryckt skrift eller i ett radioprogram eller en teknisk upptagning har brukat sin tryckfrihet respektive sin yttrandefrihet eller medverkat till ett sådant bruk. Dessutom har straffbestämmelser införts i dessa grundlagar som innebär att vissa allvarligare överträdelser av repressalieförbudet straffsanktioneras (3 kap. 5 § TF och 2 kap. 5 § YGL). Meddelarskydd för anställda inom kommunala bolag m.m. I 2 kap. 3 och 4 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, finns bestämmelser som innebär att tryckfrihetsförordningens bestämmelser om rätt att ta del av allmänna handlingar också gäller handlingar hos vissa andra organ än myndigheter. Det gäller dels handlingar hos aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser där kommuner, landsting eller kommunalförbund utövar ett rättsligt bestämmande inflytande, dels handlingar hos de organ som anges i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen, i den mån handlingarna hör till den verksamhet som nämns där. De organ som anges i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen är sådana som handhar myndighetsutövning mot enskilda. I bilagan anges också den verksamhet hos organet som omfattas av bestämmelsen. Bestämmelserna om att jämställa vissa bolag, föreningar och stiftelser (kommunala företag) med myndigheter motiverades i förarbetena med att den privaträttsligt bedrivna verksamheten i kommunerna hade fått en sådan omfattning att det fanns anledning att införa en lagreglerad handlingsoffentlighet i de kommunala företagen i syfte att förbättra medborgarnas möjligheter till insyn och att de rättsliga möjligheterna till insyn och kontroll inte borde vara beroende av i vilken form som kommuner och landsting valde att bedriva sin verksamhet (prop. 1993/94:48, bet. 1993/94:KU13). I 2 kap. 3 § OSL anges i vilka fall kommuner och landsting ska anses utöva ett rättsligt bestämmande inflytande över bolag, föreningar eller stiftelser. Så är fallet om de ensamma eller tillsammans 1. äger aktier i ett aktiebolag eller andelar i en ekonomisk förening med mer än hälften av samtliga röster i bolaget eller föreningen eller på något annat sätt förfogar över så många röster i bolaget eller föreningen, 2. har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen för ett aktiebolag, en ekonomisk förening eller en stiftelse, eller 3. utgör samtliga obegränsat ansvariga bolagsmän i ett handelsbolag. Även om ett sådant inflytande utövas av en juridisk person över vilken en kommun eller ett landsting bestämmer på det sätt som anges i de nämnda punkterna, ska inflytandet anses utövat av kommunen eller . Bestämmelserna om kommuner och landsting har tillämpning också på kommunalförbund. Genom lagstiftning som trädde i kraft utvidgades meddelarskyddet till att gälla även för anställda och uppdragstagare i kommunala bolag, stiftelser och föreningar som omfattas av de ovan nämnda reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess. Undantag görs för verkställande direktörer, vice verkställande direktörer, styrelseledamöter och styrelsesuppleanter i sådana företag. Det stärkta skyddet gäller även anställda hos de organ som är uppräknade i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen i den mån publiceringsmeddelandet rör den verksamhet som anges i bilagan (dåvarande 1 kap. 9 a § sekretesslagen; se prop. 2005/06:162, bet. 2005/06:KU36). En bestämmelse infördes i den då gällande sekretesslagen (1980:100) för att klargöra vad som gällde till skydd för meddelare inom kommunala företag och sådana organ som anges i bilagan till sekretesslagen. Bestämmelsen har utan ändringar i sak flyttats över till den nya offentlighets- och sekretesslagen (13 kap. 2 §). Enligt bestämmelsen gäller grundlagarnas regler om rätt att lämna uppgifter för offentliggörande, om förbud mot att ingripa mot missbruk av tryckfriheten eller yttrandefriheten eller medverkan till ett sådant missbruk och om förbud mot att efterforska en upphovsman eller meddelare i förhållandet mellan å ena sidan sådana organ som är uppräknade i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen eller kommunala bolag m.m. och å andra sidan deras anställda och uppdragstagare. I samband med grundlagsändringarna gjordes en ändring i 13 kap. 2 § OSL som innebar en hänvisning till repressalieförbuden i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Vidare klargjordes genom ett tillägg i denna bestämmelse att efterforskningsförbudet enligt denna lag skyddar samma personkrets som grundlagarna. infördes en bestämmelse om straff för överträdelse av repressalie- och efterforskningsförbuden (14 kap. 1 § OSL). Om en kommun eller ett landsting sluter avtal med ett privatägt företag om att utföra en angelägenhet, ska kommunen eller , enligt 3 kap. 19 a § kommunallagen (1991:900), beakta intresset av att genom avtalet tillförsäkras information som gör det möjligt för allmänheten att få insyn i hur angelägenheten utförs. I 18 kap. OSL finns bestämmelser om sekretess med hänsyn främst till intresset av att förebygga eller beivra brott. Sekretess gäller bl.a. uppgifter som hänför sig till förundersökningar i brottmål och till åklagarmyndigheters, polismyndigheters, , eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott. För sekretessen gäller s.k. rakt skaderekvisit, dvs. sekretess gäller endast om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. Meddelarfriheten är i dessa fall inte begränsad annat än i speciella fall.