bet · GZ01UU10 · 2012-05-02 00:00:00 — har motsatt sig ett turkiskt medlemskap i unionen från början, med utgångspunkten att landets demokratiska statsskick knappast kan anses vara stabilt och att det finns ett starkt inslag av islamistiska krafter i dess politiska liv. Det är beklagligt att regeringen inte på ett tydligare sätt markerar mot ett turkiskt medlemskap i unionen. Det är talande att kommissionen i sin strategi lägger ytterligare fokus på korruption och rättsstat. Den nuvarande strategin, med undantag för delarna om , påminner mer om ett policydokument för utvecklingssamarbete i något av de minst utvecklade länderna i södra grannskapet, än ett förhandlingsarbete för tillträde till ett av världens största frihandelsområden. Genom kommissionens ökade fokus på korruption och rättsstat i förhandlingarna ges även utrymme att nyttja en oproportionerlig del av instrumentet för föranslutningsstöd för dessa områden. Områden vilka onekligen de minst utvecklade länderna ofta uppvisar brister inom. Påståendet att utvidgningsstrategin ger exempel på hur unionen har gynnats ekonomiskt står dock inte att utläsa. Förvisso har ekonomiska förändringar skett i , men steget därifrån till att EU som helhet gynnats ekonomiskt är dock stort. anser att regeringen inom ramen för ska ta initiativ till att återigen ha en djupgående debatt om konditionalitet i samband med anslutningsförhandlingar. Mot bakgrund av de brister som uppvisats i samband med och anslutning anser att regeringen innan blir en fullvärdig medlemsstat ska kräva att samtliga förhandlingsområden där har uppvisat brister ska vara i paritet med övriga medlemsstater. Med anledning av storlek, dess brister inom en rad områden såvitt avser villkoren i artikel 2 i fördraget, dess geografiska belägenhet och dess ovilja att avsluta de konflikter som råder med vissa nuvarande medlemsstater anser att regeringen inom EU ska verka för att anslutningsförhandlingarna avslutas. har tidigare fört fram vikten av att inte importera konflikter till den inre marknaden. En fortsatt utvidgning på leder onekligen till konflikter, såväl mellan kandidatländerna som mellan nuvarande medlemsstater och kandidatländer. Samtliga dessa länder uppvisar även skrämmande brister i såväl korruption som rättsstatshänseende. Utifrån de omfattande förbättringar som behöver ske i dessa länder är av uppfattningen att ingen ytterligare utvidgning av EU ska ske på på kort eller medellång sikt. är av åsikten att viseringsfrihet endast ska ges för medborgare i länder som är stabila rättsstater, har låg korruption och obetydliga problem med organiserad brottslighet och terrorism. Regeringen bör verka för att kravet på visering för resande från återupprättas respektive behålls. EU:s finansiella stöd till västra och Stöd till kandidatländer bör endast utgå i form av utbyte av tekniskt kunnande och experthjälp för att harmonisera ländernas system och normer med det gemensamma regelverket. Såsom EU har gjort nu , att vid behov ge direkt finansiellt stöd för att bygga kapacitet och institutioner, är endast ett tecken på att dessa länder inte är redo att påbörja förhandlingar om medlemskap. anser att svenska skattepengar inte ska gå till att finansiellt stödja en utvidgning för vilken det, troligen, finns liten folklig förankring. Regeringen bör verka inom ramen för den pågående budgetförhandlingen för att inga medel avsätts för instrumentet för anslutningsstöd. , punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:U204 yrkande 9 och avslår motionerna 2011/12:U17 yrkande 1 i denna del, 2011/12:U18 yrkandena 812, 2011/12:U229 yrkande 2 och 2011/12:U315 yrkande 54. EU är världens största biståndsgivare. Men inom unionens utvecklingssamarbete har frågor om hbt-personers situation fått minimal uppmärksamhet, bl.a. på grund av att en rad konservativa medlemsstater aktivt har motsatt sig att EU arbetar med frågor om sexuella rättigheter inom sitt utvecklingssamarbete. anser att borde driva på för att EU:s utvecklingspolitik ska bidra till att stärka hbt-personers rättigheter i världen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har flera länder som har en historia av omfattande diskriminering och förföljelse av hbt-personer ansökt om medlemskap i . Erfarenheterna från länder som och visar att det inte räcker att ansökarländerna formellt uppfyller de lagmässiga kraven, ansökarländer behöver även uppvisa ett engagemang för att arbeta mot diskriminering på grund av sexuell läggning och könsidentitet. Köpenhamnskriterierna behöver därför skärpas avseende hbt-personers rättigheter på så sätt att det av dessa uttryckligen framgår att ett medlemsland som diskriminerar hbt-personers rättigheter inte kan bli medlem i EU. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. EU som global aktör, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:U17 yrkande 1 i denna del och 2011/12:U315 yrkandena 58 och 59 samt avslår motionerna 2011/12:U18 yrkandena 4, 1320, 2225, 30, 31 och 33, 2011/12:U245 yrkandena 1 och 16 samt 2011/12:U335 yrkandena 14. Politiken och demokratin måste komma i kapp den ekonomiska globaliseringens försprång. och EU måste bli bättre på att inom internationella organisationer driva frågor om arbetstagarnas rättigheter, internationella miljöregler och rättvisa handelsvillkor. En demokratisk globalisering kräver respekt för de internationella regelverk och institutioner som redan finns på plats. Den internationella rätten, konventioner, protokoll och regelverk måste följas. Med gemensamma spelregler skyddas små staters rätt, och den globala demokratin stärks. När den internationella rätten efterlevs styrs utvecklingen av gemensamma överenskommelser och på lika villkor, inte av de stater som har störst militär eller ekonomisk styrka. Därför vill vi socialdemokrater värna och stärka den internationella rätten. EU har här en stor roll att spela. EU som global aktör, punkt 2 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:U335 yrkandena 1 och 4 samt avslår motionerna 2011/12:U17 yrkande 1 i denna del, 2011/12:U18 yrkandena 4, 1320, 2225, 30, 31 och 33, 2011/12:U245 yrkandena 1 och 16, 2011/12:U315 yrkandena 58 och 59 samt 2011/12:U335 yrkandena 2 och 3. Södra är en region som präglas av svåra etniska konflikter. En av dem är den utdragna konflikten mellan och över . beslutade det armeniska parlamentet, i strid med internationell rätt, att annektera . har antagit fyra bindande resolutioner (822, 853, 874, 884) som fördömer aggression och bekräftar territoriella integritet. Resolutionerna kräver ett och ovillkorligt tillbakadragande av alla armeniska trupper och att samtliga internflyktingar får återvända till sina hem. Även har antagit resolutioner med detta innehåll. inrättade 1992 den så kallade Minskgruppen där ingår för medling i , men denna har inte lyckats föra konflikten närmare en lösning. Frustrationen växer nu i området och en fortsatt resultatlös fredsmedling riskerar att gynna de som förespråkar militära lösningar. bör inom FN, EU och i andra internationella organisationer verka för att bryta tystnaden kring konflikten i . Vidare anser vi att inom FN, EU och i andra internationella organisationer bör engagera sig så att speciella program som syftar till försoning och tolerans mellan azerier och armenier i kommer till stånd. EU som global aktör, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:U18 yrkandena 4, 1320, 2225, 30, 31 och 33, bifaller delvis motionerna 2011/12:U17 yrkande 1 i denna del och 2011/12:U245 yrkande 16 och avslår motionerna 2011/12:U245 yrkande 1, 2011/12:U315 yrkandena 58 och 59 samt 2011/12:U335 yrkandena 14. kan inte ställa sig bakom den utveckling som sker i EU att alltmer av utrikespolitiken ska förflyttas från respektive medlemsland till EU och EU:s utrikestjänst. Regeringen och utrikesministern har vid tidigare tillfällen uttryckt att EU:s utrikespolitik är vår utrikespolitik. anser att regeringen i EU bör värna och stärka svenska utrikespolitiska intressen i stället för att på det här sättet helt överge svensk utrikespolitik åt EU. Vi är inte principiellt emot internationella insatser i andra länder, och vi ifrågasätter inte att flera av de insatser som EU utför har goda syften. ser dock med oro på att alltmer engagerar sig i internationella militära insatser som är beslutade på EU-nivå. När ett överstatligt EU beslutar om militära insatser där inflytande är begränsat innebär det i praktiken att är med i en militär allians. anser det vara tveksamt om denna förändring i svensk utrikespolitik är förankrad hos det svenska folket. Därför menar att regeringen inom EU ska verka för att säkerhets- och försvarspolitik i huvudsak ska ligga på respektive medlemsland. Om samarbete i stora frågor är nödvändigt ska det ske på mellanstatlig basis. deltagande i EU:s uppdrag i , som har till uppgift att utbilda somaliska soldater, är ett projekt med tveksam grund. Det finns en icke obetydlig risk att utbildningsinsatsens genomförande snarare kommer att bidra till fortsatt ofred i en region som redan är svårt krigshärjad. Risken att de militärer som utbildats senare kommer att utvecklas till en milisgrupp som inte bidrar till fred i området har inte tillräckligt tagits i beaktande i denna insats. Utifrån de tveksamma grunder och osäkra utgång för framgång som denna insats har kan det ifrågasättas om det är rimligt att resurser från den svenska krigsmakten ska användas till detta. Det är därför vår mening att det svenska deltagandet i EUTM bör avslutas. Mot bakgrund av den bristande genomslagskraft Europeiska utrikestjänsten haft och de samarbetssvårigheter som råder inom kommissionen anser att det för det första finns anledning att se över om Europeiska utrikestjänsten är rätt organisation för att hantera de uppgifter som lagts på myndigheten. För det andra kan man konstatera att det rimligen inte är så viktigt med en röst i internationella sammanhang, utan, om man nu skulle förespråka en gemensam utrikespolitik, att budskapet är detsamma. Då det inte verkar finnas utrymme för konsensus inom alla områden av utrikespolitiken, vare sig mellan medlemsstaterna eller inom kommissionen i sig, finns det all anledning att återgå till det tidigare systemet med samordnad utrikespolitik endast i de frågor där det finns samsyn, i stället för att med organisatoriska medel försöka ge en bild av enhetlighet som inte finns. Vidare är det inte förvånande att myndigheten har problem med sin rekrytering, då den t.o.m., under föregående år, förlorade medarbetare på grund av interna stridigheter. Rimligen borde man, medlemsstaterna emellan, nöja sig med att konstatera att man är ense om att man är oense i många frågor. Det är till syvende och sist fråga om suveräna staters förhållande till tredjeländer, förhållanden som kan påverkas av ekonomiska, kulturella, historiska, geografiska eller språkliga band. anser att regeringen ska verka för en avveckling av Europeiska utrikestjänsten, moratorium för utstationering av personal inom utrikesrepresentationen, minska eller upphöra med finansieringen av utrikestjänsten och ett upphävande av utrikestjänstens rätt att uttala sig i multilaterala forum. EU som aktör i FN , då en FN-resolution antogs om EU:s deltagande i FN:s arbete, har EU:s representanter (i stället för det land som innehar det roterande ordförandeskapet i rådet) haft rätt att framföra EU:s ståndpunkter i generalförsamlingen. Enligt är det Europeiska rådets ordförande som ska representera EU på statschefsnivå. anser det vara av vikt att det finns ett nära samarbete mellan FN och EU. är ett samarbetsorgan för självständiga stater och är kritiska till att EU, som inte är en stat, ska ses som en egen representant i FN och vi ställer oss inte bakom den förstärkta roll EU har fått i . Risken finns att EU kommer att verka för att de ska sätta agendan och att avvikande åsikter mellan medlemsstaterna sedan inte ska få förekomma. anser också detta vara ännu ett steg närmare att EU ska räknas som en stat, vilket vi motsätter oss. Europeiska rådets ordförande bekräftade den inriktningen genom att uttrycka att FN:s resolution om EU:s roll i generalförsamlingen på sätt och vis innebar ett internationellt erkännande av Europeiska unionen. Därför menar vi att regeringen inom EU och FN bör verka för att EU:s förstärkta rätt att föra talan i FN upphävs alternativt begränsas för att inte inskränka på medlemsstaternas rätt att framföra sina åsikter i FN. Strategisk exportkontroll och produkter med dubbla användningsområden har i en grönbok om system för produkter med dubbla användningsområden från Europeiska unionen framfört som önskemål att de nationella tillstånden för export av produkter med dubbla användningsområden successivt ska avvecklas till förmån för de EU-gemensamma generella tillstånd som utfärdas av . vill att tillståndsprövningen även fortsättningsvis ska utföras av respektive lands licensmyndighet. Vi vill understryka vikten av att EU:s system inte får tillåtas motverka enskilda medlemsstaters strävan att uppnå en rättvis och hållbar global utveckling. Vi vill vidare understryka att EU:s system heller inte får tillåtas motverka medlemsstaternas behov av att värna sina respektive utrikes- och säkerhetspolitiska intressen. anser att detta förslag inte bör genomföras. Bistånd till palestinska myndigheten EU ger omfattande stöd till den palestinska myndigheten och är den största givaren till den palestinska myndigheten. har det kommit uppgifter om att den palestinska myndigheten betalar ut månatlig lön till palestinier och israeliska araber som sitter fängslade i dömda för terrorbrott mot civila i . Den palestinska myndigheten betalar dessa löner från den generella budgeten. Även om EU:s ekonomiska stöd naturligtvis är riktat till andra ändamål än finansiering av löneutbetalningar till terrorister så bidrar ändå EU indirekt till att resurser frigörs till andra ändamål, som i detta fall är att belöna terrorism. En av de terrorister som är berättigad lön enligt palestinska myndighetens regler dömdes till 67 livstidsstraff. Han fälldes för att vara hjärnan bakom en serie självmordsattacker med totalt 66 döda. En annan dömdes till 37 livstidsstraff för att bl.a. ha lett en terroristgrupp som utförde självmordsattacker mot en buss i samt en annan attack. Totalt dog 46 personer och 100 skadades (Palestinian Media Watch). Det är självfallet inte försvarbart att EU ska betala ut stora ekonomiska medel till den palestinska myndigheten utan att kräva att denna verksamhet upphör. Vi menar därför att regeringen inom EU bör verka för att det ställs krav på att löneutbetalningarna till fängslade terrorister i upphör. I palestinsk tv hyllar man också personer som begått terrordåd. En av dem som hyllas ledde en självmordsattack på en pizzeria i där 15 personer dog, 7 av dem var barn. Antisemitiska budskap om en bättre värld utan och judar får också spridas i palestinsk tv. Vi tycker det är fullständigt oacceptabelt att man i offentliga palestinska medier går ut och hyllar terrorister som dödat civila personer i och sprider antisemitiska budskap. Om EU ska stödja den palestinska myndigheten måste EU kräva att den palestinska myndigheten tar avstånd från alla former av terrorism och antisemitism, vilket vill att regeringen ska framhålla i EU. slöt Hamas och genom en egyptisk medling en försoningsöverenskommelse i där parterna kom överens om att tillsätta en teknokratregering samt hålla val . Detta uttryckte och EU sitt fulla stöd till. har en mer kritisk inställning till att den palestinska myndigheten ska bilda samlingsregering med Hamas som är stämplade som en terroristorganisation. Hamas utsätter fortfarande för våldshandlingar och vill inte erkänna landets rätt att existera. Vi anser därför att regeringen inom EU tydligare ska framhålla att de krav som måste ställas på Hamas rätt att existera, upphörande av våldsanvändning från Hamas sida och att Hamas verkligen upprätthåller ordningen i verkligen vidhålls och följs upp. Situationen för kristna i har förvärrats. En koptisk kyrkoledare har uttalat att det har varit det värsta året på länge och uttryckt besvikelse över att de inte får något stöd från väst. I svenska nyheter har det rapporterats om att minst tre kyrkor har bränts ner och över 100 kristna har dödats i våldsamma sammandrabbningar dels med säkerhetsstyrkorna, dels med beväpnade huliganer och extremistiska muslimer. I byn utanför tvingades åtta kristna familjer i exil efter att en ilsken mobb tänt eld på kristna butiker och hem. EU står inför att teckna frihandelsavtal med . Ett av kraven i dessa förhandlingar som anser att regeringen inom EU bör verka för är att kristna inte ska diskrimineras. anser även att regeringen bör kräva utökade insatser för att skydda den kristna minoriteten från våldsamma attacker från majoritetsbefolkningen. Medelhavsunionen kan kanske vara en möjlighet för länderna kring att mötas och träffa överenskommelser om det som de anser angår dem, men mervärdet för svenskt vidkommande är högst begränsat. Det kan vidare diskuteras vad som egentligen är, eller blir, målet med denna union. Tar denna union samma utveckling som kol- och stålgemenskapen, som senare utvecklades till EG och EU, skulle det exempelvis kunna tänkas att Medelhavsunionen kan leda till att de ingående länderna ges tillgång till den inre marknaden och i förlängningen fri rörlighet till . I ett sådant fall kommer Medelhavsunionen inte bara att leda till ett stort utökat behov av finansiering av EU, utan sannolikt även till en ökad migration inom unionen. menar därför att bör lämna Medelhavsunionen. Regionala och bilaterala frihandelsavtal När det gäller fördjupade handelsrelationer med grannskapet anser att det inte finns någon anledning att positivt särbehandla t.ex. enbart på grund av dess geografiska läge. Frihandelsavtalen, och då särskilt fördjupade sådana, bör endast förhandlas fram med utsikten av ömsesidig nytta. Vidare är det högst tveksamt om frihandelsavtal är det rätta forumet för uttalanden om anslutningsambitioner. När det gäller exempelvis kan man även se att avtalet riskerar att bli till en ensidig ekonomisk nytta; landet har väldigt billig arbetskraft och ett någorlunda konkurrenskraftigt jordbruk. Således kan ett djupgående och omfattande frihandelsavtal (DCFTA) leda till att jordbruket inom EU, vilket vi redan subventionerar, ytterligare konkurrensutsätts, med ytterligare kostnader för skattebetalaren som följd. Dessutom kan det leda till att ännu fler företag väljer att placera sin produktion utanför gränserna för att sedan exportera till EU. Onekligen kommer det, om avtalet med slutförhandlas, leda till ett lyft för såväl utländska direktinvesteringar som arbetstillfällen och BNP över lag för landet. Men detta kommer att ske till priset av en ökad press på jordbruksproduktionen inom EU, relativa ökade produktionskostnader för inhemsk produktion och minskade exportintäkter. Samtliga positivt särbehandlande frihandelsavtal i EU:s grannskap bör i vart fall åtföljas av strikt konditionalitet såvitt avser mänskliga rättigheter, rättsstat och demokrati. anser således att regeringen ska verka för att EU enbart erbjuder länder djupgående och omfattande frihandelsavtal (DCFTA) på objektiva kriterier, baserade på ömsesidig nytta och konditionalitet och redan vid förhandlingsstarten klargör att det inte är ett led i en anslutningsprocess. När det gäller AVS-länderna kan man ifrågasätta om det är rimligt att vissa länder i dessa områden kommer i åtnjutande av generösare tillträdesvillkor än andra. Rimligen bör EU:s förhållanden till utvecklingsländer baseras på deras utvecklingsnivå och möjligheter att tillgodogöra sig ett förbättrat marknadstillträde och inte på att vissa gamla kolonialmakter, vilka är i minoritet inom EU-27, har speciella band till dessa AVS-länder. Troligen skulle GSP och GSP+ kunna ersätta AVS-avtalen helt och hållet. anser även att avtal om marknadstillträde med utvecklingsländer ska slutas på icke-diskriminerande grunder. har tidigare haft invändningar mot regeringens ståndpunkt om GSP innan kommissionens reform. Det nuvarande förslaget, om det genomförs, kommer att koncentrera GSP-länderna till dem vilka det finns anledning att ge utvecklingsstöd genom marknadstillgång. Man bör ha i åtanke att och redan har förmåga att underhålla sina egna exportindustrier. anser att grundansatsen i kommissionens aktuella förslag är riktig och anser att regeringen ska avvika från sin tidigare hållning, vilken har inneburit att betydande eftergifter har gjorts för övre medelinkomstländer. Doharundan har utvecklats från att ha haft ansatsen att de minst utvecklade länderna (MUL) skulle positivt särbehandlas till en av de viktigaste förhandlingarna för BRICS-ländernas framtida FDI och exportmöjligheter. Det finns även anledning att behandla de områden där förhandlingarna är avklarade som färgade av och nationella hänsynstaganden till sin egen inhemska produktion. Fortsatta förhandlingar inom bör villkoras av att BRICS inte använder sig av tredje land för marknadstillträde till unionen, att arbetet fokuseras på MUL och att och ska ge MUL respektive EU tillträde till sina marknader enligt respektive enligt MFN-principen. anser att med anledning av den senaste låsningen i förhandlingarna, bör regeringen istället inom ramen för EU verka för att GSP-avtalen eller motsvarande avtal utvecklas till det verktyg som borde ha varit. Framtiden för EU:s utvecklingspolicy I meddelande Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring (KOM(2011) 637) föreslås bl.a. en stärkt harmonisering och samordning mellan medlemsstaterna i syfte att öka utvecklingspolitikens effektivitet. Vi kan se att det i vissa fall kan finnas fördelar med en samordning för att bistånd från olika medlemsstater och EU ska effektiviseras. Vi vill dock understryka att en samordning inte får inskränka på varje lands rätt att driva sin egen utrikes- och utvecklingspolitik. Till exempel uppmanas medlemsstaterna att anta gemensamma fleråriga programplaneringsdokument och att använda sig av biståndsformer som underlättar gemensamma åtgärder såsom budgetstöd under ett enda . Dessa dokument ska vara styrande när EU och medlemsstaterna utvecklar bilaterala genomförandeplaner. Det talas också om att EU och medlemsstaterna ska tala med en röst. Vi tycker att detta tyder på en ökad maktförskjutning till att föreskriva hur varje land ska bedriva sin utvecklingspolitik. Vi kan inte ställa oss bakom en samordning mellan medlemsstaterna som innebär en maktförskjutning till EU och en urholkning av medlemsstaternas egna utrikespolitiska intressen. ser ett stort värde i att genom utvecklingspolitiken kan bidra med sin särskilda kompetens inom vissa områden och att medlemsstaterna i största möjliga mån ska få använda sig av de biståndsformer som de själva finner lämpligt utifrån riktlinjer. Inom EU:s utvecklingssamarbete betalar EU ut generellt budgetstöd till ett stort antal länder. anser där att i alltför låg grad väger in de risker som finns med denna form av bistånd. I betänkande om EU:s budgetstöd till utvecklingsländer visar en utvärdering av budgetstödet som gjordes 2006 att budgetstöd är svårt att följa upp och hade haft begränsad effekt på fattigdomsminskning och demokratiutveckling.