bet · GZ01CU17 · 2012-04-19 00:00:00 — Den ska vidare redovisa dels grunddragen för hur havsområden ska nyttjas, skyddas och förvaltas, dels de allmänna intressen som ska beaktas vid beslut om användningen av havsområden. Enligt utredningen kan havsplanen komma att behandla och redovisa ställningstaganden till anspråk som rör bl.a. skydd mot erosion och högvatten. Utredningens förslag bereds inom . Utskottet delar motionärernas bedömning att stranderosion är ett stort problem i vissa delar av landet, bl.a. i . Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottet påminna om det arbete utför. Den rådgivnings- och stödverksamhet m.m. som institutet bedriver utgör värdefulla instrument i arbetet med att anpassa samhället till framtida klimatförändringar. I den nya finns flera bestämmelser som syftar till att den fysiska planeringen i ökad utsträckning ska sträva efter en begränsad klimatpåverkan. Det förändrade regelverket ska också medverka till att man vid samhällsplanering och byggande i ökad utsträckning tar hänsyn till de konsekvenser som klimatförändringarna kommer att medföra. Utskottet vill särskilt peka på kommunernas möjlighet att i detaljplaner ställa krav på skyddsåtgärder för att motverka bl.a. olyckor, översvämning och erosion som har införts i den nya . Vidare vill utskottet uppmärksamma förslag, som bereds inom . När utskottet har behandlat motionsyrkanden om stranderosion har utskottet utgått från att regeringen noga följer frågan och initierar åtgärder om detta visar sig behövas (se t.ex. bet. 2010/11:CU17). Utskottet utgår fortfarande från att så kommer att ske. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag som gäller vissa undantag från kommunens skyldighet att leverera färskvatten via det allmänna va-nätet. Utskottet hänvisar till en framtida utvärdering. Jämför det särskilda yttrandet (MP). Enligt motion 2011/12:C418 av (C) finns det behov av att se över lagen om allmän vattenverksamhet för att möjliggöra undantag från kommunens skyldighet att leverera färskvatten via det allmänna va-nätet. Undantagen bör kunna baseras på att vattenfrågan ska lösas på annat sätt än genom det allmänna va-nätet eller borrade brunnar, såsom i form av flaskvatten. Motionen uppmärksammar de särskilda utmaningar det innebär att gräva och spränga ner vattenledningar, särskilt i bergig kustterräng. Det gäller de stora kostnaderna samt förändringarna av landskapet med oreparabla sår i naturen, som det kan vara olämpligt med borrade brunnar t.ex. på grund av risken för saltvatteninträngningar. Bestämmelserna i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster syftar till att säkerställa att vattenförsörjning och avlopp ordnas i ett större sammanhang, om det behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller för miljön. Om de nämnda förutsättningarna är uppfyllda för en viss befintlig eller blivande bebyggelse, ska kommunen bestämma det verksamhetsområde inom vilket vattentjänsten eller vattentjänsterna behöver ordnas och se till att behovet , och så länge behovet finns kvar, tillgodoses i verksamhetsområdet genom en allmän va-anläggning (6 §). Om det inom verksamhetsområdet finns en fastighet eller bebyggelse som uppenbarligen inte behöver omfattas av det större sammanhang som avses i 6 §, får verksamhetsområdet inskränkas så att det inte omfattar den fastigheten eller bebyggelsen. En sådan inskränkning av verksamhetsområdet får göras endast om fastighetens eller bebyggelsens behov av vattenförsörjning och avlopp lämpligen kan ordnas genom enskilda anläggningar som kan godtas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och för miljön (9 §). En allmän va-anläggning ska ordnas och drivas så att den uppfyller de krav som kan ställas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och för miljön samt med hänsyn till intresset av en god hushållning med naturresurser (10 §). En fastighetsägare har rätt att använda en allmän va-anläggning, om fastigheten finns inom va-anläggningens verksamhetsområde och behöver en vattentjänst, och behovet inte kan tillgodoses bättre på annat sätt (16 §). Lagen om allmänna vattentjänster syftar till att säkerställa att vattenförsörjning och avlopp ordnas i ett större sammanhang, om det behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller för miljön. Lagen trädde i kraft . En utvärdering bör ske av lagens tillämpning när det kan bedömas att tillräckliga erfarenheter har vunnits av denna. Det är då lämpligt att man särskilt överväger hur lagen och samverkande lagstiftning bäst tillgodoser de ökade kraven på hänsyn till naturen liksom andra miljöaspekter. Mot denna bakgrund finns det inte anledning för att nu närmare i sak ta ställning till motionen, som således avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Hushållningen med mark- och vattenområden, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C249 av och (båda MP), 2011/12:C261 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 3 samt 2011/12:C416 av m.fl. (S) och 2011/12:C262 av (KD) yrkandena 13. Åkerjorden ska naturligtvis i första hand förse mänskligheten med mat. Humusbildningen i åkermarken gör den mer bördig. Den är också ett viktigt bidrag i kampen mot klimatförändringar som orsakar torka, översvämningar och erosion. Jordens befolkning ökar, och jordens bördigaste åkerarealer minskar för att bytas ut mot mindre bördiga nyodlingar som sker i t.ex. regnskog. Åkerarealen per capita minskar således och tappar i bördighet. I denna situation försvinner prima åkerjord för alltid genom att den asfalteras och bebyggs. Det sker inte bara i utan runtom på jorden. Oron över situationen sprider sig. har bildat ett nätverk för att skydda världens åkrar. Här i finns den ideella organisationen Den goda jorden. I kan vi naturligtvis välja att låta andra länder producera mat och foder på sin åt oss. Det ökar vår sårbarhet, men för tillfället har vi råd. Det verkliga priset får någon annan betala. Cirka en miljard människor får inte äta sig mätta . Detta är naturligtvis ett moraliskt dilemma. Vi borde mot den bakgrunden öka den svenska självförsörjningsgraden av livsmedel. I och med att åkermarkens betydelse ökar, skulle detta ge oss större handlingsutrymme i en osäker framtid. Vi kan inte i längden fortsätta att förstöra vår matjord, som är en del av världsarvet och som vi är satta att förvalta. När det gäller bevarandet av har vår generation ett odiskutabelt ansvar att till kommande generationer överlämna goda förutsättningar för att föda sig. När den bristande tillgången till billig fossil energi blir en realitet kommer helt andra krav att ställas på samhället och på vår livsmedelsförsörjning. Det går då inte heller att lita till import från andra länder, utan vi i måste kunna förlita oss på egna resurser. Och återkommer det absoluta och centrala värdet av åkermarken. I det skenet är värnet av åkermarken av odiskutabel, fundamental betydelse. Ett skydd finns dels i , dels i , men det skyddet har visat sig otillräckligt. Den svenska åkermarken måste klassas som riksintresse och därmed ges ett förstärkt skydd. Förvaltarskapstanken, dvs. att vi inte äger marken, utan att vi förvaltar den åt kommande generationer, måste vara vägledande. har haft i uppdrag att överväga frågan om som riksintresse. Utredningen (SOU 2009:45) har dock avfärdat en sådan lösning. Situationen är emellertid på av sådan allvarlig karaktär att åkermarken måste få det förstärkta skydd den förtjänar. Regler som rör hänsynstaganden till totalförsvarets intresse och som också gäller områden som kan klassas som ett riksintresse finns i 3 kap. 9 § samt i plan- och bygglagstiftningen. Försvarsmakten har framfört att av yta utgörs av områden som är av intresse för totalförsvaret och därmed inte kan användas för bl.a. vindkraft. Av 3 kap. 9 § följer att mark- och vattenområden som har betydelse för totalförsvaret så långt som möjligt ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan motverka totalförsvarets intressen. Områden som är av riksintresse p.g.a. att de behövs för totalförsvarets anläggningar ska skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av anläggningarna. Av förarbetena till detta lagrum framgår bl.a. följande. Totalförsvarets behov av mark- och vattenområden utgår från intressen som är gemensamma för hela landet. Anläggningar som är av särskild betydelse i detta sammanhang är befästningsanläggningar, övnings- och skjutfält, flygplatser, ammunitionsförråd, radarstationer, radio- och teleanläggningar m.m. (prop. 1997/98:45 del 2 s. 672 och prop. 1985/86:3 s. 73 f. och 168 f.) Det är uppenbart att anspråk som ställs från Försvarsmakten i och för sig alltid kan sägas beröra nationella intressen eftersom försvaret är en nationell angelägenhet. Staten bör dock ha möjlighet att påverka markanvändningen i anslutning till anläggningar m.m. för totalförsvaret p.g.a. andra intressen än de som har att göra med totalförsvaret. Enligt ett beslut av Försvarsmakten riskerar vindkraftverk att på flera sätt påverka riksintresset för totalförsvaret negativt. Detta torde kunna tolkas att gälla vindkraftverk som avses bli placerade någorlunda nära de militära flygplatser som tidigare av Försvarsmakten har utpekats som riksintressen. Försvarsmakten redovisar i bilaga 2 till sitt beslut de s.k. stoppområdena kring de tio militära flygplatserna. Det ligger nära till hands att tolka detta som att dessa stoppområden nu av Försvarsmakten anses vara av riksintresse för totalförsvaret. Åtminstone förefaller det sannolikt att Försvarsmakten kommer att utpeka dessa stoppområden som riksintressen. Att så mycket som av yta hävdas vara av riksintresse för försvaret väcker frågan om en tillräckligt noggrann, nyanserad och preciserad bedömning har gjorts. Det handlar om för stora ytor för att det nu ska vara godtagbart med en slentrianmässig uppskattning där man för säkerhets skull drygar ut med god marginal. Med nya och ökande anspråk på användning av markområden framstår det som motiverat med en mer preciserad och snävare syn på vad som i dessa sammanhang kan anses ligga i begreppet rikets säkerhet. Jag anser att kraven ska skärpas för att mark- och vattenområden ska klassas som av avsevärd betydelse för totalförsvaret. Varje sådant område måste motiveras på ett tydligare sätt för att i fortsättningen kunna klassificeras som riksintresse. När totalförsvarets intresse står mot ett annat riksintresse kan det inte vara rimligt att Försvarsmakten ska ha tolkningsföreträde för att det egna riksintresset ska gälla. Jag anser att regeringen bör tillsätta en utredning med syfte att för lägga fram förslag till lagändringar med det av mig förordade innehållet. Vad jag framför bör som sin mening ge regeringen tillkänna. Därmed bifaller MP- och S-motionerna samt bifaller delvis KD-motionen. Allmänna vattentjänster, punkt 3 (MP) (MP) anför: Lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster syftar till att säkerställa att vattenförsörjning och avlopp ordnas i ett större sammanhang, om det behövs med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller för miljön. Lagen trädde i kraft . Det är mycket angeläget att en utvärdering av tillämpningen av lagens bestämmelser görs. Jag kommer att följa frågan noggrant och verka för att det vid denna utvärdering förutsättningslöst görs överväganden om hur hänsynen till miljön bl.a. naturvärden på bästa sätt ska kunna tillgodoses, också när det är fråga om att bestämma kommunens skyldighet att ordna vattenförsörjning och avlopp. En sådan översyn bör naturligtvis också omfatta andra regleringar som kan vara relevanta i sammanhanget. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:C238 av m.fl. (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om stranderosion och strandfodring. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regelverken för strandfodring bör ses över i syfte att minska antalet involverade instanser och renodla hanteringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att staten inte bör kräva ersättning av kommuner som återför sand från havet till sina erosionsdrabbade stränder genom strandfodring. 2011/12:C249 av och (båda MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av utökat lagligt skydd av . 2011/12:C261 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att staten ska ges möjlighet att påverka markanvändningen i anslutning till anläggningar, befästningsanläggningar, övnings- och skjutfält, flygplatser, ammunitionsförråd, radiostationer, radio- och teleanläggningar etc. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med ett förslag som skärper kraven för att mark- och vattenområden ska få anses vara av avsevärd betydelse för Försvarsmakten. 2011/12:C262 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i (PBL) förtydliga kommunernas möjligheter att skydda jordbruksmark. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att länsstyrelserna ges ökade möjligheter att invända mot översiktsplaner som hotar jordbrukets intressen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att skapa en möjlighet att skydda jordbruksmark i detaljplaner. 2011/12:C416 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att jordbruksmark ska kunna riksintressemärkas. 2011/12:C418 av (C): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att se över va-lagen i fråga om vissa undantag från att leverera färskvatten via det allmänna va-nätet. betänkande 17 handlar om hushållning av mark- och vattenområden. Det är ett rent motionsbetänkande, vilket innebär att det inte finns några förslag från regeringen att ta ställning till. I betänkandet behandlas totalt fem yrkanden som på ett ganska snarlikt sätt tar upp frågan om jordbruksmarkens värde och behovet av att skydda den. Här finns även tre yrkanden kring regler för kommuner som arbetar med skydd mot erosion av stränder och ett yrkande som tar upp problem med dricksvattendistribution i områden där markens beskaffenhet gör det svårt att gräva ned ledningar. Slutligen finns det två yrkanden som rör konflikter mellan riksintresset för vindkraft och totalförsvarets riksintressen. Alla dessa frågor tycker jag är av mycket stor vikt.För en miljöpartist är det en självklarhet att ha ett långsiktigt perspektiv i politiken. När vi talar om långsiktighet syftar vi dock inte enbart på behovet av långsiktigt hållbara spelregler för företag, organisationer och medborgare när de till exempel ska ingå avtal eller göra investeringar. Exempelvis kan man ta långsiktiga villkor för investeringar i energiproduktion, som vindkraft med feed-in-tariffer eller kärnkraften med extremt förmånliga försäkringsvillkor. Självklart är det bra om politiker kan skapa stabila spelregler även för den som avser att köpa sig ett hus att bo i.För en miljöpartist betyder dock ett långsiktigt perspektiv så mycket mer. Vi är kanske de enda politiker i riksdag som fullt ut har insett vad det betyder att vi bara har ett jordklot att disponera. Man kan i alla fall lätt få det intrycket när man hör politiker från andra partier tala om hur viktigt det är att exploateringen av jordens resurser sker i en allt snabbare takt för att välfärden ska kunna upprätthållas. Att enorma markområden ödeläggs runt om i världen för att vi ska få bränsle till våra kärnreaktorer eller råvaror till våra mobiltelefoner och andra konsumtionsprodukter verkar de flesta politiker blunda för.På de flesta håll runt om i landet gör politiker från både den röda och den blå sidan vad de kan för att så fort som möjligt hårdgöra så stora ytor som möjligt, och för det mesta är det jordbruksmark man väljer att hårdgöra. Om det sedan handlar om att asfaltera parkeringsytor, bygga motorvägar eller lägga ut betongytor för köppalats och sporthallar kanske inte spelar så stor roll. Det kanske inte heller är oåterkalleligt, men vi lägger i alla fall i snabb takt ett lock över mycket av den bästa åkerjorden vi har i landet. När man tänker långsiktigt, så som vi miljöpartister försöker göra, ser man tydligt att den globala livsmedelsförsörjningen i en inte allt för avlägsen framtid kommer att ha behov även av våra åkerjordar. När man tänker långsiktigt ser man att hårdgjorda ytor skapar stora problem när nederbörden blir alltmer intensiv under vissa perioder. När möjligheten för naturlig infiltration minskar där regnet faller ökar i stället erosionen där vattnet lämnar de hårdgjorda områdena. Växande städer över hela jorden brottas med detta problem.Herr talman! När man som vi miljöpartister tänker långsiktigt ser man även att storskaliga tekniska lösningar innebär ökad sårbarhet. När en liten båt går på grund och börjar läcka olja går det ganska hjälpligt att ta hand om och begränsa skadorna, men när en riktigt stor båt råkar ut för samma olycka räcker resurserna oftast inte till för att begränsa skadorna. På samma sätt är det med vår energiförsörjning: Om några vindkraftverk står stilla och det faller bort en del energi är det inte så farligt, men varje gång en kärnkraftsreaktor måste snabbstoppas tvingas vi importera kolkraft från kontinenten för att kompensera för bortfallet. Att vårda de mark- och vattenresurser vi har här i landet blir därför en väldigt viktig del i ett långsiktigt arbete med att göra det möjligt för oss att leva med god försörjningstrygghet. Jag brukar föredra att kalla det sårbarhetsstrategi. Jag tycker att detta ingår i en väldigt viktig sårbarhetsstrategi. Det finns alltså, herr talman, många olika motiv till att en av de grönas främsta politiska ambitioner är att arbeta för hushållning av våra mark- och vattenresurser. Det fria, strömmande, friska och ej förgiftade vattnet är faktiskt en av våra främsta proteinkällor. Åkermarken är vår hållbara kornbod, och skogen är en viktig råvaru- och energikälla.Regeringen väljer i betänkandet att luta sig på och Miljömålsberedningen när den besvarar de förslag som riksdagsledamöterna har väckt. Förhoppningsvis kommer regeringen att lägga fram förslag med utgångspunkt i dessa utredningar, som till viss del går i den riktning vi från föreslår. Man kan dock undra: Är det rimligt att en passiv riksdag låter sig nöjas med denna förhoppning? I de flesta demokratier är parlamenten betydligt mer aktiva än så. Där nöjer man sig inte med att vänta på vad regeringen kommer att föreslå , så som majoriteterna i det svenska parlamentet alltid verkar föredra att göra. Därför är jag som vanligt ganska besviken över att partierna här i är så flata. Jag tycker, inte minst med tanke på deltagandet i denna debatt, att man egentligen totalt saknar intresse för en sådan här fråga, som faktiskt är en av de mest avgörande när det gäller vår framtida möjlighet att försörja oss.Tre av mina partikamrater - , och - kommer att gå närmare in på dels betydelsen av att värna åkermarken, dels vikten av att totalförsvarets anspråk inte i för stor utsträckning försvårar för andra viktiga intressen. Jag ska alltså lämna frågan lite , herr talman, och nöja mig med att yrka bifall till reservationen i betänkandet. Vi har att debattera hushållningen med mark och vatten, två mycket viktiga naturresurser som det finns begränsad mängd av.Förvaltarskapstanken är central hos . Att föra över det vi har fått av våra föräldrar till kommande generationer är centralt. Att bruka utan att förbruka det är viktigt.Det är detta debatten handlar om. Vi har egentligen koncentrerat oss på två viktiga frågeställningar, dels kring åkermarken, dels kring vindkraften. Det är viktiga frågor. Jag håller med helt och hållet om att de är väsentliga för vår framtid. Vikten varierar givetvis i olika delar av landet. Men centralt och globalt sett är detta viktiga frågor.Åkermark och vatten är förutsättningar för vårt dagliga liv, för att få mat från fälten direkt som bröd eller indirekt som biff eller kycklingklubba.De faktiska omständigheterna med klimatförändringen och en ökande världsbefolkning är faktiskt realiteter. Vi beräknas bli nio miljarder . förstörs odlingsbar mark på många ställen i världen. Det sätter fokus på åkermarkens produktionsförmåga av livsmedel och inte minst energi.Enligt den statliga Miljömålsberedningen reser klimatförändringarna viktiga frågor om vilka utmaningar vi har. kommer att möta utmaningar när det gäller produktion av mat, foder, energi och andra nyttigheter samt biologisk mångfald.Hur vi ska använda vår efter 2020 diskuteras i andra statliga utredningar. Det är viktigt att ha miljömålet Ett rikt odlingslandskap för ögonen i debatten. Det finns också andra miljömål, men detta är just i den här debatten viktigt.Eftersom mark och vatten är begränsande resurser för expansion måste de förvaltas på ett klokt och långsiktigt sätt. Varje kommun har skyldighet att i en översiktsplan redogöra för hur man tänker utnyttja mark och vatten. Staten har genom länsstyrelserna att efter hushållningsregler bedöma hur den bästa användningen regionalt, mellankommunalt och kommunalt kan ske. I den nya har denna samordning stärkts, och ett större helhetsgrepp måste tas.Det är inte att undra på att det blir en intensiv debatt kring hur vi ska använda den goda åkerjorden och att man vill klassa den som ett riksintresse. Även om det kan vara en framkomlig väg att använda sig av begreppet "riksintresse" är det de facto tyvärr lätt att det blir ett byråkratiskt virrvarr. Låt mig tala lite grann om begreppet "riksintresse".Det är något som varje länsstyrelse och varje myndighet har att besluta om. Därför blir det ofta konflikter. Som SKL framhåller är problemet att varje myndighet har sina egna bedömningsgrunder när de pekar ut områden av riksintresse. Det är brist på samordning och gemensamma kriterier, och riktlinjer gör att systemet inte blir förutsägbart, transparant eller rättssäkert.Att klassa åkermarken som riksintresse är, som jag ser det, ingen framkomlig väg. Men hur kan man då skydda åkermarken ? Hur kan man skydda de väsentliga bitar som är långsiktiga och som vi måste ta hänsyn till i vår framtid och som är viktiga för vår försörjning?Låt mig få lyfta fram det exempel som i ger. Man har en nollvision för byggande på jord av klass 8-10, den jord som man kan säga ligger i den sydvästra delen av , där det finns stark konkurrens från en expansiv . Det blir diskussioner. Många kommuner vill expandera, men är många kommuner ganska små.Länsstyrelsen skriver i en nyligen utkommen och reviderad skrift, Skånska åtgärder för miljömålen - Regionalt åtgärdsprogram för miljökvalitetsmålen 2012-2016: "Hänsyn till jordbruksmarken . behöver bli större i den fysiska planeringen med strävan att uppnå en 'nollvision' för konsumtion av för bostadsutbyggnad i . All bostadsutbyggnad i bör istället ske inom tätortsområdena genom hållbar förtätning. "Det har också att göra med hur vi utnyttjar kommunikationerna. Att ha effektiva kommunikationer innebär att vi på ett bättre sätt kan bo på ställen som kan passa bättre, på ställen där man kan komma ut i naturen på annat sätt än att bara gå ut på ett stycke vindpinad gammal åker.Genom samordning av översiktsplaner, avvägning mot hushållsbestämmelser och en hållbarhetssyn kan man åstadkomma något som både reservanterna och jag eftersträvar.Om vi däremot tittar på försvaret kan det synas vara en mer besvärlig nöt. Försvaret har monopol på riksintressen med hänsyn till försvaret, och det är överordnat allt annat.Här kan vi återigen se att begreppet "riksintresse" inte är helt rättssäkert.