· GZ01SfU14 · 2012-05-03 15:30:16 — tyckte och hans partikamrater att en sådan här reform var omöjlig att genomföra, och den skulle kosta 2,4 miljarder. Det var den bedömning som skickade till finansutskottet också. genomförs reformen, och det talas inte om 2,4 miljarder utan om marginella kostnader för genomförandet.Jag är nyfiken. Har Finn och någon uppfattning om vad detta kommer att leda till och vilka kostnader det handlar om? Delar Finn dagens åsikt eller står han kvar vid den åsikt han hade ? Först till den viktiga frågan om dem som kommer till arbete med reformen. Det är en humanitär ekvation som Socialdemokraterna inte har förstått att vi parar reformeringen av sjukförsäkringen och ansatsen att komma närmare arbetsmarknaden med att vi också stärker vinsten av att arbeta med jobbskatteavdrag. De som har varit sjukskrivna kommer över till arbetslivsintroduktion och finner kanske sedan ett arbete. säger att det inte ens är . Men med det tidigare systemet var det . Man var förpassad i långtidssjukskrivning som passivt ledde till att man flyttades över i förtidspension och sedan levde under de ekonomiska betingelserna resten av livet. kan man i stället komma in i arbete genom olika åtgärder. Siffran som jag nämnde i mitt anförande och som vi fick styrkt av ledning var att av de 36 000 som kommit till hade kommit in i någon form av arbete, allt från timanställning till heltidsarbete. Det var som var i arbetslivsinriktade åtgärder med syfte att komma till ett arbete. Då kan man dessutom komma i åtnjutande av jobbskatteavdraget.Det är att satsa på människor, . Det är att satsa på förstärkt inkomst och på att människor blir mindre beroende av politiker och deras bidragssystem.Det här är en viktig reform som gagnar utvecklingen att komma från ohälsa och sjukdom till arbete, med den ökning av självkänsla och den förstärkning av den egna ekonomin det innebär.Jag sade också att regeringen på olika sätt har försökt prognostisera kostnaderna för den förbättring vi gjort av sjukförsäkringen. Det fanns tilläggsekonomi för detta både i budgetpropositionen och i vårpropositionen inför det beslut vi debatterar och förhoppningsvis kommer att fatta . Jag litar på att man har räknat fram dessa siffror på departementet på ett korrekt sätt. Då står vi äntligen här för att debattera inför beslutet om att genomföra den lagändring som tillsammans med Socialdemokraterna och tog initiativ till. Vi ska besluta om en lagändring i enlighet med tillkännagivande att en försäkrads arbetsförmåga då han eller hon har haft sin arbetsförmåga nedsatt ska prövas mot sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden i stället för mot den reguljära arbetsmarknaden.Det är vi i denna kammare fattade beslut om det. Det var efter att vi hade tagit ett utskottsinitiativ i socialförsäkringsutskottet. Vi begärde att regeringen skulle återkomma till med ett förslag som kunde träda i kraft från den 1 januari 2012.Vi har hört berätta om alla turer i historien, så jag ska inte upprepa det. Men det är märkligt att det behövdes så många turer för att kunna fatta ett beslut som gör det mer rättssäkert i bedömningen av arbetsförmåga.Det gör mig förvånad att Finn försöker framhäva att besluten som togs 2008 var avgörande för att minska ohälsotalen och sjukskrivningarna. Vid en genomgång från på utskottet såg vi nämligen en graf som visade att sjuktalen började minska 2003. Grafen föll sakta i samma takt nästan över 2008 och fram till . Dock har sjukskrivningstalen vänt upp igen eftersom många utförsäkrade kommer tillbaka till sjukförsäkringen.Alla de som drastiskt blev utkastade ur försäkringen har drabbats av de förändringar som gjordes 2008. sade : Vi är på väg åt rätt håll. Vi är på väg ned. Gör inte den här gigantiska förändringen nu.Men den gjordes ändå.Många är de med psykiatriska diagnoser och många är de som har blivit utförsäkrade och som ju som sagt kommit tillbaka igen i försäkringen.Bland det totala antalet som blir sjukskrivna råder det fortfarande en väldigt skev könsbalans. av de sjukskrivna är kvinnor.De som har utförsäkrats har knuffats in i åtgärder. Det visar bara att själva har hamnat i den återvändsgränd i arbetsmarknadspolitiken som uppstår när människor bollats över till Arbetsförmedlingen och i stället fastnat i fas 3. Många är de människor som kan vittna om åtgärder i fas 3. Jag träffade för sedan en person som är inne på sin tredje sväng i fas 3. Han har inte fått något nytt jobb, men utförsäkrad är han likväl.När vi nu fattar beslut om denna lagändring är det viktigt att vi gör det utifrån att tidigare förarbeten och utvecklad praxis alltjämt är vägledande för tolkningen av det föreslagna begreppet.I proposition 1996/97:28, där begreppet infördes, skrev man bland annat: Vad som kan anses vara normalt förekommande arbeten påverkas av faktorer som inte är statiska. Med den övergripande benämningen normalt förekommande arbeten kan tillämpningen anpassas till förändringar på arbetsmarknaden utan att reglerna behöver ändras.Att partierna i alliansregeringen egentligen inte vill använda det mer rättssäkra begreppet normalt förekommande arbete är uppenbart. Nej, det är inte helt perfekt, men utvecklingen sedan rehabkedjan infördes förskräcker. Ni har försökt tona ned skillnaden, men det finns rättspraxis, bland annat ett avgörande mål från Regeringsrätten - numera - som tog upp ett mål som avser lagstiftningen före . Där anförde kammarrätten: Enligt kammarrättens mening får det anses ligga närmast till hands att anta att med "normalt förekommande arbeten" avses vanliga arbeten på arbetsmarknaden där en försäkrads arbetsförmåga kan tas till vara i full eller närmast full omfattning. Ett sådant arbete innebär krav på normal prestation där ringa eller ingen anpassning kan väntas förekomma med hänsyn till funktionshinder eller medicinska besvär hos en arbetstagare.Försäkringskassan överklagade men Regeringsrätten instämde i kammarrättens bedömning och tog därmed avstånd från vad anförde. Det innebär att det finns en definition och att prövningen ska ske på det sätt som fastställts i praxis och som står i de förarbeten som gjordes inför införandet av lagen.Det vi nu diskuterar visar hur nära sjukförsäkring och arbetsmarknad hänger ihop. Att vi fortfarande har i ett stuprör, arbetslöshetsförsäkringen i ett annat och Arbetsförmedlingen i ett tredje gör det inte lättare för individer som har blivit sjuka eller arbetslösa eller för den delen sjuka och sedan arbetslösa på grund av att de blev sjuka.I den pågående parlamentariska socialförsäkringsutredningen kommer att driva på för en helhetssyn och bättre samordning. Vi håller med; målet är att alla människor ska kunna försörja sig själva. Men alla kan vi drabbas av sjukdom eller bli arbetslösa. Därför vill vi se en försäkring som gäller vid både sjukdom och arbetslöshet. infördes en allmän sjukförsäkring. Argumentet var tydligt, nämligen att skapa ett inkluderande och jämlikt system för människor vid sjukdom. Alla skulle omfattas av trygghetssystemen och de skulle finansieras via skatten.Framtidens socialförsäkring måste vara modern, enkel, solidarisk och trygg. Folk måste få tillbaka förtroendet och trygghetskänslan. Det är viktigt att man kan känna tillit och inte misstänkliggörs när man är i behov av stöd.Vi vill se ett trygghetssystem med en dörr in som finansieras gemensamt av alla, även av den som inte tror sig kunna bli arbetslös eller sjuk. Att vi nu ändrar till ett mer rättssäkert begrepp - normalt förekommande arbete - är ett steg i rätt riktning, men arbetet måste fortsätta för en bättre socialförsäkring där människor sätts i fokus - en försäkring som fungerar såväl för undersköterskan och metallaren med fast anställning som för den som bara har kunnat få ett vikariat eller den som har ett så kallat ring-och-spring-arbete och ännu inte har fått en fast förankring på arbetsmarknaden. Det är viktigt att vi gör en socialförsäkring där de begrepp som används är sådana som människor kan förstå och lita på så att man vet vad som gäller. Ett viktigt steg som vi snart kan fatta beslut om här i kammaren är att gå tillbaka till lagändringen. Men det är bara ett steg. Det behövs många fler förändringar för att vi ska få ett bra trygghetssystem som fungerar för alla. inledde sitt anförande med att ifrågasätta att alliansregeringens reform på området med sjukförsäkringen hade någon betydelse för de nu historiskt låga sjuktalen. Det anfördes som argument att sjuktalen började sjunka , att det fortsatte så och att reformen bygger på detta och att det skulle ha inletts tidigare.Det är riktigt att utsåg till utredare för att ta fram det förslag som vi sedan genomförde och som ni nu av någon anledning inte tycker är något att stå upp för. Det har ändå gett de här låga sjuktalen. Det fanns en väsentlig skillnad. Samma regering sänkte ersättningsnivåerna i sjukförsäkringen 2003. Det har naturligtvis delvis påverkat sänkta sjuktal. Det är lustigt att höra från talarstolen att det bara är vi som sänker nivåerna; det gjorde den socialdemokratiska regeringen också. Jag menar att det har påverkat detta.En viktigare faktor är att som man sänkte sjuktalen 2003 fram till dess att man började arbeta med den här reformen efter utredningen , ökade förtidspensioneringarna. Man gled över från sjukförsäkring till förtidspensionering. Det ser då ut som om sjuktalen sjunker. sjunker både sjuktalen och förtidspensionerna. Det är alltså en sann minskning av utanförskap på grund av sjukdom. Rehabiliteringskedjan spelar en stor roll och att man har fasta tidsgränser när man bedömer arbetsförmåga och styr om den långtidssjukes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden.Jag vill nog påstå att den beskrivning som gör ger sken av något som inte stämmer. Den verkliga sänkningen av ohälsotalen här i landet har skett efter den genomförda sjukförsäkringsreformen på förslag av en tidigare socialdemokratisk socialförsäkringsminister. Det stämmer att det är så många som får sjukförsäkring och att det är så många som blir förtidspensionärer. Men faktum är att det är fler som står helt utan någon som helst försäkring. Det är ett av svaren.Genom att utförsäkra försätter man någon i verkligt utanförskap. Man har gått från det som ni kallade utanförskap, nämligen att man var i en försäkring och blev sjukförsäkrad eftersom man inte hade möjlighet att få jobb. Ni har infört ett jobbskatteavdrag som ökar skillnaderna för dem som har kunnat få ett jobb som de kan klara av med sina förutsättningar. Det är allvarligt att de som har en funktionsnedsättning och söker arbete har svårare att få ett jobb än man hade tidigare.I december 2004 röstade tillsammans med , , och här i igenom att vi skulle ha en parlamentarisk socialförsäkringsutredning. När ni kom till makten valde ni att inte tillsätta den utredningen. I stället drev ni igenom flera förslag utan bred enighet. Tyvärr har det skett på många människors bekostnad. Det är olyckligt att vi inte kan få en bred samsyn i socialförsäkringen. Det ni har åstadkommit är att ni har offrat många människor. Det beklagar jag. Jag blir lite förvånad över resonemang. Hon inleder sitt anförande med att tala om att sjuktalen sjunker precis som . Det är i allt väsentligt positivt. Som svar på min fråga säger : Det är väl ingen fördel att sjuktalen sjunker. Ni lämnar ju folk i sticket.Det gör vi väl inte. Vi vill att de som har en långtidssjukskrivning eller förtidspension, där man inte har uteslutit arbetsförmåga, får en rimlig chans att prova detta i ett annat system, nämligen i Arbetsförmedlingens regi. Därtill har vi skapat arbetslivsintroduktionen som en övergångsmöjlighet mellan sjukförsäkringen och ett möjligt inträde på arbetsmarknaden i stället för att förpassa människor till förtidspension vilket är det enda andra alternativet.Om tycker att det är inhumant säger hon emot sig själv när hon gläds åt de sjunkande ohälsotalen.Sverige ligger nu i nivå med jämförbara länder i resten av och världen. Min fråga till är: Är det bättre att sträva efter att ska ha dubbelt så många och dubbelt så långa sjukskrivningstider som andra jämförbara länder?Har vi så olika arbetsmarknader? Eller är vi så mycket sjukare i detta land? Är vi så lite friska? Naturligtvis säger jag detta retoriskt eftersom vi inte är det. Vi är ett friskt folk, och det gäller att ta till vara på varje arbetsförmåga som finns. Det handlar inte bara om ekonomi, , alltså att står starkare ju fler som arbetar och betalar skatt och att vi därför långsiktigt kan trygga dessa viktiga socialförsäkringssystem. Det handlar också om människans egenvärde, att känna tillit till sin egen kapacitet, att ha en egen inkomst och vara oberoende av politikers goda vilja att ge allmosor. Jag tycker att det är mycket anmärkningsvärt att har en så konstig retorik. Det stämmer att det inte bara handlar om ekonomi. För att man verkligen ska få ett hållbart samhälle räcker det inte med bara ekonomiska styrsystem och incitament. Man måste också ge människor förutsättningar att kunna växa. En av visioner är att ge människor förutsättningar att kunna bygga sitt eget liv, inte att dra undan mattan under fötterna på dem. Vi har en långsiktig vision om ett hållbart samhälle som hänger ihop både ekologiskt, socialt och ekonomiskt och inte enbart ekonomiskt, som tycks tro. Över hälften av dem som har kommit in i denna arbetslivsintroduktion har faktiskt varit tvungna att gå tillbaka till sjukförsäkringen igen. När det gäller andra länder kom det en intressant rapport för sedan som visar att , och har ett system med en dörr in. Man har inte olika stuprör för sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och försörjningsstöd. Det som man också har åstadkommit är att övervältra kostnader från staten till kommunerna när fler och fler söker socialbidrag. av dem som söker socialbidrag gör det på grund av att de inte har någon ersättning för att de är arbetslösa. Det innebär att kommunerna måste prioritera i sin verksamhet. Är det skolan, är det omsorgen eller vad är det som de ska prioritera för att finansiera de ökade socialbidragskostnaderna? Därför är det smart med ett hållbart system med en dörr in. För sex, sju eller hade vi en mycket livlig debatt om sjukförsäkringarna i . Då handlade det om hur vi skulle kunna hjälpa fler människor tillbaka från långa sjukskrivningar. Hur skulle vi kunna komma ifrån de långa passiva sjukskrivningarna där många människor utan stöd och åtgärder fick det allt svårare att komma tillbaka till arbete? Man talar om att hade ungefär 750 000 människor i långtidssjukskrivning eller förtidspensionering. Det var unga människor som aldrig kom in i ett riktigt jobb, det var människor med psykiska besvär som i stället för att få rehabilitering lämnades till ett liv utan arbete, och det var människor som bodde i län i med hög arbetslöshet som sjukskrevs eller förtidspensionerades. Vi får inte glömma alla i det gamla systemet som snabbt faktiskt utsorterades till ett passivt liv utanför arbete och social gemenskap. Vi får inte heller glömma alla som inte fick rehabilitering på många månader eller år. Och glöm inte det som nämndes tidigare, nämligen att 140 människor , när det var som värst, förtidspensionerades. Under dessa år var det bråttom att göra något radikalt för att stoppa just utsorteringen av människor som tappade fotfästet i arbetslivet. Visst har en del detaljer i reformen fått rättas till. Så är det ofta. Men det hade inte varit bättre att vänta. Tvärtom hade det varit oförlåtligt att inte göra något åt den katastrofala situationen med sjukskrivningarna. När allianspartierna 2006 och 2007 presenterade den nya rehabiliteringskedjan med tydliga tidsgränser blev det mycket oro och rädsla. Det är naturligt eftersom det alltid är dramatiskt när det blir stora förändringar i något så viktigt som socialförsäkringarna. Vi från har alltid haft utgångspunkten att det behövs aktiv rehabilitering men att sjuka människor också måste ha en trygg försörjning. Det har varit utgångspunkten i vårt arbete med sjukförsäkringarna. kan vi se att det som helhet har blivit ett positivt resultat. Men vissa ändringar och förbättringar har fått göras. Men vad vi än säger är det faktiskt så att allt fler människor hittar en snabbare väg tillbaka till ett aktivt liv med studier eller arbete. Sjukskrivningstiderna har förkortats rejält, och är nere på normalnivå när det gäller sjukskrivningstider. Likaså har skillnaderna mellan olika geografiska delar av minskat kraftigt. Det beror framför allt på att rehabilitering och arbetsträning sätts in tidigare än förut, att stora resurser har satsats på sjukvården och att sjukskrivningen inte längre bara innebär passivitet. Det finns som bekant tidsgränser i den nya sjukförsäkringen när man gör en individuell prövning av arbetsförmågan. Just efter 180 dagars sjukskrivning gör den första prövningen mot hela arbetsmarknaden. Som vi har hört är det just denna prövning som dagens debatt egentligen handlar om. I själva verket är det ytterst få - det måste nämnas - som får sjukpenningen indragen på grund av prövningen . De allra flesta har fått tillbaka sin arbetsförmåga . Om man inte har blivit frisk väntar man antingen på operation eller på behandling som gör att man kan återvända till sitt vanliga jobb. Då får man givetvis också fortsatt sjukpenning. Eller också är man tyvärr så sjuk att arbete inte är att tänka på, och då får man givetvis också sin sjukpenning. Vi konstaterar när det gäller bland annat de siffror som vi fick redovisade att av de sjukskrivna har lämnat sjukskrivningen före . Oppositionen hävdade tidigare att dagens prövning efter 180 dagars sjukskrivning innebär att många får sin sjukpenning indragen. Statistiken visar att det är helt fel. Normalt sett får alla sjuka fortsatt sjukpenning om de vill ha det. Lagstiftningen är faktiskt mycket tydlig. Sjuka människor med behov av rehabilitering har en minst lika trygg försörjning som . Oppositionen är inte emot denna prövning. Det var man från början. Dagens debatt handlar om hur man ska formulera begreppet arbetsförmåga. Ska arbetsförmågan prövas mot, som det heter , den reguljära arbetsmarknaden, eller ska förmågan prövas mot så kallat normalt förekommande arbeten, som oppositionen vill? Det är svårt, tror jag, för vem som helst att förstå skillnaden mellan dessa begrepp. Jag har inte hört någon i oppositionen som har kunnat förklara den. Till exempel , som får betraktas som en expertmyndighet i denna fråga, menar att skillnaden har en mycket begränsad betydelse. Däremot har i sin utredning kommit fram till att det behövs ett nytt och betydligt bättre begrepp för att beskriva hur man prövar arbetsförmåga. Enligt ska ett sådant nytt begrepp innehålla ett uttryck som handlar om medicinska förutsättningar för arbete. Men det ska inte innehålla ordet arbetsmarknad. Båda dessa begrepp som vi har diskuterat och som oppositionen har tagit ett utskottsinitiativ om är ganska otydliga och svåra att definiera. Jag har inte hört någon säga vad skillnaden blir, och vilken typ av arbeten som man nu inte kommer att behöva söka eller kommer att behöva söka. Naturligtvis tycker vi i att det egentligen är ganska onödigt att införa ett nygammalt begrepp som inte på något avgörande sätt skiljer sig från dagens. Men som vi har hört är det en majoritet med de rödgröna och som vill ha denna ändring av formuleringen, och därför gör regeringen rätt när man nu går denna riksdagsmajoritet till mötes. har regeringen påbörjat ett arbete med att förtydliga vad som egentligen menas med arbetsförmåga. Jag ser fram emot att får ta ställning till ett nytt och bättre förslag . Vi i är tydliga med att sjukförsäkringen måste prioriteras i politiken och i statens budget. Det är viktigt att den hörnsten som socialförsäkringarna utgör i vårt välfärdssystem inger förtroende. Just beslutet om det vi diskuterar här kommer inte att göra stor skillnad vare sig till det bättre eller till det sämre. Däremot kan vi se fram emot att regeringen, vi allianspartier och förhoppningsvis även andra partier i fortsätter arbetet med att utveckla hur just arbetsförmågan på ett rättvist och rättssäkert sätt ska bedömas.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Jag noterar att säger att beslutet om det vi diskuterar här inte kommer att leda till någon skillnad. Det är fascinerande. och hans allianskamrater har ju ägnat åt att ivrigt försöka förhindra det här beslutet, åt att obstruera och se till att vi kallas till en extra riksdag. Dessutom har det hävdats att det här kostar 2,4 miljarder. Det är dock inte det jag hade tänkt säga.I förra replikskiftet sade allianskollega att man inte ska ha allmosor till de sjukskrivna med bidrag från politiker. Jag som tycker att sjukförsäkringen är en försäkring - det handlar om ersättningar, inte om bidrag; man avstår en del av lönen för att betala en social försäkring - finner det gjorda påståendet anmärkningsvärt. Min fråga får därför bli: Delar uppfattning om att det här handlar om allmosor från politiker?I sammanhanget ska det påpekas att av de sociala avgifter till vilka vi avstår en del av vår lön för att finansiera vår gemensamma försäkring går mer än en tredjedel till annat än till vår sjukförsäkring. Sjukförsäkringen går nämligen med vinst, med ordentliga överskott. Men de pengarna går inte till rehabilitering, inte till omställning eller till annat som hade varit rimligt för att upprätthålla en bra arbetslinje och en väl fungerande försäkring. Nej, de pengarna går till annat.Det har gjort att väldigt många, inte minst bland TCO:s medlemmar - lärare, sjuksköterskor och poliser - hamnar i ett läge där de måste ta kompletterande försäkringar. Det räcker alltså inte att bara ha en socialförsäkring som man betalar via lönen. Dessutom måste man betala en privat försäkring.Ett sätt att komma ifrån detta vore att höja taken, någonting som har tyckt vara ett väldigt viktigt förslag. Tycker ni i fortfarande att taken i sjukförsäkringen ska höjas?Min sista fråga kan jag vänta med till min nästa replik. Det är lite svårt att debattera när kommenterar vad en annan talare sagt. Jag uppfattade inte att Finn i sin replik hade nämnda åsikt.Självklart är vi, både i Alliansen och förhoppningsvis i alla partier i , överens om att sjukförsäkringen är just en försäkring. Människor som bor och vistas i har rätt till försäkringen. Det är självklart, och det är min och naturligtvis hela Alliansens utgångspunkt.Sjukförsäkringen är någonting som man har rätt till, och det handlar inte om allmosor.Beträffande begreppet "normalt förekommande arbete" när det gäller den reguljära arbetsmarknaden vill jag minnas att vi från olika myndigheter fått tre olika tolkningar av innebörden. Jag tillhörde aldrig dem som bestämde sig för vilken tolkning från myndigheterna som var den korrekta, utan jag nöjde mig med att konstatera att det var mycket osäkert om det skulle bli någon större skillnad med begreppet här.Som vi under utskottsredovisningen hörde tolkade generaldirektören hos - vi får se hur det blir - att det blir en ytterst liten skillnad när det gäller de här begreppen.Sammanfattningsvis: Det är onödigt att göra en sådan här förändring när vi har ett så stort arbete med att fortsätta att utveckla sjukförsäkringen. Det är mitt argument för att inte ha stött den föreslagna förändringen. Ändå accepterar jag den eftersom jag inte tror att den i någon större utsträckning kommer att skada.När vi går vidare med sjukförsäkringen kommer vi i att genom våra representanter i den parlamentariska utredningen återkomma till många av de förslag som vi har i vårt partiprogram och så vidare. En av de principer som vi står bakom är att det ska vara högre tak än som är fallet i sjukförsäkringen. av befolkningen ska ha av sin inkomst försäkrad. Jag vill tacka för klargörandet här. Jag uppskattar att står fast vid att det är fråga om försäkringsersättningar, inte bidrag, och att man ställer sig bakom kravet på 80 procents ersättningsnivå och att taken behöver höjas.