bet · GZ01FiU45 · 2012-02-22 00:00:00 — Kommissionens förslag till direktiv om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (KOM(2011) 895 slutlig), som redovisas i finansutskottets utlåtande /12:FiU45, har prövats av utifrån tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. välkomnar kommissionens förslag och ser i huvudsak positivt på förslaget till revidering av direktivet som i många delar ligger i linje med svar på den grönbok som legat till grund för översynen. När det gäller arbetsmiljöhänsyn anser dock att det i upphandlingar ska kunna ställas krav på att det ska finnas kollektivavtal. Vidare måste det finnas möjlighet för det offentliga att ge människor meningsfull sysselsättning, och det måste bli tydligt att krav på sociala kriterier kan ställas vid upphandlingar. I likhet med regeringen anser att de delar av förslaget som handlar om tillsyn och vägledning är viktiga. Enligt mening bör det vara en uppgift för varje medlemsstat att inrätta ett system för tillsyn och för stöd och vägledning. Detta kan då utformas utifrån de konstitutionella förutsättningarna i varje medlemsstat. Hur myndigheter ska organiseras är ett nationellt ansvar, och det finns ingen anledning att på EU-nivå föreskriva vilka organisatoriska åtgärder som ska vidtas i en medlemsstat. Effektiva system för tillsyn och uppnås bäst genom nationella regler. Varje medlemsstat har sina egna konstitutionella förutsättningar. Det är därför uppfattning att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet är överens om denna subsidiaritetsprövning. Men anser att egentligen varenda del i direktivet i princip strider mot subsidiaritetsprincipen - det vill säga att det egentligen inte finns någonting i den offentliga upphandlingen som det är relevant att flytta upp till EU-nivå, som det ser ut. Där kan man säga att vår uppfattning något skiljer sig från övriga utskottets. Man menar att man i grunden är positiv till direktivet. Dock har man hittat några detaljer som man invänder mot. De små detaljinvändningarna räcker för att vi gemensamt ska vara överens om prövningen i sak.Däremot skulle jag, herr talman, vilja slå ett slag för proportionalitetsprincipen som jag tycker att man helt utelämnat. I målsättningarna för processen med offentlig upphandling vill man nämligen tydligare lyfta in social integration, bekämpandet av klimatförändringar, hänsynen till energieffektivitet och så vidare - i sig självklart lovvärda initiativ, men det här hör inte hemma i processen med offentlig upphandling. Processen med offentlig upphandling och lagen om offentlig upphandling ska i första hand säkerställa affärsmässighet. När skattemedel hanteras är det viktigt att det finns en tydlighet för medborgarna så att man kan se hur skattemedlen används vid upphandling. Om varor och tjänster som förmedlas i inte uppfyller de krav vi har på hänsynen till miljön, integrationen och så vidare får man så klart lagstifta. Detta är viktigt alldeles oavsett var upphandlingen sker - oavsett om den sker i det privata eller om den sker i det offentliga.Det är inte rimligt att det bara är vid offentlig upphandling som det här ansvarstagandet ska ske. Det måste ske även i det privata. Därför saknas en annan lagstiftning om man nu menar att det finns brister när det kommer till hänsynen till miljön, den sociala integrationen och så vidare.Vid offentlig upphandling får det först konstateras vilken vara eller tjänst man vill inhandla. Men för att medborgarna lätt ska kunna se att skattemedlen används väl är det så klart det affärsmässiga man måste titta på: Får vi den här tjänsten eller varan till ett bra pris?Men när man frångår den principen och plockar in en rad andra målsättningar - som det dessutom är svårt att mäta och som är av mer social karaktär - öppnas det också för godtycke. På den enskilda upphandlaren läggs ett ansvar som egentligen inte hör till processen som sådan.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1 i vartdera utlåtandet. Som vi hört handlar debatten om finansutskottets utlåtanden nr 45 och 50. I båda utlåtandena hanteras ämnet offentlig upphandling.Utskottet har att ta ställning till subsidiaritetsprövning, det vill säga om frågan ska avgöras nationellt eller om den hör hemma i gemenskapen i EU.Ärendet har rubriken och rådets direktiv om offentlig upphandling (FiU50). Från finansutskottet lämnas ett motiverat yttrande över frågan om organisation och myndigheter för att uppnå och kunna tillgodose krav på tillsyn, kunskap, utbildning, vägledning och stöd.I frågan om på vilket sätt olika myndigheter i ett land organiseras för att lösa uppgiften med att uppnå de gemensamma kraven menar vi att det måste kunna ske på ett bra sätt utifrån det egna landets organisationsstruktur. Därför är det viktigt att varje land självt kan bestämma över hur myndighetsorganisationen ska se ut. Det vi vill är att värna hur vi myndighetsmässigt ska organisera och utforma verksamheten.I denna fråga hanteras endast subsidiariteten, inte sakfrågorna i övrigt. Dessa kommer att behandlas i ett betänkande längre fram då vi i sak tar ställning till förslagen om offentlig upphandling.Som ni hört här finns i motiverat förslag från ytterligare en punkt utöver den del som berör myndigheterna. förslag till tillägg handlar om att framlagt förslag strider mot proportionalitetsprincipen. De menar att förslaget vida går utanför de ramar och målsättningar som satts upp för att införliva mål vars fokus de menar inte ligger på effektivitet och smidighet avseende offentlig upphandling.Herr talman! Jag menar att frågan om proportionalitetsprincipen hör hemma i ett betänkande som behandlar sakfrågorna. Man kan titta på varje fråga och område för att se om det strider mot proportionalitetsprincipen. Den innebär att kraven på leverantören och i kravspecifikationen måste ha ett naturligt samband med och stå i rimlig proportion till det som upphandlas.Om krav i offentlig upphandling står det att krav som ställs ska vara både lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Om det finns flera alternativ bör det alternativ väljas som är minst ingripande eller belastande för leverantören.Jag vill understryka att val av leverantör ska ske på affärsmässig grund och att avtal ska träffas med den leverantör som erbjuder den bästa varan, tjänsten eller entreprenaden till det bästa priset. Det gäller hela den inre marknaden och är inte en fråga endast för Sverige.Dessutom går det att göra beställningar på upphandlingsområdet med kriterier som gör att det inte behöver bli dyrare utan att det kan bli billigare och effektivare.I det kommande betänkandet kommer frågan om att se till hela produkten eller varan och kretsloppskedjan att behandlas.Herr talman! har i sitt förslag till utskottets förslag till motiverat yttrande lyft in att det i offentlig upphandling ska kunna ställas krav på kollektivavtal. Att ställa krav på kollektivavtal bryter mot diskriminerings- och likabehandlingsprincipen eftersom olika länder har olika sätt att skriva avtal.Att ställa krav på kollektivavtal är också ett sätt att utestänga en hel del av de svenska företagen inom från att delta i offentlig upphandling. Däremot kan den upphandlande myndigheten välja ut enskilda krav och kriterier från ett befintligt kollektivavtal och uppställa dessa som villkor.Vad som då behövs är att den upphandlande myndigheten måste visa att de valda kriterierna är förenliga med gemenskapsrätten och inte saknar relevans för de valda utförarna. Det är vad vi kallar proportionalitetsprincipen. Myndigheten måste också kunna kontrollera och följa upp att kraven faktiskt efterlevs.Eftersom kollektivavtal är ett svenskt paket med regler i som inte finns på samma sätt i andra länder kan inte ställa krav som diskriminerar andra länder. Offentlig upphandling innebär gemensam lagstiftning. Inte minst vi här i bör vara öppna för handel över gränserna eftersom vi själva bor i ett litet exportberoende land.Vidare lyfter fram krav på sociala kriterier. De menar att det måste bli tydligt att det går att ställa upp sådana vid offentlig upphandling. Precis som framför går det att ställa upp dessa sociala kriterier. Här gäller samma sak som vid andra upphandlingar. Det är att de ska anknyta till varan eller tjänsten och att de grundläggande principerna gäller.Sociala kriterier är en av de sakfrågor som vi kommer att behandla i kommande betänkande inom finansutskottet. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag och avslag på de två reservationerna. Det blir lite oklart för mig vilken linje som majoriteten i utskottet egentligen håller i principdiskussionen.Ann-Charlotte menar å ena sidan att krav på utökat socialt ansvar är ovidkommande. Sådan hänsyn kan man redan ta med gällande lagstiftning. Å andra sidan är man i grunden positiv till ett EU-direktiv som vill utöka det sociala ansvarstagandet.Dessutom säger att upphandling måste ske utifrån en affärsmässig grund. Min fråga är återigen: Varför väljer man då att lyfta in andra målsättningar som inte har med affärsmässighet att göra? I detta utlåtande behandlar vi subsidiaritetsprövningen. Det handlar om att bestämma om det är vi här i som ska ta ställning till förslaget eller detta är ett förslag som går över gränserna. Om man har sociala kriterier som redan går över gränserna är det ingenting nytt för . Då finns de redan där. Som jag sade innan återkommer vi till detta när vi talar om sakfrågorna.När det handlar om effektiviteten och annat går det att ställa upp kriterier. Det behöver inte bli dyrare. Det kan till exempel gälla funktionalitet. Man kan tänka sig att Försvaret ska köpa termosar som ska vara hållbara för att inte krossas. Man kan då ställa krav på dem utifrån egenskaper så att man använder metall för att tillverka den.Man kan också se till vad funktionen ska vara. Då kan man kanske komma fram med material som vi inte känner när man gör en upphandling. Det kan göra att de kanske klarar sig längre, blir mer hållbara och till och med billigare. Det är detta vi vill öppna för. Jag tycker fortfarande att det är svårt att följa argumentationen. Å ena sidan ska upphandling ske affärsmässigt. Å andra sidan ska man ta in andra målsättningar än affärsmässighet.Å tredje sidan står inte de mot varandra menar eftersom det även kan gälla andra kriterier. Om varan eller tjänsten som förmedlas till exempel är mer hållbar ur ett miljöperspektiv kan den fortfarande vara billigare. De behöver därför inte i stå i strid mot varandra.Det är klart att det är så. Vi kan ställa upp hur många kriterier som helst. I den bästa av världar kommer många upphandlingar ändå att ske affärsmässigt. Men problemet är att det öppnar upp för att det inte sker. Det öppnar för att man väljer att göra upphandlingar där andra hänsyn tas på bekostnad av affärsmässigheten. I det fall det inte sker på bekostnad av affärsmässigheten har man över huvud taget ingen nytta av de andra målsättningarna.Då hade i varje fall det alternativ som varit mest affärsmässigt vunnit, och då tillför inte övriga målsättningar någonting. Det enda gång jag kan se där de övriga målsättningarna över huvud taget tillför någonting är när man frångår principen om affärsmässighet. Annars hade man i varje fall hamnat i samma val i slutändan. Om man tittar på offentlig upphandling och att man ska köpa en vara till billigaste pris kan jag förstå argumentation. Men om man från början bestämmer sig vad det är för produkter eller tjänster till vilken kvalitet man ska ha utgår man från det pris man vill ha för den kvaliteten. Därför menar jag att det inte behöver stå i motsats till varandra.