bet · GZ01KU15 · 2012-04-02 00:00:00 — Det har flera skäl.För det första är det viktigt att framhålla att det i princip är positivt om det är möjligt att under ett yrkesliv arbeta såväl inom staten som inom det privata näringslivet. Det är bra om det inom statsförvaltning och politik finns personer med kunskaper, erfarenheter och referensramar från den privata sektorn, och det är bra om det privata näringslivet anställer personer som förstår hur den politiska beslutsprocessen går till, exempelvis varför det måste få ta att utarbeta ny lagstiftning.Min erfarenhet är att offentliga tjänstemän och företrädare för näringslivet ofta har svårt att förstå varandras utgångspunkter och att man ibland har så olika världsbilder att det är svårt att föra en meningsfull diskussion.Det behövs alltså fler - inte färre - som kan överbrygga den kunskaps- och kommunikationsklyftan. Kunde staten och politiken få en större förståelse för det privata företagandets villkor, som företagen bättre förstod vad det innebär att arbeta i en politisk, demokratiskt styrd organisation, tror jag att det skulle vara en i hög grad förtroendeskapande utveckling.För det andra: Varje gång man inför en ny reglering måste man vara säker på att den fyller sin tänkta funktion och att den är mer effektiv än andra tänkbara lösningar för att nå det mål man eftersträvar.I fallet med karantän för statsråd med flera är ett syfte att hindra att hemlig information kommer den nya arbetsgivaren till del. Men vi har ju redan ett brott i som heter brott mot tystnadsplikt och som kan ge böter eller fängelse. Om man får del av hemlig information som statsråd eller statstjänsteman måste man hålla tyst om den även efter det att man har lämnat sin statliga befattning. Att man kan åtalas och dömas för brott om man avslöjar hemliga uppgifter borde vara tämligen avskräckande.Däremot är det svårare att se hur en karantänsbestämmelse skulle hindra någon från att sprida hemliga uppgifter. Det en person vet vet personen även eller två, när karantänstiden har tagit slut. Om personen är beredd att bryta mot lagen och avslöja hemliga uppgifter för en ny arbetsgivare blir det brottet inte mindre allvarligt om avslöjandet sker i stället för , och även om anställningen inleds kan avslöjandet mycket väl göras redan i dag.När det gäller syftet att hindra ett företag från att belöna en minister eller myndighetsperson med en välavlönad tjänst som tack för att personen har gynnat företaget är det också i den situationen svårt att se hur en karantänsperiod skulle kunna förhindra korruption. Den välavlönade tjänsten är förmodligen värd att vänta eller två på, om det är vad som krävs.Även här menar jag att strafflagstiftningen är ett effektivare sätt att komma åt klandervärda ageranden på. Mutbrott innebär att ta emot muta eller annan otillbörlig belöning för sin tjänsteutövning, och den bestämmelsen gäller oavsett om man får belöningen före eller efter det att man har slutat sin anställning.Mycket talar således för att en karantänsperiod inte är en effektiv metod för att uppnå de mål man eftersträvar.För det tredje har allt en prislapp. Staten måste kompensera den som är satt i karantän för den inkomstförlust som personen lider. Att sätta ett statsråd i karantän skulle kosta . Blir det ett regeringsskifte i en avlägsen framtid talar vi om kanske 22 statsråd eller . Talar vi dessutom om statssekreterarna blir beloppet än mycket större.Jag tror inte att sjuksköterskor, byggnadsarbetare och handelsanställda vill att deras skattepengar ska gå till före detta ministrar eller andra statsföreträdare som skulle kunna försörja sig själva genom eget arbete men får betalt för att gå hemma och skrota.För att övergå till frågan om statsskicket: Det finns som vanligt några motioner där man förespråkar republik.I som vår, med stora och snabba förändringar, är det dock viktigt att det också finns trygga och stabila institutioner som vi kan samlas kring och som kan vara en lugnande och balanserande kraft i samhället. Monarkin är en sådan institution. Dess främsta styrka ligger just i dess kontinuitet och i den gemenskap mellan alla oss som bor i som den både skapar och symboliserar.Kontinuiteten blir tydlig om man tänker på att kung snart har suttit på tron och är inne på sin sjunde statsminister. Flera generationer politiker har kommit och gått under denna långa tid, men kungen är kvar och kommer mänskligt att döma att vara kvar långt efter det att vi som sitter i kammaren nu har lämnat riksdag.Därigenom markeras och manifesteras stadgan och stabiliteten i det svenska statsskicket och den svenska demokratin. Om eller så kommer prinsessan att delta i högtidliga öppnande, en ceremoni som sedan blir ett återkommande inslag i hennes liv. På så vis kopplas en ny länk till statsskickets och den svenska historiens långa kedja.Gemenskapen som monarkin skapar mellan alla oss svenskar, över generationsgränser, geografiska avstånd och allt annat som skiljer oss åt, bygger på att vi genom monarkin alla delar en gemensam berättelse. Parallellt med att våra egna liv utvecklas följer vi hur också hela familj lever sitt liv. Prinsessan födelse blir något som vi alla kommer att tala om, minnas och relatera till, och därigenom blir prinsessans födelse också en del av våra liv och en ny del av den gemensamma berättelsen. Monarkin fungerar väl och tjänar vårt land väl. Den som vill avskaffa monarkin och därmed laga det som inte är trasigt har mycket att bevisa. Den svenska monarkin har sina rötter , det vill säga innan började byggas på den ö där vi nu befinner oss och kanske innan riksdag tog i besittning. Trots detta är det min övertygelse att monarkins bästa dagar ligger framför oss.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. Jag tror som att det är väldigt viktigt att man i den privata industrin och näringslivet har bra kunskap om politikens villkor och förutsättningar, liksom det är viktigt att vi politiker och tjänstemän i den statliga byråkratin har kunskap om det privata näringslivet. Jag är dock inte säker på att dessa båda diskussioner är oförenliga. Det handlar om att införa en karantän för ett litet antal höga tjänstemän och statsråd för att de inte ska utnyttja sin position efter att de har avgått eller att de byter jobb på ett otillbörligt sätt. Det kan knappast hindra i det här fallet.Det här berör ett litet antal personer. Jag tror att det är en reglering som inte kommer att behöva användas så mycket, men det finns ändå skäl att införa den. Det visar erfarenheterna från många andra länder. Man har infört det här, och man har funnit skäl att införa en form av tidskarantän. Vi bör införa en hel del andra åtgärder som gör att människor i näringslivet får bättre kunskap om politiken och vice versa, men det är ett dåligt skäl till att stoppa den här regleringen. Det tycker jag definitivt.Tycker att har fel när man tar upp den här frågan som en viktig korruptionsfråga och rekommenderar sina medlemsländer, däribland , att införa regler på det här området? Som jag redogjorde för i mitt anförande menar jag att det finns ett antal bärande argument mot regler om tidskarantän. Jag pekade på att man kan ifrågasätta om dessa regler verkligen skulle vara effektiva. På vilket sätt blir något bättre av att en person tvingas vänta på att få tillträda en viss tjänst?De kunskaper man har finns kvar även . De kontaktnät man har finns också kvar . Skulle tjänsten vara en otillbörlig belöning för något man har gjort är den förmodligen värd att vänta på. Jag ifrågasätter alltså om detta är ett effektivt verktyg för att åstadkomma det som vill åstadkomma och som är en god sak, nämligen att bekämpa korruption och maktmissbruk.Detta är en viktig fråga, men jag tror att det finns andra verktyg i vår verktygslåda som är betydligt mer verkningsfulla och som det också skulle kosta mindre att använda. Det är viktigt att har en offentlighetsprincip så att man kan granska vad myndigheterna gör. Det är viktigt att vi har meddelarskydd och en fri press som gör att vi kan uppmärksamma missförhållanden. Det finns i grunden en hederlighet i svensk statsförvaltning som jag tror att de flesta av oss ser.Min grundläggande syn är att straffrätten är det bästa och effektivaste sättet att angripa de övertramp som kan ske. Jag menar att de sanktionsmöjligheterna är tillräckliga. Sedan är det viktigt att det förs en offentlig debatt om detta, att man kritiskt granskar och ifrågasätter det som en del personer gör och att de får stå till svars för det i en offentlig diskussion och försvara sina handlingar. Jag kan dock inte se att den åtgärd som föreslår skulle vara ett verkningsfullt sätt att bekämpa korruption. och hävdar att det här är fel verktyg. Ett problem i sammanhanget är att nästan vilket verktyg vi än diskuterar när det gäller att skärpa reglerna mot korruption är motståndare till det. Inte en enda av rekommendationerna till från organ Greco har regeringen velat åtgärda. I det sammanhanget blir det konstigt att peka på att just det här verktyget är dåligt. anser ju att i stort sett alla verktyg är dåliga. får det att låta som om han talar för en bred majoritet av riksdag när han anklagar just för att inte stödja det här förslaget. Sanningen är ju att det är en bred majoritet i riksdag som inte tycker att det han föreslår är en god idé, nämligen alla allianspartierna och Socialdemokraterna. Det är kanske något som man bör väga in när man använder den typen av argument.Låt mig återigen säga att det är viktigt att vi har ett effektivt arbete mot korruption. Den här regeringen har alldeles presenterat förslag till ny lagstiftning mot just mutor och bestickning som ett led i en effektiv korruptionsbekämpning. Vi har förstärkt resurserna till polisen för att polisen ska bli effektivare och bättre på att klara upp olika typer av brott, inklusive korruptionsbrott. Vi ser också att det rullas upp korruptionsskandaler på olika håll, framför allt på nivå, i den offentliga förvaltningen. Det är mycket allvarligt och riskerar att skada förtroendet. Den debatt vi för här gäller dock om vi ska inrätta ett ganska byråkratiskt och kostsamt system för att hantera övergångar från offentlig till privat sektor för ett antal personer i ledande statliga befattningar. Där är min uppfattning att det inte är verkningsfullt, av de skäl som jag anförde. Den grundläggande frågan till , även om han inte kan svara på den , blir just den jag ställde : Vad blir bättre av att man väntar ? På vilket sätt bekämpar man korruption och maktmissbruk genom att låta en person vänta på att få något som skulle kunna vara en otillbörlig belöning? Jag kan inte se det. Däremot kan jag se att straffrätten, polis och åklagare kan vara verkningsfulla medel för att komma åt maktmissbruk och korruption. Betänkandet om författningsfrågor tar upp frågor av varierande karaktär. Jag tänkte säga något om två av dem: antalet ledamöter i och tidskarantänen för statsråden och de höga tjänstemännen.Det kan i förstone låta attraktivt att kunna spara pengar på en mindre riksdag, men det vore till priset av flera demokratiska värden. Jag tänkte lyfta fram några exempel och argument. Jag är övertygad om att ett system som tillåter mindre partier att ha representation i parlamentet bättre återspeglar befolkningens värderingar än ett parlament med enbart stora partier. Spärren på till uppfattar jag har stort stöd. Det finns inga planer på att ändra detta.Kommer ett parti in i bör det partiet också ha representation och insyn i alla utskott. innebär det att ett parti som fått av väljarnas röster bör få minst 15 mandat.I dag har och , som vardera fick av rösterna, 19 mandat. Skulle minskas med 100 ledamöter, det vill säga , skulle partier i den storleken få färre mandat än antalet utskott. Det skulle både försvåra dessa partiers arbete och göra arbete mindre förutsägbart. Och det skulle skapa större oro inför politiska beslut.En viktig del av vårt valsystem är just att proportionaliteten fungerar, det vill säga att antalet mandat återspeglas av det antal röster som ett parti har fått. I vallagskommittén tittar vi på hur vi ska åstadkomma bättre proportionalitet, eftersom flera små partier val fått färre mandat än vad de fått röster. Med färre ledamöter blir proportionaliteten i sannolikt sämre, och det vore olyckligt.Sveriges parlament utmärker sig genom att vara ett av de mest jämställda och att även yngre personer finns representerade. Statsvetare har säkert tittat på varför det har blivit så här, men en inte alltför djärv gissning är att de flesta partier vinnlägger sig om att ha kandidater med olikheter på sina listor och att fler än en person kommer in i riksdagen.Om det blir färre platser i kapas personer längre ned på listan bort. Kvar blir i de flesta fall de som toppar listan, vilket skulle ge konserverande drag till parlamentet. Det är ur demokratisk aspekt bra att har ett parlament med bredd, där olika väljare kan känna igen sig, att olika ideologier möts i argumentation och att det finns personer med olika infallsvinklar, vilket underlättas genom balans i fråga om kön, ålder och etnicitet.Det här är några av skälen till varför jag menar att det inte finns anledning att ändra på storlek.Sedan vill jag säga något om frågan kring karantänsregler. Det är positivt att det här har blivit en levande fråga med olika aktörer och debattörer.Sverige är ett land med låg korruptionsnivå, och vi har ett högt förtroende för våra myndigheter. Det är grundläggande i en demokrati och en rättsstat. Även om det är svårt att prissätta detta har det självklart ett högt värde som vi aktivt måste arbeta för att behålla.Det är naturligtvis välkommet att det kommer konkreta förslag, såsom i den presenterade rapporten av Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi. Frågan om att kunna utlösa karantän för statsråd och högre tjänstemän ska diskuteras. Intentionen med förslaget är förstås god. måste baksidan av myntet analyseras. Vad skulle det innebära att staten betalar kvalificerad arbetskraft för att inte jobba? Vad har det för folklig förankring att höga statstjänstemän får förmånliga friår? Det rimmar dåligt med arbetslinjen.Från sida uppmuntrar vi diskussioner om hur vi bäst skapar en sund styrning och förvaltning av . värnar vi arbetslinjen och menar att det måste finnas rörlighet på arbetsmarknaden som medger smidiga övergångar mellan offentlig och privat sektor.Det är angeläget att få bättre kännedom om hur stora problemen egentligen är och vilka verktyg vi har eller behöver. Och jag tycker att vi har haft en bra debatt här i dag.Mot denna bakgrund menar jag att frågan gagnas av att diskuteras vidare innan vi funderar i termer av utredningar och tillkännagivande till regeringen. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.