bet · GZ01AU8 · 2012-04-03 00:00:00 — Det är väsentligt att reglerna i arbetslöshetsförsäkringen är utformade så att de inte i praktiken sätter upp hinder för den enskilde att få en varaktig anställning efter arbetslösheten, och därför bör det i vissa situationer finnas möjlighet till en ytterligare ersättningsperiod (yrkande 23). Frågor som rör tidigare tillkännagivanden konstaterar i motion A308 yrkande 21 att har tillkännagett för regeringen som sin mening att regeringen bör återkomma till med lagförslag som ger arbetslösa rätt att begränsa sitt arbetssökande . Det har regeringen ännu inte gjort. bör därför, enligt vad partiet anför, begära att regeringen återkommer med ett sådant förslag. och (S) anför i motion A333 att det enligt det nuvarande systemet är ett tvång för en person som blir eller är arbetslös att söka arbete i hela landet. Man har också tagit bort möjligheten att ta hänsyn till att den sökande har små barn. Förutom att ersättningen är låg finns också en bortre gräns för möjligheten att få ersättning. Sedan man passerat den gränsen återstår oftast bara försörjningsstöd. Motionärerna framför också att dagens villkor för deltidsarbetslösa inte är i linje med arbetslinjen. De anser att ingen borde straffas för att de har ett arbete på deltid. Arbetsvillkoret och andra frågor om villkor för rätt till ersättning för i motion A308 fram ett antal förslag, bl.a. gällande villkoren för ersättning, som inte är tänkta att genomföras under innevarande budgetår. Utskottet kan konstatera att gemensamt för dessa mer långsiktiga förslag är att inte presenterar några uppskattningar av vilka kostnaderna skulle bli, än mindre några idéer om hur en finansiering skulle kunna ske. För dem som engagerar sig i försäkringens utformning borde det vara känt att även till synes begränsade regeländringar till de försäkrades förmån vanligen medför betydande utgiftsökningar. Enligt utskottets mening bör förslag om förändringar i försäkringen också analyseras med avseende på hur de förhåller sig till att försäkringen ska vara en omställningsförsäkring. Någon sådan analys finns inte i motion. Utskottet vill dessutom på ett övergripande plan varna för att omfattande försvagningar av de krav som ställs för att få rätt till ersättning vilket är den röda tråden i förslag kommer att leda till att färre människor kan ta steget från bidrag till arbete. Utskottet noterar att departementspromemorian Rättssäkerhet och likabehandling i arbetslöshetsförsäkringen (Ds 2012:3), som presenterades , bl.a. behandlar frågan om hur de allmänna villkoren för att få ersättning från försäkringen ska regleras. Departementspromemorian innehåller förslag till regeländringar i och . Det övergripande syftet med de föreslagna ändringarna är enligt promemorian att förtydliga regelverket för att göra det mer förutsägbart för både arbetssökande och myndigheter. Ändringarna bedöms också leda till att arbetsmarknadens funktionssätt förbättras genom att sökaktiviteten bland de arbetslösa förväntas öka, vilket medför kortare arbetslöshetstider. I förlängningen bidrar detta till högre varaktig sysselsättning. De allmänna villkoren föreslås bli ändrade på så sätt att de endast ska innehålla villkor för rätt till ersättning som den sökande kan och ska uppfylla fr.o.m. av arbetslösheten. Utskottet kan konstatera att även tillkännagivande om ett återinförande av den s.k. 100-dagarsregeln berör frågan om hur de allmänna villkoren ska regleras (se nedan). Utskottet anser att beredningen av promemorian och av tillkännagivandet bör avvaktas. När det särskilt gäller yrkande om att arbetssökande ska kunna anvisas arbete inom Försvarsmakten noterar utskottet att Utredningen om Försvarsmaktens framtida personalförsörjning i sitt betänkande (SOU 2010:86) föreslog att Arbetsförmedlingen inte ska få anvisa arbeten inom Försvarsmakten som är förbundna med internationell arbetsskyldighet. Utredningen anförde huvudsakligen tre skäl för sitt ställningstagande: att sådana anställningar inbegriper hantering av vapen och träning och utbildning för att delta i väpnad strid, att anställningarna inbegriper internationell arbetsskyldighet och att Försvarsmaktens rekrytering numera ska vila på frivillighet. Förslaget borde enligt utredningen i första hand genomföras i form av en överenskommelse mellan om vilka anställningar som ska få anvisas. Regeringen konstaterar i propositionen Soldatanställningar i Försvarsmakten (prop. 2011/12:115) att en sådan överenskommelse skulle sakna författningsstöd och därmed bli utan reell betydelse. Regeringen anför emellertid följande (s. 147). Regeringen kan konstatera att en internationell arbetsskyldighet sannolikt ligger utanför vad som kan betraktas som ett lämpligt arbete. Arbetsförmedlingen har också angett att i och med att Försvarsmakten har beslutat att internationell arbetsskyldighet ska gälla alla befattningar inom myndigheten kommer Arbetsförmedlingen inte att anvisa någon arbetssökande arbete inom Försvarsmakten. Det är mot denna bakgrund inte aktuellt att nu utreda en förändring av regelverket. Regeringen kommer dock att noga följa frågan och förutsätter att Arbetsförmedlingen, IAF och andra berörda myndigheter håller regeringen informerad om utvecklingen på detta område. Utskottet kan konstatera att regeringen redan är uppmärksam på frågan. Det finns därmed inget behov av något tillkännagivande från sida med anledning av den motion som behandlas, varför yrkandet kan avslås. Med vad utskottet nu har anfört avstyrks motion A308 (V) yrkandena , 22 och 23. Frågor som rör tidigare tillkännagivanden och motionärerna bakom motion A333 (S) berör de två tillkännagivanden om arbetslöshetsförsäkringen som riktade till regeringen under föregående (bet. 2010/11:AU9, rskr. 2010/11:279). Det första tillkännagivandet innebar att regeringen uppmanades att återkomma med ett lagförslag som innebär ett återinförande av den s.k. 100-dagarsregeln, enligt vilken en arbetssökande skulle få rätt att begränsa sitt sökområde till lämpliga arbeten inom sitt yrke och i närområdet. I det andra tillkännagivandet uppmanades regeringen att se över försäkringens regelverk när det gäller den nuvarande begränsningen att en sökande endast kan få ersättning på deltid i . Utskottet kan konstatera att regeringen ännu inte återkommit till med anledning av dessa tillkännagivanden, men noterar att regeringen i skrivelse 2011/12:75 med redogörelsen för behandlingen av skrivelser till regeringen anger att den ämnar göra så. Utskottet välkomnar detta. Utskottet gör liksom regeringen bedömningen att frågorna som ryms i dessa två tillkännagivanden liksom tillkännagivandet om förtroendevalda och den avlämnade departementspromemorian 2012:3 har beröringspunkter sinsemellan. Det kan därför, enligt utskottets mening, vara önskvärt med en beredning som i möjligaste mån involverar alla dessa frågor. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att de nu behandlade yrkandena ger anledning till något ytterligare ställningstagande, varför motionerna A333 (S) och A308 yrkande 21 (V) avstyrks. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden om icke-diskriminering och förenkling. Utskottet föreslår att avslår yrkandena. Jämför reservation 9 (V). framför i motion A308 yrkandena 15, 16, 19 och 20 ett antal förslag till ändringar i försäkringens regelverk som enligt partiet ska göra det mindre diskriminerande och enklare. Med dagens regler beräknas normalarbetstiden på den genomsnittliga arbetstiden under en ramtid av . Det är enligt mening en orimlig ordning i en situation då olika visstidsanställningar blivit allt vanligare. Bland ungdomar är olika slag av visstidsanställningar den vanligaste anställningsformen och ofta det enda som står till buds. Normalarbetstiden bör beräknas så att den inte diskriminerar deltids- och visstidsanställda (yrkande 15). Beräkningen av normalinkomst och normalarbetstid bör också förenklas (yrkande 16). Normal frånvaro ska inte behöva utredas av a-kassan. En möjlighet kunde enligt vara att frånvaro för den som varit heltidsanställd inte behöver redovisas av arbetsgivaren. konstaterar att pensionsavdrag från en dagpenning som är av normalinkomsten görs för den som har förtida uttag av pension. Omräkningen till slår hårt mot dem som tar ut en låg andel av pensionen (t.ex. premiepension) och har en låg normalinkomst. Pensionsavdrag bör göras utan omräkning av dagpenningen och inget pensionsavdrag bör göras för den som blivit beviljad förtida uttag men inte tar ut pension (yrkande 19). Slutligen anser , med hänvisning bl.a. till reglerna om ersättningsperiodens längd, att arbetslöshetsförsäkringen inte ska vara utformad så att den diskriminerar unga och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara neutral i förhållande till ålder och familjesituation (yrkande 20). tar i motion A308 upp ett antal regelförändringar som man anser skulle medföra en förenklad och mindre diskriminerande utformning av försäkringen. Utskottet kan på ett principiellt plan ställa sig bakom dessa ambitioner, men anser att i utformningen av sina förslag bortser från andra viktiga syften med försäkringen. Enligt utskottets mening ska arbetslöshetsförsäkringen vara en omställningsförsäkring, inte en långvarig försörjningsform. Försäkringen måste också utformas så att den stimulerar arbetssökande att ta även kortare arbeten. Förenklingsambitioner i regelverket kan inte föras så långt att de skapar godtycke genom en alltför schabloniserad ersättning som inte på ett rättvist sätt avspeglar skillnader i arbetshistoria mellan olika ersättningstagare. Slutligen anser utskottet att de mindre avsteg från en strikt likabehandling som finns i arbetslöshetsförsäkringens regelverk inte kan betecknas som diskriminerande utan tvärtom väl motiveras av faktorer som ungdomars kortare arbetslöshetstider och föräldrars försörjningsansvar för sina barn. Utskottet ser inget skäl för att ta något särskilt initiativ med anledning av motionsyrkandena varför motion A308 (V) yrkandena 15, 16, 19 och 20 avstyrks. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet ett motionsyrkande om förtroendevaldas situation. Utskottet föreslår att avslår yrkandet. Jämför reservation 10 (V). Förtroendevaldas rätt till arbetslöshetsersättning är inte uttryckligen reglerad i . Dagens hantering av ersättningssökande med förtroendeuppdrag bygger i stället på ett meddelande från dåvarande (AMS meddelande 17/95) samt på arbetslöshetskassornas beslut och förvaltningsdomstolarnas avgöranden. Meddelandet gäller i första hand politiska uppdrag och delar in förtroendeuppdrag i årsarvoderade uppdrag av större omfattning och sammanträdesarvoderade uppdrag av mindre omfattning. Grundtanken i meddelandet är att årsarvoderade förtroendeuppdrag av större omfattning betraktas som förvärvsarbete, medan sammanträdesarvoderade uppdrag av mindre omfattning inte gör det. Denna uppdelning ska enligt meddelandet gälla både vid prövningen av rätten till arbetslöshetsersättning och då uppdraget bedrivs under pågående arbetslöshet. anser enligt vad som anförs i motion A308 yrkande 18 att nya regler bör utarbetas i syfte att stärka fackligt och politiskt förtroendevaldas rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. För de förtroendevalda som uppfyller ett arbetsvillkor i sin anställning, men får en låg normalinkomst och normalarbetstid på grund av tjänstledighet, bör normalinkomst och normalarbetstid beräknas utifrån anställningen; avdrag ska inte göras för frånvaro på grund av det fackliga eller politiska uppdraget. För dem som är fackligt eller politiskt förtroendevalda på heltid eller en betydande del av heltid bör uppdraget jämställas med arbete. Att människor engagerar sig politiskt eller fackligt och på andra förtroendeposter i det civila samhället är enligt utskottets mening en omistlig del av den svenska demokratin. Möjligheten att ta ett förtroendeuppdrag måste komma alla till del och får inte begränsas till dem som redan är etablerade i samhället och på arbetsmarknaden. Engagemang i form av ett förtroendeuppdrag ska därför inte innebära ett ekonomiskt risktagande för den enskilde utan tvärtom stimulera till nya engagemang. Frågan om arbetslöshetsförsäkringen och förtroendevalda har behandlats i utskottet under en följd av år med anledning av motioner. På förslag av utskottet beslutade om ett tillkännagivande till regeringen. Utskottet ansåg att möjligheten att ha politiska uppdrag var en viktig del i demokratin, att det fanns skäl att närmare överväga frågan om ersättningsrätt m.m. för personer med förtroendeuppdrag och att regeringen borde återkomma till om detta (bet. 2004/05:AU4). Utskottet kan konstatera att frågan har utretts. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) redovisade (dnr 2009/1620) ett uppdrag i regleringsbrevet . Frågan gällde om ett uppdrag som förtroendevald är att jämställa med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringens mening. IAF konstaterade att det i regelverket för arbetslöshetsförsäkringen inte finns några specifika bestämmelser om förtroendevaldas ställning och att det därför vore önskvärt att regeringen överväger att i någon form kodifiera den rättspraxis som utvecklats på området. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till om och hur förtroendevaldas ersättningsrätt ska regleras i arbetslöshetsförsäkringen (dir. 2010:131). Den särskilda utredaren överlämnade betänkandet Större ekonomisk trygghet för förtroendevalda (SOU 2011:54). I betänkandet kom utredningen fram till att det behövs tydliga och lättillämpade regler om förtroendevalda i . Utredningen föreslog därför att arbetslöshetsförsäkringen ska omfatta förtroendevalda som 1) har ett uppdrag som enligt lag berättigar till ledighet från anställning, eller 2) annars har ett offentligt uppdrag som regleras i lag eller annan författning. Gemensamt för båda dessa kategorier av förtroendevalda är att de är tydligt avgränsade. Reglerna blir därigenom förutsägbara för enskilda och enkla att tillämpa för arbetslöshetskassorna. Utredningen föreslog att förtroendevalda ska undantas från deltidsbegränsningen. Det var enligt utredningen viktigt att reglerna om arbetslöshetsersättning inte hindrar intresserade från att ha ett förtroendeuppdrag, vilket deltidsbegränsningen bedömdes kunna göra. Vid utskottets sammanträde redogjorde regeringen genom statssekreterare med medarbetare för utredningens slutsatser, framförde vissa preliminära bedömningar och inhämtade synpunkter från utskottets ledamöter. Utskottet välkomnar att regeringen aktivt arbetar för att tillgodose tillkännagivande. Det finns enligt utskottets bedömning en bred politisk enighet om vikten av att frågan får en sådan lösning att risken för ekonomisk utsatthet inte blir ett hinder för samhällsengagemang. Utskottet anser emellertid, liksom regeringen, att frågan rymmer flera komplikationer, bl.a. i förhållande till tillkännagivande om deltidsbegränsningen (bet. 2010/11:AU9). Den genomförda utredningens förslag har enligt utskottets bedömning fört frågan framåt, men ger inte i alla avseenden de svar som behövs för att utforma en ändamålsenlig reglering. Det är därför angeläget att regeringen fortsätter att arbeta med frågan, med utgångspunkt i tillkännagivande och med beaktande av bl.a. utredningen och dess remissutfall. Något ytterligare uttalande från sida kan mot denna bakgrund inte anses nödvändigt, varför motion A308 yrkande 18 (V) kan avslås av . Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden om företagande och bisyssla. Utskottet föreslår att avslår yrkandena. Jämför reservation 11 (V). Med bisyssla avses i 39 § sådant arbete i anställning eller näringsverksamhet som den sökande före arbetslöshetens inträde utfört vid sidan av sin heltidssysselsättning. Inkomsten från bisysslan får inte överstiga ett visst belopp. En godkänd bisyssla påverkar enligt 39 a § inte rätten till ersättning under arbetslöshet, under förutsättning att bisysslan inte utvidgas under arbetslösheten och inte hindrar personen från att ta ett lämpligt heltidsarbete. framför i motion A308 yrkande 17 att kravet på hur länge en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med arbetslöshetsersättning bör sänkas från minst 12 . Partiet anser att rätten att kombinera ersättning från a-kassan med inkomster från en bisyssla är viktig för människors möjligheter att ha en fot kvar i arbetslivet, även om de förlorar det jobb de har sin huvudsakliga försörjning ifrån. En bisyssla kan också vara vägen in i ett nytt yrke för en person som drabbas av arbetslöshet. Detta gäller enligt partiet särskilt yrkesutövare i kultursektorn för vilka möjligheten att behålla en bisyssla kan vara avgörande för att kunna ta jobb inom sitt egentliga yrke. (FP) vill i motion A267 få till stånd en förändring i regelverket kring a-kassa för egenföretagare. Företagare bör i underlaget för ersättning från a-kassan få räkna in samtliga inkomster som ligger till grund för beskattningen som privatperson, inte bara den ersättning som företagarens bolag betalat ut i lön. Då får de personer som bidragit till samhällets skattebas också den arbetslöshetsersättning som de borde ha rätt till. Kravet på att bisysslan ska ha utförts vid sidan av heltidsarbetet utökades från (prop. 2006/07:89, bet. 2006/07:AU13, rskr. 2006/07:179). Motivet var att bisyssleregeln skulle anpassas till den ändring som genomfördes i fråga om normalarbetstidens beräkning. Arbetslöshetsersättningen ska grundas på förvärvsinkomsterna . Regeringens avsikt med bisyssleregeln var att precis som vid normalarbetstidens beräkning främja en god förankring på arbetsmarknaden. I samband med att kravet på hur länge bisysslan ska ha utförts utökades framförde utskottet att det är medvetet om att kulturarbetsmarknaden i många avseenden skiljer sig från övriga delar av arbetsmarknaden, men att det inte kan vara arbetslöshetsförsäkringens uppgift att lösa problem av mera strukturell art på arbetsmarknaden i stort eller på delar av den. Dessa förhållanden måste lösas på annat sätt än genom att använda försäkringen. Utskottet vill betona att de förändringar som genomförts i arbetslöshetsförsäkringen ska ses i en större helhet, där det övergripande syftet är att få fler i arbete och att minska utanförskapet. Syftet har också varit att skapa större tydlighet och förutsägbarhet i regelverket och en ökad likabehandling av företagare och anställda. En annan del av regeringens reformarbete är att göra det självklart, enkelt och mera lönsamt att vara företagare. infördes ett nytt företagarbegrepp i arbetslöshetsförsäkringen som kopplades till inkomstskattelagen (1999:1229). Det innebär att den verksamhet som bedrivs ska vara varaktig och självständig och drivas med vinstsyfte. Dessutom ska personen för att betraktas som företagare personligen ha utfört arbete i och ha ett väsentligt inflytande över verksamheten. gjordes också andra förändringar för företagare i de sociala trygghetssystemen. Bland annat får den s.k. dagsförtjänsten för företagare nu baseras på den inkomst från verksamheten som framgår av den senaste taxeringen. Om det är mer förmånligt kan dagsförtjänsten i stället grundas på den genomsnittliga inkomsten från verksamheten som föregår inkomståret i den senaste taxeringen. En företagare som lägger ned verksamheten från det att den startades kan få sin ersättning baserad på inkomster av en tidigare anställning. För den som kombinerat anställning med företagande ska dagsförtjänsten som huvudregel baseras på inkomsten från både näringsverksamheten och anställningen. De regler som beskrivits hade till syfte att öka tryggheten för företagare. Utskottet ser inget skäl att genomföra några ändringar. Därför bör motionerna A308 (V) yrkande 17 och A267 (FP) avslås. Regelverket i vissa särskilda situationer Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motionsyrkanden om egenanställda och anställda i sociala företag. Utskottet föreslår att avslår yrkandena. Jämför reservation 12 (MP). Arbetslöshetsförsäkringen omfattar arbetstagare och företagare. Några särskilda regler som gäller uppdragstagare finns inte och inte heller någon definition av vem som ska anses som uppdragstagare. I de fall då det inte enkelt går att fastställa att en sökande är arbetstagare eller företagare måste arbetslöshetskassan göra en prövning för att klassificera personen som det ena eller det andra. Detta blir nödvändigt för att kunna bedöma vilka ersättningsregler som ska tillämpas för den sökande. anför i motion Kr278 yrkande 13 att det behövs regelförändringar för att underlätta för egenanställningslösningar. Enligt partiet är egenanställning en smidig lösning för den som vill marknadsföra sin kompetens utan att starta eget företag. I stället blir personen anställd av ett bolag som fungerar som arbetsgivare medan det är individen som själv skaffar sina uppdrag. Problem uppstår när a-kassorna betraktar egenanställda som självständiga uppdragstagare och därmed klassar dem som egenföretagare, vilket gör att de inte har rätt att vara kvar i a-kassan. vill i motion N252 yrkande 21 att en anställd i ett socialt företag ska få a-kassa vid arbetslöshet även om denne sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. är det stor risk att en anställd i ett socialt företag inte kan få a-kassa vid arbetslöshet i denna situation. Det är ett stort bekymmer och hindrar människor från att ta ansvar. Utskottet har behandlat frågan om s.k. egenanställda ett flertal gånger, bl.a. i betänkande 2009/10:AU13. Utskottet framförde i anslutning till detta att frågan om uppdragstagares ställning i försäkringen är komplicerad och svårbedömd. Det gäller att komma fram till en rimlig avvägning i bedömningen av när uppdragstagaren ska ses som företagare respektive anställd i ALF:s mening. Utskottet ansåg att frågan krävde en djupare analys än den som gjorts inom ramen för utredningen om trygghetssystemen för företagare (2008:89). Den nuvarande osäkerheten ansågs inte vara tillfredsställande, och det var angeläget att tydliggöra vad som ska gälla. Utskottet föreslog därför i sitt betänkande ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till i denna fråga, vilket också blev beslut (rskr. 2009/10:275). I utredningsförslaget noterades att risken för att betraktas som företagare i arbetslöshetsförsäkringen leder till att personer som arbetar i arbetsintegrerande sociala företag i många fall avstår från att ta plats i styrelsen i dessa företag. I utredningens förslag fanns också en särskild lagregel som innebar att en fysisk person som verkar i ett arbetsintegrerande socialt företag inte skulle anses som företagare. I propositionen som följde efter utredningen (prop. 2009/10:120) återfanns inte motsvarande förslag. Den särskilda frågan om uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen har därefter utretts, och presenterades betänkande SOU 2011:52 Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen. Där föreslås bl.a. att den nuvarande definitionen av företagare i kompletteras med två schablonregler. Enligt den första regeln ska den som haft en F-skattsedel eller varit registrerad som enskild näringsidkare eller bolagsman i ett enkelt bolag i handelsregistret omfattas av reglerna för företagare i arbetslöshetsförsäkringen. Enligt den andra regeln ska den som inte haft F-skattsedel eller registrering och utfört uppdrag för högst två olika uppdragsgivare omfattas av reglerna för arbetstagare. Om man inte kan använda sig av schablonreglerna måste en samlad bedömning göras och för det fallet finns i betänkandet också ett förslag om en hjälpregel. Det föreslås också en uttrycklig regel att om en sökande som varit formellt anställd hos ett s.k. egenanställningsföretag eller liknande själv skaffat ett uppdrag hos någon annan ska denne anses ha varit uppdragsgivare. Av skrivelse 2011/12:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen framgår att utredningens betänkande har remissbehandlats och bereds i .