bet · GZ01MJU15 · 2012-04-13 00:00:00 — Skyddet mot potentiellt invasiva främmande arter och bevarandet av biologisk mångfald och ekosystemtjänster bör gå före intressen av att importera och sälja levande hummer. När det gäller frågan om att begränsa rätten att fiska med mängdfångande redskap noterar utskottet inledningsvis att man i fiskelagen (1993:787) skiljer på yrkesfiske och fritidsfiske samt på allmänt och enskilt vatten. Det görs även åtskillnad mellan personer som är, respektive inte är, stadigvarande bosatta i . Enligt fiskelagen får alla som är stadigvarande bosatta i fiska i allmänt vatten. De får även fiska på enskilt vatten med de begränsningar avseende bl.a. typ av redskap och tillåtna fiskslag som anges i bilagan till lagen. Vidare har regeringen meddelat föreskrifter som begränsar redskapsanvändningen i förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. Enligt förordningen får den som fiskar med rörliga redskap i vatten där fisket är fritt för var och en endast använda nät, långrev, ryssja, bur, handredskap och håv. Vid fiske med nät, långrev, ryssjor och burar får sammanlagt högst sex redskap användas . Vid hummerfiske får därutöver högst 14 burar (hummertinor) användas. En långrev får vara försedd med högst 100 krokar. Nätens sammanlagda längd får inte överstiga . Fiskelagen har varit föremål för en omfattande översyn. Utredningen överlämnade sitt slutbetänkande Med fiskevård i fokus en ny fiskevårdslag (SOU 2010:42) . I utredningen föreslås, med hänvisning till diskrimineringsförbud, att den som är medborgare i eller har hemvist i eller annan stat inom Europeiska unionen ska få fritidsfiska på allmänt vatten med nät, långrev, ryssja, bur eller håv. Endast sex redskap ska dock få användas. Nätens sammanlagda längd får inte överstiga och långrev får vara försett med högst 100 krokar. Vidare föreslås att alla har rätt till fiske med handredskap på allmänt vatten. Som ovan har nämnts bereds utredningen inom . Utskottet finner inte skäl att förorda att den typ av begränsning av fiskerätten som föreslås i motionen införs. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 2011/12:MJ367 (S). När det gäller frågan om vattenägares rätt till ersättning för kostnader i samband med fiskevård konstaterar utskottet följande. I enlighet med rådets förordning (EG) 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden har tagit fram ett operativt program. Till följd av det operativa programmet har det funnits möjlighet att bilda fiskeområden. De flesta av de 14 fiskeområden som har bildats är lokaliserade i Sveriges kustområden. Den som är verksam inom ett fiskeområde kan enligt förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen få stöd från Europeiska fiskerifonden t.ex. för att skydda och bevara miljövärden inom området. Vidare får statsbidrag enligt förordning (1998:1343) om stöd till fiskevården lämnas till åtgärder som främjar fiskevården i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Sådana vatten är kusterna och i de fem eller i tillrinnande vattendrag upp till första vandringshindret. I har allmänheten rätt att fiska med handredskap inom dessa områden, vilket också anses innebära ett ansvar för samhället att bidra till fiskevård och fisketillsyn. Bidrag kan medges till lokala fiskevårdsprojekt som t.ex. syftar till insatser för att bevara hotade fiskarter och -stammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att motion 2011/12:MJ422 (M) yrkandena 1 och 2 lämnas utan vidare åtgärd i den mån den inte kan anses tillgodosedd. Vad gäller frågan om att ta hänsyn till tidigare föräldraledighet vid beslut om tilldelning av fiskedagar konstaterar utskottet att rådet enligt EU-förordning 1342/2008 om upprättande av en långsiktig plan för torskbestånden och det fiske som utnyttjar de bestånden ska besluta om en total tillåten fångstmängd (TAC) för torskbestånden. Den totala tillåtna fångstmängden ska kompletteras genom ett fiskeansträngningssystem som innebär att medlemsstaterna tilldelas fiskemöjligheter i form av en fiskeansträngning. Den högsta tillåtna fiskeansträngningen ska beräknas med hjälp av en baslinje. som förordningen tillämpas ska baslinjen för varje ansträngningsgrupp vara den genomsnittliga ansträngning i kilowattdagar som enligt STECF:s utlåtanden förbrukats eller 20052007, enligt den berörda medlemsstatens önskemål. För de efterföljande år som denna förordning tillämpas ska baslinjen vara lika med det föregående årets högsta tillåtna fiskeansträngning. Utskottet har av Havs- och vattenmyndigheten inhämtat att dåvarande valde referensperioden 20052007. Det fiske en yrkesfiskare bedrev avgör hur många kilowattdagar fiskaren kommer att tilldelas. Vid tilldelningen har hänsyn inte tagits till om fisket har varit begränsat på grund av exempelvis sjukdom, motorhaveri eller föräldraledighet. I detta sammanhang vill utskottet erinra om att regeringen inte får styra över hur en myndighet ska tillämpa en lag eller besluta i ett enskilt ärende som rör myndighetsutövning. Med anledning av det anförda föreslår utskottet att motion 2011/12:MJ391 (M) lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller förbud mot import av levande hummer har utskottet erfarit att den tidigare fiskerimyndigheten, , lämnade ett förslag till om att ett införsel- och importförbud när det gäller levande amerikansk hummer till borde införas. Orsaken till förslaget var att den amerikanska hummern i utredning Nationell strategi och handlingsplan för främmande arter och genotyper (rapport 5910) bedömdes vara en invasiv främmande art, samt att amerikansk hummer är en potentiell spridare av främmande sjukdomsframkallande organismer. föreslog att restriktionerna skulle införas genom att förbudet i artskyddsförordningen (2007:845) mot att förvara och transportera levande sötvattenskräftor utvidgades. Utskottet har inhämtat att förslaget bereds inom . I syfte att inte föregripa regeringens beredning av förslaget förordar utskottet att motion 2011/12:MJ472 (MP) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, MP, FP och C) om förvaltning av ål och hälleflundra. Jämför reservationerna 12 (S), 13 (MP, V), 14 (MP), 15 (S, V) och 16 (MP, V). I kommittémotion 2011/12:MJ340 (MP) yrkande 1 anförs att regeringen borde stoppa det återstående ålfisket. Den vetenskapliga rekommendationen är att allt ålfiske upphör. De negativa konsekvenserna av ett ålfiskeförbud måste vägas mot utsikterna att ålen försvinner ur ekosystemet och att ålfiske aldrig mer kan bedrivas. Även i kommittémotion 2011/12:MJ376 (S) yrkande 25 i denna del förordas att de tillstånd som finns till ålfiske borde ses över. Regeringen bör dessutom arbeta för att ett generellt stopp mot ålfiske införs i hela EU. I den gemensamma partimotionen 2011/12:MJ242 (FP, C) påtalas att det behövs ett handlingsprogram för ålens överlevnad. Ett sådant handlingsprogram skulle kunna innebära att fler ålyngel sätts ut i och i svenska vattendrag och att regeringen ökar trycket på kraftbolagen att göra det möjligt för vandringsfisk att ta sig förbi kraftverken. Enligt kommittémotion 2011/12:MJ340 (MP) yrkandena 2 och 3 bör den svenska ålförvaltningsplanen revideras med avseende på utsättningen av ålyngel. Det finns inget som tyder på att den ål som har satts ut kan hitta tillbaka till lekområdena i . Utsättningen upprätthåller endast yrkesfisket efter ål och leder till att yrkesfiskarna också fångar ålar som hade kunnat ta sig till dessa lekområden. I kommittémotion 2011/12:MJ376 (S) yrkande 25 delvis förordas att fisket efter hälleflundra begränsas för att arten ska kunna återhämta sig i svenska vatten. Hälleflundran är starkt hotad, men det finns inga kvoter eller skyddsregler för arten inom den gemensamma fiskeripolitiken. Enligt kommittémotion 2011/12:MJ340 (MP) yrkande 4 bör regeringen verka för att EU ska föreslå att ålen ska flyttas från bilaga II till bilaga I så att den internationella handeln med ål kan regleras bättre. Utskottet har tidigare redovisat att , med anledning av ålens akuta beståndssituation, beslutade att införa ett förbud mot att fiska ål i avvaktan på EU:s krav om att samtliga medlemsstater skulle upprätta ålåterhämtningsplaner (bet. 2010/11:MJU11 Fiskeripolitik m.m.) Särskilda tillstånd kunde dock ges för den som hade bedrivit riktat ålfiske . Dessa tillstånd kombinerades med nationella bestämmelser om höjt minimimått och redskapsbestämmelser för fasta redskap och ryssjor. Som utskottet då anförde behövs det också i fortsättningen kraftfulla åtgärder för att fler ålar ska överleva. Utskottet välkomnar därför att ytterligare åtgärder för att skydda den utrotningshotade ålen har vidtagits, såsom att minimimåttet i och sötvattensområdena har höjs och att ålfisket på stoppas helt . Vidare utgår utskottet från att regeringen inom EU-samarbetet driver frågan om att skapa förutsättningar för en tillväxt av ålbeståndet. Mot bakgrund av det anförda och att och andra medlemsstater i EU nu arbetar efter de nationella ålåterhämtningsplaner som har fastställts kan enligt utskottets bedömning motionerna 2011/12:MJ340 (MP) yrkande 1 och 2011/12:MJ376 (S) yrkande 25 i denna del lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller den svenska återhämtningsplanen för ålen är bakgrunden att rådet 2007 antog förordning (EG) nr 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. Enligt förordningen skulle medlemsstaterna upprätta planer för förvaltning av ålbeståndet. Målet med förvaltningen är att minska dödligheten så att av ålens biomassa i ett av människan opåverkat bestånd ska kunna påbörja lekvandringen till . nationella förvaltningsplan för ål godkändes av . Planen består av fyra huvudinriktningar: skärpta regleringar av fisket, utökade kontrollåtgärder, ökade utsättningar av ål och åtgärder för att minska dödlighet hos blankål i vattendrag. Förvaltningen ska vara adaptiv med kontinuerlig uppföljning och anpassning av åtgärderna. Särskild vikt bör läggas vid samverkan mellan relevanta myndigheter och intressenter utanför fiskesektorn som påverkar ålens beståndssituation och vandring. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är angeläget med fortsatta åtgärder inom ramen för den nationella planen för återhämtning av beståndet av ål. Ålförvaltningsplanens genomförande kräver åtgärder och uppföljning, bl.a. förbättrade möjligheter till vandring upp- och nedströms i sötvatten, liksom utsättning av ålyngel. Liksom regeringen anser utskottet att detta främst bör bekostas av kraftindustrin inom ramen för befintliga eller omprövade vattendomar. Medel behövs även för t.ex. pilotstudier och uppföljning, i syfte att öka kunskapen om och verifiera effekter av vidtagna restaureringsåtgärder. Till exempel krävs märkning av ålyngel som sätts ut och analys av individernas livshistoria. Utskottet noterar att åtgärderna finns beskrivna i den nationella förvaltningsplanen för ål och att kostnader för förbättring av vandringsmöjligheter och utsättningar förutsätts bli finansierade framför allt via kraftindustrin och den europeiska fiskerifonden. Vidare konstaterar utskottet att medlemsstaterna enligt EU-förordningen om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål ska lämna en rapport om den nationella ålförvaltningsplanen till kommissionen. I rapporten ska medlemsstaten redogöra för övervakning, effektivitet och resultat till följd av planen. Kommissionen ska därvid presentera en rapport för och rådet med en statistisk och en vetenskaplig utvärdering av vilka resultat som uppnåtts genom förvaltningsplanerna för ål, åtföljd av ett utlåtande från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen. Mot bakgrund av rapporten ska kommissionen föreslå lämpliga åtgärder som med hög sannolikhet leder till att beståndet av europeisk ål återhämtar sig. I sammanhanget kan nämnas att utskottet beslutade att genomföra en uppföljning av statens insatser för biologisk mångfald i rinnande vatten. Uppföljningen har inriktats på att studera ansvarsfördelningen mellan olika aktörer när det gäller biologisk mångfald i rinnande vatten i samband med vattenkraft, dammar och regleringsmagasin. Uppföljningen utgår från beslutade miljökvalitetsmål om levande sjöar och vattendrag. Målet innebär bl.a. att biologisk mångfald ska bevaras och återskapas i vattendragen. I vattendrag som påverkas av reglering ska vattenflöden så långt möjligt vara anpassade med hänsyn till biologisk mångfald. Utskottet har publicerat uppföljningen i rapporten /12:RFR1 (prot. På grundval av de resultat som kom fram i uppföljningen anordnade utskottet även en offentlig utfrågning om biologisk mångfald i rinnande vatten och vattenkraft . Utskottet har tidigare framhållit att det är angeläget att åtgärder vidtas för att minska dödligheten av ål vid passage av kraftverksturbiner och att sådant arbete bör finansieras av kraftbolagen själva, medan planering, prioritering och utvärdering av dessa åtgärder är en nationell angelägenhet. Frågor angående vattenrätt, såsom vandringsvägar förbi vattenkraftverk, ingår dock i civilutskottets beredningsområde. överlämnade regeringen en skrivelse om insatser för vandrande fisk i sjöar och vattendrag (skr. 2010/11:163) till civilutskottet i vilken regeringen lyfter fram de insatser och särskilda statliga satsningar som har gjorts i syfte att förbättra situationen för vandrande fisk i sjöar och vattendrag särskilt skapandet av vandringsvägar för fisk. Utskottet har yttrat sig över skrivelsen i de delar den berör utskottets beredningsområde (yttr. 2011/12:MJU2y). Avslutningsvis kan nämnas att Havs- och vattenmyndigheten i regleringsbrevet för har fått i uppdrag att i samråd med berörda myndigheter samla berörda intressenter i en dialog med syfte att få en ökad samsyn kring vattenkraften och de mål som är fastställda om förnybara energikällor samt miljömål för vatten och vattenförvaltning. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att det pågår ett omfattande arbete för att ålen ska återhämta sig och emotser resultatet av den utvärdering som ska ske av EU-medlemsstaternas ålåterhämtningsplaner. Mot bakgrund av det anförda bör motionerna 2011/12:MJ242 (FP, C) och 2011/12:MJ340 (MP) yrkandena 2 och 3 kunna lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller begränsning av fisket efter hälleflundra har utskottet inhämtat följande från Havs- och vattenmyndigheten. införde ett förbud mot att fiska hälleflundra (t.o.m. ). Detta förbud minskar enligt myndigheten starkt möjligheten att bedriva ett riktat fiske efter hälleflundra. pågår förhandlingar mellan och om att harmonisera fiskebestämmelserna i . Havs- och vattenmyndigheten uppger att man avser att föra fram frågan om att det fiskeförbud som har införts i ska utvidgas till att gälla i hela . Utskottet, som välkomnar Havs- och vattenmyndighetens arbete för att skydda hälleflundran ytterligare, föreslår att kommittémotion 2011/12:MJ376 (S) yrkande 25 delvis lämnas utan vidare åtgärd med hänvisning till det anförda. Konventionen om internationell handel med utrotningshotade djur och växter, Cites, reglerar den internationella handeln med exemplar av hotade arter. Konventionen har tre bilagor med listor över arter. Bilaga I gäller utrotningshotade arter som är eller kan bli påverkade av handel och där handel bara kan tillåtas under mycket speciella förhållanden. Bilaga II gäller arter som inte är utrotningshotade, men där handeln ändå måste kontrolleras så att arternas överlevnad inte äventyras. Bilaga III gäller arter som är skyddade i minst ett land och där detta land ber andra om hjälp att kontrollera handeln med arten. fördes den europeiska ålen upp i konventionens bilaga II. Listningen innebär att handeln med ål kontrolleras och att det krävs exporttillstånd för att sälja ål. Utskottet konstaterar att har genomförts i EU genom EU:s förordning 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Inom ramen för förordningen beslutade EU att stoppa all import och export av ål till och från unionen. förlängdes förbudet t.o.m. . Utskottet har erfarit att besluten fattades eftersom de vetenskapliga myndigheterna vid båda tillfällena ansåg att ett uttag ur naturliga bestånd inte är oskadligt. Utskottet anser att det är angeläget att den internationella handeln med ål regleras. Med hänsyn till vad som har anförts och då särskilt de import- och exportrestriktioner som redan har beslutats inom EU anser utskottet att motion 2011/12:MJ340 (MP) yrkande 4 kan lämnas utan vidare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, C och KD) om fiskeripolitik som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . En motion behandlas förenklat med hänvisning till att beslutanderätten har delegerats till myndighetsnivå. Jämför särskilt yttrande (S). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /11:MJU5 Åtgärder för levande hav, 2010/11:MJU11 Fiskeripolitik m.m., 2010/11:MJU14 Livsmedelskontroll och 2010/11:MJU17 Avfall och kretslopp. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning och avstyrker därför motionsförslagen. En motion tas upp i bilaga 2 på grund av att beslutanderätten har delegerats till myndighetsnivå. Motionen avstyrks med hänvisning till detta. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Den gemensamma fiskeripolitiken, punkt 1 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 23 och 2011/12:MJ274 av (M), 2011/12:MJ283 av (KD) yrkande 2 och 2011/12:MJ471 av m.fl. (MP) i denna del. Frågan om utkastförbud bör noggrant analyseras och utredas. Frågan är komplex eftersom olika förutsättningar råder beroende på vilka arter som fisket bedrivs efter och om fisket är ett blandfiske eller inte. För pelagiskt fiske på t.ex. sill och makrill är det mycket lätt att genomföra ett utkastförbud och detta kan göras utan några större problem. För andra arter behövs ett utökat regelverk som måste diskuteras fram. Detta bör ges regeringen till känna. Den gemensamma fiskeripolitiken, punkt 1 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ471 av m.fl. (MP) i denna del och 2011/12:MJ274 av (M), 2011/12:MJ283 av (KD) yrkande 2 och 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 23. Den reformerade fiskeripolitiken måste klart och tydligt sätta ekologisk hållbarhet, baserad på försiktighetsprincipen och hänsyn till ekosystemet, som ett grundläggande villkor för ekonomisk och social hållbarhet. Utan fisk, inget fiske. Det finns ett akut behov av ett förbud mot utkast av havslevande organismer. Förbudet måste också uttryckligen kopplas till behovet av att förbättra selektiviteten hos fiskeutrustning och fiskemetoderna. Den biologiska mångfalden måste få ett mycket bättre skydd mot destruktiva fiskemetoder. Offentliga medel ska inte användas för att öka fiskekapaciteten utan för att förbättra miljöprestandan hos de europeiska fiskeflottorna. Detta bör ges regeringen till känna. Stöd till ohållbart fiske, punkt 2 (S, V) av (S), (S), i (S), (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ253 av (S) och 2011/12:MJ275 av (M). förekommer olika former av statligt stöd via länsstyrelserna till olika typer av fiskeverksamhet. Det är inte rimligt att det betalas ut statligt stöd till fiskeverksamhet som är miljömässigt ohållbar, t.ex. ålfiske eller fiske av andra arter som finns på Artdatabankens rödlista. Därför bör regeringen arbeta för att avveckla allt EU-stöd och svenskt statligt stöd som gynnar ett ohållbart fiske. Det ska inte utgå skattemedel från vare sig EU eller svenska staten som ökar fisketrycket på hotade arter. Detta bör ges regeringen till känna. Bifångster av hotade arter, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), i (S), (S), (V), (S), (MP) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 24. Det är nödvändigt att få fram förvaltningsplaner för samtliga hotade arter och för alla arter som är kommersiellt fiskade. I sker det ett blandfiske där hotade arter, bl.a. torsk, fångas som bifångst. Här är det viktigt att det skapas ett regelverk som styr fisket i områden så att för stor bifångstandel av en hotad art begränsar fiskemöjligheten av målarten. Detta bör ges regeringen till känna. Regionalisering av fiskeförvaltningen, punkt 4 (S, V) av (S), (S), i (S), (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 21. Vi menar att en regionalisering av fiskeförvaltningen skulle vara önskvärd, dvs. ett ökat lokalt ansvar för förvaltning och regler utifrån de planer som har fastlagts av rådet och parlamentet. Vi menar att vore ett lämpligt område för inledande försök kring denna nya modell. Här finns en fastlagd förvaltningsplan där forskare och politiker är eniga om fiskenivåerna och hållbara beståndsnivåer. Regeringen bör sträva efter att av EU få mandat för regionala beslut i . Detta bör ges regeringen till känna. EU:s fiskepartnerskapsavtal, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ471 av m.fl. (MP) i denna del och 2011/12:MJ204 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2011/12:MJ283 av (KD) yrkande 10. EU ska inte fånga fisk i tredjeland om inte relevanta, uppdaterade och tillförlitliga vetenskapliga bedömningar av fiskebestånden finns tillgängliga, det finns ett vetenskapligt fastställt överflöd av det fiskebestånd som fångas, transparenta utvärderingar har utförts och gjorts allmänt tillgängliga samt att det finns en effektiv fiskeriförvaltning och fiskerikontroll. Minst samma miljökrav ska gälla för fisket som inom EU. Detta bör ges regeringen till känna. EU:s fiskepartnerskapsavtal, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ204 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2011/12:MJ283 av (KD) yrkande 10 och 2011/12:MJ471 av m.fl. (MP) i denna del. gav riktlinjer för hur fiskeavtalen skulle se ut. Socioekonomiska utvärderingar skulle göras både före och efter tecknande av avtal och protokoll. Det är därför mycket anmärkningsvärt att dessa utvärderingar är mycket svåra att ta del av för såväl allmänhet som beslutsfattare. Så länge som fiskepartnerskapsavtalen finns kvar måste ett minimikrav från den vara att en socioekonomisk analys alltid måste tas fram innan ett nytt mandat ges till om nya förhandlingar. Utvärderingen måste alltid göras tillgänglig för regeringen och . Om så inte är fallet ska regeringen motsätta sig att ett av nytt avtal tecknas med hänvisning till detta. Detta bör ges regeringen till känna. Stöd till utveckling, punkt 6 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ376 av m.fl. (S) yrkande 22 och 2011/12:MJ204 av m.fl. (V) yrkande 1.