bet · GZ01NU9 · 2012-02-03 00:00:00 — I resolutionen anförs att rådet stöder det fortsatta arbetet inom observatoriet och uppmanar kommissionen att analysera tillämpningen av det civilrättsliga sanktionsdirektivet samt att marknadens aktörer uppmuntras att nå frivilliga lösningar. antog en motsvarande resolution om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter på den inre marknaden. I resolutionen framhålls bl.a. vikten och behovet av ett stark immaterialrättsligt skydd även på internet. Som möjliga åtgärdsförslag nämns bl.a. utarbetandet av självsanerande åtgärder eller, om sådana inte etableras eller är tillräckligt effektiva, lagstiftning. Förhandlingar om ett nytt internationellt handelsavtal med åtgärder mot piratkopiering och varumärkesförfalskning (ACTA) Förhandlingar om ACTA (Anti-Counterfeiting Trade Agreement), som är ett handelsavtal mot piratkopiering och varumärkesförfalskning, inleddes . De förhandlande parterna är , EU och dess medlemsstater, , , , , , , , och . Huvudsyftet med ACTA är att förbättra respekten för de immateriella rättigheter som redan finns. Avtalet blev klart . undertecknades avtalet av åtta av parterna. Rådet beslutade att underteckna ACTA för EU:s räkning och överlämna ett förslag till beslut om godkännande av ACTA till för behandling där. Enligt pågår även kontinuerliga diskussioner mellan EU, medlemsstaterna och andra länder angående skyddet för immateriella rättigheter, bl.a. i samband med förhandlingar om frihandelsavtal och i olika samarbetsorgan som inrättas genom sådana avtal. En motion snarlik motion 2011/12:N411 (S) avstyrktes av utskottet (bet. 2010/11:NU11) med hänvisning till att det redan pågår olika insatser för att motverka piratkopiering på svensk, europeisk och övrig internationell nivå. Utskottet vidhåller den uppfattningen och avstyrker motion 2011/12:N411 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller bl.a. fildelning och lagring av information om internetanvändares trafik. Jämför reservation 4 (MP, V). Fildelning för privat bruk mellan privatpersoner bör avkriminaliseras framhålls det i motion 2011/12:N210 (MP). I anslutning till detta föreslår motionärerna att ska omförhandla det EU-direktiv som kräver kriminalisering av fildelning. Enligt förslaget ska internetoperatörer inte få lagra information om enskilda internetanvändares trafik. Motionen innehåller även ett ställningstagande om att man aldrig får kompromissa om den personliga integriteten och rätten till privatliv i framtida lagförslag som motiveras av skiv- och filmbolagsbranschens vinstintresse. I motion 2011/12:N304 (M) förordar motionären att möjligheterna för att ge ökat stöd till projekt och initiativ som motarbetar illegal fildelning ska ses över. Det intellektuella kapitalet blir allt viktigare och i takt med det blir det också alltmer betydelsefullt att den intellektuella äganderätten värnas, anser motionären. Utvecklingen av den digitala tekniken har medfört att upphovsrättsligt skyddade verk kan kopieras snabbt och enkelt och överföras mellan olika länder, t.ex. via internet, på ett helt annat sätt . Detta är bakgrunden till och rådets direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, det s.k. Infosocdirektivet. Infosocdirektivet syftade till att upprätthålla och anpassa balansen mellan den digitala utvecklingen och viktiga allmänna intressen av att få nyttja verk. Direktivet avser att harmonisera upphovsrätten så att den inte motverkar handel med varor och tjänster över medlemsstaternas gränser. Vidare är avsikten med direktivet att anpassa och komplettera den nuvarande lagstiftningen om upphovsrätt och närstående rättigheter för att på ett tillfredsställande sätt svara mot den tekniska utvecklingen, t.ex. vad gäller nya nyttjandeformer. Ett annat syfte med direktivet är att främja sysselsättning och tillväxt. Genom en hög skyddsnivå avser direktivet att uppmuntra till investeringar i kreativ och innovativ verksamhet, investeringar som i sin tur leder till tillväxt och ökad konkurrenskraft för europeisk industri inom ett brett område av industri- och kultursektorn. En hög skyddsnivå anges vara av avgörande betydelse för det intellektuella skapandet och gagnar såväl upphovsmän och närstående rättighetshavare som konsumenter och allmänheten i stort. bör en skälig avvägning göras mellan rättighetshavarnas intressen och olika användarintressen. Direktivet bygger på två internationella fördrag som antogs av för immaterialrätt, () , nämligen dels Wipofördraget om upphovsrätt, dels Wipofördraget om framföranden och fonogram. Ett annat viktigt syfte med Infosocdirektivet är att se till att medlemsstaterna uppfyller huvuddelen av de förpliktelser som följer av Wipofördragen på ett samordnat sätt. Infosocdirektivet genomfördes i svensk rätt genom lagstiftning som trädde i kraft . I samband därmed godkände även de båda Wipofördragen. Därutöver genomfördes även vissa andra lagändringar som inte direkt följer av direktivet, men som har ett nära samband med de frågor som direktivet behandlar (prop. 2004/05:110, bet. 2004/05:LU27). Upphovsmännens ensamrättigheter klargjordes. Direktivet ger upphovsmännen ensamrätt att överföra verk till allmänheten. I detta ingår att verk görs tillgängliga för allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till verken från en plats och som de själva väljer. Huvudexemplet på ett sådant förfogande är att ett verk läggs ut på en webbplats på internet. I upphovsrättslagen fördes in en uttrycklig ensamrätt för upphovsmän att överföra sina verk till allmänheten. Infosocdirektivet tar inte ställning till frågan om den förlaga som används vid kopiering för privat bruk måste vara ett exemplar som har framställts eller gjorts tillgängligt för allmänheten med upphovsmannens tillstånd eller enligt lag, en s.k. lovlig förlaga. I samband med att direktivet genomfördes infördes dock i svensk rätt en uttrycklig bestämmelse om krav på lovlig förlaga som ett förtydligande när det gäller undantaget för kopiering för privat bruk. Detta innebär att kopiering för privat bruk av material som lagts ut på internet utan upphovsmannens tillstånd inte är tillåten. Enligt det s.k. datalagringsdirektivet11[ och rådets direktiv /24/EG om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunikationsnät och om ändring av direktiv /58/EG.] ska operatörer vara tvungna att lagra vissa uppgifter för att uppgifterna ska kunna användas i brottsbekämpande syfte. Direktivet, som antogs , syftar till att harmonisera medlemsstaternas bestämmelser om skyldigheten att lagra vissa uppgifter för att på så sätt säkerställa att uppgifterna är tillgängliga för de brottsbekämpande myndigheterna för avslöjande, utredning och åtal av allvarliga brott. Vid omröstningen i om genomförandet av datalagringsdirektivet i beslutades att lagförslaget skulle hänvisas till justitieutskottet för att där vila från (s.k. minoritetsbordläggning)12[ Se prop. 2010/11:46, bet. 2010/11:JuU14 och rskr. 2010/11:189. Kommissionen kom med en utvärderingsrapport om datalagringsdirektivet13[ KOM(2011) 225.]. Mot bakgrund av utvärderingen kommer kommissionen att föreslå en översyn av det nuvarande ramverket för lagring av uppgifter och ta fram olika alternativ. Vidare kommer kommissionen att undersöka allmänhetens uppfattning om lagringen av uppgifter och hur den påverkar beteenden och vanor. Resultatet kommer att ingå i en konsekvensbedömning och utgöra grund för kommissionens kommande förslag. I behandlades kommissionens utvärderingsrapport i justitieutskottets utlåtande /12:JuU4. Stöd till svensk filmproduktion och till distribution och visning av film i hela landet finansieras och regleras filmavtal mellan staten, filmbranschen och flera tv-företag. Avtalet gäller t.o.m. . Förutom stöd till svensk filmproduktion m.m. finansieras genom avtalet även stöd till åtgärder mot olovlig hantering av film. Regeringen beslutade om direktiv (dir. 2011:10) till en särskild utredare (koncernchefen ) som ska fungera som förhandlare och som har i uppdrag att få till stånd en ny branschsamverkan för finansieringen av svensk film. Uppdraget ska redovisas . Utskottet tar först ställning till motionen om avkriminalisering av fildelning och därefter till motionen om att motverka illegal fildelning. behandlade utskottet (bet. 2010/11:NU11) en motion som innefattade yrkanden som motsvarar dem i motion 2011/12:N210 (MP) om att avkriminalisera fildelning för privat bruk. I likhet med vad som då anfördes vill utskottet framhålla att en sådan avkriminalisering skulle innebära ett ingrepp i den slags förmögenhetsrätt som upphovsmännen m.fl. tillförsäkras genom den immaterialrättsliga lagstiftningen. Motionärerna vill vidare slå fast att man aldrig får kompromissa om den personliga integriteten och rätten till privatliv i framtida lagförslag som motiveras av skiv- och filmbolagsbranschens vinstintresse. Utskottet vidhåller sin uppfattning att varken den personliga integriteten eller rätten till privatliv är absoluta, utan att det är nödvändigt att göra avvägningar mot andra rättigheter och intressen, t.ex. mot skyddet för immateriella rättigheter. Enligt motionärernas förslag ska vidare internetoperatörer inte få lagra information om enskilda internetanvändares trafik. Utskottet får här hänvisa till det s.k. datalagringsdirektivet, enligt vilket operatörer är tvungna att lagra vissa uppgifter för att uppgifterna ska kunna användas i brottsbekämpande syfte. När direktivet skulle genomföras i svensk rätt beslutade som redovisats att lagförslaget skulle hänvisas till justitieutskottet för att där vila . Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottet skäl att nu göra något särskilt uttalande om internetoperatörers lagring av information. Utskottet avstyrker motion 2011/12:N210 (MP) i dessa delar. I motion 2011/12:N304 (M) förordas en översyn av möjligheterna att stödja de olika projekt och initiativ som finns i som främjar respekten för den intellektuella äganderätten och motarbetar illegal fildelning. Visst arbete av denna typ bedrivs som redovisats inom ramen för filmavtalet. Utskottet anser att det saknas skäl att göra något riksdagsuttalande med anledning av motion 2011/12:N304 (M) och avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör de förändringar i upphovsrättslagen som beslutades av i samband med att det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivet genomfördes i svensk lagstiftning. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservationerna 5 (MP), 6 (S) och 7 (V). I motion 2011/12:N210 (MP) anför motionärerna att det trots att inte hade någon skyldighet till det infördes lagstiftning som ger upphovsrättsorganisationer närmast polisiära befogenheter. Flera steg togs som underlättar för rättighetshavare att själva driva rättsprocesser, något som i praktiken ersätter den roll som polisen och åklagarna tidigare haft i upphovsrättsmål, framhålls det i motionen. Enskilda riskerar genom lagändringarna att få betala stora skadestånd och höga rättegångskostnader, vilket kan leda till konkurs. Mot denna bakgrund kan människor komma att betala skadestånd trots att de är oskyldiga, framhåller motionärerna. Det är nämligen ytterst enkelt att använda sig av andras nätverk och datorer. Motionärerna anser att regeringen bör tillsätta en utredning för att se hur internetanvändares integritet och rätt till privatliv kan stärkas i svensk lagstiftning och önskar ett tillkännagivande om detta. Enligt motionärerna finns det också en djupgående motsättning mellan regeringens jakt på fildelare och övrig brottsbekämpning på internet. Effekterna av lagändringarna befaras omfatta bl.a. ett utökat användande av anonymitetstjänster och s.k. darknets, vilket riskerar att innebära att bl.a. terrorism, pornografibrott och narkotikabrott blir omöjliga att spåra. Motionärerna begär ett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om den s.k. Ipredlagstiftningen. Syftet med det civilrättsliga sanktionsdirektivet (även kallat Ipreddirektivet) är som tidigare beskrivits att närma medlemsstaternas lagstiftning till varandra när det gäller säkerställandet av skyddet för immateriella rättigheter för att på så sätt uppnå en hög, likvärdig och enhetlig skyddsnivå för immateriella rättigheter på den inre marknaden. beslutade (prop. 2008/09:67, bet. 2008/09: NU11) att anta de lagändringar som följer av direktivet. Lagändringarna trädde i kraft och innebär som nämnts bl.a. att domstolarna har fått möjlighet att ålägga vissa aktörer att ge rättighetshavaren information om intrångsgörande varors och tjänsters ursprung och distributionsnät (s.k. informationsföreläggande). Genom införandet av informationsföreläggande skapades en möjlighet för domstolarna att ålägga en internetleverantör att ge rättighetshavaren information om vem som har det abonnemang som har använts för att begå ett intrång via internet. I EU pågår som tidigare redovisats under avsnittet om åtgärder mot piratkopiering en utvärdering av genomförandet av det civilrättsliga sanktionsdirektivet. När utskottet behandlade propositionen om det civilrättsliga sanktionsdirektivet på immaterialrättens område (bet. 2008/09:NU11) avstyrkte utskottet två motioner om att propositionen skulle avslås. En av dessa motioner hade delvis en motivering som motsvarade den som framställs i motion 2011/12:N210 (MP). Även (bet. 2009/10:NU9) och (bet. 2010/11:NU11) avstyrkte utskottet liknande motioner. Avvikande uppfattningar redovisades vid båda prövningstillfällena i tre olika reservationer (MP; S; V). Efter det att efter förslag av näringsutskottet gjort ett tillkännagivande till regeringen om inriktningen på och redovisningen av en utvärdering av lagstiftningen som regeringen aviserat i propositionen om det civilrättsliga sanktionsdirektivet gav regeringen en särskild utredare (numera justitierådet ) i uppdrag att redovisa och utvärdera tillämpningen av bestämmelserna som gäller skyddet av immateriella rättigheter på internet. Uppdraget ska redovisas (dir. 2009:68). Enligt uppgift från utredningssekretariatet har utredaren på grund av det ringa underlaget ännu inte hållit några seminarier om utredningsarbetet. Utredaren har däremot träffat forskare i som forskar kring internetvanor och attityder till internet och även mött företrädare för de rättighetshavare som har fått beviljat informationsföreläggande. Även i denna del är dock underlaget mycket litet. Antalet ansökningar och avgöranden i domstol om informationsföreläggande har varit avsevärt färre än vad man räknade med när bestämmelserna infördes. har ännu inte avgjort något ärende om informationsföreläggande enligt upphovsrättslagen. I det s.k. Ljudboksfallet (Högsta domstolens mål nr Ö 4817-09) beslutade att begära ett s.k. förhandsavgörande från EU-domstolen14[ Mål C-461/10 i .] och förordnade att målet ska vila till dess att avgjort frågan. ställde frågan om datalagringsdirektivet hindrar en tillämpning av en nationell bestämmelse som är införd med stöd av det civilrättsliga sanktionsdirektivet och som innebär att en internetleverantör i en civilprocess, i syfte att en viss abonnent ska kunna identifieras, föreläggs att ge en upphovsrättsinnehavare eller dennes rättsinnehavare information om vilken abonnent som av internetleverantören tilldelats en viss IP-adress, varifrån intrång påstås ha skett. Dessutom frågade om svaret påverkas av det förhållandet att medlemsstaten inte genomfört datalagringsdirektivet trots att tiden för detta har gått ut. kom en av generaladvokater med ett förslag om hur han anser att i sin kommande dom ska besvara tolkningsfrågorna15[ Enligt generaladvokatens uppfattning är datalagringsdirektivet inte tillämpligt på behandling av personuppgifter för andra ändamål än dem som avses i datalagringsdirektivet. Följaktligen utgör datalagringsdirektivet enligt generaladvokaten inte hinder för att en nationell bestämmelse tillämpas enligt vilken en domstol inom ramen för ett civilprocessuellt förfarande och i syfte att identifiera en viss abonnent kan förelägga en internetleverantör att till en upphovsrättsinnehavare lämna ut uppgifter om identiteten på den abonnent som internetleverantören tilldelat en viss IP-adress som påstås ha använts för att göra intrång i den berörda upphovsrätten. Dessa uppgifter måste dock, framhåller generaladvokaten, ha lagrats just i syfte att kunna lämnas ut och användas för detta ändamål, i enlighet med detaljerade nationella lagbestämmelser som antagits med iakttagande av unionsrätten angående skydd av personuppgifter.]. har ännu inte dömt i målet. Utskottet hänvisar dels till sitt ställningstagande i samband med att det civilrättsliga sanktionsdirektivet genomfördes i svensk lagstiftning då en motion med delvis liknande motivering avslogs av , dels till sina ställningstaganden och i samband med att likalydande motionsyrkanden åter framfördes. Av det sagda följer att utskottet avstyrker motion 2011/12:N210 (MP) i de delar som är aktuella. Utskottets förslag i korthet avslår fem motioner som ifrågasätter systemet med privatkopieringsersättning. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Utformningen av systemet när det gäller privatkopieringsersättning är inte rimlig, anförs det i motion 2011/12:N300 (M). När privatkopieringsersättningen infördes skulle avgiften endast tas ut på produkter som var särskilt avsedda för kopiering av upphovsrättsligt skyddat material för privat bruk. beläggs dock även s.k. universalmedia med avgift. Privatkopieringsersättningen är enligt motionären förlegad och bör skyndsamt reformeras och om möjligt avskaffas. Eftersom svensk lagstiftning och organisationen tolkning av lagstiftningen till stor del grundar sig på det s.k. Infosocdirektivet är det också angeläget att regeringen verkar för en grundlig översyn och reformering av detta direktiv samt eventuellt andra direktiv som är relevanta i sammanhanget. Privatkopieringsavgiften som läggs på medier slår fel både för konsumenter och för skaparna av musik eller film eftersom en stor del av hårddiskar och andra medier används för annat än att lagra upphovsrättsskyddat material, anförs det i motion 2011/12:N313 (FP). Avgiften innebär enligt motionären i stället att internethandeln med t.ex. hårddiskar och dvd-skivor ökar till förmån för utländska företag och påverkar den svenska handeln negativt. bör leda arbetet med att ta fram en teknikneutral lagstiftning som gynnar både upphovsrättsinnehavare och konsumenter. Det är enligt motionärerna i motion 2011/12:N340 (M) orimligt att artister och skådespelare inom underhållningsbranschen ska få ersättning för att människor väljer att kopiera filmer och musik som lagligt köpts eller lagligt laddats ned från nätet. Vidare anser de att det är orimligt att personer som inte använder dessa lagringsutrymmen till att lagra media ska bestraffas. Bestämmelserna bör ses över, och man bör även se över rimligheten i att ett privat företag (Copyswede) driver in de påtvingade avgifterna. Enligt motion 2011/12:N390 (M) bör förutsättningarna för en moderniserad privatkopieringsersättning utredas. Motionären anser att det kan diskuteras huruvida det är klokt att över huvud taget ha en privatkopieringsersättning, men om en sådan ersättning finns är det viktigt att sambandet mellan kostnaden för privatkopieringsrätten och utnyttjandet av densamma blir så starkt som möjligt. För att skapa större träffsäkerhet i privatkopieringsersättningen bör enligt motionären skyldigheten att betala högre priser vid köp av teknisk utrustning avskaffas och i stället bör ersättning i form av en avgift vid köp av kulturella verk tas ut. Ytterligare en fördel med att ta ut ersättningen vid köp av kulturella verk är att de aktörer som förfogar över verken i stor utsträckning också är de som tar emot privatkopieringsersättning. I stället för förhandlingar mellan motstridiga intressen kan avgiften bestämmas av kulturskaparnas egna organisationer. I motion 2011/12:N398 (M) anförs det att privatkopieringsersättningen, som enligt motionären kan ses som en kollektiv bestraffning, bör ses över. Den har enligt motionären spelat ut sin roll. För att i någon mån kompensera för den lagliga kopieringen för privat bruk finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) regler om privatkopieringsersättning (§§). Därmed avses den ersättning som betalas för anordningar som är särskilt ägnade för framställning av kopior för privat bruk av ljud och rörliga bilder. I lagstiftningen finns inte närmare reglerat för vilka medier privatkopieringsersättning ska utgå utan endast att så ska ske för anordningar som är särskilt ägnade för kopiering för privat bruk. Ytterst är det upp till domstolarna att avgöra vilka anordningar som ska omfattas av ersättningsskyldigheten. Rätten till ersättning är relaterad till skyddade verk som har sänts ut i ljudradio eller television eller som har getts ut på anordningar genom vilka de kan återges. Rätten till del i ersättningen gäller också i förhållande till utövande konstnärer, framställare av fonogram och av inspelningar av rörliga bilder samt fotografier. Det är den näringsidkare som tillverkar eller importerar produkten som ska betala ersättningen till en organisation som företräder upphovsmännen. Den organisation som sköter privatkopieringsersättningen för upphovsmännen är Copyswede. tar Copyswede ut ersättning även för USB-minnen (med ett lagringsutrymme större än 2 GB) och externa hårddiskar. Copyswede och Universalmediaalliansen ()16[ är en samverkansorganisation som består av importörer, distributörer och återförsäljare av lagringsmedia.] enades om att genomföra ett skiljeförfarande. En kvalificerad skiljenämnd ska avgöra om det finns laglig grund att ta ut privatkopieringsersättning för externa hårddiskar och USB-minnen. Parterna enades om att viss ersättning ska utgå för USB-minnen och externa hårddiskar prövningen pågår. Parterna har olika uppfattning om huruvida externa hårddiskar och USB-minnen kan anses vara särskilt ägnade för kopiering för privat bruk på det sätt som förutsätts för betalningsskyldighet enligt upphovsrättslagen. Reglerna om privatkopieringsersättning har en koppling till reglerna om kopiering för privat bruk. I Infosocdirektivet anges att medlemsstaterna får tillåta kopiering för privat bruk under förutsättning att rättighetshavarna får rimlig kompensation (artikel 5.2 b). Det finns inte någon koppling mellan privatkopieringsersättningen, som hänför sig till laglig kopiering, och t.ex. det civilrättsliga sanktionsdirektivet, som tar sikte på olaglig kopiering. Privatkopieringsersättningen avser som nämnts att ersätta sådan laglig kopiering som enskilda gör för privat bruk. Den avser däremot inte att ersätta den s.k. piratkopieringen. Det finns därför inte någon koppling mellan de åtgärder som vidtagits för att stävja t.ex. illegal fildelning och den ersättning som tas ut enligt bestämmelserna om privatkopieringsersättning. Vid bestämmandet av ersättningens storlek ska därför hänsyn inte tas till i vad mån anordningarna används för sådan olovlig kopiering. Infosocdirektivet medför att inte ensidigt kan ta bort kompensationen till rättighetshavarna. Om det nuvarande systemet skulle avskaffas måste det ersättas med något annat system för ersättning. Att ersätta den nuvarande utformningen av bestämmelserna med någon form av avgift vid köp av kulturella verk är enligt inte en fråga som övervägs . Det kan enligt också ifrågasättas hur en sådan avgift, som alltså skulle påverka priset på t.ex. musik och film, skulle påverka den totala försäljningen och därmed den sammanlagda ersättningen till rättighetshavarna. När det gäller privatkopieringsersättningens storlek finns det möjlighet för parterna att få den prövad i domstol om man inte kan komma överens.