· GZ01JuU12 · 2012-01-25 11:01:25 — Det enda rimliga är att förlänga dessa tre lagar, och det gör vi med , det vill säga till utgången av år 2013.När det gäller yrkande om överskottsinformation känner till att just den frågan behandlas i den pågående utredningen. Vi menar att det är vettigt att avvakta utredningens resultat. Det är därför vi har utredningar, för att vi ska lyssna på vad de säger. Om vi först ska göra ett tillkännagivande till regeringen och säga att tycker på ett visst sätt och utredningen sedan kommer fram till raka motsatsen blir frågan vad regeringen då ska göra. Ja, då är regeringen bunden av att lägga fram ett förslag trots att utredningen kommit med det motsatta förslaget. Det är alltså en helt bakvänd ordning som föreslår.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag noterar att anser att om utredningen inte kommer fram till att de olika tvångsmedlen är effektiva ska vi inte ha dem. Det håller jag med om. Är de totalt ineffektiva finns det ingen anledning att ha dem, eller åtminstone måste man reformera lagen.Av en skrivelse som kommit framgår det att dessa tvångsmedel är ganska effektiva. Till exempel har man haft nytta av hemlig teleavlyssning i av fallen och av hemlig teleövervakning i av fallen. Det har gått upp , vilket betyder att nyttan av de hemliga tvångsmedlen ökat . Nyttan finns där alltså, och den är ganska stor . Som var inne på har användningen ökat just för att det har varit nyttigt. Nyttan finns således där.Vi är givetvis överens om att lagen ska förlängas. Det vi dock inte är överens om, som också framkommit av de andra alliansledamöternas anföranden, är när överskottsinformation ska användas. Det tycker jag är anmärkningsvärt. Inte för att jag behöver ta upp den debatten igen, men jag tycker att det är anmärkningsvärt att åklagare inte har möjlighet att i vissa fall gå vidare med en undersökning, till exempel när det gäller våldtäkt mot barn eller rån.När jag nu har ordet vill jag passa på att fråga även om han tycker att det är en rimlig hållning att man inte ska kunna gå vidare och undersöka eller åtala till exempel vid våldtäkt mot barn då vi fått den informationen från överskottsinformation och den enligt lag inte får användas. Våldtäkt mot barn och de andra brotten jag talat om är trots allt ganska allvarliga brott. Även om de kanske inte skulle passera just fyraårsgränsen i straffvärde anser jag att de är tillräckligt allvarliga för att det ska vara värt att kunna utreda dem vidare. Jag undrar hur ser på det. blir jag alldeles förvånad. Uppenbarligen har missuppfattat vad vi diskuterar. Han tar upp hemlig teleavlyssning och teleövervakning och hur effektiva de lagarna varit. Det handlar om helt andra lagar. Det är inte dem vi nu debatterar. De tre tidsbegränsade lagarna är hemlig rumsavlyssning, det vi kallar buggning, fortsatt giltighet av lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och fortsatt giltighet av lagen om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott. Det handlar inte om regler om teleavlyssning och teleövervakning. De är inte tidsbegränsade. De finns och kommer att fortsätta att finnas. Det är alltså tre helt andra lagar, vilket kanske kan förklara lite av missförståndet.När det gäller överskottsinformation måste jag påpeka att åklagare visst kan gå vidare med en utredning. Om man får nya uppslag om en våldtäkt av barn, det exempel som och andra tagit upp , kan en utredning självfallet påbörjas eller fortsätta, men man kan inte använda överskottsinformationen i domstol. Det är den begränsning som kan göras. Det betyder dock inte att åklagaren, ifall man lyssnat på någonting och hört något, då skulle vara förhindrad att starta en förundersökning gällande just det brottet.Beträffande vilken ställning vi ska ta lyssnar vi, som jag sade i mitt anförande, på vad utredningen kommer fram till. Vi tillsätter utredningar just för att vi tycker att det är vettigt att föra fram den expertkunskap som en person som dyker djupt ned i dessa frågor kan komma med. Det är därför vi har utredningar.Jag kan ställa en motfråga till . Om utredningen föreslår att vi inte ska ändra reglerna, kommer att lyssna på det? Det kommer förstås att bli intressant att se vad utredningen kommer fram till. Vi ser mycket fram emot utredningen. Om utredningen kommer fram till att överskottsinformation ska behandlas på samma sätt som , det vill säga att man inte kan åtala någon för exempelvis våldtäkt mot barn ifall den information som framkommit är överskottsinformation, då kommer jag med stor sannolikhet att fortfarande vilja ändra de lagarna.Jag tycker att det nu är en helt orimlig ordning, och jag är inte ensam om det. Anledningen till att vi väckt motionen och att jag reserverat mig för den beror på att vi fått den informationen från personer inom rättsväsendet. De har påtalat problematiken, och när vi tittat närmare på den har vi sett att remissinstanserna i propositionen /06 tyckte samma sak. De var emot regleringen, som den dåvarande socialdemokratiska regeringen införde. Med anledning av det känner vi oss ganska trygga i vårt ställningstagande att gränsen för när överskottsinformation får användas bör sänkas.Jag har oerhört svårt att se hur den pågående utredningen ska kunna ändra på min inställning i den här frågan. Om det blir en proposition utifrån utredningen och den inte innefattar en ändring av dessa lagar kommer jag säkerligen att åter motionera om att ändra lagen så att vi får en annan grundregel för när överskottsinformation får användas. Jag uppskattar uppriktighet när han säger att även om utredningen kommer fram till att det inte är vettigt att göra någon ändring, att den gräns som finns är rimlig av integritetsskäl men också av effektivitetsskäl, kommer han att fortsätta att motionera om det. Jag tror faktiskt att utredningen kommer att komma fram till att det i verkligheten är ytterst få fall där man upptäcker mycket grova brott som man sedan inte kan gå vidare med.En sak som inte lyckas svara på är var gränsen ska sättas. Den frågan förekom även i ett tidigare replikskifte. Man måste hitta någon gräns. Ska det vara , eller som ? Eller ska vi inte ha någon gräns alls? Det kan man också argumentera för. Om man i samband med tvångsmedel, såsom buggning, får veta att ett brott har begåtts, varför ska man då inte använda den informationen, oavsett om det gäller en psykiskt störd person eller snatteri?På något sätt kommer vi ändå fram till att vi ska ha mycket hårda regler för när tvångsmedel får användas, och gränsen fängelse har vi satt upp just för att buggning är mycket integritetskränkande. Det handlar om att placera hemlig rumsavlyssning hemma hos någon eller på annat ställe där man kommunicerar på ett sätt som man tror är fritt fram, att ingen ska avlyssna vad man säger.Om man använt tvångsmedel och det kanske inte lett till någonting - det händer att man buggat någon och inte fått fram några som helst bevis - ska vi då säga att personen i fråga säkert gjort någonting, och så hittar vi något annat brott som kanske ger några månaders fängelse? Ska den informationen då användas? Någon gräns måste vi ha för hur vi ska ställa oss. Därför avvaktar vi tills utredningen är klar. Vi har att ta ställning till förlängningen av de tidsbegränsade lagarna för hemliga tvångsmedel. Under de år jag var aktiv i justitieutskottet, ordinarie om jag säger så, var det en fråga som kom upp på tapeten vartenda år. Oppositionen var stark motståndare till den lagstiftningen, och vi kan genom oppositionens frånvaro se vad intresset för det är . Det beklagar jag. Det kanske är oppositionens syn på det hela, att de egentligen tycker att detta är okej.Den här lagstiftningen är nödvändig. Vi lever inte i den bästa av världar, utan vi har en tuff brottslighet runt omkring oss som måste följas. Polisen behöver tyvärr använda sig av ett antal tvångsmedel, som måste vara balanserade när det gäller både effektiviteten och den personliga integriteten. De ska bygga på ändamålsprincipen, behovsprincipen och proportionalitetsprincipen.Det hade varit bra om regeringen hade varit klar med sin utredning, men vi förstår att detta är besvärlig materia. Det är nödvändigt att man går till botten med de här frågorna. Är man inte klar är man inte klar. Det är bättre att låta det ta sin tid, så att de frågeställningar som kommer upp blir ordentligt genomlysta.Vi har för att stärka den personliga integriteten lagt fram ett antal förslag. Bland annat ska göra en uppföljning. Det är ett viktigt instrument att vi har någon som kontrollerar kontrollanten. Det är också viktigt att regeringens skrivelse nu verkligen kan läggas till handlingarna och att vi kan gå vidare och se fram emot en lagstiftning.Jag föreslår att vi lägger skrivelsen till handlingarna.I detta anförande instämde och (båda KD). En utvärdering av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott överlämnades till regeringen . Det hörde vi flera av ledamöterna i utskottet anföra här tidigare. Med anledning av denna utvärdering förlängdes lagarnas giltighetstid till utgången av det här året. Det skäl som angavs för förlängningen var att underlaget för utvärderingen var alltför begränsat för att det skulle vara möjligt att dra några säkra slutsatser om huruvida dessa lagar hade fått avsedd effekt eller uppfyllt myndigheternas behov och att en fortsatt utvärdering därför var nödvändig.Även lagen om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott gavs då den trädde i kraft en begränsad giltighet till och med utgången av det här året. Som skäl för att tidsbegränsa denna lag - detta är viktigt - angav regeringen med anledning av synpunkter från Lagrådet att en samlad översyn av de regler om tvångsmedelsanvändning som finns spridda i olika lagar skulle ha ett stort värde.Här kommer stora invändning. Vi har två reservationer i betänkandet. Den ena handlar om att vi principiellt sett är emot denna inskränkning i sättet att göra en lag; man hade inte en helhetssyn utan lappade och lagade. Vi var emot det under förra mandatperioden och är fortfarande emot det.Brott ska beivras, och metoder ska användas för att man ska kunna vara effektiv och proportionerlig när brott beivras. Men att lappa och laga får till stånd ett system som blir svåröverblickbart för gemene man.När synpunkterna från Lagrådet kom sade regeringen att man skulle kunna titta på den samlade översynen . Jag har gått tillbaka till debatter och tittat, och det fanns flera ledamöter i utskottet som då tyckte att man borde ha någon form av samlad översyn. I avvaktan på denna översyn ansågs det ändamålsenligt att tidsbegränsa de föreslagna lagarna.För oss i är den långsiktiga översynen oerhört viktig, men den tenderar att skjutas upp, år . Detta handlar vår reservation nr 2 om. Jag vill yrka bifall till den.För oss är det också oerhört viktigt att det vid införandet av dessa tre aktuella lagar har framkommit kritik, bland annat när det gäller behoven av lagstiftningen. Det har rått brist på åtgärder för att skydda den personliga integriteten hos dem som utsatts för tvångsmedel - inte hos brottslingarna, utan hos de människor som har kommit i kläm. Vi såg detta under föregående mandatperiod, då ett antal extremt långa häktningstider utifrån de lagar vi hade till handa då gjorde att de människor som blev utsatta för detta var i princip rättslösa.När det gäller regeringens nuvarande proposition innebär det att utredningen eventuellt kommer fram till något annat när de har fått detta förlängt, för det finns en stabil majoritet för det i . Men för oss handlar det i grunden om att det är beklagligt för rättssäkerheten och demokratin i vårt land att inte samtliga lagar med integritetskränkande bäring har fått genomgå en helhetsmässig utvärdering i en statlig utredning. Den viktiga utredningen pågår, en utredning som , och tycker är bra och som ser över den här typen av tvångsmedelsanvändning och de lagar som finns, som ser om de har fungerat och är effektiva, behöver förändras på något sätt eller kanske inte ens ska finnas kvar. Så långt är vi överens.Utredningen skulle ha varit klar vid det gångna , men utredaren själv begärde längre utredningstid. Det är inte speciellt ovanligt att det händer, men i detta fall var det extra olyckligt eftersom det innebär att utredningen med efterföljande remissrunda, lagrådsremiss och riksdagsbehandling inte hinner bli klar innan de tre tidsbegränsade lagarna upphör /13.När utredaren begärde detta hade regeringen två alternativ. Det ena var att säga: Nej, du ska lämna in utredningen vid den tid som det var sagt från början. Men då hade vi också fått en utredning där utredaren inte haft tid att göra ett ordentligt arbete, där han inte ansett att han hunnit gå till botten i de frågor han skulle utreda. Frågan är om tycker att det skulle vara ett bra alternativ att denna viktiga utredning inte hade fått utredas ordentligt till slut.Det andra alternativet var att ge utredaren ytterligare , vilket han också fick. Det betyder i sin tur att vi behöver förlänga dessa lagar med . Det är olyckligt att det krävs, men min fråga till och är: Tycker ni verkligen att vi inte skulle ha gett den ytterligare utredningstiden till utredaren? Jag tackar för frågan. Det handlar för oss om hur man ska vara konsekvent i lagstiftningsarbetet. Vi röstade som parti mot införandet av dessa lagar från början. Det skulle vara inkonsekvent att ändra sig bara för att utredningen är tillsatt eller blir förlängd.För oss handlar det i grunden om hela paletten av lagar, där "integritetsskydd" är själva portalparagrafen. Det handlar om hur vi ska se till att få brottslingar på fall och hur vi ska få ett rättssäkert samhälle. När de här lagarna kritiserades av tunga remissinstanser, bland annat Lagrådet, tyckte vi att regeringen borde ha lyssnat mer på det, och vi tycker fortfarande så. Vi blev glada över att det blev en tillfällig lag, för vi vet att det fanns krafter som ville få detta permanentat redan då. Men vi hoppas att det motstånd som fanns i kammaren mot att permanenta lagarna redan då gjorde intryck. Vårt ställningstagande är direkt kopplat till det tidigare ställningstagandet. Men för oss innebär det också en övergripande översyn.För mig är det viktigt att veta var står i den frågan. Vi har en vice ordförande i justitieutskottet som är centerpartist. Det är ett parti som håller fanan högt när det gäller integritetsskydd och rättssäkerhet. När kommer vi därför att få se en översyn av alla de lagar som finns och som är en palett och ett lappverk som är ett hot mot rättssäkerheten? Det är just därför vi har tillsatt den här utredningen, för att se om de här tre tidsbegränsade lagarna har fungerat som det är tänkt. Det är möjligt att utredaren kommer fram till att de inte alls har varit effektiva och att de inte ens behövs. Då ska vi givetvis avskaffa dessa lagar.Men det kan också vara så att utredaren kommer fram till att hemlig rumsavlyssning verkligen är nödvändig för att bekämpa grov och organiserad brottslighet, inte minst grov narkotikabrottslighet, och att Säkerhetspolisen behöver de här speciella lagarna för att bekämpa terrorism. Om utredaren kommer fram till det, vill då fortfarande avskaffa lagarna? Det skulle vara intressant att höra. Från sida lyssnar vi på vad utredningen kommer fram till.När vi nu är i den situation som vi är i - utredningen är förlängd, vi hinner inte klart med en ny lagstiftning, och vi vill därför förlänga de här tidsbegränsade lagarna med - föreslår och att de ska avskaffas. Det skulle i praktiken kunna innebära att pågående utredningar hos , eller kanske en utredning hos en polismyndighet som har en stor narkotikahärva på gång, skulle tvingas avbryta sin spaning för att kanske få möjlighet att återuppta den.På det sättet kan man inte hantera den här typen av viktiga frågor. Det blir inte seriöst att hoppa från det ena till det andra. Även om inte tycker att de här lagarna var bra från början borde det vara logiskt till och med för att förlänga lagstiftningen i avvaktan på att utredningen ska bli klar. Den senaste större utvärderingen som har skett var SOU 2009:70. Den fokuserade enbart på frågan om buggning och preventiva tvångsmedel, inget annat lagförslag som berör rätten till privatliv och den personliga integriteten. Inte heller den pågående utredningen antar ett helhetsperspektiv. Det måste ändå medge. Utredningen tittar specifikt på en del av apparaturen när det gäller lagstiftning.Det behövs en oberoende för alla integritetskränkande lagar. Vi har upprepat det, och det är inte så ovanligt. Detta finns i många andra länder. Varför stoppar detta? Varför är ni emot en övergripande kommission som tittar på alla integritetskränkande lagar? Vad är problemet? Om det är så att de är proportionella, effektiva och ändamålsenliga borde det inte vara något problem.Vi menar att det seriösa ligger i att försöka ta itu med lappverket. Det har lappats och lagats. socialdemokratiska regeringar har haft problem med detta, och den nuvarande alliansregeringen har i två mandatperioder fortsatt att lappa och laga någonting som inte riktigt fungerar.Vi behöver en översyn över alla integritetskränkande lagar, men med detta sagt är det oerhört viktigt att se till att brott beivras och att det finns verktyg för polis och åklagare att kunna utreda de här allvarliga brotten. Det är en del av det uppdrag som justitieutskottet, de rättsvårdande myndigheterna och regeringen som är ansvarig har. Det har vi absolut ett stort stöd för, och det finns en bred enighet kring detta. Men när vi lappar och lagar blir det problem. Jag var nog lite snabb och drog förhastade slutsatser om frånvaro i kammaren. Det är kul att se att han är tillbaka.Mehmet sade att brott ska beivras. Det tror jag att vi alla i justitieutskottet är överens om. Speciellt de här grova brotten måste vi kunna beivra på ett effektivt sätt. Därför har jag två frågor till . Om man tar bort de här lagarna, hur ska man då kunna beivra de grova brotten? Vad ser ni för alternativa metoder för att kunna upprätthålla en rättssäkerhet och beivra dessa brott? Självklart är det viktigt att polisen har effektiva medel och verktyg för att hantera det som är deras uppdrag.Vi skulle absolut kunna få till stånd ett samhälle som kan lösa i princip alla brott som begås genom att ha kameror i varje hörn eller en snut i varje knut, som det stod på de valaffischer som ett av allianspartierna hade satt upp i en förort här i i valrörelsen.Ett sådant samhälle tror jag dock inte att det finns ett stöd för hos den breda majoriteten i vårt land. Man har gjort undersökningar av hur människor anser att brott beivras, och de undersökningarna visar att domstolarna dömer ungefär i samma grad och hårdhet som den allmänna folkviljan. Detta känner naturligtvis ledamöterna i utskottet till.Jag menar att man blandar ihop korten när man frågar vad det är för verktyg man fråntar de brottsbekämpande myndigheterna. Vår kritik handlar inte om verktygen i sig, utan vår kritik handlar om paletten, alltså hur verkligheten har blivit för de människor som utsätts för detta i onödan. Det handlar inte om brottslingarna, för där har vi sett att det har skett en ökning av effektiviteten. Jag kommer ihåg att när de här lagarna först infördes var det bara varannan gång som den här typen av insatser rönte någon form av framgång.I dag har vi bättre siffror. Men det är fortfarande ett lappverk, och det är det vi är emot. Om man tar bort lappverket, , innebär det då att ni skulle kunna se finessen med den här typen av tvångsmedel i en mer enhetlig lagstiftning? Det är en fråga.En annan fråga är att ni efterlyser någon form av kommission för att undersöka det här. Tittar vi lite grann runt om i ser vi att det finns olika typer av säkerhets- och integritetsskyddsnämnder som har samma typ av uppgifter, så man kan säga att det finns lite grann av en europeisk acceptans för den typen.Vad menar skulle vara bättre med en kommission i stället för ? På den första frågan, , svarar jag ja. Om man har en genomtänkt helhet där man ser hur de olika lagarna samverkar och gör det de är satta att göra, nämligen beivra brott och se till att brottslingar döms, då är det helt i sin ordning.Men är det så, och det vet vi som jobbar med de här frågorna, att människor hamnar i häktet långa tider på grund av en del av de här lagarna. Sedan släpps de ut därifrån, vilket i sig är ett tecken på rättssäkerhet i vår stat, och det ska vi vara glada för. Men de enormt långa häktestiderna, som var och och som i sig inte resulterar i någonting annat än någon form av ursäkt när man släpper de här personerna, visar att dessa samverkande lagar inte riktigt fungerar på det sätt vi skulle vilja.Därför behövs ett samlat grepp där man gör en samlad översyn. Det kan inte vara så svårt. Ni sitter vid makten. Ni har förvisso ingen majoritet, men vi skulle med glädje stötta ett sådant initiativ från den nuvarande regeringen.För del handlar det i grunden också om att ha ett rättssäkert samhälle för brottsoffren. Det är de som är mest utsatta, och det blir inte bättre av att man utsätter även andra för rättsosäkerhet.Jag vill avsluta med ett citat från något som ligger rätt nära i tiden, i början av detta sekel. skrev det som då hette i fråga om den här typen av inskränkningar: "Det framgår däremot tydligt av den redovisade inställningen hos de tillfrågade brottsbekämpande myndigheterna att användandet av buggning i stort sett enbart kan komma till nytta om polisen tillåts placera utrustningen varhelst de önskar".Och visst, det är sannolikt att när alla människor kan kontrolleras, när polis kan bryta sig in i alla privata utrymmen kan vi få ett samhälle där nästan alla brott upp. Men det är inte det samhälle vi vill ha.