bet · GZ01AU11 · 2012-06-05 00:00:00 — Infödda svenskar omfattas alltså inte av det skydd som lagstiftningen är tänkt att utgöra. Svenskfientligheten kan också ta sig uttryck i form av trakasserier, kränkningar och nedsättande attityder kopplade till svenskarnas härkomst eller utseende. I etablerade massmedier har det förekommit kränkande omdömen om svenskar som näppeligen hade släppts igenom om det handlat om någon annan folkgrupp. En tredje form av svenskfientlighet, som också är den allvarligaste, är det våld och den brottslighet som infödda svenskar utsätts för på grund av sin härkomst. har i flera studier visat att invandrare är överrepresenterade som gärningsmän inom de flesta brottskategorier och att infödda svenskar är överrepresenterade som offer. Med anledning av vad vi ovan har framhållit anser vi Sverigedemokrater att det är hög tid att regeringen vidtar åtgärder för att kartlägga och stävja svenskfientligheten. Vi föreslår att en utredning tillsätts med uppdrag att kartlägga svenskfientlighetens utbredning och karaktär i syfte att motverka svenskfientligheten. Vi anser också att befintliga lagtexter som medger negativ särbehandling av infödda svenskar bör ses över och ändras. Vidare föreslår vi att statligt stöd endast ska ges till sådana antirasistiska organisationer som också förbinder sig att motverka svenskfientligheten. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion A384 (SD) yrkandena 13 tillstyrks. Diskriminering och invandrade kvinnor, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:A324 av m.fl. (V) yrkande 2. Invandrade äldre får som grupp mindre offentlig omsorg än svenskfödda äldre. Det kan förklaras av bristande information, dålig tillgänglighet och dåligt anpassade omsorgstjänster. Möjligheten att få omsorg på det egna språket kan t.ex. vara avgörande för om personer med utländsk bakgrund alls ska kunna nyttja tjänsten. Äldre invandrares omsorgsbehov har i större utsträckning än äldre svenskars lösts genom s.k. anhöriganställning eller med anhörigbidrag. Kvinnornas ansvar för omsorgen om sina äldre anhöriga blir därmed ett hinder för att kunna förvärvsarbeta, studera eller ha sysselsättning utanför hemmet. För att invandrare med barn ska kunna etablera sig i arbetslivet är det avgörande att barnomsorgen fungerar. erbjuder mindre än hälften av landets kommuner barnomsorg på obekväm arbetstid. Att barnomsorgen inte täcker behoven är ett generellt problem, men mycket tyder på att konsekvenserna drabbar invandrade kvinnor i större utsträckning än andra föräldrar. Invandrade kvinnor utan jobb söker vårdnadsbidrag oftare än andra. Av de föräldrar som beviljats vårdnadsbidrag är kvinnor, och sökande med utländsk bakgrund är överrepresenterade i förhållande till befolkningen i stort. Vårdnadsbidraget har blivit en kvinnofälla, i synnerhet för långtidsarbetslösa och invandrade kvinnor. Konsekvensen blir att kvinnorna riskerar att isoleras i hemmet, vilket leder till ett ekonomiskt beroende av makar och släktingar. Det är ingen nyhet att kvinnor som saknar fast förankring på arbetsmarknaden, t.ex. på grund av att de invandrat, hellre väljer att ansöka om vårdnadsbidrag för att få en försörjning, om än en blygsam sådan, än att stå utan inkomst. Barn- och äldreomsorgen måste utformas så att den inte i praktiken missgynnar grupper av medborgare på grund av etnicitet eller ursprung. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion A324 (V) yrkande 2 tillstyrks. Diskriminering av hbt-personer, punkt 5 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:U204 av m.fl. (V) yrkande 7 och 2010/11:Ub311 av (FP) yrkande 3, 2010/11:A287 av (FP) och 2011/12:So289 av (FP) yrkande 2. Diskrimineringslagen innehåller förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning och könsöverskridande identitet eller uttryck. Trots att forskning har visat att det har ägt rum attitydförändringar till det bättre upplever många homosexuella problem i arbetslivet som kan relateras till den sexuella läggningen. Ofta handlar det om att personer blir utfrysta, mobbade eller utsatta för subtila kränkningar på grund av sin sexuella läggning, vilket inte omfattas av diskrimineringslagen. I flera av EU:s medlemsstater är diskrimineringen av hbt-personer fortfarande utbredd. har det därför förts diskussioner om att antidiskrimineringsdirektivet även ska omfatta sexuell läggning. Vi anser att måste agera inom EU för att direktivet ska omfatta såväl diskriminering på grund av sexuell läggning som diskriminering på grund av könsidentitet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion U204 (V) yrkande 7 tillstyrks. Diskriminering och ett normkritiskt perspektiv, punkt 6 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:Ju400 av m.fl. (MP) yrkande 4. är till stor del anpassat efter en homogen befolkning. Vi i anser att det bör tillsättas en statlig utredning som ska granska de rättspolitiska, socialpolitiska och familjepolitiska områdena ur ett normkritiskt perspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion 2010/11:Ju400 (MP) yrkande 4 tillstyrks. Diskriminering och bristande tillgänglighet, punkt 7 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: 2010/11:A237 av (S), 2010/11:A238 av (S), 2010/11:A298 av m.fl. (S), 2010/11:A311 av (KD), 2010/11:A316 av m.fl. (S), 2010/11:A410 av m.fl. (V), 2010/11:A421 av (S), 2010/11:A422 av och (båda MP) yrkande 1, 2011/12:C245 av och (båda MP) yrkande 1, 2011/12:A214 av (S), 2011/12:A274 av m.fl. (V) yrkande 1, 2011/12:A278 av och (båda MP) yrkandena 13, 2011/12:A282 av (S), 2011/12:A285 av (S), 2011/12:A304 av (M), 2011/12:A305 av m.fl. (FP), 2011/12:A309 av m.fl. (V) yrkande 1, 2011/12:A316 av (KD), 2011/12:A348 av m.fl. (S) och 2011/12:A350 av m.fl. (V) yrkande 1. Bristande tillgänglighet kan vara ett hinder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna delta fullt ut i samhället. finns stora skillnader i förvärvsfrekvens, inkomster, utbildningsnivå och ohälsa mellan personer med funktionsnedsättning och övriga i befolkningen. En allt mer åldrande befolkning innebär att åldersrelaterade funktionssvårigheter ökar. Det finns vinster att göra både på individnivå och för samhället i stort. Ett tillgängligare samhälle kan bidra till att förbättra förvärvsfrekvensen, utbildningsnivån och hälsan bland personer med funktionsnedsättning. Vissa samhällskostnader kan i förlängningen sjunka då personer med funktionsnedsättning i större utsträckning kan klara sig själva ute i samhället. Som exempel kan nämnas att kostnaderna för färdtjänst kan minska om personer med funktionsnedsättning har tillgång till en tillgänglig kollektivtrafik. måste självklart även de initiala kostnader som är förknippade med ökad tillgänglighet beaktas. finns bestämmelser om tillgänglighet i lagstiftningen (t.ex. PBL och lagen om handikappanpassad kollektivtrafik). Regeringen arbetar med att på olika sätt säkra att denna lagstiftning följs. En av de frågor som diskuteras är huruvida bristande tillgänglighet enligt lag ska kunna utgöra diskriminering. Vi kan konstatera att regeringen har stärkt skyddet mot diskriminering. Arbetet med att säkerställa samma skydd oavsett diskrimineringsgrund och att lagstiftningen är så effektiv och heltäckande som möjligt pågår och är mycket angeläget. Det gäller även bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Som fastställts i de nationella mål som gäller för funktionshinderspolitiken (prop. 1999/2000:79 Från patient till medborgare) och den inriktning som tydliggjorts i den tredje och senaste uppföljningen av den nationella handlingsplanen (skr. 2009/10:166) bör samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhället. Personer med funktionsnedsättning ska ha lika goda förutsättningar som andra att delta i samhällslivet. Arbetet är även i fortsättningen inriktat på att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning, att förebygga och bekämpa diskriminering och att skapa förutsättningar för självständighet och självbestämmande. En viktig utgångspunkt i det fortsatta arbetet är de mänskliga rättigheter som slås fast i bl.a. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. När det gäller förslaget att införa bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning som en form av diskriminering är det viktigt att förändringar av regelverk som dessa kostnads- och intäktsbedöms på ett sätt som omfattar såväl samhällsekonomiska som offentligfinansiella budgeteffekter. Enligt den utredning som ligger till grund för förslaget, departementspromemorian Bortom fagert tal om bristande tillgänglighet som diskriminering (Ds 2010:20), är det inte förenat med några merkostnader att göra bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning till en form av diskriminering. Av Statskontorets rapport och konsekvensanalys av lagförslaget om bristande tillgänglighet (2010:26) framgår att det finns skäl att ifrågasätta departementspromemorians resonemang. Resonemanget förutsätter dels att kraven på tillgänglighet faktiskt motsvarar de krav som redan ställs i annan lagstiftning, dels att utredarens förslag inte leder till att åtgärder för ökad tillgänglighet tidigareläggs. Slutsatsen som dras av Statskontoret är att förslaget med största sannolikhet leder till samhällsekonomiska merkostnader, att dessa kommer att uppstå i såväl privat som offentlig sektor och att storleken på dessa merkostnader är svåra att exakt bedöma. Att departementspromemorians och Statskontorets slutsatser i fråga om förslagets samhällsekonomiska merkostnader pekar i olika riktningar understryker vikten av att inte dra några förhastade slutsatser. Innan ett väl underbyggt lagförslag om bristande tillgänglighet för funktionshindrade som en form av diskriminering, som är en omfattande förändring av gällande regelverk, kan läggas fram måste det kostnads- och intäktsbedömas på ett sätt som inkluderar såväl de samhällsekonomiska som de offentligfinansiella budgeteffekterna. Vi noterar att flertalet av oppositionspartierna inte har anslagit några medel för detta ändamål i sina respektive budgetar. En reform om ökad tillgänglighet är viktig och mycket angelägen, men att inte budgetera för ett utgiftspåverkande förslag som detta inom ramen för den ordinarie budgetprocessen är att inte ta ekonomiskt ansvar. Statskontorets rapport, och även yttrandena från SFV och SKL, pekar på svårigheterna att uppskatta de ekonomiska konsekvenser som förslaget innebär. En fråga som vi vill resa är om man i en kostnadsanalys ska göra antaganden om vilka faktiska effekter en lagregel har på handlandet hos adressaterna för regeln. Om man antar att en lagregel av detta slag, som i mycket liknar en straffregel, får fullständiga allmänpreventiva effekter är den starkt kostnadsdrivande. Om man i stället antar att lagregeln åsidosätts av aktörerna kostar den ingenting. Det är först genom en domstols dom alternativt en godvillig uppgörelse om diskriminering som kostnader uppkommer i form av diskrimineringsersättning till en enskild. Från rättspolitiska utgångspunkter är det givetvis svårt att hävda att en regel inte är kostnadsdrivande därför att man kan anta att den nonchaleras. Det kan bli ett argument mot regeln. Det är knappast heller ett rimligt antagande att en ny regel skulle innebära att aktörerna i ett slag vidtar åtgärder för att göra sig immuna mot anklagelser eller domar om diskriminering. Det är i stället rimligt att anta att det skulle bli en stegvis ökad medvetenhet om regeln, t.ex. genom uppmärksammade domar i enskilda mål, som medför att aktörer i ökande grad genomför tillgänglighetsåtgärder i form av investeringar m.m. Det bör även betonas att tvisterna om diskriminering erfarenhetsmässigt har varit mycket få . Det är ofta komplicerade processer med svåra bevisfrågor m.m. Ansvaret för rättegångskostnaderna kan medföra en försiktighet med att driva enskilda ärenden. Den skälighetsprövning som ska ske innebär ytterligare svårigheter i rättsprocessen. Ett annat sätt att få genomslag för lagregeln, preventivt eller reparativt, är en ambitiös, välriktad och landsomfattande informationskampanj. Det skulle i sig i viss mån vara kostnadsdrivande eftersom ansvaret skulle vila på statsmakterna, t.ex. genom DO. Ett kvarstående problem är att göra antaganden om sambandet mellan en förbudsregel och de åtgärder som vidtas, om skyldigheten att vidta åtgärder redan följer av en annan reglering, t.ex. . Det finns därmed flera utestående frågor, såväl innehållsmässiga som kostnadsmässiga, som återstår att lösa. Vi välkomnar därför att regeringen tagit initiativ till att inom ytterligare utreda och komplettera beslutsunderlaget i frågan om bristande tillgänglighet. En av de frågor som diskuteras är huruvida bristande tillgänglighet enligt lag ska kunna utgöra diskriminering. Med ett genomarbetat och väl underbyggt ekonomiskt beslutsunderlag ökar förutsättningarna att bedöma konsekvenserna av olika förslag till åtgärder. Vi anser att beredningsarbetet i bör avvaktas och avstyrker med hänvisning till det ovan anförda motionerna 2010/11:A237 (S), 2010/11:A238 (S), 2010/11:A298 (S), 2010/11:A311 (KD), 2010/11:A316 (S), 2010/11:A410 (V), 2010/11:A421 (S), 2010/11:A422 (MP) yrkande 1, C245 (MP) yrkande 1, A214 (S), A274 (V) yrkande 1, A278 (MP) yrkandena 13, A282 (S), A285 (S), A309 (V) yrkande 1, A316 (KD), A348 (S) och A350 (V) yrkande 1. Motionerna A304 (M) och A305 (FP) avstyrks i den mån de inte får anses tillgodosedda med det anförda. Psykosocial arbetsmiljö och diskriminering, punkt 8 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A3 av m.fl. (S, V, MP) yrkande 9 och 2010/11:Ju401 av m.fl. (V) yrkande 17. Diskriminering är en viktig arbetsmiljöfråga. Kränkningar i det dagliga arbetslivet är dock sällan av den typ som omfattas av diskrimineringslagstiftningen. Det aktiva förebyggande arbetet på arbetsplatserna är därför en av de viktigaste beståndsdelarna i arbetet mot diskriminering. Arbetsmarknadens parter har en viktig roll att fylla för att informera och utbilda inom diskrimineringsområdet. Att bekämpa intolerans, fördomar och diskriminering måste vara en integrerad del av det systematiska arbetsmiljöarbetet. Vi anser därför att också bör utveckla föreskrifterna om den psykosociala arbetsmiljön med hänsyn till de lagstadgade diskrimineringsgrunderna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion 2010/11:A3 (S, V, MP) yrkande 9 tillstyrks. Motion 2010/11:Ju401 (V) yrkande 17 avstyrks i den mån den inte får anses tillgodosedd med det anförda. Särskild lag mot diskriminering i arbetslivet m.m., punkt 9 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So565 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 5 samt 2011/12:A274 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 3. anser att frågan om en separat diskrimineringslag för arbetslivet bör lyftas fram i samband med en revidering av diskrimineringslagen. Det skulle tydliggöra att diskriminering är en arbetsrättslig fråga som lika självklart som annan lagstiftning som rör arbetslivet ska hanteras inom ramen för parternas ordning för samarbete och konfliktlösning. Även möjligheten till semidispositivitet i vissa delar bör lyftas fram i samband med en översyn. Att kraven på aktiva åtgärder skulle göras semidispositiva innebär att parterna kan ersätta lagens krav med avtal så länge dessa inte ger ett sämre skydd för arbetstagarna än vad lagen kräver. Det skulle tydliggöra att det är parterna och inte staten som ansvarar för det systematiska antidiskrimineringsarbetet i arbetslivet. anser dessutom att kunskapen om sambanden mellan hälsa och diskriminering bör öka. Enligt är det färre människor än tidigare som upplever sig vara utsatta för kränkande behandling, men den samlade ohälsan hos dem som upplever diskriminering och kränkningar är däremot stor. Regeringen bör ge berörda myndigheter i uppdrag att ta fram en kvalitetsgranska myndigheters och andra aktörers kartläggningar av diskriminering. Regeringen bör också se över hur regionala och lokala aktörer kan ge stöd i arbetet mot diskriminering och dess koppling till ohälsa för utsatta grupper. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motionerna So565 (V) yrkandena 4 och 5 och A274 (V) yrkandena 2 och 3 tillstyrks. Lag mot strukturell diskriminering m.m., punkt 10 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:Ju400 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2010/11:A402 av m.fl. (MP) yrkande 10. anser att en lag mot strukturell diskriminering bör införas. Ansvaret för att bli drabbad av strukturell diskriminering kan aldrig läggas på den enskilde. måste man själv ha upplevt diskriminering riktad mot sin egen person för att kunna anmäla. Det innebär att man inte kan agera mot att någon annan utsatts för diskriminering eller mot att ett företag ägnar sig åt strukturell diskriminering i exempelvis prissättning. Vi i anser också att formerna för ett mer långsiktigt ekonomiskt stöd till antidiskrimineringsbyråer och organisationer som arbetar mot diskriminering bör ses över. Dessa byråer och organisationer har kompetens att vägleda i diskrimineringsfrågor och ett uppbyggt förtroende bland dem som löper störst risk för att bli diskriminerade. anser även att avidentifierade ansökningshandlingar bör införas för att undvika fördomsmässiga bedömningar av arbetssökande. Där försök gjorts med avidentifierade ansökningar, bl.a. i , har kvinnor i högre grad kallats till anställningsintervju och också anställts. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motionerna 2010/11:Ju400 (MP) yrkandena 1 och 2 och 2010/11:A402 (MP) yrkande 10 tillstyrks. Kravprofiler vid anställning, punkt 11 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Sf325 av m.fl. (V) yrkandena 23 och 25. anser att arbetsgivare bör åläggas att före rekrytering fastställa kravprofiler på de formella kvalifikationer som ställs för en anställning för att inte godtyckligt utestänga arbetssökande med utländsk bakgrund. Vi anser också att styrkt tvärkulturell kompetens, liksom flerspråkighet, bör räknas som en merit vid alla offentliga anställningar. Den som talar flera språk än majoritetsspråket har också stor fördel av detta i sitt arbete, och det blir allt viktigare för företag och myndigheter att ha flerspråkiga anställda. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motion Sf325 (V) yrkandena 23 och 25 tillstyrks. Lönekartläggningar, punkt 12 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A229 av i (S) och 2011/12:A334 av m.fl. (S) yrkandena 4 och 5. Vi i Socialdemokraterna, och anser att lönekartläggningar och handlingsplaner ska göras och att endast företag med färre än tio anställda ska undantas från skyldigheten att upprätta handlingsplaner. Lönekartläggningar är ett väl fungerande instrument för att bl.a. synliggöra att arbete som domineras av kvinnor systematiskt värderas lägre än arbete som domineras av män. Genom att åskådliggöra strukturell lönediskriminering kan åtgärder sättas in och riktade insatser göras för att åstadkomma förändringar. Till exempel visar en undersökning som fackförbundet (tidigare ) gjort att ungefär hälften av kommunerna och landstingen som ingick i studien och som gjort en lönekartläggning funnit osakliga löneskillnader. Vidare ansåg av personalcheferna i kommunerna och landstingen att lönekartläggningar är ett bra instrument för att uppnå jämställda löner. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motionerna 2010/11:A229 (S) och A334 (S) yrkandena 4 och 5 tillstyrks. Likabehandlingsplaner, punkt 13 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Sf325 av m.fl. (V) yrkande 24 och 2011/12:A324 av m.fl. (V) yrkande 3. anser att det övergripande målet med antidiskrimineringsarbetet måste vara att i grunden förändra de strukturer och institutioner som upprätthåller och återskapar diskriminering i arbetslivet och i samhället i stort. Det kräver ett systematiskt och målmedvetet förändringsarbete. Det är sällan ideologiskt motiverad illvilja mot vissa grupper som ligger till grund för diskriminering. Framför allt är det ojämlika maktrelationer, vanor, okunskap och kortsiktiga ekonomiska prioriteringar som i det dagliga livet upprätthåller diskriminerande strukturer. Därför är aktiva åtgärder för att systematiskt upptäcka och undanröja diskriminerande faktorer avgörande för att nå målet om ett samhälle präglat av delaktighet och likaberättigande för alla individer och grupper. anser därför att lagens krav på aktiva åtgärder bör utvidgas och förstärkas. lämnade utredaren sitt betänkande Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden (SOU 2010:7) till regeringen. anser att mycket av det utredaren föreslår skulle leda till ett bättre och mer ändamålsenligt antidiskrimineringsarbete. Regeringen bör därför återkomma till med ett förslag om hur kraven på aktiva åtgärder kan utvidgas och stärkas i enlighet med utredningens förslag. Till skillnad från utredaren anser vi dock att alla arbetsgivare med fler än tio anställda ska omfattas av skyldigheten att upprätta likabehandlings- och mångfaldsplaner för samtliga diskrimineringsgrunder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motionerna Sf325 (V) yrkande 24 och A324 (V) yrkande 3 tillstyrks. , punkt 14 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:Ju400 av m.fl. (MP) yrkandena 3 och 5, 2010/11:A407 av m.fl. (MP) yrkande 10 och 2010/11:A422 av och (båda MP) yrkande 6 och 2011/12:A274 av m.fl. (V) yrkande 5. En granskning av kollektivavtalen inom den offentliga sektorn, som gjordes av Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO), har visat att samtliga avtal innehöll bestämmelser som diskriminerade hbt-personer. anser att DO ska ges i uppdrag att granska den övriga arbetsmarknadens kollektivavtal och den eventuella förekomsten av bestämmelser som diskriminerar hbt-personer. anser också att det i DO:s uppdrag ska ingå vägledning av stat, landsting, regioner och kommuner i diskrimineringsfrågor. Vi anser även att DO bör få i uppdrag att genomföra en kampanj för s.k. Hbtq-frid (homo-, bi-, trans och queer). Hbtq-personer är en särskilt våldsutsatt grupp. anmäldes 770 homofoba brott, varav 176 var våldsbrott. Kunskapen om hatbrott är låg, inte bara hos polisen och allmänheten utan också hos de utsatta. Många har inte tillräcklig kunskap för att avgöra om de utsatts för ett hatbrott eller vågar inte anmäla.