bet · H001AU1 · 2012-12-05 00:00:00 — Diskrimineringslagen (2008:567) har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Diskrimineringslagens tredje kapitel innehåller regler om krav på att vidta aktiva åtgärder för att uppnå lika rättigheter och möjligheter inom arbetslivet och de delar av utbildningsområdet som avses i skollagen (2010:800), högskolelagen (1992:1434) och lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Åtgärderna är avsedda att verka pådrivande och mana till ökade ansträngningar för att motverka diskriminering. Bestämmelserna om aktiva åtgärder är framåtsyftande, förebyggande och av generell eller kollektiv natur. Skyldigheten att vidta aktiva åtgärder gäller enbart diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning (3 kap. 1 §). Föreskrifter om arbetsgivarens skyldigheter finns i 3 kap. 413 §§. Föreskrifter om utbildningssamordnares skyldigheter finns i 3 kap. 15 och 16 §§. anför i motion 2012/13:So595 yrkande 11 av m.fl. att arbetsgivare och utbildningsansvariga ska bli skyldiga att förebygga diskriminering utifrån alla diskrimineringsgrunder. Enligt partiet syftar ett effektivt diskrimineringsskydd inte bara till att kompensera och ge upprättelse till den som drabbats. De fyller också en handlingsdirigerande funktion. Det förebyggande diskrimineringsarbetet måste därför stärkas i fråga om alla diskrimineringsgrunder. I motion 2012/13:A395 yrkande 10 av m.fl. föreslår att kraven på aktiva åtgärder i diskrimineringslagen skärps. Det krävs åtgärder för att främja och underlätta utrikes födda kvinnors arbetskraftsdeltagande och ett aktivt arbete mot den diskriminering och rasism som finns på arbetsmarknaden och i samhället. Kraven på aktiva åtgärder i diskrimineringslagen måste skärpas, och jobbansökningsprocesserna måste bli mer öppna. anser i motion 2012/13:Sf352 yrkande 22 av m.fl. att alla arbetsgivare med fler än tio anställda ska omfattas av skyldigheten att upprätta mångfalds- och likabehandlingsplaner i fråga om samtliga diskrimineringsgrunder. Diskrimineringslagen ställer krav på att arbetsgivare ska främja lika rättigheter och möjligheter i arbetslivet oavsett kön, etnisk tillhörighet eller religion eller annan trosuppfattning. Enligt partiet finns det också starka skäl för att arbetsgivare bör arbeta förebyggande för att förhindra diskriminering som har samband med könsidentitet eller könsuttryck, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. I yrkande 23 föreslås att styrkt tvärkulturell kompetens, liksom flerspråkighet, ska räknas som en merit vid alla offentliga anställningar. Partiet anser att det är nödvändigt för utbildningssamordnare och arbetsgivare att ha tvärkulturell kompetens för att möta världen som den faktiskt ser ut. Att tala fler språk än majoritetsspråket är en stor fördel, och det blir allt viktigare för företag och myndigheter att ha flerspråkiga anställda. I motion 2012/13:So222 yrkande 6 av m.fl. föreslår att berörda myndigheter ges i uppdrag att ta fram en kvalitetssäkra myndigheters och andra aktörers kartläggningar av diskriminering. Partiet anser att kunskapen om sambanden mellan hälsa och diskriminering måste öka. Utbildningssatsningar behöver göras för att höja mångfalds-, funktionsnedsättnings- och hbt-kompetensen i hälsofrågor. Ökad kunskap behövs också om hur socioekonomisk utsatthet påverkar hälsan. I yrkande 7 föreslås att regeringen ser över hur regionala och lokala aktörer kan stödjas i arbetet mot diskriminering och dess koppling till ohälsa för utsatta grupper. I motion 2012/13:A219 yrkande 3 av m.fl. anför att kraven på aktiva åtgärder mot diskriminering ska utvidgas och förstärkas. Enligt partiet är det sällan ideologiskt motiverad illvilja mot vissa grupper som ligger till grund för diskriminering. Framför allt är det ojämlika maktrelationer, vanemönster, okunskap och kortsiktiga ekonomiska prioriteringar som i det dagliga livet upprätthåller diskriminerande strukturer. Aktiva åtgärder för att systematiskt upptäcka och undanröja diskriminerande faktorer är avgörande för att nå målet om ett samhälle präglat av delaktighet och likaberättigande för alla individer och grupper. I yrkande 4 föreslås en separat diskrimineringslag för arbetsmarknaden. I arbetslivet är det parterna som bär huvudansvaret för antidiskrimineringsfrågorna. För att antidiskrimineringsarbetet ska bli en självklar och integrerad del i respektive parts ansvarsområde anser att lagstiftningen måste harmoniera med den övriga arbetsrätten. Vidare måste den lagstiftning som gäller arbetslivet vara enkel att tillämpa på arbetsplatserna. Inför en kommande revidering av diskrimineringslagen bör man därför diskutera frågan om en separat diskrimineringslag för arbetsmarknaden. I samband med denna revidering bör man även diskutera möjligheten till semidispositivitet i vissa delar. Finn (M) föreslår i motion 2012/13:A252 en översyn av arbetsmiljö- och diskrimineringslagstiftningen i syfte att förbättra möjligheterna för ansvariga myndigheter att mer effektivt stävja kränkande särbehandling och s.k. jantelagsmentalitet på arbetsplatser. Motionären anför att vuxenmobbning är ett stort problem på arbetsplatserna. Till skillnad från mobbning mellan barn är vuxenmobbningen vanligen en planerad, strukturellt utförd kränkning i syfte att få bort den som mobbas från arbetsplatsen. förmåga att beivra kränkande särbehandling på arbetsplatser är dessutom begränsad eftersom man huvudsakligen agerar på enskilda anmälningar, och de är förhållandevis få. är det dessutom svårt att göra en rättssäker bedömning av ansvaret i skuldfrågan. (FP) anför i motion 2012/13:A306 att diskrimineringslagen bör ålägga arbetsgivare att arbeta förebyggande med samtliga diskrimineringsgrunder. Arbetsgivare har en lagstadgad skyldighet att bedriva ett förebyggande arbete i fråga om diskrimineringsgrunderna kön, etnicitet samt religion och trosuppfattning. Så är inte fallet med de övriga diskrimineringsgrunderna, dvs. ålder, sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck och funktionsnedsättning. Utskottets utgångspunkt är att förhållandena i arbetslivet påverkar människors hela livssituation. Därför är det viktigt att främja ett långsiktigt hållbart arbetsliv så att människor som kan arbeta ska få möjlighet att göra det efter sina förutsättningar. Människor ska kunna vistas i en god arbetsmiljö med arbetsvillkor som möjliggör detta. I insatserna för att förbättra arbetsmiljön ingår också åtgärder för att förhindra att arbetstagare utsätts för diskriminering och kränkningar. Genom införandet av diskrimineringslagen fick den effektiva och heltäckande lagstiftning som är en nödvändig förutsättning för att uppnå målet om ett arbetsliv fritt från diskriminering. Genom inrättandet av myndigheten () har regeringen också skapat förutsättningar för att bekämpa diskrimineringen i samhället mer effektivt. Utskottet vill i sammanhanget hänvisa till DO:s uppgift att förebygga diskriminering i arbetslivet. DO har i uppgift att inom sitt verksamhetsområde bl.a. informera, utbilda, överlägga och ha andra kontakter med myndigheter och företag. Alla arbetsgivare ska också arbeta förebyggande mot diskriminering som har samband med kön, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning. Detta arbete ska ske i samverkan med de anställda, vilket vanligtvis är tillsammans med representanter för arbetstagarorganisationerna på arbetsplatsen. Utskottet välkomnar att DO är i färd med att utarbeta en handledning för det förebyggande arbetet mot diskriminering när det gäller alla diskrimineringsgrunderna. DO inledde en granskning av landstingens planer för det förebyggande arbetet mot diskriminering. Vidare arbetar ett antal statliga myndigheter med strategier som syftar till att motverka diskriminering. Till exempel har länsstyrelserna utarbetat en handlingsplan för lika rättigheter och möjligheter som ska genomföras 20102012. Lokala aktörer, t.ex. antidiskrimineringsbyråer, spelar en viktig roll i lokalsamhället när det gäller att uppmärksamma och synliggöra olika former av diskriminering och sprida kunskap om bl.a. gällande lagstiftning och DO:s verksamhet. Enligt utskottets mening är det viktigt att organisationer som arbetar med att bekämpa diskriminering kan fortsätta sin verksamhet och att det skapas förutsättningar för kontinuitet i verksamheten. Utskottet välkomnar därför att regeringen permanentar stödet till dessa organisationer . I fråga om motionsförslagen om aktiva åtgärder och förebyggande arbete mot diskriminering utifrån alla diskrimineringsgrunder påminner utskottet om att utformningen och innebörden av diskrimineringslagens bestämmelser om aktiva åtgärder har varit föremål för flera utredningar. I betänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) presenterades förslag om reglernas utformning och omfattning i fråga om aktiva åtgärder. Förslagen ansågs inte vara tillräckliga och i propositionen Ett starkare skydd mot diskriminering (prop. 2007/08:95) konstaterades att det finns frågor om aktiva åtgärder som måste belysas närmare. överlämnades utredningen åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter Ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden (SOU 2010:7) till regeringen. Regeringen gick inte vidare med förslagen, bl.a. på grund av att förslagens innebörd inte var tillräckligt utredda. fick Statskontoret i uppdrag att undersöka effekterna av bestämmelserna om aktiva åtgärder. Av Statskontorets rapport åtgärder mot diskriminering Effekter och kostnader (2011:4) framgår att många arbetsgivare och utbildningssamordnare arbetar aktivt för lika rättigheter och möjligheter, men att få kopplar samman detta arbete med diskrimineringslagens krav på aktiva åtgärder. fattade regeringen ett beslut om att tillsätta en utredning (dir. 2012:80) som ska föreslå hur man ska utforma tydliga krav på aktiva åtgärder i diskrimineringslagen (2008:567) som kan bli ett effektivare medel i arbetet med att förebygga diskriminering och uppnå lika rättigheter och möjligheter. Av direktivet framgår att det nu finns ett behov av att förutsättningslöst se över frågor om aktiva åtgärder med syftet att kraven på främjande åtgärder också i praktiken blir ett effektivt medel för att nå lika rättigheter och möjligheter för alla, oavsett diskrimineringsgrund. Det är viktigt att identifiera metoder som sammantagna främjar en utveckling i riktning mot ett samhälle där alla har lika rättigheter och möjligheter. Uppdraget ska redovisas . Utskottet anser att regeringens ställningstagande med anledning av utredningen inte bör föregripas och avstyrker följaktligen motionerna 2012/13:Sf352 (V) yrkande 22, 2012/13:So595 (MP) yrkande 11, 2012/13:A219 (V) yrkande 3, 2012/13:A306 (FP) och 2012/13:A395 (MP) yrkande 10. När det gäller förslaget i motion 2012/13:A219 (V) yrkande 4 om en separat diskrimineringslag för arbetslivet vill utskottet hänvisa till tidigare behandling i frågan (bet. 2007/08:AU7, se även bet. 2011/12:AU11). Utskottet kunde då inte se att en separat lagstiftning skulle underlätta tillämpningen eller på något annat sätt vara överlägset. Utskottet anförde bl.a. följande. Diskrimineringsförbuden rör arbetslivet i vidare mening än det som specifikt avser arbetsrätten och parternas förhandlingssystem. Det kan dessutom tänkas att olika diskrimineringsförbud skulle kunna aktualiseras i ett enskilt fall, t.ex. förbudet inom arbetslivet och inom arbetsmarknadspolitisk verksamhet. Att skilja ut det som i en vidare mening rör arbetslivet skulle enligt utskottets mening inte ha några fördelar. Det skulle innebära upprepningar. Till exempel skulle bestämmelser om rättegång och påföljder återfinnas i flera olika kapitel respektive i de olika lagarna. Utskottet finner inga skäl att ändra sitt ställningstagande i frågan. Utskottet avstyrker motion 2012/13:A219 (V) yrkande 4. förslag i motion 2012/13:So222 yrkandena 6 och 7 om att ta fram en kvalitetssäkra myndigheters och andra aktörers kartläggningar av diskriminering och stödja regionala och lokala aktörer i arbetet mot diskriminering ger enligt utskottets mening uttryck för lovvärda ambitioner i arbetet med att minska risken för diskriminering. Som utskottet nämnt ovan arbetar ett antal statliga myndigheter med strategier som syftar till att motverka diskriminering. Till exempel har länsstyrelserna utarbetat en handlingsplan för lika rättigheter och möjligheter som ska genomföras 20102012. Utskottet förutsätter att regeringen följer detta arbete och vid behov återkommer till . Därutöver har antidiskrimineringsbyråerna, som ovan nämnts, en betydande roll i samhället när det gäller att synliggöra olika former av diskriminering och sprida kunskap om bl.a. gällande lagstiftning. Som ett led i att säkerställa en hög kvalitet i de verksamheter som tar emot statligt stöd avser regeringen att dels initiera en översyn av villkoren för det statliga stödet, dels följa upp och utvärdera stödets effektivitet. Utskottet välkomnar att regeringen därmed förstärker den fortlöpande kvalitetskontrollen av de verksamheter inom det civila samhället som får stöd och som arbetar mot diskriminering och andra former av intolerans. Utskottet avstyrker motion 2012/13:So222 (V) yrkandena 6 och 7. Med anledning av yrkande 23 i motion 2012/13:Sf352 (V) om att tvärkulturell kompetens ska räknas som en merit vid alla offentliga anställningar anser utskottet att rekryteringen av kompetent arbetskraft behöver säkras för att lägga grunden till en långsiktigt sund ekonomisk utveckling och skapa utrymme för välfärd i . Diskriminering, oavsett om det sker med hänvisning till kön, etnisk tillhörighet eller någon annan i sammanhanget ovidkommande faktor, motverkar uppfyllandet av en sådan målsättning. Grundprincipen på arbetsmarknaden bör dock vara att rekryteringsprocessen är en fråga mellan arbetsmarknadens parter. Utskottet avstyrker motion 2012/13:Sf352 (V) yrkande 23. Motionären bakom motion 2012/13:A252 (M) föreslår en översyn av arbetsmiljö- och diskrimineringslagstiftningen i syfte att förbättra möjligheterna för ansvariga myndigheter att mer effektivt stävja kränkande särbehandling och s.k. jantelagsmentalitet på arbetsplatser. Som utskottet tidigare anfört (bet. 2011/12:AU11) finns det flera fördelar med en samhällsanda som stimulerar människor att tro på sig själva och sina egna möjligheter och förmågor. Utskottet bedömer dock att opinionsbildning är en mer framgångsrik väg att uppnå det önskade syftet än ändringar i arbetsmiljö- och diskrimineringslagstiftningen. Utskottet avstyrker motion 2012/13:A252 (M). Bristande tillgänglighet som diskriminering Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bristande tillgänglighet som diskriminering. Frågan bereds inom . Enligt diskrimineringslagen (2008:567) ska diskriminering motverkas och lika rättigheter och möjligheter främjas oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Lagen innehåller inte några specifika regler om bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder som en form av diskriminering eller om diskriminering av ledarhundsförare. föreslog i sitt betänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) att bristande tillgänglighet skulle ses som diskriminering och presenterade ett lagförslag med en förbudsregel med denna innebörd. Lagförslaget innebar bl.a. att underlåtenhet att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet för personer med funktionshinder i en rad avseenden skulle anses som diskriminering. I departementspromemorian Bortom fagert tal Om bristande tillgänglighet som diskriminering (Ds 2010:20) föreslogs att det i diskrimineringslagen införs en ny bestämmelse om förbud mot diskriminering i form av bristande tillänglighet för personer med funktionsnedsättning. Diskrimineringsförbudet föreslogs gälla för alla de samhällsområden där diskrimineringslagens övriga regler gäller . Enligt departementspromemorian skulle förslaget inte medföra några betydande samhällsekonomiska kostnader. Med motiveringen att den kostnads- och konsekvensanalys som ingick i departementspromemorians förslag var ofullständig och att kostnaderna borde analyseras ytterligare gav regeringen Statskontoret i uppdrag att genomföra en samhällsekonomisk kostnadsanalys. Enligt Statskontorets rapport och konsekvensanalys av lagförslaget om bristande tillgänglighet (2010:26) skulle förslaget med största sannolikhet leda till betydande samhällsekonomiska merkostnader, även om dessa är svåra att uppskatta. Dessa kostnader skulle uppstå i såväl privat som offentlig sektor. beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder som en form av diskriminering. ansåg att den betydande osäkerhet som råder i dessa avseenden måste beaktas vid de fortsatta övervägandena. Skälighetsbedömningen och genomförandetakten är två centrala aspekter. Dessa frågor kan behöva preciseras ytterligare i förhållande till utredningsförslaget. Enligt utskottets mening måste det säkerställas att reformen både står i samklang med god hushållning i offentlig sektor och beaktar förutsättningarna för näringslivets utveckling (bet. 2011/12:AU11). (S) anför i motion 2012/13:A341 att arbetet med att se till att diskrimineringslagen även omfattar bristande tillgänglighet bör genomföras skyndsamt. har begärt ett tillkännagivande till regeringen om att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska omfattas av svensk diskrimineringslagstiftning. Arbetet med att se till att diskrimineringslagstiftningen även omfattar bristande tillgänglighet bör därför genomföras ytterst skyndsamt. (MP) föreslår i motion 2012/13:C438 yrkande 1 att brister i tillgänglighet ska betraktas som diskriminering. Att lagstifta om funktionsnedsättning som en diskrimineringsgrund på samma sätt som kön, ålder eller religion riskerar i sig orsaka diskriminering om man inte tar hänsyn till tillgänglighet i bedömningen. (FP) framhåller i motion 2012/13:A233 att bristande tillgänglighet för människor med funktionsnedsättning ska vara grund för diskriminering. Enligt motionären är det att gå från ord till handling och ändra i diskrimineringslagen så att även bristande tillgänglighet är diskriminering. (S) föreslår i motion 2012/13:A247 yrkande 1 att tillgängligheten ska omfatta ledarhundsförare. Enligt motionären har ledarhundarna inneburit en revolution för synskadade, bl.a. i fråga om ökad rörlighet, säkerhet, frihet och oberoende. Det finns dock många hinder för synskadade som varken orsakas av synskadan eller begränsningar hos ledarhunden. Det kan handla om att de inte kommer i fråga för jobb eller utbildning eller att de inte får hyra en lägenhet på grund av att ledarhunden inte är välkommen. I yrkande 2 föreslås att ett lagstadgat skydd mot diskriminering av ledarhundsförare införs. (M) föreslår i motion 2012/13:A305 en översyn av användandet av ledarhund. Enligt motionären är tillgängligheten och delaktigheten i samhället begränsad för synskadade med ledarhund. Synskadade kan ha svårt att hitta en utbildning där man får ta med sig hund, och det förekommer att synskadade blivit nekade en studieplats av detta skäl. I många andra länder finns en antidiskrimineringslagstiftning som skyddar ledarhundsförare från dessa former av utestängning. Även synskadade med ledarhund ska kunna utbilda sig, arbeta och ta del av samhällslivet. Enligt utskottets mening kan bristande tillgänglighet vara ett hinder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna delta fullt ut i samhället. Personer med funktionsnedsättning ska ha lika goda förutsättningar som andra att delta i samhällslivet. Arbetet bör även i fortsättningen vara inriktat på att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning, att förebygga och bekämpa diskriminering och att skapa förutsättningar för självständighet och självbestämmande. En viktig utgångspunkt i det fortsatta arbetet är de mänskliga rättigheter som slås fast i bl.a. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. En allt mer åldrande befolkning innebär dessutom att åldersrelaterade funktionssvårigheter ökar. Det finns vinster att göra både på individnivå och för samhället i stort. Ett tillgängligare samhälle kan bidra till att förbättra förvärvsfrekvensen, utbildningsnivån och hälsan bland personer med funktionsnedsättning. Så sent som beslutade om ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag om bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning som en form av diskriminering. Av budgetpropositionen framgår att ett förslag om bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning som en form av diskriminering har remitterats och att frågan bereds inom . Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Utskottet utgår från att regeringen återkommer till i denna fråga. Därmed avstyrks motionerna 2012/13:A341 (S), 2012/13:C438 (MP) yrkande 1 och 2012/13:A233 (FP). Utskottet instämmer i vad som anförs i motionerna 2012/13:A247 (S) yrkandena 1 och 2 samt 2012/13:A305 (M) om att synskadade med ledarhund ska ha rätt till samma möjligheter i vårt samhälle. I diskrimineringslagen finns ett skydd mot diskriminering på grund av funktionshinder. Skyddet inkluderar personer med en synskada och omfattar bl.a. arbetslivet, utbildning och tillhandahållande av tjänster. Med anledning av det anser utskottet att det inte finns något skäl att särskilt lagstifta om skydd mot diskriminering av ledarhundsförare. Med det ovan anförda avslås motionerna 2012/13:A247 (S) yrkandena 1 och 2 samt motion 2012/13:A305 (M). Diskriminering på grund av sexuell läggning, etnisk tillhörighet och ålder Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om diskriminering på grund av sexuell läggning, etnisk tillhörighet och ålder. Jämför reservation 5 (MP). Enligt diskrimineringslagen (2008:567) ska diskriminering motverkas och lika rättigheter och möjligheter främjas oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder (1 kap. 1 §). I diskrimineringslagen finns ett förbud mot repressalier och en skyldighet för arbetsgivare och utbildningssamordnare och för vissa myndigheter och organisationer inom totalförsvaret att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier eller sexuella trakasserier (2 kap. 3, 7 och 16 §§). Av diskrimineringslagen framgår att den som bedriver verksamhet som avses i skollagen (2010:800) eller annan utbildningsverksamhet inte får diskriminera något barn eller någon elev, student eller studerande som deltar i eller söker till verksamheten (2 kap. 5 §). träder en lagändring i kraft om ett utvidgat skydd mot åldersdiskriminering (prop. 2011/12:159, bet. 2012/13:AU3, rskr. 2012/13:21). Lagändringen innebär att skyddet mot åldersdiskriminering utvidgas till att omfatta fler samhällsområden. Diskriminering på grund av ålder förbjuds även inom områdena varor, tjänster och bostäder samt allmän sammankomst och offentlig tillställning, hälso- och sjukvården samt , socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och studiestöd samt offentlig anställning. Diskriminering på grund av sexuell läggning (FP) föreslår i motion 2012/13:So303 yrkande 2 att den nya diskrimineringslagstiftningens effekter för hbt-personer inom utbildningsområdet följs upp. Enligt motionären lever många unga homo- och bisexuella och transpersoner i en utsatt situation. Det förekommer att ungdomar misshandlas av sina familjemedlemmar på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet.