bet · GZ01AU5 · 2012-02-08 00:00:00 — Vi har ett litet ansvar, men större ansvar har våra kolleger i kommuner och de företag och föreningar som bedriver skolverksamhet.Jag har följande uppfattning. Den baserar jag på en relativt färsk undersökning, en enkätstudie, som gjorts på under ledning av professor . Den handlar om den psykosociala arbetsmiljön, som tog upp i sitt anförande. Studien är unik i sitt slag eftersom elever och lärare har fått svara på samma frågor. Den visar att fysiskt våld har blivit vanligare i skolan, att män är mer utsatta för våldsamma handlingar än kvinnor men att kvinnor är utsatta för fler verbala och sexuella trakasserier. Så fortsätter det. Studien är mycket intressant, och jag rekommenderar verkligen ledamöterna i utskottet att titta på den.Då menar jag: Var ligger vårt ansvar som riksdag och ert ansvar som regeringsunderlag? Jo, det ligger i att det handlar om många människor som har sin arbetsplats i skolan och som är förebilder för eleverna - det uppväxande släktet, som du sade. Det är deras arbetsmiljö som återspeglar sig i elevernas uppfattning om vad en god arbetsplats är. En fjärdedel av lärarna rapporterade till exempel inte - det finns ett stort mörkertal - när de blev utsatta för den här typen av behandling.Att skjuta ifrån sig detta till kommunerna tror jag inte på, för det är inte de som har hand om just tilldelning av medel. De är nog glada, både dina och mina kolleger i kommunerna, om det blir styrsel, om det styrs upp så att det blir ett gott arbetsmiljöarbete igen. Jag hoppas att kan verka för det. Skolan har helt klart en viktig uppgift att fylla. Som säger är det viktigt med förebilder och att man har sin roll. Än viktigare är naturligtvis familjepolitiken, att man får växa upp i en miljö där föräldrarna har tid för sina barn och att man får en bra start i livet. Sedan är det ett samspel mellan föräldrarna och skolan och andra som har med barns uppväxt att göra.När det gäller tilldelningen av resurser till , som du kommer in på, är det omöjligt att säga vad som är exakt rätt budget. Det kan varken du eller jag göra. Det handlar om att följa upp det här och se: Är det så att resurserna används effektivt, eller är det inte så? Vi har fått redovisat i detta betänkande att de används mer effektivt , vilket naturligtvis är glädjande. Om vi kommer fram till att det behövs mer resurser, att det ligger fel i budgeten, måste vi självklart titta på det. Det är viktigt att de som du säger är mest utsatta inte blir lidande. upprepar de ledord som finns i regeringens arbetsmiljöstrategi om att man minsann inte bara ska prata om elände och gnäll utan att man ska ha en större koppling till att arbetsmiljöarbetet kan skapa konkurrensfördelar och locka arbetsgivarna med att det kan ge företagsekonomiska vinster att satsa på en bra arbetsmiljö.Jag menar att det är en ganska riskabel strategi. Att det är samhällsekonomiskt lönsamt att människor håller sig friska, inte skadar sig på sina jobb, klarar av att jobba länge och så vidare är ju helt odiskutabelt. Men det är också ett faktum att det förekommer att arbetsmiljökrav kommer i konflikt med företagsekonomiska vinstkrav. Då är frågan vad som är politikens roll i det sammanhanget.Jag vill särskilt lyfta upp ett tydligt exempel. beslutade att ge regeringen i uppdrag att ta fram en lag om sluten kontanthantering. Det är ett beslut som handlar om att förbättra arbetsmiljön för alla dem som jobbar i butiker, på bensinmackar, i kiosker och som är hårt drabbade av våldsamma rån. Regeringen pratade då med en rad arbetsgivarorganisationer, och beskedet från dem var: Det här blir alldeles för dyrt - vi har inte råd med det. Sedan var beskedet från arbetsmarknadsministern : Då struntar vi i att genomföra det här.Ett annat exempel på en sådan här konflikt är det som vi nu kan se i systematiska neddragningar på personal och en systematisk minskning av fastanställd personal på äldreboenden som övertas av privata vinstdrivande företag. Det är också en solklar konflikt mellan viktiga arbetsmiljökrav och företagsekonomisk lönsamhet.Jag undrar lite hur tycker att det rimmar med ett ansvarsfullt arbetsmiljöarbete att koppla det till företagsekonomisk vinst på detta sätt. Det nu målar upp är en ganska dyster bild. Det handlar om systematiska neddragningar. Jag kommer från , och vi vet att det där finns exempel på både bra och mindre bra arbetsgivare när det gäller äldreboenden och äldrevård. Det finns något ställe som har utvecklats positivt och räknas som nummer ett också när det togs över från kommunen av ett privat företag. Det finns andra bilder än de som vill göra gällande.Josefin frågar hur detta rimmar med ett ansvarsfullt arbetsmiljöarbete. Naturligtvis rimmar det dåligt när människor far illa och människor blir utslagna om det här inte fungerar som vi vill att det ska göra. Det är sådant som vi jobbar för och som finns med i detta betänkande.Som jag sade i min avslutning tycker jag att det är fel att demonisera arbetsgivare, vare sig de tillhör kommunsektorn eller är privata. Vi tror att man i en dialog kan komma fram till mycket bra saker. Arbetsgivarna har ett stort ansvar för det här - det lägger vi på dem - och det måste fungera. Nej, inte heller jag eller tycker att det finns någon anledning att i allmänhet demonisera arbetsgivare. Men det finns inte heller någon anledning att vara naiv. Det finns trots allt stora problem ute på många arbetsplatser.Det är ett faktum att det i många fall handlar om att det är dyrare att ha en bra och säker arbetsmiljö och ett bra arbetsmiljöarbete än att strunta i det på kort sikt för det egna företaget. Det är det jag menar är det problematiska.Statens roll i arbetsmiljöpolitiken måste ju vara att se till att värna skydd, säkerhet och hälsa för alla anställda och att se på arbetsmiljöfrågorna i ett samhällsekonomiskt perspektiv. Det måste man hålla fast vid även om det i olika sammanhang hamnar i konflikt med företags och branschers lönsamhetskrav.Om man genom historien inte hade gått i konfrontation med vad företagarna ansåg sig ha råd med när det gällde arbetsmiljöarbete skulle situationen ute på våra arbetsplatser vara betydligt värre än vad den är. Det är därför jag menar att det är lite märkligt att man väljer att lyfta fram det här.Jag undrar då om det handlar om att man kommer att resonera mer så som man har gjort när det handlar om sluten kontanthantering. Man får ett riksdagsbeslut som är motiverat av arbetsmiljöskäl. Man frågar arbetsgivarparten vad de tycker. De säger att det blir för dyrt, och då säger man: Okej, då struntar vi i den här lagstiftningen.Om det är så den här ambitionen ska konkretiseras framöver i regeringens arbetsmiljöarbete menar jag att det finns all anledning att vara väldigt orolig för vad som kommer att hända . Jag undrar om det är så regeringen och tycker att arbetsmiljöarbetet ska ledas framöver. Jag tror att kan vara lugn på den punkten. Det handlar om att vi vill ha ett fungerande system samhällsekonomiskt, som du säger. Det handlar inte bara om ett antal företag. Det jag tog upp var att det här till och med kunde vara en konkurrensfördel, att man i det enskilda företaget eller i den enskilda förvaltningen ser att det här är bra, att man jobbar tillsammans, att det inte är en konflikt.När det gäller den slutna kontanthanteringen antar jag att du också har blivit kontaktad av handikapprörelsen, som tycker att det är ett problem. Framför allt säger de blinda att det är ett problem om man inte ska använda kontanter i handeln. Det finns olika synpunkter här, och det viktiga är naturligtvis att vi kan hitta en arbetsmiljö som fungerar men där människor som har svårigheter av olika slag inte hamnar vid sidan om så att det är till förfång för dem.Du tar upp att man lägger ut saker på entreprenad, lagen om offentlig upphandling, att det finns bolag. Där håller jag med om att det är ett problem, för där har alltför många kommuner tittat på vad man ger och inte vad man får. Man har alltså tittat på kronor och ören och inte tittat på kvaliteten. Det är ett problem.Därför har vi nu börjat införa lagen om valfrihet, där man binder upp och säger: Vi betalar så här mycket. Sedan får man se vad gamla tant behöver och vad de här personerna eller företagen kan erbjuda. Det är ett system som på ett helt annat sätt fokuserar på kvaliteten än lagen om offentlig upphandling, som i slutändan ofta handlar om ekonomi. Jag ska börja med att säga till : Det är klart att det finns bra företag. Men när vi pekar på de dåliga exemplen gör vi det för att skydda de företag som är sjysta och bra, som erbjuder villkor enligt gällande kollektivavtal och som tar ett ansvar för arbetsmiljön för de anställda. De tar ett stort samhällsansvar också.De vill inte bli utkonkurrerade av skummisar, rufflare eller andra. Det kallas marknadsstörning, och det ser vi nu på många områden.En enkel fundering är då: Vad kan man göra inom arbetsmiljöområdet och från sida för att hitta dem som står bredvid och utnyttjar människor, arbetskraft, för att kunna vinna affärer? Då handlar det naturligtvis om vilka möjligheter vi ger Arbetsmiljöverket.Kristdemokraterna valde den andra vägen. Ni skar ned. Och så säger ni att ni inte vill tillåta regionala skyddsombud att gå in och besöka företag, fast de har kollektivavtal men för tillfället inte har några fackliga medlemmar.Hur rimmar det med vad ni säger? Vem är det som tänker på de goda företagen då? Jo, det gör vi. Men säger: Nej, nu ska vi inte svartmåla. Men problemet är väl att vi måste kunna ta tag i dem som inte beter sig riktigt och konkurrerar ut andra med urusla villkor.Nu ställer jag första frågan: I princip fullföljs en nollvision. Kan då peka ut vilka åtgärder som han vill betona i första hand som leder till att en maskinoperatör eller ett vårdbiträde inom äldreomsorgen faktiskt kan finnas kvar i arbetslivet till , till pensionsåldern? Tack för frågan!Jag menar att vi måste bygga vidare på det arbete som har inletts , där arbetsmiljön successivt har blivit bättre - det tror jag att vi kan vara överens om - men där den psykosociala arbetsmiljön hotas av olika skäl. Där tycker jag att vi måste vässa oss, eftersom arbetsmiljön ser annorlunda ut än tidigare.När det gäller att skyddsombuden ska besöka sina medlemmar: Om jag inte har uppfattat den lagstiftning som ni vill ändra felaktigt handlar den om möjligheter att besöka sina medlemmar. Men har man inga medlemmar är det svårt att besöka dem. Jag antar att det är detta det handlar om.Sedan vet jag att företagare som är måna om sin personal, tycker att detta är bra och ser en fördel i detta - vi pratade förut om den gode ledaren - har stora möjligheter att bjuda in och öppna upp.Frågan är om det är rätt väg att göra som och vill, nämligen ändra lagstiftningen för att åstadkomma sådana förändringar. Jag tycker att ni har väldigt stor tilltro till lagstiftning och statsbidrag. Det verkar vara det enda. Vi pratar mycket om värdegrund och att man styr med värderingar. Det tror jag att kan ha förståelse för. Det kan ju vara så att värdegrunden säger att fler borde jobba tills man fyller . Så kan det vara. Men då är frågan: Vad gör ni då, när ni vet att så många inte orkar jobba till ? Det är vad jag är ute efter.Hur ser det ut i ert handlingsprogram? Vad är det som kommer först, som leder till att maskinoperatören tvångsmässigt slipper lämna arbetslivet ?Vad tar först? Vad är det första man gör? Och vad kommer sedan, för att städerskan ska orka vidare? Var finns visionen?Det är likadant med nollvisionen för dödsfall. Du säger att ni i princip gör detta. Men inte bygger man en nollvision enbart på en värdegrund! Nollvisionen måste innehålla steg som man tar ett i taget för att komma framåt. Det är de stegen jag efterfrågar.Jag fick inte de svaren från . sade att det var regelförenklingar som skulle leda till detta. Håller med om att det är regelförenklingarna som leder till att fler kan finnas längre i arbetslivet? Vad är det första steget?Vi socialdemokrater anser att handlingsprogrammet är tomt. Ni pratar om att ni tänker nytt. Då frågar vi oss: Vad är det för konkret innehåll i det nya? Är det en ny hemsida? Det kan ju vara bra. Men vad är det mer konkret? Vad är det första steget?Är det mer resurser till , så att de kan göra fler kontroller? Är det att man börjar samla ihop forskningen, så att man kan skapa större kunskap kring detta? Bra!Men vad är det egentligen ni säger? Ni säger inte att det ska bli fler inspektörer eller samlad forskning. Vad är första steget? Jag tackar också för den frågan.Jag kan säga att jag har stor respekt för Raimos kunskap på området. Jag vet att du har jobbat länge med detta och kan mycket.Men jag tycker att du ibland, när du debatterar, drar lite väl långtgående slutsatser av till exempel det sade, att det handlar om regelförenklingar.Det är klart att regelförenklingar är viktiga. Om man inte förstår vad som står eftersom det är krångligt skrivet är det inte bra. Jag tror att man måste ta hjälp för att förstå en del skrivningar. Det är inte bra. Det ska vara så klart, tydligt och pedagogiskt som möjligt.Då kan också en hemsida vara behjälplig, för att tydligt och snabbt förstå och dra nytta av detta. Det handlar ju om stödjande regelverk som ska syfta till att det blir bättre arbetsmiljö.Du tar upp forskningen. Det stora problemet är inte att det inte forskas om de här sakerna, för det gör det - på många håll, bland annat i . Det finns flera universitet och högskolor som forskar på detta.Den svårighet som vi har när det gäller forskningen i är att det finns mycket forskningsresultat att tillgå men att de inte används. Egentligen skulle man behöva forska om forskningen, så att säga, bättre ta till vara den forskning som finns.På den punkten kan jag hålla med dig. Du pratar också om sammanhållning. Det handlar om att på bättre sätt dra nytta av forskningsresultaten, så att de kommer till användning.