bet · H001JuU1 · 2012-12-07 00:00:00 — Ett yrkande om fångombudsman finns även i kommittémotion 2012/13:Ju329 av m.fl. (V) yrkande 4. Motionärerna anför att det måste vara samhällets ansvar att det finns en fristående fångombudsman som på ett oberoende sätt verkar för att tillvarata de intagnas rättigheter. Det är inte rimligt att enbart förlita sig på frivilligorganisationernas arbete med dessa frågor. Det övergripande målet för rättsväsendet är den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet. Målet för kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Sedan regeringen tillträdde 2006 har den största satsningen i modern tid genomförts på rättsväsendet. Det förstärkta resursläget har gett rättsväsendets myndigheter väsentligt förbättrade förutsättningar att uppnå dessa mål. Som regeringen konstaterar i budgetpropositionen känner sig människor i också allt tryggare, vilket är tillfredsställande. Det är även positivt att fler av de brott som begås nu verkar komma till rättsväsendets kännedom jämfört med tidigare. Regeringen konstaterar att det är alldeles för många som drabbas av brott och att det är för få brott som upp, för många som känner sig otrygga, för många som dras in i kriminalitet och för många som återfaller i brott. Regeringen ser ett behov av att stärka, effektivisera och utveckla brottsbekämpningen ytterligare och föreslår därför att rättsväsendet 2013 tillförs ytterligare . Regeringen framhåller att det finns utmaningar för rättsväsendet som även i fortsättningen kräver hög uppmärksamhet. Några av de utmaningar som regeringen särskilt lyfter fram handlar om att sätta in tidiga och tydliga insatser gentemot unga lagöverträdare, att motverka våld i nära relationer och att minska återfallen i brott. Regeringen anför vidare att reaktionerna mot brottsligheten behöver bli ännu tydligare, och att det därför bl.a. kan krävas fortsatta straffskärpningar. Som exempel på en sådan brottslighet där ett behov av skärpningar kan övervägas nämner regeringen bl.a. grov kvinnofridskränkning, sexualbrott, förmögenhetsbrott och trafikrelaterad brottslighet. Utskottet ställer sig bakom den inriktning av kriminalpolitiken som regeringen redovisar. Utskottet delar också regeringens bedömning att rättsväsendet behöver ytterligare resurstillskott för att möta de fortsatta utmaningarna. Därför välkomnar utskottet att rättsväsendet tillförs ytterligare medel. vill utskottet framhålla att en bestående förbättring av rättsväsendets verksamhetsresultat inte kan åstadkommas enbart genom ytterligare anslagsökningar. För att uppnå kortare handläggningstider och en varaktigt högre brottsuppklaring och lagföring krävs det också ett effektivare resursutnyttjande inom myndigheterna. Som regeringen anför måste myndigheterna därför kontinuerligt arbeta för att finna olika former av effektiviseringar och kvalitetshöjande insatser. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen avser att fortsätta att noga följa myndigheternas verksamhetsresultat för att bedöma hur resurserna används. En viktig del i effektiviseringsarbetet är att fortsätta att stärka samarbetet mellan rättsväsendets myndigheter. Som regeringen påpekar är t.ex. ansvarsfördelningen och samarbetet mellan polisen och åklagarna av stor betydelse för att resurserna och kompetensen ska kunna användas på bästa sätt. Mot bakgrund av olika samverkansuppdrag från regeringen har också och utvecklat sitt samarbete, vilket givetvis är positivt. Utskottet ser även positivt på den utredning regeringen har tillsatt, (Ju 2010:10), som bl.a. ska överväga åtgärder för att tydliggöra och utveckla ansvarsfördelningen mellan åklagare och domstol. Utskottet vill i detta sammanhang även lyfta fram regeringens initiativ till en nationell mobilisering mot grov organiserad brottslighet. Bortsett från ett antal av rättsväsendets myndigheter berör mobiliseringen även bl.a. och . Regeringen framhåller i propositionen att de nya arbetsformerna har bidragit till snabbare kommunikationsvägar och ett utökat informationsutbyte mellan myndigheterna. Detta är positivt. Som regeringen anför behöver dock samverkan mellan olika myndigheter och regioner fortsätta att förstärkas, så att den nationella ansatsen mot den grova organiserade brottsligheten kan få fullt genomslag. Regeringen anför i propositionen att bekämpningen av grov organiserad brottslighet ska intensifieras ytterligare, bl.a. genom en fortsatt utveckling av arbetet med att minska de kriminella vinsterna. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen avser att lämna ett förslag om att göra det möjligt att verkställa beslut om utvidgat förverkande inom hela EU. Det är enligt utskottet också positivt att regeringen överväger att föreslå skärpningar i lagstiftningen om penningtvätt. När det gäller effektiviseringen av rättsväsendet vill utskottet vidare särskilt framhålla vikten av den kommande sammanslagningen av polismyndigheterna, dvs. Som utvecklas närmare nedan (s. 43) är det utskottets förhoppning att ombildningen av polisorganisationen ska bidra till en ökad kostnadseffektivitet och väsentligt förbättrade resultat i polisens verksamhet. När det gäller polisorganisationens anslag instämmer utskottet i regeringens bedömning att det finns ett behov av tillskott både med hänsyn till den kommande omorganisationen och med hänsyn till behovet av ökade insatser bl.a. när det gäller ungas brottslighet. Regeringens förslag att öka polisorganisationens anslag med är väl avvägt. Även regeringens anslagsförslag till Säkerhetspolisen är enligt utskottet väl avvägt. Med den föreslagna anslagsökningen med kan Säkerhetspolisen vidareutveckla arbetet mot terrorism och genomföra förstärkningar av skyddet avseende vitala funktioner i samhället. Som framgått ser regeringen ett behov av ökade insatser inom rättsväsendet bl.a. när det gäller att vidta tidiga och tydliga insatser mot ungas brottslighet samt åtgärder för en ökad effektivitet. Utskottet instämmer i detta och delar därför regeringens uppfattning att även anslag behöver ökas. Regeringens förslag att anslaget ska ökas med är väl avvägt. Utskottet ställer sig bakom regeringens anslagsförslag även när det gäller . Den föreslagna anslagsökningen med sammanlagt syftar dels till att ska kunna bidra till en ökad effektivitet inom rättsväsendet. Dessutom tillförs medel bl.a. för att finansiera myndighetens utvidgade geografiska ansvarsområde. Utskottet ställer sig positivt till att kommer att få ett nationellt ansvar för samtliga av myndighetens brottstyper. Detta bör enligt utskottet kunna bidra till högre kvalitet och effektivitet i ekobrottsbekämpningen. Utskottet ställer sig vidare bakom regeringens förslag att öka Domstolars anslag med sammanlagt , varav syftar till att domstolarna ska kunna hantera det stora antalet inkommande mål och ärenden med hög kvalitet och effektivitet. Utskottet vill i detta sammanhang även nämna det viktiga arbete som pågår för att utveckla informationsförsörjningen inom rättsväsendet. Syftet är att införa ett elektroniskt informationsflöde i brottmålsprocessen, vilket kommer att möjliggöra stora effektivitetsvinster. Mot bakgrund av regeringens bedömning att det behövs ökade insatser bl.a. när det gäller skärpta straff, insatser mot ungas brottslighet samt åtgärder för en ökad effektivitet föreslår regeringen ett tillskott till Kriminalvården. Utskottet delar regeringens uppfattning att en anslagsökning med behövs för att Kriminalvården ska kunna bidra till den angivna utvecklingen som myndigheten upprätthåller kvaliteten, effektiviteten och säkerheten i verksamheten. Även när det gäller övriga anslag inom utgiftsområdet anser utskottet att regeringens förslag är väl avvägda. Sammanfattningsvis delar utskottet regeringens syn på vilka åtgärder som bör vidtas för att minska brottsligheten och öka tryggheten. De åtgärder som regeringen redogör för framstår enligt utskottet genomgående som väl avvägda och ändamålsenliga för rättsväsendets strävan mot förbättrade verksamhetsresultat. Med regeringens förslag till anslagsfördelning får rättsväsendet goda förutsättningar att genomföra dessa åtgärder. Utskottet tillstyrker alltså regeringens förslag till anslagsfördelning inom utgiftsområde 4 Rättsväsendet, se bilaga 3. Av det sagda följer att utskottet inte ställer sig bakom de motioner som föreslår en annan anslagsfördelning eller att medel ska anvisas till nya anslag inom utgiftsområdet. Därmed avstyrker utskottet bifall till samtliga motioner som behandlas i detta avsnitt. Förvärv av företag för att skydda personer och verksamheter Utskottets förslag i korthet bemyndigar regeringen att besluta om förvärv av aktier eller andelar i företag för att skydda personer eller verksamhet som bedrivs inom ramen för en särskilt beslutad skyddsidentitet. I enlighet med lagen (2006:939) om kvalificerade skyddsidentiteter kan, efter ett särskilt beslut, en s.k. kvalificerad skyddsidentitet skapas. En tjänsteman inom polisen och inom Försvarsmaktens försvarsunderrättelsetjänst kan tilldelas en kvalificerad skyddsidentitet som består av andra personuppgifter än de verkliga, när det behövs för att inte röja åtgärder inom verksamheten och det finns en påtaglig risk för att ett sådant röjande allvarligt skulle motverka verksamheten eller utsätta någon som berörs av den för allvarlig fara. I förarbetena till lagen utvecklas närmare skälen till möjligheten att skapa en sådan identitet (prop. 2005/06:149). Enligt 8 kap. 3 § budgetlagen (2011:203) får regeringen som huvudregel inte förvärva aktier eller andelar i ett företag utan bemyndigande. Regeringen får inte heller tillskjuta kapital till ett företag utan bemyndigande. Enligt 8 kap. 4 § andra stycket budgetlagen får regeringen inte utan bemyndigande genom försäljning eller på annat sätt minska statens ägarandel i företag där staten har hälften eller mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar. Regeringen föreslår att ska bemyndiga regeringen att besluta om förvärv av aktier eller andelar i företag och om kapitaltillskott till företag för att skydda de personer eller den verksamhet som bedrivs vid och Försvarsmakten inom ramen för en särskilt beslutad skyddsidentitet enligt lagen om kvalificerade skyddsidentiteter samt att besluta om försäljning eller avveckling av företag som har förvärvats i motsvarande syften. Regeringen anför att Säkerhetspolisen och Försvarsmakten använder företag i viss utsträckning när det är nödvändigt för att skydda personer och verksamhet. För att fortsättningsvis möjliggöra ett effektivt skydd av beslutade skyddsidentiteter, och den verksamhet som bedrivs inom ramen för ett sådant beslut, bör bemyndiga regeringen enligt vad som anförs ovan. Enligt regeringen ska förvärv och kapitaltillskott inom verksamhet finansieras med medel från Säkerhetspolisens anslag. När det gäller Försvarsmakten ska förvärv och kapitaltillskott finansieras med medel från anslaget 1:1 Förbandsverksamhet inom utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Förslaget har inte mött några invändningar i motioner. Utskottet har inte något att invända mot förslaget och föreslår att lämnar ett bemyndigande i enlighet med regeringens förslag. Utskottets förslag i korthet godkänner att och de 21 polismyndigheterna ombildas till en myndighet . avslår vidare ett antal motionsyrkanden som i huvudsak rör polisens effektivitet, polisens yttre och inre organisation samt polisutbildningen. Jämför reservationerna 1 (SD), 2 (S, V), 3 (SD), 4 (MP), 5 (MP), 6 (S, V), 7 (S, MP, V), 8 (S, MP, V), 9 (MP), 10 (S, MP, V), 11 (S, V), 12 (MP), 13 (SD) och 14 (S, MP, V) samt särskilt yttrande 5 (S). Ombildning av polisorganisationen till en myndighet Ärendet och dess beredning På uppdrag av regeringen har en parlamentarisk kommitté () analyserat i vilken utsträckning polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav som regeringen ställer på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade verksamhetsresultat. I uppdraget ingick också att lämna förslag till ny organisation. redovisade sitt uppdrag i betänkandet En sammanhållen svensk polis (SOU 2012:13). I betänkandet föreslår kommittén att och de 21 polismyndigheterna samt ombildas till en myndighet som ska benämnas . Den nya organisationen föreslås träda i kraft . Betänkandet har remissbehandlats. En kortfattad sammanställning över remissinstansernas synpunkter finns i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 s. 47). Regeringen föreslår att godkänner att och de 21 polismyndigheterna ombildas till en myndighet . Regeringen anför (s. 48) att polisens organisation har behandlats av , och att en ombildning till en samlad myndighet därför förutsätter att beslutar enligt regeringens förslag. Regeringen framhåller i propositionen (s. 47) att det under har skett stora förändringar i omvärlden som ändrat förutsättningarna för att bedriva polisverksamhet. Polisens organisation har dock i allt väsentligt varit densamma . Enligt regeringen är polisens nuvarande organisation ett hinder för en effektivare polisverksamhet. Nackdelarna med den nuvarande organisationen är enligt regeringen bl.a. att har begränsade befogenheter att styra de självständiga polismyndigheterna och att det därmed saknas ett helhetsansvar, att och polismyndigheterna har delvis överlappande befogenheter, att alltför många polismyndigheter gör polisen svårstyrd samt att vissa polismyndigheter är för små för att kunna ha nödvändig specialistkompetens. Enligt regeringen skulle en ombildning till en enda polismyndighet ge myndighetsledningen ett helhetsansvar för all polisverksamhet med en tydlig ansvarskedja från ledning ned till lokal nivå. Möjligheten att vid behov snabbt flytta resurser inom myndighetens olika geografiska och sakliga verksamhetsområden skulle också öka väsentligt. Vidare skulle en ombildning förenkla spridningen av nya eller ändrade arbetsmetoder och bidra till att nationella strategier får ett snabbare genomslag. Större möjlighet till harmonisering av it-system och andra gemensamma stödfunktioner skapar också utrymme för en mer kostnadseffektiv organisation. Regeringen framhåller att ombildningen i sig inte kommer att undanröja alla hinder mot ett förbättrat resultat och en ökad kvalitet i polisverksamheten. Organisationsförändringen måste förenas med andra åtgärder för att regeringens intentioner med verksamheten ska uppnås. Regeringen understryker vidare att en ombildning av polisen till en myndighet inte syftar till en centralisering av polisverksamheten. Medborgare ska, oavsett bostadsort, kunna känna sig förvissade om att polisens verksamhet leder till trygghet och att polisen prioriterar problem i det lokala samhället. Regeringen anför att genom bärkraftiga geografiska verksamhetsområden skapas förutsättningar för att polisen i större utsträckning än lokalt kan klara bl.a. uppgifter som kräver specialistkompetens eller särskild utrustning. En enda myndighet gör det därför möjligt att flytta ut viss verksamhet som bedrivs vid till sådana geografiska verksamhetsområden. Sammantaget anser regeringen att en ombildning kommer att skapa bättre förutsättningar för högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade resultat i polisens verksamhet. Regeringen delar bedömning att den tidigast möjliga realistiska tidpunkten för att inrätta en ny samlad polismyndighet är . ska och de 21 polismyndigheterna avvecklas som enskilda myndigheter. Regeringen anför att remissutfallet är blandat i fråga om roll i den framtida polisorganisationen och att frågan kräver ytterligare överväganden. Regeringen avser därför att återkomma om hur verksamhet bör inlemmas organisatoriskt i den polisiära verksamheten. Regeringen avser att senare återkomma med en proposition med förslag till de lagändringar som krävs för den föreslagna ombildningen. avser regeringen dessutom att uppdra åt en särskild genomförandeorganisation att bl.a. besluta om organisationen av den nya myndigheten och identifiera vilka åtgärder och beslut som krävs för att inrätta en samlad polismyndighet. I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 9 anförs det att dagens 21 polismyndigheter bör slås ihop till en central myndighet. En sammanslagning skulle enligt motionärerna ge fördelar både när det gäller resursfördelningen och styrningen av verksamheten. Det svenska polisväsendet förstatligades . Därefter har på förslag av regeringen fattat flera beslut om förändringar av polisens organisation. Således godkände 1981 vissa allmänna riktlinjer för en reform av polisväsendet (se prop. 1980/81:13 och bet. JuU 1980/81:24). Riktlinjerna, som byggde på förslagen polisutredning (SOU 1979:6), innebar bl.a. att olika funktioner inom polisväsendet skulle decentraliseras för att möjliggöra en snabb och smidig anpassning till polisens verksamhetsinriktning och organisation till lokala och regionala förhållanden. Vidare fattade 1990 beslut om den s.k. förnyelsepropositionen (se prop. 1989/90:155 och bet. 1990/91:JuU1), som innebar en fortsatt decentralisering av polisen. Polisens uppdrag är att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Uppdraget ställer särskilda krav på rättssäkerhet, effektivitet, ansvar och kontroll av maktutövningen. Det är av största vikt att myndighetsutövningen är förutsebar och enhetlig samt bedrivs effektivt och med hög kvalitet. Regeringens förslag innebär att polisens myndighetsledning får ett helhetsansvar för all verksamhet, vilket kommer att innebära bättre förutsättningar att styra organisationen. Dessutom kommer ansvarsförhållandena i organisationen att tydliggöras. Med den föreslagna organisationen kommer polisen också få större möjligheter att utnyttja sina resurser på ett mer flexibelt sätt än . Verksamheten kommer därmed att kunna bedrivas mer kostnadseffektivt. Utskottets förhoppning är att sammanslagningen av de aktuella myndigheterna ska ge betydligt bättre förutsättningar att bedriva en effektiv polisverksamhet med hög kvalitet. Det finns mycket som talar för att ombildningen till en sammanhållen polismyndighet kommer att skapa förutsättningar för att uppnå högre kvalitet, ökad effektivitet, ökad flexibilitet med åtföljande resultatförbättring i polisens verksamhet och därmed en ökad rättssäkerhet. För att polisen ska ha allmänhetens förtroende krävs en stabil förankring i det lokala samhället. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse att regeringen särskilt understryker i propositionen att den kommande sammanslagningen av polismyndigheterna inte syftar till en centralisering av polisverksamheten. Utgångspunkten är att värna den lokala polisiära närvaron. Det är enligt utskottet av stor vikt att detta iakttas i det fortsatta arbetet med sammanslagningen. Utskottet välkomnar regeringens förslag. Som redovisas ovan har godkänt flera viktiga förändringar av polisens organisation. bör enligt utskottet godkänna även denna omorganisation, dvs. att och de 21 polismyndigheterna ombildas till en myndighet . Därmed är önskemålet i motion 2012/13:Ju373 (S) yrkande 9 tillgodosett, och motionsyrkandet bör avslås. Övriga frågor om polisens organisation m.m. Regeringen anför (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 s. 11) att den fortsätter att utveckla rättsväsendet. Sedan regeringen tillträdde 2006 har den största satsningen i modern tid genomförts på rättsväsendet. Myndigheterna i hela rättskedjan har förstärkts kraftigt, och antalet poliser har ökat från knappt 17 500 till drygt 20 000. Det förstärkta resursläget innebär att rättsväsendets förutsättningar att bekämpa brottsligheten och öka tryggheten har stärkts väsentligt. Enligt den nationella trygghetsundersökningen som genomför känner sig människor i också allt tryggare. Regeringen konstaterar (s. 11 och 23) att den polisanmälda brottsligheten fortsätter att öka. har det totala antalet anmälda brott ökat med . Den nationella trygghetsundersökningen tyder dock på att ökningen inte i första hand förklaras av att fler brott begås. Enligt regeringen handlar ökningen åtminstone delvis om att en större andel av brotten nu kommer till rättsväsendets kännedom. Detta kan t.ex. bero på en ökad anmälningsbenägenhet när det gäller vissa mindre allvarliga brott. Vidare har den kraftiga förstärkningen gett polisen ökade möjligheter att upptäcka ett större antal brott. Anmälda spanings- och ingripandebrott, som vanligtvis är resultat av polisens insatser, har också ökat . Den ökade ärendemängden ställer enligt regeringen (s. 12) stora krav på rättsväsendets myndigheter. Även om regeringens kriminalpolitik har gett tydliga resultat i flera avseenden ser regeringen vidare flera utmaningar som kräver hög uppmärksamhet även i fortsättningen. Utmaningarna handlar bl.a. om att motverka våld i nära relationer, att minska återfallen i brott samt att nå framsteg i hanteringen av de s.k. vardagsbrotten (t.ex. stölder, inbrott, hot och bedrägerier). Regeringen konstaterar (s. 14) att en liten grupp livsstilskriminella personer står för en mycket stor del av denna brottslighet. Regeringen har gett polisen i uppdrag att arbeta mer aktivt mot den brottslighet som livsstilskriminella personer står för. ska utarbeta en vägledning för hur polismyndigheterna ska identifiera och arbeta mot livsstilskriminella personer. har också inlett en kraftsamling mot den seriebrottslighet som bedrivs av grupper och individer från andra länder som tillfälligt vistas i . En nationell resurs som leds av har inrättats för att arbeta fokuserat mot denna typ av brottslighet (s. 15). En annan fortsatt utmaning för rättsväsendet som regeringen särskilt lyfter fram är insatserna mot unga lagöverträdare. För att dessa insatser ska bli tidiga, tydliga, heltäckande och konsekventa ställs det enligt regeringen (s. 13) stora krav på samordning mellan olika aktörer. För att underlätta samarbetet mellan polisen och har regeringen (s. 17) föreslagit att det införs en sekretessbrytande bestämmelse som ska underlätta informationsutbytet mellan dem i arbetet med att förebygga ungdomsbrott. Regeringen har också föreslagit ett förtydligande av polisens möjligheter att omhänderta ungdomar som befinner sig i uppenbart skadliga miljöer (se prop. 2011/12:171). När det gäller unga lagöverträdare pekar regeringen (s. 32) också på att polismyndigheterna fr.o.m. kan leda förundersökningar mot unga lagöverträdare i fler fall . Då upphävdes den tidigare särregleringen om förundersökningsledarskap i ungdomsbrottsärenden. gäller i stället regler om fördelning av förundersökningsledarskap mellan polisen och åklagarna. Enligt regeringen innebär ändringen att handläggningstiderna för ungdomsärenden kan förkortas ytterligare. När det gäller polisens brottsförebyggande arbete anför regeringen (s. 22) att detta har stärkts genom polisens ökade synlighet och tillgänglighet. Den nationella trygghetsundersökningen visar (s. 26) att polisen är den myndighet som allmänheten har det största förtroendet för. Nära två av tre av de tillfrågade uppger att de har stort förtroende för polisen och de flesta känner sig dessutom trygga när de går ut i sitt bostadsområde. har polisens samverkan med kommunerna fortsatt att prioriteras. Regeringen anför (s. 26) att flera polismyndigheter har utökat sin lokala polisverksamhet och ofta samlokaliserat den med verksamhet för att öka tillgängligheten och närvaron lokalt. Antalet samverkansöverenskommelser har gradvis ökat . Det fanns 2011 överenskommelser i alla 21 län och i 251 av landets 290 kommuner. Ungdomar och ungdomsbrott är de områden som oftast är prioriterade i samverkansöverenskommelserna. Därefter följer insatser mot skadegörelse samt alkohol- och narkotikarelaterade brott. har kartlagt överenskommelserna, och den bild som framträder är positiv. Polisens arbete med att utveckla metoder för den brottsförebyggande verksamheten har fortsatt . Polisens underrättelsemodell är enligt regeringen ett bra stöd för detta. Modellen ska leda till att rätt åtgärder mot brott sätts in , med rätt resurser och med rätt utformning.