bet · GZ01UU4 · 2012-02-15 00:00:00 — Det är särskilt allvarligt mot bakgrund av att kommissionen meddelat att den inte kommer att lägga fram en ny strategisk plan för arbetsmiljön såsom planerat, med hänvisning till den ekonomiska krisen. Detta tyder på en betydande degradering av arbetsmiljöfrågorna. Vi anser det självklart att alla arbetstagare i ska ha rätt till en god arbetsmiljö. Vi motsätter oss därför starkt kommissionens förslag i detta avseende. ställde sig enligt uppgift bakom dessa förslag vid mötet utan att protesterade, vilket vi skarpt kritiserar. Avvikande mening (MP) (MP) anför: kommer EU av naturliga skäl att präglas av den ekonomiska krisen, framför allt i . Detta innebär givetvis att EU:s medlemsländer möter betydande utmaningar inte minst på arbetsmarknaden, där arbetslösheten generellt ökar i stället för att minska. Det är framför allt allvarligt att den höga arbetslösheten biter sig fast och att nivåerna är mycket höga, särskilt bland unga och bland de utrikes födda. Här är det uppenbart att satsningar är nödvändiga. ser vi att arbetet med att hantera klimatkrisen går trögt. Avsaknaden av en aktiv politik på detta område medför att CO2-utsläppen inte minskar utan ökar. I arbetsprogram , som fått namnet Att skapa europeisk förnyelse, saknar jag visioner och förslag som ligger i linje med den ambitiösa rubriken för att möta dessa utmaningar. vill se en grön omställning som är tydligt kopplad till skapandet av nya framtidsjobb en på EU-nivå. Nya jobb kan skapas i bl.a. miljötekniksektorn genom energieffektiviseringar, satsningar på förnybara energikällor och investeringar i utbyggnad av utsläppssnål kollektivtrafik. Miljömässigt sunda och produktiva arbeten är grunden för uthålligheten i tillväxten. Den nordiska modellen visar att det är möjligt att skapa ett samhälle som är både ekonomiskt och socialt hållbart som miljömässiga krav hålls på en hög nivå. I det sammanhanget är det också centralt att EU:s medlemsländer bedriver en aktiv politik för att stimulera framväxten av små och medelstora företag. Det är där potentialen att driva fram en utveckling mot nya, gröna jobb är störst. Det bör därför bli enklare att starta och driva företag, även över nationsgränserna. Klimat- och jobbpolitik går hand i hand. Tyvärr ser vi nu att den ekonomiska krisen i flera fall leder till ökad arbetslöshet och att investeringar inom klimatområdet upphör eller skjuts , bl.a. när det gäller utbyggnaden av kollektivtrafik och järnvägar och satsningar på en förnybar grön energiproduktion. Det är en olycklig utveckling som aktivt bör motverkas. Politik ska handla om att möjliggöra för människor att forma sitt eget liv. I detta ligger självfallet även en stark strävan efter att ge människor möjlighet att röra sig fritt på en öppen arbetsmarknad i EU-området. Målet om en integrerad arbetsmarknad i EU får dock inte användas som en förevändning för att försämra arbetstagarnas villkor. Behov av ständig omvandling ska balanseras mot grundläggande rättviseprinciper. Det är inte acceptabelt att löntagare diskrimineras och får lön beroende på varifrån de kommer. Lika lön för lika arbete enligt lagar och avtal är en princip som ska gälla i hela EU. EU-rättsfall som och visar att hänsynen till den inre marknaden på ett olyckligt sätt har fått företräde framför fackens möjlighet att hävda rimliga arbetsvillkor för sina medlemmar. Här riskerar den passivitet att ytterligare försvaga löntagares rättigheter i och andra EU-länder. Tyvärr tar den heller inte några initiativ för att driva dessa frågor i EU. Det är också viktigt att värnandet av EU:s gemensamma arbetsmarknad inte används som ett argument för att stänga EU:s gränser för människor utanför unionen som vill komma hit och arbeta. Tack vare det nya regelverk utan onödig protektionism och hinder som genomdrivit tillsammans med regeringen har nu en modell för arbetskraftsinvandring som även andra EU-länder välkomnas att anamma. Denna öppenhet för arbetskraftsinvandring bör emellertid också kompletteras med en integrationspolitik som är mer framgångsrik än den som tidigare och nuvarande svenska regeringar fört. Jag vill också lyfta fram behovet av en tydligare och bättre utbildningspolitik. som flera länder i EU har betydande arbetslöshet finns sektorer som saknar kompetent arbetskraft. Behovet av vidareutbildning och kompetenshöjande insatser är därför stort. Här finns mycket för de enskilda länderna att göra, och det vore önskvärt att EU bidrar till att stärka möjligheterna till kompetenshöjande åtgärder och till livslångt lärande. I frågan om arbetstidsdirektivet på EU-nivå, som det nu inletts förhandlingar om, ska det betonas att direktivet måste ge arbetsmarknadens parter möjlighet att reglera arbetstidsfrågan i kollektivavtal. Det finns inga fördelar med pekpinnar från EU i denna fråga. Det är positivt att arbetsmiljöfrågorna lyfts på EU-nivå eftersom man kan se att det är ett område där har mycket att lära från andra länder. har tappat initiativkraften i denna fråga efter många års nedskärningar. För är det av stor vikt att lyfta fram det förebyggande arbetet för en bra arbetsmiljö. Det är något som gynnar såväl den enskilda arbetstagaren som arbetsgivaren i form av ökad produktivitet och i förlängningen minskade kostnader. En aktiv politik på detta område är därmed ett viktigt konkurrensmedel i den framtida globala ekonomin. Jämställdhetspolitiken måste lyftas tydligare i hela dokumentet, inte minst i de centrala politiska initiativen, där den är i princip frånvarande. Fler kvinnor arbetar än tidigare, men sysselsättningsgraden är ändå betydligt lägre än för män, och det finns betydande skillnader mellan de olika länderna i EU. Precis som i är de ofrivilliga deltiderna ett stort gissel i EU-länderna och ger kvinnorna en generellt svagare ställning på arbetsmarknaden. är övertygat om att en aktiv jämställdhetspolitik, inte minst inom näringspolitiken och välfärdssektorn, skapar förutsättningar för fler jobb. Betydelsen av en utbyggd offentlig barnomsorg för kvinnors ställning på arbetsmarknaden bör betonas. Jag ser dock positivt på att särskilt vill lyfta fram frågan om de osakliga löneskillnaderna mellan kvinnor och män och behovet av en högre sysselsättningsgrad för kvinnor. Frågan om funktionshindrades möjligheter på arbetsmarknaden lyser med sin frånvaro i kommissionens arbetsprogram om att skapa en europeisk förnyelse, vilket jag beklagar. Även på detta område kan ett ökat utbyte av erfarenheter på EU-nivå skapa mervärde, och det är av största vikt att också funktionshindrade får del av den öppna arbetsmarknaden på EU-nivå. Slutligen vill jag i likhet med majoriteten understryka att medlemsländerna själva måste behålla ansvaret för merparten av sysselsättningspolitiken och välfärdspolitiken. Den öppna samordningsmetoden på arbetsmarknadspolitikens område får inte utvecklas i riktning mot ökad styrning och kontroll från EU-institutionerna. Den bör även fortsättningsvis ha karaktären av ett utbyte av goda erfarenheter med tanke på att arbetsmarknadspolitiken ser så olika ut i de 27 länderna. Dessa olikheter är något vi ska respektera och dra fördel av i stället för att se som problem. lägger stor vikt vid värnandet av den svenska modellen i form av bl.a. respekt för arbetsmarknadens parters autonomi. Avvikande mening (SD) (SD) anför: EU beslutade om den s.k. 2020-strategin som är tänkt att ersätta den misslyckade Lissabonstrategin. Jag anser att 2020-strategin som helhet är dyr och ineffektiv. vill se en minskad avgift till EU. De budgetära konsekvenserna av 2020-strategin genom den fleråriga budgetramen för perioden 20142020 bedöms motsvara ytterligare i svensk EU-avgift. Det kan jag inte ställa mig bakom. Jag avvisar det liggande förslaget till ny förordning om Europeiska socialfonden (ESF). Aktiva arbetsmarknadsåtgärder, utbildningspolitik och socialpolitik ska inte genomföras genom politiska initiativ och konkreta stödåtgärder på EU-nivå utan är nationella angelägenheter. Enligt kommissionens budgetförslag för perioden 20142020 ska ESF tilldelas , medan den totala sammanhållningspolitiken tilldelas . Jag menar att ESF-förslaget är förkastligt dels eftersom det är felaktigt i sak, dels eftersom det strider mot den s.k. subsidiaritetsprincipen då arbetsmarknadspolitiken och socialpolitiken ska vara en angelägenhet för respektive nation. Om olika nationer vill samordna sin politik på dessa områden görs det lämpligen på bi- eller multilateral basis. Jag vänder mig också emot kommissionens förslag att utvidga Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (EGF). Den nya EGF går emot det nationella självbestämmandet och syftar till att svenska skattepengar ska gå till att motverka de negativa kortsiktiga effekterna på sysselsättningen som uppstår genom strukturomvandling. Samfinansieringsandelen ökas också från i vissa fall för att fattiga EU-länder lättare ska kunna söka stöd från fonden utan att behöva bekosta åtgärden till särskilt stor del själva. menar att solidaritet med arbetslösa i andra länder mycket väl kan visas bilateralt mellan medlemsstater. Om olika medlemsstater eller enskilda vill skänka en del av sina pengar i solidarisk anda till arbetslösa jordbrukare eller andra arbetslösa i unionen står det dessa fritt att göra så. Arbetsmarknadspolitik ska dock inte utformas på EU-nivå utan av medlemsstaterna själva. Därmed strider förslaget mot subsidiaritetsprincipen. anser inte heller att ungdomsarbetslösheten ska göras till en unionsfråga genom förslaget om ett ramverk på europeisk nivå för att minska ungdomsarbetslösheten. Varje land har olika förutsättningar och olika struktur på sin arbetslöshet. För att ska kunna komma till rätta med den höga ungdomsarbetslösheten krävs åtgärder utformade på nationell nivå. Jag avvisar framför allt EU:s fixering vid rörlighet som ett recept mot ungdomsarbetslöshet. Rörlighet måste innefatta frivillighet och ömsesidighet. Ökad rörlighet har inget egenvärde. Att utan särskild anledning driva igenom att samtliga länder i alla avseenden ska utöka möjligheterna till rörlighet är inte eftersträvansvärt. Detta gäller även bl.a. på utbildningsområdet där motsätter sig det utökade Erasmussamarbetet. menar att problem med arbetslöshet, social utslagning och fattigdom primärt är nationella angelägenheter. EU kan och ska inte bedriva arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik eller socialpolitik. För att uppnå ett så effektivt resultat som möjligt bör varje land självt ansvara för att tillhandahålla den typ av kunskaper som efterfrågas på arbetsmarknaden. Unionssamordning riskerar att bli en ineffektiv väg för att komma till rätta med matchningsproblem. I EU pågår en diskussion om nya regler för säsongsarbete. När det gäller frågan om vilken maximal vistelsetid som är att betrakta som säsongsarbete för säsongsarbetare som kommer från länder utanför unionen anser jag att maximalt sex månaders arbete ska vara gränsen. I övrigt hänvisar jag till vår avvikande mening i förra årets yttrande om kommissionens arbetsprogram (se 2010/11:AU2y). Där framförde jag bl.a. att jag anser att svenska avtal ska gälla i och att EU:s utstationeringsdirektiv leder till ett uppluckrat anställningsskydd och dumpade löner. Jag riktade också kritik mot den fria arbetskraftsinvandringen för utomeuropeiska medborgare, som infördes . Jag står fortfarande bakom dessa och övriga ställningstaganden. Avvikande mening (V) (V) anför: Kommissionen skriver själv att hanteringen av den pågående krisen kommer att överskugga det mesta av arbetet framöver. Det är knappast någon överdrift. Katastrofala arbetslöshetsnivåer, offentliga nedskärningar, ökande fattigdom och en oviss framtid för miljontals medborgare i EU:s medlemsstater är redan ett faktum. ser mycket allvarligt på den väg som stakats ut av EU:s institutioner för att möta krisen. Försämrade pensionsvillkor, lönesänkningar och inskränkningar i fackliga rättigheter har påtvingats de värst drabbade ländernas löntagare. Stick i stäv med tidigare utfästelser lägger sig nu EU i lönebildning och andra avtalade villkor i medlemsländerna. delar den skarpa kritik som bl.a. riktat mot dessa inskränkningar i parternas autonomi. EU har redan ökat sitt inflytande över medlemsstaternas finanspolitik och ekonomiska politik. Om det förslag som i skrivande stund ligger om en finanspakt genomförs blir denna kontroll och övervakning ytterligare stadfäst. I skuggan av en kris som orsakats av en illa genomtänkt valutaunion och otyglade bank- och finansinstitut håller därmed helt väsentliga delar av själva demokratin i EU:s medlemsländer på att avskaffas. Medicinen som föreskrivs är knappast heller verksam för att avvärja krisen. När alla möjligheter att stimulera ekonomin i praktiken beskärs och det enda de värst krisdrabbade länderna tillåts göra är ytterligare besparingar blir det mycket svårare att bekämpa arbetslösheten och få fart på sysselsättningen. Risken är att krisen i själva verket fördjupas och förlängs genom den anbefallna strategin, till priset av ytterligare arbetslöshet, lägre löner och fattigdom. är i grunden kritiskt till själva utgångspunkterna för kommissionens allt överskuggande uppgift framöver. Om kommissionens övergripande mål att stimulera ökad sysselsättning och konkurrenskraft i EU ska kunna förverkligas behövs en helt annan inriktning på politiken. Bankerna måste tvingas bära sina egna risker, och de värst drabbade länderna måste ges sådana lånevillkor att de kan ta sig ur den akuta krisen utan att det går ut över välfärden och löntagarnas villkor. EU:s budget måste styras om från improduktiva jordbrukssubventioner till långsiktigt hållbara investeringar och grön omställning. Löntagarnas villkor och välfärd måste garanteras genom att man återupprättar grundläggande fackliga rättigheter och respekt för de nationella arbetsmarknadsmodellerna. Att säkerställa att de direktiv som antagits på arbetsrättens område ska tillämpas som minimidirektiv bör ha högsta prioritet för att förhindra att den ökade rörligheten inom EU sker till priset av lönedumpning och exploatering. Därutöver bör ett bindande socialt protokoll som slår fast att grundläggande fackliga rättigheter inte kan underordnas ekonomiska intressen på den inre marknaden fogas till . EU står inför två stora problem. Det ena är den massarbetslöshet som breder ut sig runt om i som även drabbar vårt land. Det andra är den låga tillväxt som just nu råder i EU. Det är en tillväxt som bedömer vara i genomsnitt kanske 1 ½ procent.En så låg tillväxt gör att det kommer att vara mycket svårt för EU och EU-länderna att hantera dels den massarbetslöshet som råder, dels de skuldkriser som råder. Hur ska vi få ordning på arbetslösheten och ekonomin när tillväxten är historiskt väldigt låg i ?Det är en stor utmaning som står inför. Det behövs tillväxtskapande åtgärder för att vi ska klara framtiden. Vi skulle behöva ha upp den genomsnittliga tillväxten med för att det ska vara realistiskt att klara de utmaningar som EU står inför.Vi socialdemokrater tycker att ett antal saker är viktiga att prioritera i det EU-arbetet. Det första är kampen mot arbetslösheten och att skapa tillväxt. Vi kommer inte att kunna enbart svälta oss ur den kris som råder . Det andra är att jobba med att öka jämställdheten. Ökad jämställdhet ger också ekonomisk tillväxt. Jag ska återkomma till det.Det tredje som vi tycker att EU ska prioritera är att arbeta med utbildning och att skapa ett verkligt livslångt lärande. Det måste växa fram en europeisk arbetslinje som vilar på en europeisk utbildningslinje. För att de människor som kommer i arbete ska kunna stanna i arbete behövs det också ett mänskligt arbetsliv. Det är ett arbetsliv där människor orkar jobba fram till sin pension och där människor jobbar i en miljö som är hälsosam och inte utsätter dem för vare sig faror eller gifter.Jag vill särskilt peka på en konsekvens av de gifter som olika personer på arbetsmarknaden utsätts för i sitt dagliga arbete. Det kan vara lätt att tro att det bara är en angelägenhet för dem som har de farligaste och skitigaste jobben. Men tyvärr stannar gifterna inte kvar på de platserna. De sitter i hår, hud och kläder och följer med resorna till och från arbetsplatserna.Vi är många som garanterat exponeras till och från våra arbeten eller studier. Vi exponeras för de gifter som vi själva inte har kontakt med i vårt dagliga arbete. Men genom att vi möter andra som jobbar i dessa farliga miljöer sprids gifterna till hela befolkningen. Detta är en angelägenhet för hela befolkningen och hela , precis som arbetslösheten är en angelägenhet inte bara för den som är arbetslös utan också för alla som är i arbete.Det är viktigt för oss socialdemokrater att EU har en social och ekonomisk utveckling. EU får inte innebära en social avveckling. Därför är det viktigt för oss att det är ordning och reda på den europeiska arbetsmarknaden. Det är kunskapslinjen och utbildningslinjen som ska leda till att vi i konkurrerar med omvärlden med kunskap och kompetens och inte genom låga löner, försämrade arbetsvillkor och allt farligare miljöer.Jämställdheten är viktig för oss socialdemokrater. Jämställdheten angår också hela arbetsmarknaden precis som arbetslösheten och miljöfrågorna i arbetslivet. Jämställdhet leder till tillväxt. Om det var ett jämställt arbetsliv i EU som helhet där lika många kvinnor som män andelsmässigt hade arbete och en avtalsenlig lön skulle det innebära en tillväxt för EU på 11 procentenheter.Sverige som är ett av de mest jämställda länderna inom EU har också en bit kvar till denna jämställdhet. För oss skulle jämställdheten innebära en bnp-ökning på . Där har vi ytterligare ett exempel på hur hela samhället vinner på att det blir bättre i samhället. Jämställdhet är inte bara en angelägenhet för dem som är åsidosatta. Det är en angelägenhet för hela samhället.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till den socialdemokratiska reservationen. Jag ser fram emot en god debatt om arbetsprogram . Europeiska unionen står inför den största utmaningen på en mansålder, heter det i inledningsmeningen i det dokument där kommissionens arbetsprogram beskrivs. En korrektare formulering hade varit att tala om den största utmaningen någonsin och då inbegripa inte bara den akuta ekonomiska krisen utan även den mer långsiktiga klimat- och resurskris som dagens ohållbara ekonomiska system gett upphov till.Dokumentets underrubrik - Att skapa europeisk förnyelse - hade klingat mer trovärdigt om man vågat föra in de perspektiv som ett meddelande från kommissionen 2009 faktiskt förde upp på dagordningen och som bar -att mäta framsteg i en föränderlig värld. I det meddelandet slår kommissionen fast behovet av att utarbeta komplement till bnp, bruttonationalprodukt, som förmår spegla sociala och miljömässiga förändringar. Man ställer i utsikt att återkomma med mer konkreta förslag. Därför är det givetvis en stor besvikelse att inte något om detta återfinns i nu föreliggande arbetsprogram för kommissionen.Fru talman! Vi gröna är övertygade om att en ekonomi i balans förutsätter ekosystem i balans. En ekologisk omställning skapar massor av nya gröna jobb inom energieffektivisering, förnybar energi, kollektivtrafik och så vidare och visar hur kampen mot arbetslösheten och klimatförändringarna i hög grad sammanfaller. Det är glädjande att kommissionen framhåller hur satsningar på energieffektivisering kan frigöra stora resurser för investeringar i bland annat förnybar energi och där skapa miljontals nya arbetstillfällen. Att dra ned på resursslöseri, i stället för på barnbidrag och pensioner, är ett smart sätt att åstadkomma balans i ekonomin.Vindkraft, solenergi och flertalet andra förnybara energikällor skapar också förutsättningar för en mycket mer decentraliserad ekonomi än de megakoncerner som fossilsektorn och kärnkraften givit upphov till. Därför är det givetvis positivt att kommissionen skriver att man tänker föreslå en strategi för att påskynda utvecklingen av förnybar energi såväl på EU:s inre marknad som i grannländerna i södra . I den bästa av världar - och det är väl den vi vill bygga - skulle rent av kunna bli till det mare nostrum, vårt gemensamma hav, som det var och binda samman i stället för att särskilja.Ett öppet med en integrerad arbetsmarknad får emellertid inte bli till förevändning för att försämra löntagarnas villkor. EU-rättsfall som och visar att hänsynen till den inre marknaden på ett olyckligt sätt fått företräde framför fackens möjligheter att hävda rimliga arbetsvillkor för sina medlemmar. För är inte bara kampen för den yttre miljön viktig, utan vi betraktar också en människovärdig arbetsmiljö som en omistlig del av det goda samhället.Det är bra att kommissionen lyfter upp frågan om löneskillnader mellan kvinnor och män, men i övrigt är jämställdhetsperspektivet märkligt frånvarande. Och det är direkt pinsamt att frågan om funktionshindrades möjligheter på arbetsmarknaden helt utelämnats.Fru talman! lägger stor vikt vid värnandet av den svenska modellen och betonar att den öppna samordningsmetoden på arbetsmarknadspolitikens område inte får utvecklas i riktning mot ökad styrning och kontroll från EU-institutionernas sida.Jag yrkar bifall till reservation men ansluter mig i övriga delar i allt väsentligt till utskottsmajoritetens ställningstagande. Från sida påpekar vi alltjämt att EU tar alltmer makt i anspråk på de nationella parlamentens bekostnad. I klartext hävdar vi alltså att ger eller tvingas ge upp del för del av den svenska självständigheten och kontrollen över vårt eget land.Det EU-ärende vi har att behandla, Kommissionens arbetsprogram , utgör knappast heller något undantag. Tvärtom visar det här arbetsprogrammet i stället - alldeles bortsett ifrån vilka avgörande effekter det så kallade Lissabonfördraget redan har på EU:s makt över de nationella parlamenten - glasklart att EU:s ambitioner inte alls stannar vid ett samarbete i stora och gränsöverskridande frågor.I stället för att behandla traditionella samarbetsfrågor, som miljösamarbete, handelsutbyte eller andra stora övergripande frågor, behandlar kommissionens arbetsprogram frågor som till exempelen gemensam ekonomisk styrning och samordning,en gemensam skattepolitik,en gemensam arbetsmarknadspolitik ochen fortsatt väg mot en utökning av unionen till att även omfatta delar av Mellanöstern.Dessutom handlar det om hur ska ges ökade befogenheter att snabbare, och mer eller mindre på dess egna villkor, ange den fortsatta så kallade integrationen, med andra ord maktöverföringen, i Europa.Det är, fru talman, med andra ord inte precis några små frågor vi här i nu behandlar, utan det är politikens, demokratins och självständighetens innersta väsen och kärnfrågor. Ändå förväntar jag mig besynnerligt nog inget annat än en lättjefull inställning till värdet av att såväl diskutera detta som att inta en väsentligt mer radikal och tydlig svensk hållning mot EU:s makthybris.Riksdagens i stort sett samtliga partier är ju redan överens om att värdet av att få ingå i EU:s lilla maktklubb är så mycket större än värdet i att det svenska folket ska ha rätten och möjligheten att självt få avgöra hur man vill forma samhället.Av den anledningen ger man sig inte heller när folket, enligt riksdagsmajoritetens uppfattning, "röstade fel" i frågan om skulle gå med i eller ej. I stället propagerar man för nödvändigheten att genom europakten måste vara med och diskutera den ekonomiska annektering EMU-medlemskapet faktiskt kräver av medlemsstaterna.Men det är inte nog där. I stället är man också positivt inställd till att EU redan under innevarande år presenterar ytterligare förslag på det man kallar en reformering av den ekonomiska politiken i EU.