bet · GZ01MJU17 · 2012-04-23 00:00:00 — Vi har alla gjort oss förtjänta av en liten paus, vi tänkte börja igen, precis i enlighet med programmet. Vice ordföranden: är slagen 12, och vi ska gå över till block nummer tre. Det handlar om jordbrukets konkurrenskraft och landsbygdsutvecklingen i . Till vår hjälp har vi tre resurspersoner. Vi börjar med från . Sedan har vi från , och därefter från ska leva. Vi avslutar med en frågestund. Var så god, ! , : Tack för ordet, herr ordförande! Jag tänker lägga upp dessa på det sättet att jag gör en stark prioritering av tre olika områden. Det kommer att bli regelbördan, förgröningen eller kanske mer allmänt en grönare politik samt ökad konkurrenskraft, vilket också kommer att beröra landsbygdspolitiken och då inte minst frågorna kring miljö, klimat och energi. Om vi raskt går till handling vill jag gärna börja med den administrativa bördan och komplexiteten i det förslag som finns . Jag försökte ta fram en standardfigur i Officepaketet att lägga in de olika komponenterna i. Det visade sig dock vara omöjligt att hitta en standardfigur som innehöll så många komponenter som jag behövde, så jag har dess värre delvis fått snickra till det själv. Eller, det kanske rent av är bättre på det sättet ser det nämligen ytterligare lite mer komplext ut, kanske. Vi ser här alltså ett antal moment i jordbrukspolitiken som man antingen adderar ovanpå varandra eller jämte varandra. Var och en förstår att detta kommer att bidra till en ökad komplexitet för stödmottagarna. Många av de begrepp som finns i bilden är nya. Det är alltså inte så att vi bara går vidare med de begrepp vi har använt oss av tidigare. Efter EU-inträdet för del har komplexiteten successivt ökat. Vi redovisade en rapport från som heter Vi har nått vägs ände. Med detta menar vi att vi tycker att komplexiteten nu har blivit tillräckligt hög, eller kanske hellre för hög. I det arbete vi nu håller på med på landsbygdsområdet ett tekniskt underlag för ett nytt landsbygdsprogram har vi inriktningen att vi ska ha betydligt färre åtgärder än vi har haft i det hittillsvarande paketet. Helst borde de minska till hälften. Jag bryr mig inte om att gå in på respektive delar; det har ni hört om respektive läst om. Detta får alltså bli vidare funderingar. vill jag dock understryka behovet av minskad administrativ komplexitet. När jag tänker på den här frågan tänker jag utifrån stödmottagarnas perspektiv, men vi ser förstås också att de som ska hantera stöden får en svårare situation framför sig. Nästa del av det jag tänker ta upp är frågan om förgröningen. Som vi har hört innehåller detta tre olika moment det är grödval, alltså diversifiering, permanent och träda. Vi har gjort några bearbetningar av de underlag vi har och utgår från, alltså helt enkelt stödregistren. Om vi tittar på just differentiering av grödor ser vi att som regelverket är specificerat innebär det att av stödmottagarna i område 1 det är alltså det sydligaste området kommer att påverkas och får anpassa sin odling. I stödområde 5 det är norra , skogsbygderna och en del mellanbygder i södra och är det dock inte utan ungefär en tredjedel av jordbrukarna som måste vidta åtgärder. Dessutom är det i högre grad de lite mindre företagen som påverkas, jämfört med de större företagen. De större företagen har ofta tillräcklig uppsättning av grödor. De respektive den tredjedel jag nämnde är förstås beroende av hur man gör grödeindelning och vilken definition man har för detta. Den är inte fastlagd, utan vi har gjort detta utifrån våra egna antaganden. Som vi har räknat är det högst hundra tusen hektar som kommer att påverkas av regeln. har flera tagit upp frågan om att det är gemensamma regler för hela EU, och vi vet sedan gammalt att lokala problem inte löses med globala åtgärder. Med lokala problem menar jag självklart inte bara problem som är på ett företag, utan det kan vara inom en region. Likaväl menar jag med globala åtgärder inte nödvändigtvis åtgärder som ska träffa hela världen, utan det räcker med EU-området. Det är klart att vi här har funderat lite grann på om man kanske inte skulle ha så starka regler på detta område. Skulle man kanske tänka bort en del områden i landet? Skulle man tänka speciellt för de företag som har miljöersättningar? Det tycker jag är den riktning vi borde gå i när det gäller den här frågan, det vill säga att inte ha så tydliga gemensamma regler. I stället ska det finnas större flexibilitet än vad vi ser i det nuvarande förslaget. Vi har tillbaka delat in EU:s budget på jordbruksområdet i två pelare, pelare 1 och pelare 2. Frågan är om det inte är rätt bra om man försöker ha en någorlunda strikt åtskillnad mellan de två pelarna. Syftena är nämligen rätt olika. talar jag inte om hur mycket pengar det ska finnas i respektive pelare utan mer om syftena för respektive pelare. Pelare 1 har vi använt för inkomststöd. får vi komma ihåg att vi om vi inför förgröningsreglerna kan komma i konflikt med möjligheten att betala ut miljöersättning. Det gäller alltså frågan om addition av ersättningar utan att man lägger på några extra krav utöver dem som finns i det första stödet. Om vi går vidare till utjämning kanske jag inledningsvis borde påpeka att dagens gårdsstöd är frikopplat, och en fråga blir förstås direkt om frikopplingen har fått fullt genomslag . Det tror jag inte att den har, utan det kommer säkert att dröja ytterligare innan frikopplingen har fått fullt genomslag. Det måste man ha med i bedömningen av förslag om förändringar på det här området. Olika stödrättsvärden menar jag främst är en fråga om produktionsinriktning och inte om geografi. Det är klart att geografin har betydelse, men produktionsinriktningen har större betydelse. Då är det förstås inte sällan mjölk- och nötköttsproducenterna som har höga stödrättsvärden, och det är tilläggsbeloppen som har gett detta. irriterar sig andra produktionsinriktningar på detta, så för säkerhets skull vill jag lägga till att det även är andra produktionsinriktningar som har kunnat få dessa tilläggsbelopp. Jag tänker då på socker- och stärkelseområdet. Den ordning man införde 2005, med tilläggsbeloppen, har medfört att de företagare som har slutat med produktion av mjölk, nötkött och lammkött har fått behålla de höga stödrättsvärdena. En mycket berättigad fråga är hur länge man kan låta de historiskt betingade ersättningarna fortgå. Som vi ser det nu bestämdes det på ett sätt , och sedan skulle samma ordning kunna fortsätta , rent av. Det kan verkligen ifrågasättas om det kan vara rätt att resonera på det sättet. Frågan blir hur vi ska ta hand om den här problematiken på bästa sätt. tänker jag inte heller på ett tekniskt perspektiv på pelare 1 och 2, utan rent allmänt. Jag tar gärna utgångspunkt i att regeringen i en skrivelse till säger att det ska finnas förutsättningar för ekonomisk tillväxt i hela landet. Jag vill särskilt betona att det är hela landet man säger där. För att förutsättningarna för den ekonomiska tillväxten ska finnas tror jag att vi måste ha ett attraktivt landskap. Ett attraktivt landskap ges inte alltid i form av uteslutande granskog, utan det kanske borde lättas upp med några andra markanvändningar än så, till exempel eller i varje fall jordbruksmark. Förmodligen menar man med det attraktiva landskapet inte enbart ren markskötsel, utan det är något ytterligare utöver detta. Om vi säger att det är något ytterligare blir problematiken i skogsbygder och i många mellanbygder så klart att det krävs nötkreatur eller något annat djurslag som betar, och när vi talar om nötkreatur är vi givetvis direkt tillbaka till kött och mjölk. Det vi på kanske funderar på i vårt remissyttrande är på vilket sätt vi skulle kunna utnyttja stödpaketet för detta. Då får metodiken för detta bli någon form av LFA, eller vad vi vill kalla det. Man kan kanske i det här sammanhanget betona att det inte nödvändigtvis behöver vara så att syftet är att öka produktionen, utan syftet är att vidmakthålla produktionen av mjölk och kött i dessa områden. Vice ordföranden: Då tackar vi dig, , för detta inlägg. Vi går över till . , : Före lunchen berörde jag lite grann LRF:s arbete med strategierna, alltså livsmedelsstrategin och energistrategin. Vårt mål med den här delen av jordbrukspolitiken, alltså konkurrenskraft och landsbygdsutveckling, är att det ska gå hand i hand med de mål vi har i livsmedelsstrategin och energistrategin. Det finns inga motsättningar där, utan det handlar bara om att koppla ihop de två målen. Ni kommer att märka att det går två röda trådar genom allt jag säger under det här passet. Det ena är konkurrenskraft, och det andra är att man ska gynna aktiva brukare. Den definition som finns på aktiva brukare tycker vi inte är speciellt träffsäker, och i vår värld handlar det egentligen inte så mycket om att exakt definiera vad som är aktiv och passiv brukare det viktiga är att de stöd och ersättningar vi har är riktade mot aktivt brukande av åkermarken. Det är också det enda sättet för att få en acceptans från skattebetalarna. Svenska lantbruksföretag måste ha en konkurrenskraft som är jämförbar med den i våra grannländer, annars kommer utvecklingen med en minskande svensk produktion och en ökad import att fortsätta. Det berör inte bara jordbrukspolitiken, utan det berör många fler politikområden, som skatter, näringspolitik och fler ändå. LRF tror att konkurrenskraften bäst främjas genom företagsstöd i form av investeringsstöd eller startstöd. Vi ser hellre det än projektstöd och mer allmänna stöd till kompetensutveckling. De tenderar nämligen att gå mer till konsulter och dem som genomför utbildningarna än till dem som egentligen ska omfattas av det. Kommissionens förslag påverkar i hög grad konkurrenskraften för jordbruket, framför allt vad gäller utjämningen av direktstöden och inte minst tilläggsbeloppen. Den del av förslaget som berör utjämning mellan medlemsländer tycker vi är en viktig fråga. Den berör inte så värst mycket, eftersom vi ligger på medelnivån. Vad gäller den frågan tycker vi att kommissionen har lagt fram ett väl avvägt förslag. berörs dock mycket mer av utjämningen inom landet. Det berör framför allt mjölk- och nötköttsproducenterna vad gäller tilläggsbeloppen, men det berör också stärkelse- och sockerbetsodlare. Det är ganska stora belopp totalt . För mjölkföretag i region 4 och 5, alltså mellanbygd och skogsbygd, är tilläggsbeloppen ibland hälften eller mer än hälften av vad gårdsstödet är. När vi ändrar i detta berör det alltså lönsamheten och förutsättningarna för ganska många lantbruksföretag. Därför är det viktigt att denna förändring görs på ett sådant sätt att företagarna i framför allt skogs- och mellanbygder inte påverkas negativt. Det är inte helt enkelt. Som jag sade har vi fokus på aktivt brukande. Om man skulle ta tilläggsbeloppen och direkt lägga ut dem på gårdsstödet skulle en effekt vara att det blir ännu mer intressant att passivt bruka sin mark att inte arrendera ut den utan behålla den själv, sköta den väldigt extensivt och lyfta dessa stöd. Det får alltså en ganska kontraproduktiv effekt om man skulle göra så. Vi inser problematiken i att hålla på och betala ut stöd som grundar sig på en produktion som ligger väldigt långt tillbaka i tiden och i vissa fall till och med har upphört. Det krävs en förändring av systemet, men det krävs att vi förändrar det på ett klokt sätt. I vår värld handlar det om att kunna flytta de tilläggsbelopp som bygger på historiska fakta och hitta ett system där de stannar i respektive bransch och träffar aktiva lantbrukare samt flyttar med i takt med att strukturförändringen pågår i respektive bransch. En del av detta som man kan fundera på är att behålla de regioner vi har eller någon form av regionindelning i . Det medverkar till att stöden träffar där vi vill att de ska träffa. En annan komponent i lösningen är ett kraftigt förstärkt LFA-stöd. Det handlar både om att utöka LFA-området och att öka stödnivåerna inom LFA-stödet. Vi kan konstatera att det inte finns en lösning på detta som passar i hela landet. Det som passar i region 4 och 5 av gårdsstödsregionerna passar förmodligen inte i region 1 och 2. Vi får alltså vara öppna för lite olika lösningar. I de lite mer intensiva slättområdena är det viktigt att vi i grunden har ett direktstöd som gör att dessa områden är konkurrenskraftiga med länderna runt omkring oss. Vi tror att en del av lösningen för tilläggsbeloppen kan vara att öka investeringsstödet. Det har en stor träffsäkerhet, och det bidrar också till att utveckla jordbruket vad gäller såväl rationalitet som miljövänlighet, framför allt inom animalieproduktion. LRF tror inte heller att vi generellt ska säga helt nej till kopplade stöd. Som jag sade behövs det flera olika åtgärder för att kunna flytta tilläggsbeloppen utan att vi påverkar konkurrenskraften alltför mycket. Då får vi nog vara öppna för flera olika möjligheter för att kunna ha så hög träffsäkerhet som möjligt. En annan sak som behöver ses över i skenet av detta är hävdkraven för . De bör höjas. Det ska inte vara möjligt att väldigt extensivt bruka en vall, alltså putsa av den, och ändå lyfta vallstöd. Det bör i stället ställas krav på att det faktiskt produceras något som skördas och bortförs från fältet. Vi ser inte att det finns någonting att vinna på en politik som gör att vissa områden eller sektorer halkar efter, utan ska vi ha en framgångsrik jordbrukspolitik och ha acceptans för den behöver den gynna ett aktivt jordbruk i hela landet. Vad gäller landsbygdsutvecklingen tror vi att den bäst gynnas av att vi har aktiva och lönsamma företag samt möjligheter för ungdomar att faktiskt ha en verksamhet som är bärande. Att bara ge stöd lockar inga ungdomar att bo kvar på landsbygden. Återigen, det är samma slutsats som jag drog tidigare: En minskande livsmedelsproduktion i är ett allvarligt hot mot vi att uppnår våra miljömål. Det innebär bara att vi exporterar miljöproblemen i stället för att lösa dem. För detta måste vi använda jordbrukspolitiken, men det handlar också om flera andra politikområden som måste hjälpa till. Det är till exempel skatter och tillståndshantering, som är ganska komplicerad , samt djurskyddslagstiftning, som är ett viktigt område där vi dock ibland inte riktigt träffar de målsättningar vi har satt upp. Vice ordföranden: för ditt inlägg, ! Vi växlar över till . , ska leva: Jag ska börja med att hälsa från , min ena ordförande som skulle ha pratat här . Tyvärr blev hon krasslig. Jag hoppas att hon nu har landat hemma i uppe i . När det gäller den nya politiken CAP och reformen är vi i Hela ska leva förhållandevis kritiska. Jag kan dock börja med att säga någonting vi ändå tycker är rätt bra. En sådan sak är ambitionen att det ska vara en grönare politik, även om vi kanske inte tycker att effekten riktigt nås. Man säger också att det finns möjligheter till viss nationell anpassning efter ambitioner och förutsättningar, men det är långt ifrån tillräckligt. Vi är i grunden positiva till att man jämnar ut direktstöden, men det är klart att man måste kolla väldigt noga på konsekvenserna på olika håll och kanter. Samordningen mellan fonderna, om jag tar det först, är någonting som inte bara rör jordbrukspolitiken och landsbygdspolitiken utan även de andra politikområdena och fonderna. Där har vi sett hur vårt verkliga intresseområde, alltså lokal utveckling, har fallit mellan stolarna på ett väldigt olyckligt sätt . Detta måste bli bättre i nästa period. Det gäller alltså stora saker som bredband till byarna, för att ta ett exempel. Leader var på väg att i alla fall ifrågasättas . vidareutvecklar man Leader i de nya förslagen till politik. Det ska omfatta alla fonder, och det tycker vi är väldigt bra. Det finns som sagt bra saker, men vi menar att detta inte är ett komplett program för landsbygdens utveckling. Det är möjligtvis, om man är positiv, en lite grönare jordbrukspolitik. Det är ingen kursändring mot ett hållbart samhälle, som vi anser att det borde vara. Vi tycker, som många andra har sagt här , att miljöprofilen är mer kosmetisk eller kanske till och med illusorisk. Vi tycker att detta i stort sett är en fortsättning på en inslagen linje mot centralisering, storskalighet och avfolkning av skogsbygderna. Vi tycker inte att man uppmärksammar småföretagandet rent allmänt det gäller service, infrastruktur och allt annat som är väldigt viktigt för ett bra liv på landsbygden. Vi saknar lite mer offensiva skrivningar om att mobilisera landsbygdens folk och krafter, samt i övrigt coachning, rådgivning och utbildning, vilket ligger utanför det mer traditionella jordbruket. Där finns det stora brister i det nuvarande programmet, och Leader har definitivt inte klarat den uppgiften under den här programperioden. Såvitt vi kan förstå finns jämställdheten som ett horisontellt mål. Hela ska leva ska bli mest jämställda organisation. Vi har höga ambitioner, och vi tycker förstås att detta också borde genomsyra jordbruks- och landsbygdspolitiken på ett riktigt bra sätt. Sedan kan jag konstatera att vi trots att det kanske finns vissa ambitioner om förenklingar och trots att står i allt vad de orkar för att försöka förenkla programmet ändå ser att detta kommer att bli ett väldigt komplicerat regelverk även under nästa period. Om jag i första hand uttalar mig för våra 5 000 lokala utvecklingsgrupper runt om på landsbygden det vi kallar byarörelsen menar vi att det som kommer krävs en radikalt förbättrad coachning, rådgivning och utbildning. Det skulle Leader kunna klara om man får klart mandat att göra det samt tillräckligt med resurser. Vi menar också att man måste tänka mer strukturellt bygga starka strukturer och inte bara ha de kortvariga projekten, som är väldigt komplicerade att hantera för små organisationer på landsbygden. Det gäller att bygga strukturer för inflytande, stärkt kapacitet och en stärkt lokal ekonomi. Detta måste ske betydligt mer systematiskt än . Vi företräder den första samhällsnivån, och vi vill att man ska ha ett starkt civilsamhälle som står närmast medborgarna och under kommunen. Vi menar också att man i ekonomiskt hänseende ska stärka lokalsamhället, och vi ser nu hur man etablerar bygdebolag och liknande runt om på landsbygden. Det är inte bara i , utan det finns på många andra ställen. Man ska jobba mer systematiskt med att stärka den typen av strukturer på landsbygden. Det gäller även andra saker, som bymacken, om man tar ett exempel. Man etablerar alltså de nya strukturerna i det utrymme som de stora drakarna lämnar efter sig på landsbygden. Om jag tar ett annat exempel måste man också arbeta mer med vindkraftsetableringarna. Det har varit väldigt positivt att lantbrukare har kunnat etablera snurror på sina marker. Om man tar skogslandet norröver, där det etableras och planeras väldigt stora parker, är det dock mycket lite som kommer tillbaka till de lokala bygder som berörs. Det är sådant som måste tas med i politiken på ett tydligare sätt. Att bygga strukturerna ser vi som en väldigt innovativ del av politiken. När det gäller att förenkla regelverket och ge de små aktörerna bättre möjligheter är det en massa olika saker som krävs bättre förskott, klumpsummor, stickprov, ideell medfinansiering rakt igenom och så vidare. Det är alltså ett batteri av åtgärder som är nödvändiga. är regelverket nämligen så snårigt att de små har mycket svårt att ta sig igenom många ger upp och orkar inte söka stöd när de har upptäckt hur besvärligt det i realiteten är. Avslutningsvis menar vi att det ska vara mer pengar till allmän landsbygdsutveckling och till de utsatta bygderna. Det handlar alltså om hur man fördelar resurserna inom jordbrukspolitiken. Vi ser en viss risk här vi tycker också att man ska ha mer miljöpengar i pelare 2 och fördela om på det sättet, men vi ser även en risk för att det blir bara miljö i pelare 2 och väldigt lite av vad vi kallar allmän landsbygdsutveckling, alltså det som ligger utanför miljön, om man menar att det är inom denna pelare miljön ska . Vi tycker också att det är viktigt med service och infrastruktur. Vi tycker att gleshet, folkminskning, arbetslöshet och sådant ska ge resurser i fördelningen av pengar så att man inte fördelar pengarna till exempel som man har gjort genom Axel 3 och även i Leader, nämligen till förhållandevis befolkningstäta bygder. Vice ordföranden: , ! Vi övergår till frågor från utskottets ledamöter. Jag tror att vi direkt från början tar två frågeställare i stöten. Först ut är från Socialdemokraterna och från . i (S): Tack för föredragningarna. Jag har två frågor. Den första riktar sig till LRF. Vi har många önskemål om förändringar i det förslag som föreligger , men om det skulle klubbas igenom som det är vad är worst case scenario? Vad kommer att hända med det svenska jordbruket framför allt ur ett skogslänsperspektiv? Vad ser du framför dig? Min andra fråga riktar sig till både LRF och . Vilket av förslagen ser ni som värst ur vårt perspektiv? Vilket förslag skulle ni önska att man lade mest politisk kraft på att ändra? (FP): Jag riktar min fråga till samtliga, så får vi se vilka som har möjlighet att svara. från ställde en fråga till oss alla: Hur säkerställs ett attraktivt landskap i glesbygd? Jag skulle vilja göra ett tillägg: Hur säkerställs ett attraktivt och hållbart landskap i glesbygd? Det svar som gav var ungefär att vi ska utnyttja regionala stöd mer . Har vi inga ytterligare verktyg i lådan? Flera av oss som sitter här är också ledamöter i Miljömålsberedningen. Hur kan vi koppla ihop arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålen med en process där vi ska besluta om EU:s gemensamma jordbrukspolitik? Det borde finnas kopplingar till att exempelvis biologiskt säkerställa den biologiska mångfalden. Det skulle jag vilja höra lite om. , : Vad händer med jordbruket? Jag har inga detaljerade konsekvensbeskrivningar att presentera, men jag har sett några som är gjorda på olika områden. Svensk mjölk har gjort en beräkning av vad som händer på mjölksidan. Om man genomför det förslag som föreligger skär man bort av stödet i hela paketet, inte bara tilläggsbeloppet. Det slår givetvis lite olika på olika företag. När det gäller nötkött rör det sig om ännu större belopp. Den stora delen av tilläggsbeloppen finns inom nötköttsproduktionen, och det är en produktion som för en tynande tillvaro. Om man tar bort från en sådan bransch får det naturligtvis stora konsekvenser. Vi stänger nu största ysteri i . Det är en väldigt effektiv anläggning som producerar en ost som säljs med bra lönsamhet i . Man kan vända och vrida på argumenten hur många varv som helst. Det slutar ändå med att man konstaterar att det inte finns råvara i för att producera den här osten. Därför får det konsekvenser inte bara för bönderna utan också för leden före och efter bonden. Det handlar inte bara om bondens lönsamhet utan också om sysselsättningen i . Om vi ska koncentrera oss på vad som behöver ändras är det de två frågor som jag har berört mest, nämligen förgröningskraven och hur vi hanterar tilläggsbeloppen och utjämningen inom . Vice ordföranden: fråga riktade sig ju till alla tre föredragshållarna, både och . , : Jag var synnerligen översiktlig i min presentation och tog utgångspunkten i det attraktiva landskapet. Jag ser det som en kollektiv nyttighet. Det finns naturligtvis frågor runt detta. Det finns andra miljövärden som vi bör tänka på. Vi kanske också bör tänka på frågan om växtnäringsläckage. I det sammanhanget är det inte något större problem. Biologisk mångfald är kanske den viktigaste frågan om vi tänker på glesbygdens problem. Jag har undvikit att prata alltför preciserat om miljöersättningar. Jag förutsätter att senare återkommer i den frågan. Vi får se hur vårt förslag kommer att se ut. , ska leva: Det är helt rätt att det är i glesbygd och skogsbygd som kulturlandskapet förfaller och att det är där som det krävs insatser. Därför måste man styra mer av resurserna till den typen av bygder. Vi tror att man måste släppa in fler aktörer på banan.