bet · GZ01KU17 · 2012-05-11 00:00:00 — Mot bakgrund av det ovan anförda avstyrker utskottet motion 2011/12:K210 (V) yrkande 1. Ratificering av konvention nr 169 Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om att regeringen bör ta nya initiativ för att ska ratificera nr 169 med motiveringen att analysen av de rättsliga förutsättningarna och konsekvenserna av en ratifikation inte ska föregripas. Jämför reservation 5 (MP, V). m.fl. (V) begär i kommittémotion 2011/12:K210 att tillkännager för regeringen att den bör ta nya initiativ för att ska ratificera nr 169 (yrkande 2). Enligt motionärerna borde det vara självklart att ska ratificera nr 169 och garantera samer de rättigheter som anges där. anges i motionen att ortsbefolkningen inom de områden som berörs av renbetet givetvis inte får känna sig åsidosatt och kränkt genom de lösningar som ska garantera renskötande samers rättigheter. Även icke renskötande samers rättigheter som urbefolkning måste tillgodoses. Samförstånd och samråd måste därför enligt motionärerna utgöra grunden för den väg framåt som leder till en ratificering av . Enligt motionärerna krävs dock att regeringen tar förnyade initiativ som kan leda framåt, så att motsättningarna mellan samtliga parter löses. Internationella arbetsorganisationen () är ett av FN:s s.k. fackorgan med uppgift att bevaka frågor om arbetsvillkor, diskriminering m.m. Inom ramen för denna uppgift bevakar ursprungsfolkens arbete och levnadsvillkor. utarbetar bl.a. konventioner. Konvention nr 169 innehåller ett antal bestämmelser och åtaganden till skydd för ursprungsfolken. I konventionens artikel 1 b definieras ursprungsfolk som folk som härstammar från folkgrupper i landet eller det geografiska område som landet tillhörde vid tiden för erövring eller kolonisation eller fastställande av nuvarande statsgränser. Ytterligare en förutsättning är att de helt eller delvis har behållit sina sociala, ekonomiska, kulturella och politiska institutioner. Avgörande är inte om dessa folkgrupper historiskt sett har bott i ett visst område än andra. Det är enligt Utredningen om nr 169 (SOU 1999:25 s. 47) av större betydelse att deras situation är speciell. Ett av de grundläggande kriterierna för att konventionen ska tillämpas är att de folk som berörs själva identifierar sig som ursprungsfolk. Regeringarna i de länder som har anslutit sig till konventionen ska se till att ursprungsfolkens rättigheter skyddas och deras integritet respekteras. Regeringarna ska samråda med folken om åtgärder som angår dem och skapa förutsättningar för att de så långt möjligt själva ska kunna bestämma om sin utveckling. Ett grundläggande krav är att ursprungsfolken till fullo ska åtnjuta mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Men de stater som ansluter sig ska inte bara vidta åtgärder mot diskriminering, utan även utforma särskilda insatser som främjar de berörda folkens sociala och ekonomiska rättigheter och som skyddar deras andliga och kulturella värden. I konventionen betonas särskilt markens betydelse för ursprungsfolken. Därför finns i konventionen bestämmelser som ska säkra deras rätt till sådan mark som de har innehaft eller brukat. Konventionen trädde i kraft och har 22 länder ratificerat den, bl.a. och . Samernas ställning som ursprungsfolk m.m. uttalade att samerna i egenskap av ursprunglig befolkning i intar en särställning (prop. 1976/77:80, bet. 1976/77:KrU43 s. 4, rskr. 1976/77:289). Genom detta uttalande är det klarlagt att samerna anses som ett ursprungsfolk i . I svensk lagstiftning finns olika definitioner av vem som anses vara same. Den som omfattas av definitionen i lagstiftningen omfattas också av lagens tillämpning. Den viktigaste definitionen är den som anges i sametingslagen (1992:1433). Den som enligt sametingslagens definition är att anse som same får delta i val till samernas folkvalda politiska organ, . Enligt 1 kap. 2 § sametingslagen avses med same den som anser sig vara same och 1) gör sannolikt att han eller hon har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 2) gör sannolikt att någon av hans eller hennes föräldrar, far- eller morföräldrar har eller har haft samiska som språk i hemmet, eller 3) har en förälder som är eller har varit upptagen i röstlängd till . Enligt samma bestämmelse gäller inte vad som sägs i första stycket 3 om har beslutat att föräldern inte ska vara upptagen i röstlängden på den grunden att föräldern inte är same. I 1 § rennäringslagen (1971:437) anges att den som är av samisk härkomst (same) får utnyttja mark och vatten till underhåll för sig och sina renar, dvs. Renskötselrätten tillkommer den samiska befolkningen och grundas på urminnes hävd. Renskötselrätten får utövas av den som är medlem i sameby. överlämnade Utredningen om nr 169 () sitt betänkande (SOU 1999:25) till jordbruksministern. Utredaren bedömde att kan ansluta sig till konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder, men att detta inte bör ske förrän ett antal åtgärder som rör samernas rätt till mark har genomförts, en process som beräknades ta . För det första måste den mark som samerna har rättigheter till enligt konventionen identifieras, och en borde tillsättas. För det andra måste omfattningen av samernas jakt- och fiskerätt inom den mark som de traditionellt innehar klarläggas. När dessa frågor har klarats ut kan andra åtgärder vidtas för att samernas rättigheter ska nå upp till den nivå som konventionen kräver. Det är framför allt fråga om åtgärder för att ge samerna ett stärkt skydd mot inskränkningar i renskötselrätten, åtgärder för att säkerställa att samerna har tillräckligt med mark för att kunna fortsätta att bedriva rennäring, införande av möjlighet till ersättning från staten för rättegångskostnader i principiellt viktiga mål om samernas markrättigheter samt genomförande av en nationell informationskampanj om samerna som ursprungsfolk och om den samiska kulturen. Enligt utredningen behövdes också en nationell informationskampanj som klargör vad en svensk anslutning skulle innebära för berörda parter. Utredaren rekommenderade att överväga om inte åtgärderna kunde anses så angelägna att de borde genomföras oavsett om konventionen ratificeras eller inte. Från internationellt håll förekom viss kritik när det gäller samernas ställning i . mot rasdiskriminering noterade i sina slutsatser efter det periodiska förhöret med att ännu inte hade ratificerat konvention nr 169 och att den var oroad över att frågorna om samernas landrättigheter ännu inte hade lösts. Kommittén uppmanade att se till att utredningen om markfrågorna avslutas samt att, efter konsultation med samerna, lagstifta om dessa frågor för att undanröja rättsliga oklarheter kring markrättigheter. Även kommission mot rasism och intolerans (ECRI) har i en rapport uppmanat att fortsätta sina ansträngningar för att nå en lösning på frågorna om samernas landrättigheter och även att ratificera nr 169. lade fram sitt betänkande (SOU 2006:14) i vilket den åskådliggjorde sina slutsatser på en karta. Kommissionens analys av de krav som artikel 14 i uppställer leder fram till slutsatser som i väsentliga hänseenden skiljer sig från dem som drogs i den tidigare . Kommissionen är dock ense med om att konventionen inte ställer krav på en formell äganderätt för att mark som brukas av ursprungsfolket ska hänföras till mark som detta traditionellt innehar (s. 29). Det finns dock en miniminivå för de rättigheter som ska gälla. Kommissionen anser att denna miniminivå inte är uppfylld med den renskötselrätt som samerna har enligt rennäringslagstiftningen. Detta innebär att kommissionen inte delar uppfattning att all statligt förvaltad åretruntmark ska klassas som samernas innehavsmark enligt konventionen. Det finns enligt kommissionens på gällande rätt grundade uppfattning inte något sammanhängande större område till vilket samerna har en sådan stark rätt som avses med konventionens krav på äganderätt och besittningsrätt. Det kan enligt kommissionen inte uteslutas att det kan finnas begränsade områden inom åretruntmarkerna där samernas nyttjande är såväl tillräckligt intensivt som exklusivt för att de vid en svensk anslutning till konventionen bör klassas som samernas innehavsmark. Det är lämpligt att samerna efter en identifikation av marken och en fastighetsbildning får en formell äganderätt till marken. De får därmed en rätt att disponera över marken som är oberoende av rennäringslagstiftningen. Det kan enligt kommissionen uppfattas som en svaghet i svensk rätt i förhållande till konventionens krav att det saknas ett alternativ till domstolsprövning av frågor om markrättigheterna. Kommissionen skissar på ett förslag till ett sådant alternativ. De konflikter som har funnits har enligt kommissionen i huvudsak sin grund i en oklar lagstiftning, som ger de berörda sakägarna underlag för skilda uppfattningar om vad som gäller. Lagens utformning är också orsaken till att konfliktlösningen förutsätter omfattande och kostnadskrävande utredningar. Ansvaret för lagregleringen ligger på staten. Kommissionen menar därför i likhet med att staten bör ta ett kostnadsansvar för utredningarna (s. 30). Det är inte tillfredsställande att någon part av ekonomiska skäl avstår från att få sin rätt prövad. I ett rättssamhälle är konfliktlösning i sista hand en uppgift för oberoende domstolar. Kommissionen anser att konflikter om samernas markrättigheter i första hand bör lösas avtalsvägen i samförstånd mellan sakägarna. En viktig anledning till detta är att lagregleringen i många avseenden framstår som föråldrad och bidrar inte till en tillfredsställande utveckling av rennäringen. Gällande rätt hänför sig till historiska förhållanden då såväl rennäringen som de andra näringar som konkurrerar om markresurserna utövades under helt andra villkor än . En samförståndslösning kan med bortseende från rättsliga överväganden ta sikte på vad som är ändamålsenligt och kan därmed begränsa behovet av en kostnadskrävande utredning om historiska förhållanden. Kommissionen hänvisar till att man i andra länder som är anslutna till eller som annars berörs av folkrättsliga regler om ursprungsfolks rättigheter har inrättat särskilda organ för utredning och medling vid konflikter om markrättigheter och menar att man också i bör inrätta ett sådant organ. Detta är också angeläget om man ska ansluta sig till konventionen och uppfylla de krav som denna ställer (s. 31). Nationell handlingsplan för mänskliga rättigheter Enligt den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna 20062009 (skr. 2005/06:95) är regeringens ambition att ska ratificera konvention nr 169 så snart det låter sig göras. För del medför en anslutning till konventionen att olika rättigheter påverkas med avseende på ett markområde som motsvarar en tredjedel av yta. Ett beslut i en fråga av sådan betydelse kan enligt regeringen inte hastas fram. En förutsättning för att ratificera konventionen är att regeringen först inhämtar godkännande. Inför ställningstagande måste frågor om de rättsliga förutsättningarna vara utredda. Dessutom måste de lagändringar som blir nödvändiga utarbetas. Utvärdering av handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna I sitt betänkande bedömer den särskilda utredaren med uppdrag att utvärdera den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna att regeringen som en del av en samlad, tydlig och rättighetsbaserad urfolkspolitik bör redovisa en tydlig plan med angivna delmål för hur man ska undanröja eventuella hinder mot en ratifikation av nr 169. Här ingår enligt utredaren bl.a. frågan om att få till stånd gränsdragningar som tydliggör samernas traditionella renskötselområden (SOU 2011:29 s. 37). Betänkandet bereds inom . Av betänkandet framgår (s. 424 f.) även att regeringen har meddelat för de mänskliga rättigheterna () inom ramen för den s.k. UPR-processen att den fortsätter att arbeta med frågan om en ratificering av . Regeringen framhöll även då att den har ställt sig bakom antagandet av FN:s förklaring om urfolks rättigheter, i vilken det föreskrivs bl.a. att urfolk har rätt till den mark och de naturresurser som de historiskt har ägt eller nyttjat, liksom till att återfå dem eller få kompensation för sina förluster. Bland de rekommendationer som fick ta emot från återfinns att som ett prioriterat åtagande fullfölja arbetet med att klargöra konsekvenserna av en ratificering av och att överväga en sådan ratifikation, liksom att ta initiativ till att närmare utreda hur samernas rätt till land och naturtillgångar ska kunna fastställas. Av översikten (2011/12:RFR11) framgår att kommissarie för mänskliga rättigheter behandlade frågor om romernas mänskliga rättigheter i sin rapport om 2004 och i sin uppföljningsrapport (s. 17). Kommissarien uppmanade att prioritera frågan om ratifikation av konvention nr 169 om urfolkens rättigheter för att nå en lösning i samarbete med berörda parter. Vidare framgår av kunskapsöversikten att mot rasdiskriminering 2008 uttryckte oro över att hade skjutit upp frågan om ratifikation av konvention nr 169 om urfolkens rättigheter. Även för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter uppmanade i sitt yttrande 2008 att överväga att ratificera konvention nr 169 om urfolkens rättigheter. Av översikten (s. 52) framgår även att ett flertal vetenskapliga artiklar på området belyser behovet av att samer som urfolk garanteras ett reellt jämlikt deltagande i den demokratiska processen genom att staten bl.a. ratificerar konvention nr 169. Utskottet har med hänvisning till pågående förberedelsearbete avstyrkt motioner om ratificering av nr 169. Utskottet avstyrkte motionsyrkanden (bet. 2000/01:KU14) (bet. 2001/02:KU15), (bet. 2002/03:KU26) och även (bet. 2005/06:KU19). Senast utskottet behandlade en motion med anknytning till var (bet. 2007/08:KU13). Utskottet noterade då att regeringen i den nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter 20062009 tydligt uttryckte ambitionen att ska ratificera så snart det låter sig göras. Utskottet gjorde ingen annan bedömning än regeringen om att det är angeläget att beslutet inte hastas fram utan att beredningsarbetet som pågick inom bör slutföras innan en proposition läggs fram för . Utskottet avstyrkte ett motionsyrkande om att rikta ett tillkännagivande till regeringen om behovet av att, inför ratificeringen av nr 169, definiera samer enligt sametingslag. Utskottet anser att det är angeläget att inte ratificeras innan de rättsliga förutsättningarna är utredda. Utskottet noterar att den särskilda utredaren med uppdrag att utvärdera den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna bedömer att regeringen som en del av en samlad, tydlig och rättighetsbaserad urfolkspolitik bör redovisa en tydlig plan med angivna delmål för hur man ska undanröja eventuella hinder mot en ratifikation av nr 169. Enligt utredaren ingår i detta även bl.a. frågan om att få till stånd gränsdragningar som tydliggör samernas traditionella renskötselområden. Utredarens betänkande bereds inom . Utskottet önskar inte föregripa denna pågående beredning och avstyrker motion 2011/12:K210 (V) yrkande 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Modersmålslärare och undantaget från kravet på lärarlegitimation, punkt 1 (S, MP, V) av (MP), (S), i (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K9 av m.fl. (S) yrkande 2. På utbildningsområdet skiljer sig regeringens förslag från de förslag som Delegationen för romska frågor lade fram (SOU 2010:55). De konkreta mål som delegationen föreslog saknas i skrivelsen. Regeringen föreslår i stället att ett antal pilotkommuner ska få ett särskilt statsbidrag för att arbeta med romsk inkludering utan några specificerade målsättningar. Detta arbete ska sedan utvärderas av och Skolinspektionen. Vi anser att regeringen måste vara mycket tydligare med vilka målsättningar som ska uppnås såväl i pilotkommunerna som i alla kommuner. Först med sådana målsättningar blir det fruktbart med en särskild uppföljning från och Skolinspektionen. Vidare vill vi framhålla att kunskaper i modersmål har ett starkt samband med skolframgång i stort och därför vill vi generellt utveckla modersmålsundervisningen genom högre behörighetskrav för lärare, kompetensutveckling av lärarna och utveckling av undervisningen. Modersmålslärare ska inte vara undantagna från kravet på lärarlegitimation utan ska ha en lärarutbildning och ämneskompetens i modersmålet. Om romska elevers modersmålslärare har legitimation och en hög kvalitet på modersmålsundervisningen därmed kan garanteras finns det en stor möjlighet för bättre inkludering av romska elever. Regeringen bör i samband med strategin överväga att återkomma till med förslag på åtgärder för att förstärka modersmålsundervisningen generellt men också specifikt för romer. Vi anser att bör tillstyrka motion 2011/12:K9 yrkande 2 och att skrivelsen bör läggas till handlingarna i berörda delar. Tydligare målsättningar i strategins pilotverksamhet, punkt 2 (S, MP, V) av (MP), (S), i (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K9 av m.fl. (S) yrkande 1. Regeringen har beslutat att fem pilotkommuner ska få ett särskilt statsbidrag för att arbeta med romsk inkludering utan några specificerade målsättningar. I en bilaga till regeringsbeslutet sägs endast att för pilotverksamheten gäller det övergripande målet för strategin liksom de verksamhetsmål som anges i skrivelsen. Det övergripande målet är att den rom som fyller 2032 ska ha likvärdiga möjligheter i livet som den som är icke-rom. Vi har inga invändningar mot att pilotkommuner utses, men vi anser att regeringen måste vara mycket tydligare med vilka målsättningar som ska uppnås såväl i pilotkommunerna som i samtliga kommuner. Först med sådana målsättningar blir det fruktbart med en särskild uppföljning från och Skolinspektionen. Regeringen måste vara tydligare med vilka målsättningar som ska uppnås i såväl pilotkommunerna som alla kommuner. Vi anser således att bör tillstyrka motion 2011/12:K9 yrkande 1 och att skrivelsen bör läggas till handlingarna i berörda delar. roller och ökat samiskt självstyre, punkt 8 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K210 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2010/11:K396 av och (båda S). utgör inget organ för självstyre eftersom det bl.a. inte kan förfoga fritt över sina ekonomiska medel och i princip har en lydnadsplikt gentemot regeringen. Detta konstaterades bl.a. i utredningen roll i det svenska folkstyret (SOU 2002:77). Man ville att frågan om ett stärkt självstyre skulle utredas vidare i en parlamentariskt sammansatt kommitté, ett förslag som tillstyrktes av de flesta remissinstanserna. Utredningen hade flera andra förslag om hur ställning skulle kunna stärkas, och några av dem har förverkligats, dock inte det ovannämnda förslaget. I denna del ansåg den dåvarande regeringen (prop. 2005/06:86) att det samiska självbestämmandet tills vidare ska ökas genom att som myndighet successivt ges fler myndighetsuppgifter som berör samiska förhållanden. Därmed fanns det enligt regeringen ingen anledning att utreda om kan vara ett organ för självstyre. Jag anser att tiden nu är mogen att gå vidare med den ovannämnda utredningens förslag. Jag kan även konstatera att FN:s särskilda urfolksrapportör i sin rapport påpekar behovet av att stärka självständighet som självstyrande organ och att rapportören rekommenderar regeringen att tillsammans med överväga flera områden där kan ges ökad eller t.o.m. ensam beslutanderätt. Det bör alltså nu tillsättas en parlamentariskt sammansatt utredning för att utreda ett utökat samiskt självstyre. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. om samerna och en officiell ursäkt, punkt 10 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K210 av m.fl. (V) yrkande 1. Samerna är enda ursprungsfolk och har som sådant en särställning bland fem nationella minoriteter. Samers rättigheter har stärkts , men samerna har aldrig fått en officiell ursäkt av den svenska majoritetsbefolkningen. Från det att den svenska majoritetsbefolkningen började befolka och bruka marken i de inre delarna av , i strid med den s.k. Lappkodicillen , försvårades samers möjligheter att använda marken för renbete, jakt och fiske. har använts för tvångsarbete och de har tvångsförflyttats. började rasbiologin också få fäste i . Offentliga forskningsanslag användes för att mäta och jämföra kraniers form hos den svenska majoritetsbefolkningen, samer och sverigefinnar. ansågs endast lämpade för att leva på det traditionellt samiska sättet och man införde bestämmelser som inskränkte samers möjligheter att bosätta sig och arbeta hur och var man ville. skulle inte bygga hus eller bedriva jordbruk. Även samiska barns skolgång inskränktes. Jag noterar att nu håller på att ta fram en vitbok om övergreppen mot romer, efter ett utredningsförslag. På samma sätt bör man ta fram en vitbok om övergreppen mot samerna. Därefter bör regeringen förmedla en ursäkt under lämpliga former. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ratificering av konvention nr 169, punkt 11 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K210 av m.fl. (V) yrkande 2. Det borde vara självklart att ska ratificera nr 169 och garantera samer de rättigheter som anges där. Så ser det tyvärr inte ut. Att som ett rikt land inte lyckas ratificera nr 169 är förstås inte heller bra för konventionens ställning och för möjligheterna att sätta tryck på alla länder i världen att ratificera den. Det som har hindrat en ratificering är framför allt att man inte lyckas lösa problemen med samernas rättigheter till land och vatten. Det finns också problem i relationerna mellan renskötande och icke renskötande samer, där den senare gruppen utgör flertalet. Även jakt- och fiskerätten i fjällen diskuteras i förhållande till samernas rättigheter som urbefolkning. Med beaktande av att rennäringen är en central del av samernas kulturutövning har uttalat sin oro över förmodade begränsningar i den traditionella nyttjanderätten till betesmark för renskötseln. Den sammantagna situationen för samerna kräver enligt min mening att regeringen på allvar tar tag i problemen för att kunna garantera samerna deras rättigheter som urbefolkning. Många hoppas att förhandlingarna om en nordisk samekonvention, som påbörjades mellan regeringarna och som är tänkt som en nordisk tillämpning av nr 169, ska vara en väg ur det dödläge som uppstått. Även vi hoppas förstås på att konventionen ska leda till framsteg, men den nya konventionen förändrar inte behovet av att ratificera nr 169. Samförstånd och samråd måste utgöra grunden för den väg framåt som leder till en ratificering av . Det krävs dock att regeringen tar förnyade initiativ som kan leda framåt, så att motsättningarna mellan samtliga parter löses. Regeringen bör alltså ta nya initiativ för att ska ratificera nr 169. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En strategi för romsk inkludering 20122032, punkt 12 (SD) (SD) anför: Att romerna historiskt sett har varit utsatta för förföljelser och diskriminering är ett faktum som inte kan eller bör förnekas. Det kan heller inte förnekas att det förekommer negativa attityder mot romer .