bet · GZ01SoU14 · 2012-03-28 00:00:00 — Jag tycker för min del att det är viktigt att information finns på många olika språk, eftersom vi ska kunna nå så många som möjligt för att få så många blodgivare som möjligt. Jag lovar att jag ska ta med mig detta till departementet och titta på det. Utskottet anser att det är viktigt att det finns information om blodgivning för att få så många personer som möjligt att bli blodgivare. Utskottet anser emellertid inte att bör ta något initiativ med anledning av motion So404 (C), som avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om tandvård. I motion So591 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om tandvården. Motionärerna anför att tänderna är en del av kroppen och att det är rimligt att tandvård jämställs med övrig hälso- och sjukvård och ingår i samma ersättningssystem. Regeringen bör se över möjligheten att stödja landstingen i strävandena att förlänga den fria tandvården. I motion So547 av och (båda S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att avskaffa det lägre karensbeloppet i den nuvarande försäkringen. I motion So315 av (M) begärs ett tillkännagivande om att en översyn bör göras och eventuella åtgärder vidtas för att säkerställa att lever upp till målet om god tandhälsa för alla barn och ungdomar. I motion So586 av och (båda C) begärs ett tillkännagivande om att följa upp tandvårdsstödet. Motionärerna anför att en utökad efterhandskontroll skulle kunna ha en betydande preventiv verkan, att de försäkringsodontologiska rådgivarna bör nyttjas bättre i arbetet med uppföljning och utvärdering och att man bör undersöka förutsättningarna för förhandsprövning i samband med arbetsskador på tänder. I motion So302 av (KD) begärs ett tillkännagivande om att kvalitetssäkra och validera tandteknikernas arbete. Motionären anför att det skulle vara bra för såväl tandvården som patientierna om svenska tandtekniker hade en tydligare kvalitetsstämpel i form av legitimation eller liknande. Bakgrund, gällande rätt och pågående arbete finns ett nytt generellt tandvårdsstöd för vuxna patienter. Stödet, som regleras i lagen (2008:145) om statligt tandvårdsstöd, består av två delar. Den första delen består av det allmänna tandvårdsbidraget som syftar till att stimulera till förebyggande tandvård. Det allmänna tandvårdsbidraget är för personer och för övriga personer som fyllt och får användas . Bidraget kan användas som delbetalning vid ett tandvårdsbesök hos valfri tandläkare eller tandhygienist, eller som delbetalning vid s.k. abonnemangstandvård. Den andra delen i det generella stödet är ett skydd mot höga kostnader. Grundtanken är att patienten alltid betalar en viss andel av kostnaden, men för dem som drabbas av höga kostnader utgår en subvention. Fri prissättning gäller för vårdgivarna, men för att beräkna storleken på högkostnadsskyddet används en referensprislista över alla tandvårdsåtgärder, vilken fastställs av . Ersättning lämnas för tandvårdsåtgärder där summan av referenspriserna uppgår till . Om summan överstiger blir den statliga ersättningen för den överskjutande delen . Regeringens proposition 2011/12:7 Tandvård för personer med vissa sjukdomar eller funktionsnedsättningar behandlades av utskottet i betänkande 2011/12:SoU5 Tandvård för personer med vissa sjukdomar eller funktionsnedsättningar (prop. 2011/12:7, rskr. 2011/12:47). Därmed införs ett nytt stöd i form av ett särskilt tandvårdsbidrag . Bidraget ska kunna lämnas för tandvård till patienter med sjukdomar eller funktionsnedsättningar som medför risk för försämrad tandhälsa och ska få användas för betalning av ersättningsberättigande förebyggande tandvårdsåtgärder och abonnemangstandvård. Av propositionen framgår följande (s. 66): Regeringen bedömer att de nya stöden bör utvärderas . De särskilda stöden bör tillsammans med övriga stöd för vuxentandvård utvärderas i ett samlat utvärderingsprogram. Det är viktigt att analysera hur olika former av tandvård och tandvårdsstöd hänger ihop och om målen för dem uppnås. På webbplatsen kan man dels jämföra tandvårdsmottagningar i hela landet, dels jämföra kostnadsförslag på behandling från en tandläkare eller tandhygienist med vad samma behandling kostar hos andra. ansvarar för uppbyggnad och drift av tandhälsoregistret som kommer att fylla en viktig funktion när det gäller att följa tandhälsan i . Registret är ett hälsodataregister som kommer att kunna svara på frågor som vilka samband som finns mellan oral hälsa och sjukdomar som diabetes och hjärt- och kärlsjukdomar, hur läkemedel påverkar muntorrhet och karies samt om det finns regionala, socioekonomiska och demografiska skillnader i tandhälsa. presenterade 2010 Övergripande nationella indikatorer för god tandvård. Indikatorerna kommer att användas i återkommande nationella öppna jämförelser och som underlag för uppföljning och utvärdering av tandvården i syfte att bl.a. öka kunskapen om tandvårdens processer, resultat och kostnader. publicerade Nationella riktlinjer för vuxentandvård 2011 stöd för styrning och ledning, inklusive indikatorer för utveckling och uppföljning av de olika områden som lyfts fram i riktlinjerna. ger rekommendationer inom totalt sju områden, varav hälsofrämjande- och sjukdomsförebyggande metoder i tandvården, karies och tandlöshet är några. har presenterat en patientversion av de nationella riktlinjerna för vuxentandvård i skriften Vuxentandvård stöd för dig som besöker tandvården. Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) publicerade rapporten av tandvårdsstödet (ISF Rapport 2011:18). Granskningen visar att kontrollen brister i flera avseenden och att risken för överutnyttjande sammantaget måste bedömas som hög. har i ett yttrande till svarat på ISF:s rapport. Ärendet bereds i (S2011/10791/FS). Regeringen gav 2008 i uppdrag att samordna ett utvärderingsprogram avseende reformeringen av det statliga tandvårdsstödet. Utvärderingen ska i ett första steg avse prisutveckling, besöksfrekvens, effekterna av skyddet mot höga kostnader samt en särskild utvärdering av implantatbehandlingar. I ett andra steg ska en utvärdering av olika ersättningsformer inom tandvården genomföras. lämnade en delrapport i vilken det bl.a. konstateras att en majoritet av patienterna med låg tandvårdskonsumtion har fått lägre kostnader . För åldersgruppen har dock kostnaderna stigit. Patienter med hög eller mycket hög konsumtion har däremot fått lägre kostnader än tidigare och detta gäller samtliga ålderskategorier. En andra delrapport lämnades i vilken analyserat såväl besöksfrekvenser för tandvårdsbesök i förebyggande syfte och effekterna av skyddet mot höga kostnader. Bland annat visar rapporten att av den vuxna befolkningen gjort minst ett besök som innehållit minst en förebyggande åtgärd mellan och . En uppskattning av besöksfrekvenser i det tidigare gällande tandvårdsstödet visar att det har skett en viss ökning av konsumtion av förebyggande tandvård. överlämnade en rapport i vilken det presenteras en utvärdering av olika ersättningsformer inom tandvården. På arbetar man med den särskilda utvärderingen av implantatbehandlingar. har inlett en granskning av tandvårdsreformen, med utgångspunkt i en genomförd förstudie. I förstudien har sett indikationer på problem med de statliga insatserna. Problemen handlar bl.a. om en lägre besöksfrekvens än förväntat i vissa åldersgrupper, prisökningar i stället för utlovade prisminskningar på tandvård, ingen eller felaktig inrapportering av prisuppgifter till prisjämförelsetjänsten och låg kännedom om tandvårdsstödet hos många. Syftet med granskningen är att undersöka om statens insatser varit effektiva för att nå reformens mål om en ökad besöksfrekvens och en rimlig kostnad för patienterna samt förklara orsaker till eventuella brister. Resultatet av granskningen kommer att presenteras i en rapport, med planerad publicering . Av skrivelse Plan för efterhandskontroller gällande det statliga tandvårdsstödet för framgår att syftet med efterhandskontrollerna bl.a. är att utreda om de rapporterade tandvårdsåtgärderna uppfyller de villkor som ställs för att åtgärderna ska vara ersättningsberättigande. Efterhandskontrollerna har gjorts dels för att kontrollera att omedvetna misstag hos vårdgivarna inte leder till felaktiga utbetalningar av ersättning från tandvårdsstödet, dels för att kontrollera att vårdgivarna inte medvetet utnyttjar tandvårdsstödet felaktigt. kommer att genomföra kontroller av av alla rapporterade patientbesök där ersättning har lämnats (dnr ). Vid frågestunden besvarade socialminister en fråga om tandvårdsreformen (prot. 2010/11:88). Socialministern anförde bl.a. följande: Jag tror att jag kan skriva under på allt det som tar upp. Vi genomförde en tandvårdsreform som innehåller två delar. Det ena är ett checksystem vilket syftar till att vi ska gå lite oftare till tandläkaren för att underhålla vår tandhälsa. Det andra är ett högkostnadsskydd som är progressivt i meningen att subventionerna ökar i takt med att kostnaderna blir större. De människor som har riktigt stora tandvårdsbehov ska också kunna få större subventioner. Det är också riktigt att vi hade problem med genomförandet när det gällde att få datasystemen att fungera på bästa möjliga sätt. Många, inte minst privattandläkare, var oerhört upprörda . Min upplevelse är nu att TLV, den myndighet som hanterar mycket av detta, tillsammans med har kommit en bra bit på väg och att situationen ser väldigt mycket annorlunda ut . Genom reformen förstärkte vi subventionerna till tandvården, som hade varit eftersatt och som tidigare regeringar hade pekat ut som ett viktigt område men inte lyckades prioritera resurser för. Detta har inneburit att vi har ett betydligt bättre skydd för dem som har riktigt stora kostnader. Det har som sagt varit problem med genomförandet, men det arbetas målmedvetet med att undanröja de bekymmer som kvarstår. Behörighetsutredning överlämnade slutbetänkandet Kompetens och ansvar (SOU 2010:65) . Vad avser tandtekniker gör utredningen följande överväganden (s. 191): finns en högskoleutbildning för tandtekniker och utbildningen leder fram till en yrkesexamen. Tandtekniker utför kvalificerade arbetsuppgifter som har betydelse för patientsäkerheten och det intryck vi fått är att tandtekniker i allt större omfattning har patientkontakt. Tandtekniker är också reglerade i flera nordiska länder och en legitimation skulle underlätta rörligheten för yrkesgruppen inom dessa länder. Enligt vår mening är det emellertid tandläkaren som har ansvaret för behandlingen som helhet, även om t.ex. en krona som sätts in i patientens mun tillverkats av en tandtekniker. Det är också tandläkaren som ställer diagnos samt bestämmer om behandling. Vårt intryck är vidare att tandtekniker i första hand arbetar med materialet och att arbetet som innefattar patientkontakt främst avser estetiska aspekter som färgval m.m. Tandteknikernas tillverkade ersättningar omfattas också av lagstiftningen för medicintekniska produkter. Vid en sammanvägning anser vi att legitimation eller någon annan behörighetsreglering inte bör införas för tandtekniker. Betänkandet har remissbehandlats och bereds i (dnr S2010/7337/FS). Motionsyrkanden om det statliga tandvårdsstödet behandlades av utskottet i betänkande 2010/11:SoU9 Hälso- och sjukvårdsfrågor och tandvårdsfrågor. Utskottet uttalade då följande (s. 94, 1 reservation S, MP): Den tandvårdsreform som regeringen genomförde 2008 har inneburit att tandvården dels blivit mer tillgänglig för personer med stora tandvårdsbehov, dels mer jämlik. Syftet med det nya skyddet mot höga kostnader är att personer med stora behov inte ska avstå från tandvård av ekonomiska skäl. Det allmänna tandvårdsbidraget kompletterar skyddet mot höga kostnader och ska stimulera vuxna att regelbundet besöka tandvården i syfte att förebygga sjukdomar och skador i munhålan. Utskottet noterar att en arbetsgrupp inom har presenterat ett förslag till kompletterande tandvårdsstöd för patientgrupper som på grund av långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning har ökat behov av tandvård. Utskottet välkomnar detta förslag och avser att följa arbetet med detta. Enligt utskottet är även arbetet med utveckling av nationella riktlinjer inom tandvårdsområdet, samt den förbättrade uppföljningen av tandvårdsområdet som tandvårdsreformen möjliggör, betydelsefulla instrument för fortsatt utveckling av kvalitet och patientsäkerhet inom tandvården. Det är av stor vikt att följa utvecklingen av tandvårdens resultat och vilka effekter det nya tandvårdsstödet får. Mot bakgrund av pågående arbete avstyrker utskottet motionerna [] Syftet med tandvårdsreformen som trädde i kraft är att via det allmänna tandvårdsbidraget bibehålla en god tandhälsa hos individer med små tandvårdsbehov och via högkostnadsskyddet möjliggöra för individer med stora tandvårdsbehov att erhålla tandvård till en rimlig kostnad. Det nya stödet i form av ett särskilt tandvårdsbidrag som införs ska kunna lämnas för tandvård till patienter med sjukdomar eller funktionsnedsättningar som medför risk för försämrad tandhälsa och ska få användas för betalning av ersättningsberättigande förebyggande tandvårdsåtgärder och abonnemangstandvård. Utskottet konstaterar att uppföljning och utvärdering av tandvårdsreformen pågår på flera håll och välkomnar regeringens avisering av ett samlat utvärderingsprogram av de särskilda stöden tillsammans med övriga stöd för vuxentandvård. Frågan om legitimation för tandtekniker behandlas av behörighetsutredning i slutbetänkandet Kompetens och ansvar (SOU 2010:65). Betänkandet bereds i och utskottet anser inte att bör föregripa detta arbete. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna So302 (KD), So315 (M), So547 (S) yrkande 1, So586 (C) och So591 (S). Hälso- och sjukvård samt tandvård förenklad behandling De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare . Detta har gjorts i betänkandena /12:SoU1 och 2010/11:SoU1 båda med namnet Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, 2010/11SoU9 Hälso- och sjukvårdsfrågor och tandvårdsfrågor, 2010/11:SoU10 Socialtjänstfrågor och 2010/11:SoU15 Läkemedelsfrågor. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Allmänna utgångspunkter för hälso- och sjukvården, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkandena 6, 7, 10, 13 och 15 samt 2011/12:So268 av m.fl. (FP) yrkande 2, 2011/12:So311 av (M), 2011/12:So336 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2011/12:So358 av (KD), 2011/12:So359 av (KD), 2011/12:So426 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2011/12:So570 av m.fl. (V) yrkandena 1, 3 och 5, 2011/12:So577 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So582 av Finn (M), 2011/12:So583 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So658 av m.fl. (MP) yrkande 15 och 2011/12:N303 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del. Vi anser att alla har rätt till en god sjukvård. Den som blir sjuk ska veta att han eller hon får hjälp av personal som har den bästa utbildningen och tillräckligt med tid och som arbetar med de mest moderna metoderna och den senaste medicinska tekniken. Vi vill satsa för att modernisera, utveckla och förstärka sjukvården. För att säkerställa att alla offentligt finansierade vårdgivare erbjuder vård av hög kvalitet föreslår vi att ett system med nationell kvalitetscertifiering införs. Den nationella certifieringen ska gälla alla offentligt finansierade vårdgivare, offentliga såväl som privata. För att få certifiering ska vårdgivare visa att vården har hög kvalitet och är evidensbaserad, håller god tillgänglighet, uppfyller krav på patientsäkerhet m.m. Certifieringen innebär att alla vårdgivare måste följa nationella riktlinjer och ingå i samma nationella system för kvalitetsregister och öppna jämförelser. Den som besöker den allmänna sjukvården ska vara tryggt förvissad om att behandlingsmetoderna säkert vilar på vetenskap och beprövad erfarenhet. Att tillförsäkra detta borde vara en självklar del av de nationella riktlinjerna. Vi föreslår att staten och sjukvårdshuvudmännen gemensamt utarbetar ett handlingsprogram för att minska den tid vårdpersonalen måste ägna åt uppgifter som inte är till direkt nytta för patienterna. En målsättning skulle kunna vara att minst hälften av arbetstiden ska kunna ägnas åt direkt patientarbete . Det är av central betydelse att utvecklingsarbetet inte resulterar i minskade resurser till sjukvården. Den tid som frigörs ska användas till att förbättra vården och arbetsmiljön. Vi anser att regeringen bör ta fram ett förslag till förtydligande av hälso- och sjukvårdslagen om att ersättningssystemen i vården ska utformas så att de utifrån ett jämlikhetsperspektiv premierar hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. Vi tror inte på idén om fri etablering i specialistsjukvården. Vi anser att det slår sönder fungerande vårdkedjor och gör det helt omöjligt för landstingen att planera, lokalisera och bygga upp en effektiv specialistsjukvård. Det är snarare så att det behövs en samordning över nuvarande landstingsgränser för att hushålla med de resurser som finns. Privata vårdgivare kan spela en roll i specialistsjukvården, men detta anser vi bör regleras genom vårdavtal mellan båda parter. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Allmänna utgångspunkter för hälso- och sjukvården, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So336 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkandena 6, 10 och 13 samt 2011/12:So658 av m.fl. (MP) yrkande 15 och 2011/12:So268 av m.fl. (FP) yrkande 2, 2011/12:So311 av (M), 2011/12:So358 av (KD), 2011/12:So359 av (KD), 2011/12:So426 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkandena 7 och 15, 2011/12:So570 av m.fl. (V) yrkandena 1, 3 och 5, 2011/12:So577 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So582 av Finn (M), 2011/12:So583 av Finn m.fl. (M) och 2011/12:N303 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del. För att säkerställa att alla offentligt finansierade vårdgivare erbjuder vård av hög kvalitet föreslår jag att ett system med nationell kvalitetscertifiering införs. Oavsett var jag som patient bor och oavsett om vårdgivaren jag väljer är offentlig, kooperativ, ideellt driven eller privat ska jag vara garanterad en vård av hög kvalitet. Den nationella certifieringen ska därför gälla alla offentligt finansierade vårdgivare, offentliga såväl som privata. För att få certifiering ska vårdgivare visa att vården har hög kvalitet och är evidensbaserad, håller god tillgänglighet, uppfyller krav på patientsäkerhet m.m. Certifieringen innebär också att alla vårdgivare måste följa nationella riktlinjer och ingå i samma nationella system för kvalitetsregister och öppna jämförelser. Jag föreslår att staten och sjukvårdshuvudmännen gemensamt utarbetar ett handlingsprogram för att minska den tid vårdpersonalen måste ägna åt uppgifter som inte är till direkt nytta för patienterna. En målsättning skulle kunna vara att minst hälften av arbetstiden ska kunna ägnas åt direkt patientarbete . Det är av central betydelse att utvecklingsarbetet inte resulterar i minskade resurser till sjukvården. Den tid som frigörs ska användas till att förbättra vården och arbetsmiljön. Regeringen bör ta fram ett förslag till förtydligande av hälso- och sjukvårdslagen om att ersättningssystemen i vården ska utformas så att de utifrån ett jämlikhetsperspektiv premierar hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. För demensvården anser jag att varje landsting behöver ha ett visst antal akutplatser för dementa så att de kan ta emot patienter i akuta kriser. Detta gäller särskilt personer med beteendemässiga och psykiska symtom vid demenssjukdom, men kan också handla om personer som plötsligt blir utåtagerande eller våldsamma och som anhöriga inte längre klarar av att vårda hemma. Jag konstaterar att patientavgifter regleras i respektive landsting och att dessa ser mycket olika ut mellan landstingen, så även avgifterna för barn. Mot denna bakgrund anser jag att eller någon annan lämplig aktör får i uppdrag att se över hur avgiftssystemen inom sjukvården för barn skiftar mellan landstingen och vilka konsekvenser det eventuellt kan få för barnen. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Allmänna utgångspunkter för hälso- och sjukvården, punkt 1 (SD) av Per Ramhorn (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So268 av m.fl. (FP) yrkande 2 och 2011/12:So311 av (M), 2011/12:So336 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2011/12:So358 av (KD), 2011/12:So359 av (KD), 2011/12:So426 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkandena 6, 7, 10, 13 och 15, 2011/12:So570 av m.fl. (V) yrkandena 1, 3 och 5, 2011/12:So577 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So582 av Finn (M), 2011/12:So583 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So658 av m.fl. (MP) yrkande 15 och 2011/12:N303 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del. För barn erbjuds ofta palliativ vård i hemmet. Många föräldrar vårdar det sjuka barnet hemma till livets slut med hjälp av sjukvårdspersonal medan andra väljer att stanna kvar på sjukhuset när döden är nära. Barnhospis är ytterligare ett alternativ dit de flesta barn kommer från sjukhusens vårdavdelningar. Familjer som vårdar sina svårt sjuka barn i hemmet kan också få avlastning för på barnhospis. Förutom att ge avancerad medicinsk vård finns personalen till hands som ett stöd för hela familjen, både den sjuke, föräldrarna och eventuella syskon. Det underlättar för de anhöriga om barnhospis inte finns på alltför långt avstånd från bostadsorten. Regeringen bör ge t.ex. i uppdrag att utreda frågan om tillgång till barnhospis. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Allmänna utgångspunkter för hälso- och sjukvården, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkande 15, 2011/12:So570 av m.fl. (V) yrkandena 1, 3 och 5 samt 2011/12:N303 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del och 2011/12:So268 av m.fl. (FP) yrkande 2, 2011/12:So311 av (M), 2011/12:So336 av m.fl. (MP) yrkande 8, 2011/12:So358 av (KD), 2011/12:So359 av (KD), 2011/12:So426 av (KD) yrkandena 1 och 2, 2011/12:So521 av m.fl. (S) yrkandena 6, 7, 10 och 13, 2011/12:So577 av Finn m.fl. (M), 2011/12:So582 av Finn (M), 2011/12:So583 av Finn m.fl. (M) och 2011/12:So658 av m.fl. (MP) yrkande 15. Tillgången till vård ska ske utifrån behov och inte vara beroende av plånbokens storlek. Jag anser att samhället måste stå som garant för en likvärdig vård och omsorg. För att säkra tillgången på vård och omsorg också i befolkningssvaga områden krävs att man solidariskt via skattesystemet tillför nödvändiga resurser. Jag anser att kommunernas roll inom hälso- och sjukvården måste stärkas. Hela hemsjukvården, även den i ordinärt boende, bör vara ett obligatoriskt kommunalt ansvar, och det är viktigt att det även finns distriktssköterskemottagningar på landsbygden. Jag anser att det är direkt olämpligt att inom vården tillåta driftsformer som är anpassade till affärsverksamhet på en kommersiell marknad och vilkas främsta syfte är att generera vinst till ägarna. En utredning bör därför tillsättas med uppgift att se över hur de offentliga skattemedlen till hälso- och sjukvården ska komma patienterna till del i stället för vårdföretagens ägare.