· GZ01SoU9 · 2012-01-25 12:00:47 — är det en mycket viktig fråga som vi ska debattera och senare besluta om, nämligen organdonation. Det är inte bara en viktig fråga, utan framför allt är det en fråga som inte är enkel och som saknar enkla svar.Det behövs en plan för att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. Väntelistan med patienter som behöver ett organ är lång. Genom transplantation kan människor få ett bättre liv, och fler liv kan räddas. Antalet i skulle behöva bli större för att kunna fylla behovet av organ till alla de patienter som väntar på en transplantation. Många är allmänt positiva till att donera organ efter sin död, men olika hinder gör att det inte blir möjligt.Förra riksdagsåret när frågan om organdonation var uppe på socialutskottets bord uttalade utskottet följande som svar på de motioner som då behandlades: "Utskottet har fått veta att det inom pågår ett arbete med att inhämta kunskaper om och erfarenheter av dagens regelsystem när det gäller ökad tillgång på organ med flera frågor på området för organdonation. Med hänsyn till detta samt till det arbete bedriver anser utskottet inte att bör ta något initiativ. "Men, herr talman, trägen vinner. är vi ett enat utskott som föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet har anfört om att regeringen ska återkomma till . Det ska göras innan sommaruppehåll , 2012. Regeringen ska återkomma med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som krävs i det fortsatta arbetet i syfte att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation.Herr talman! Sammanfattningsvis drar alltså utskottet slutsatsen att det finns otydligheter på området som kan gälla såväl regelverket som rutiner och organisationsfrågor. Vår socialdemokratiska motion har därför delvis bifallits, vilket jag är nöjd med.Jag började med att säga att organdonation inte är en enkel fråga med enkla svar. Organdonation måste ses ur många aspekter: medicinska, etiska, juridiska och psykologiska.Jag har förmånen att sitta i SMER, . I SMER har denna fråga varit på dagordningen ; det kan säkert du, , som också sitter här intyga!Anledningen till att frågan har behandlats i SMER är bland annat att ju mer man sätter sig in i problematiken, desto mer inser man hur komplex frågan om organdonation är. Men SMER har satt ned foten och anser mot bakgrund av den kunskapsutveckling som har skett att en översyn av regelverket är nödvändig för att bättre kunna tillgodose behovet av organ för donation.Herr talman! av svenska folket har när de tillfrågas inställningen att de vill donera sina organ och vävnader för transplantation. Det ska jämföras med att endast 0,2-0,av svenska folket dör på ett sådant sätt att de kan donera sina organ och vävnader för transplantation.I finns ca 1,5 miljoner personer som har gjort klart om de vill donera sina organ eller inte. Men det räcker inte. Vi behöver bli många fler som tar ställning och anmäler oss till donationsregistret. Ju fler av oss som gör det, desto mer ökar chansen att kunna hjälpa dem som står i kö och väntar på att få organ transplanterade. , när jag tittade , väntade 763 personer på ett nytt organ.Herr talman! I vår socialdemokratiska motion pekar vi på att varje människa har rätt att själv bestämma om man vill donera eller inte. Bristen på organ och vävnader är stor, och det är därför viktigt att fler människor än tar ställning till om man är positiv till organdonation eller inte. Som en följd av bristen på organ avlider människor som står i kö innan de får möjlighet att få organ transplanterade.Inom sjukvården har olika frågor ställts om vad som bör gälla vid organdonation och vård av döende patienter. Eventuell förändring av nuvarande lagstiftning och hantering måste föregås av grundliga överväganden. Vi föreslår därför i vår motion att regeringen tar initiativ till en översyn av nuvarande regler och hantering och lägger fram förslag om hur fler organ ska kunna doneras.Frågan inrymmer en hel rad etiska överväganden. Ett förslag som bör övervägas för att få fler att ta ställning till organdonation är att göra det möjligt att meddela sin vilja med ett kryss på till exempel deklarationsblanketten. Det bör också undersökas om sjukvården ska kunna få titta i donationsregistret redan innan patienten har avlidit för att kunna göra förberedelser för organdonation.Det bör vidare prövas om sjukvården under en kort och begränsad tid ska få fortsätta intensivvården även när hoppet om att rädda patientens liv är ute om det innebär att man kan tillgodose en patients önskan att donera organ.Herr talman! Jag ställer mig avslutningsvis bakom utskottets förslag och ser att vi med beslutet tar ett steg närmare målet att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation.I detta anförande instämde (S). Jag yrkar bifall till utskottets förslag.År 1964 genomfördes den första organtransplantationen i . En människa fick en ny njure, och med den chansen till ett nytt, friskt liv. Det var efter det att den första njurtransplantationen gjordes i . blev en 15-årig tjej i den yngsta patient någonsin som har fått ett par nya lungor - lungor med vilka hon kommer att kunna leva ett normalt och aktivt liv.I har vi alltid strävat efter att ligga i framkant av den medicinska utvecklingen så att människor får långa och lyckliga liv. Trots detta fantastiska medicinska under - att vi kan rädda liv och undvika lidande med hjälp av organ som annars skulle begravas - står, precis som har sagts här tidigare, 763 personer i väntan på ett nytt organ. Av dessa väntar 29 personer på ett nytt hjärta.Vi har diskuterat den här frågan i , och vi behandlade den på vår partistämma. Då sade vi att vi ville se en översyn av reglerna i syfte att åstadkomma fler donationer. Därför är det tillkännagivande som socialutskottet yrkar på extra glädjande för oss.Det sätter också fokus på en annan viktig aspekt av sjukvården i , att den är ojämlik, att man i olika landsting får olika bra vård. Framför allt belyses det i förhållande till vilket stöd som ges åt levande organdonatorer, människor som donerar en njure för att rädda livet på någon. Vad händer med dem om de mot förmodan blir sjuka eller får en permanent funktionsnedsättning? Hur långt sträcker sig det offentliga ansvaret? Det är frågor som inte har tillfredsställande svar och som hanteras olika i landstingen.Den andra viktiga frågan handlar om att få sjukhusen att bli bättre på att identifiera . Enligt har potential att identifiera minst 210 möjliga . Men lyckades landstingen bara identifiera 166 av dem. Det är en minskning jämfört med året innan. Dessutom ser man stora regionala skillnader. ökade det visserligen igen - man är tillbaka på ungefär samma nivå som 2008. Men det finns något som är allvarligt. När identifierade av de avlidna på intensivvårdsavdelningen som möjliga organdonatorer var samma siffra i . Det är klart att det är en skillnad som vi inte kan ha.Det är viktigt att få människor att ta ställning. Även om vi är den befolkning som är mest positiv måste vi fortsätta att få svenska folket att ta ställning. har svenskarna blivit mer positiva till organ- och vävnadsdonation. Också anhöriga är mer positiva , vilket är viktigt då den här frågan ofta kommer i ett väldigt jobbigt skede. Av omtanke om anhöriga bör man ta ställning.Att ge en annan människa liv - kan man ge en bättre gåva? Är man religiös vågar jag tro att man nog kan få förtur till himlen på det sättet.Om vi är inne på det religiösa spåret kan vi konstatera att kristendomen säger: "Allt vad ni vill att människorna skall göra för er, det skall ni också göra för dem. Det är vad lagen och profeterna säger." Det står i . Den katolska kyrkan uppmuntrar donation, och påven säger att det yttersta beviset på medmänsklig kärlek är just donation. Judendomen säger: Är det möjligt att rädda liv är det obligatoriskt att göra det. Och när det gäller islam är enligt ord: Om någon räddar ett människoliv ska det anses som om han har räddat hela människosläktet.Alla religioner talar faktiskt om hur viktigt det här är, att rädda ett liv.Samtidigt är det så att man, om man inte har sagt någonting, antas vara positiv till att donera sina organ. Men för att underlätta för anhöriga och vården bör man ta ställning och göra det tydligt.I dag tar man i snitt fyra organ av donatorerna. Något som är viktigt att komma ihåg är att ålder inte är ett problem. Även i höga åldrar har vi användning av donatorer.Kärnan i problemet är inte, som jag uppfattar det, registreringen, utan att vården måste blir bättre på att se möjligheterna. Vi ser stora skillnader i hur bra sjukhus är på att ta till vara möjliga . Jag är övertygad om att en kvalitetsfaktor på sjukhus är hur bra de är på att se den här möjligheten. Vi kan göra mycket tillsammans.Jag har haft förmånen att bli invald i som representant för riksdag. har till uppgift att driva opinion gentemot medierna och allmänheten för att stimulera fler att ta ställning och att få fler donationer i . är verktyg för att lyckas med det.Riksdagen bifaller inte motioner så ofta. Därför tycker jag att det är extra glädjande att vi har fått så stor enighet kring att bifalla just dessa motioner. Beslutet innebär att regeringen ska återkomma med förslag.Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. Vi har här att debattera ett enigt betänkande med ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till senast före sommaruppehållet med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som behövs i det fortsatta arbetet för att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation.Jag tycker att det är väldigt bra att vi är eniga. Frågor kring livets början och livets slut berör många. Sådana beslut måste grundas på all den kunskap vi har. Och efter diskussioner om hur vi ska åtgärda problemen handlar det om att ta ett enigt beslut.1995 års beslut om transplantationslagen var just ett sådant enigt beslut. Det var inte lätt. Men vi samlades, en från varje parti, och diskuterade och diskuterade och kom fram till den lag som gäller . Vi blev kallade för pralingruppen eftersom vi firade enigheten, när vi kom fram till den här lagen, med att äta praliner tillsammans.Hur gick det sedan? kom information om lagen i hushållsutskick till allmänheten. Då exploderade debatten. Det vi lärde av det var att vi ska debattera den här typen av frågor i den politiska familjen, men vi måste också ha en debatt ute i samhället och en kunskapsförmedling. Och människor ska ha möjlighet att komma med sina synpunkter. Det tycker jag är viktigt nu när regeringen ska gå vidare med att förbättra den här lagstiftningen.Varför är vi då inte nöjda med den? Det har sagts i tidigare inlägg att en majoritet av dem som bor i är positiva till att donera. Ändå har vi en brist på , och vi har en växande kö av människor som är i behov av ett organ. Det är människor som dör i den kön för att vi har en sådan brist.Vad är då problemet? Ett problem är att lagen är otydlig. har försökt gå ut och tydliggöra så långt som lagens paragrafer tillåter. Man kom ut med ett sommarbrev, som det kallas. Där framgår att det inte är förenligt med dagens lagstiftning att initiera behandling uteslutande med syftet att patienten ska bli organ- eller vävnadsdonator. Ventilatorbehandling är acceptabelt under successivt försämrad prognos för att säkerställa om patienten utvecklar total hjärninfarkt, det vill säga att hjärnans funktion utsläcks helt. Det är inte i strid med gällande lagstiftning.Men det här förtydligandet räcker inte - det har vården sett - och inte heller det som kom med i januari 2011.Vi har i , där och jag sitter, och i socialutskottet fått redovisningar av olika personer med kunskap om donationsverksamhet om var problemen sitter.Vi har ett problem med donationsregistret, som omfattar 1 ½ miljon svenskar. Det är ett fåtal som får söka information där. Det är transplantationskoordinatorer och vävnadskoordinatorer och ett litet antal personer till. Det är bra. Det ska vara begränsat. Men informationen får man hämta först när den potentiella donatorn är avliden, och här tappar man tid. Det är viktigt att organen tas ut för att de ska kunna fungera i den som mottar organen.Min rekommendation i avvaktan på att man får ett annat system för att registrera är: Ha donationskortet på er! Då kan vården se när man kommer in på akuten om man är villig att donera eller inte. Berätta också för era närmast anhöriga hur ni vill ha det!Nationella och Kommuner och Landsting tar upp i sina krav att man ska verka för ett samordnat, entydigt och donationsfrämjande regelverk. Delegationen för medicinsk etik vid pekar på nödvändigheten av att utreda och förbättra regelverket. vid Organisationen för organdonation har också mött upp med skriftlig och muntlig information där man motiverar de problem som finns när det gäller att verkligen kunna säkerställa att man får så bra rutiner och så livskraftiga organ som möjligt och inte gör en endaste miss.Det är fråga om som inte har en chans att leva vidare. Vi har naturligtvis också de levande donatorerna, de som donerar en njure till andra. Det har varit uppmärksammat lite i tidigare inlägg.Statens medicinsk-etiska råd har som sade behandlat frågan ganska så . Det innebar att vi kände att nu går det inte att vänta med denna växande kö av människor som behöver ett nytt organ.Vi skrev i vårt protokoll i 6 § om organdonation: Det finns värdefulla lärdomar att dra av donationsverksamheten i olika länder. Mot bakgrund av den kunskapsutveckling som skett anser rådet att en översyn av regelverket är nödvändig.Sedan har vi i utskottet i enighet konstaterat de otydligheter som finns på området och att vi måste få en översyn här. har vi detta tillkännagivande. Men vi slår in en öppen dörr.Regeringen hade ett möte med experter och sakkunniga i frågan, så arbetet rullar redan på. Men för allmänheten och människor ute i är det viktigt att vi visar enigheten i politiken. Det gäller också experter som kan dessa frågor på djupet. Jag lärde för länge sedan känna en kille, . Jag fick följa honom fram tills han i sena tonåren dog. Han dog efter att ha fått vänta alldeles för länge i kön för att få ett nytt hjärta och nya lungor. För mig handlar debatten om just det, att rädda liv och att ge livet mer av kvalitet. Det handlar om att göra allt som någonsin står i vår makt för att förhindra att människor dör på grund av att reglerna för organdonation inte är tillräckligt tydliga.Förutsättningarna för transplantationsverksamhet borde vara mycket goda i . Vi har en intensivvård av världsklass. har alltid varit ett av transplantationskirurgins allra främsta länder. Svenska folket har bland de mest positiva inställningarna till att donera organ. Åtta av tio svenskar vill att deras organ ska kunna doneras. Trots det lyckas vi inte fullt ut.Ett problem är att reglerna som omger transplantationer till viss del varit otydliga. Det budskapet är tydligt från många som har praktisk erfarenhet av både intensivvård och transplantationer. Här krävs en översyn med det uttalade målet att öka antalet transplantationer och rädda fler liv. Det är inte acceptabelt att mer än 700 människor står i kö och väntar på nya organ. i transplantationskö är en medicinsk risk och dessutom ett onödigt lidande. Inte sällan handlar det om ungdomar som inte kan gå i skola och vuxna som inte kan arbeta. Det är ett slöseri.Det är därför bra att regeringen nu tar fram en plan för det fortsatta arbetet.Från sida är vi tydliga med att lagstiftningen bör ändras. Den bör utgå från att åtta av tio svenskar faktiskt är positiva till transplantation. Man måste överväga om det inte vore mer naturligt att den som inte vill att ens organ efter döden ska kunna ges till behövande medmänniskor får göra den aktiva handlingen att anmäla det till donationsregistret i stället för som att den som vill donera är den som ska göra den aktiva handlingen.Genom att man skulle anta samtycke skulle med all sannolikhet dessutom antalet transplantationer komma att öka. Fler liv skulle räddas, och livet för människor som exempelvis är bundna vid dialys skulle bli betydligt lättare att leva.Det här är den modell man provat i andra länder. Det är lätt att på olika sätt ge sin donationsvilja till känna. Men för den som inte vidtar en aktiv handling utgår man från att personen i fråga är positiv till donation. Om de anhöriga har kännedom om att personen varit negativ kan de på den grunden stoppa organdonation. I annat fall ska det vara öppet för att en katastrof och en tragisk, ofta för tidig död, kan leda till det positiva att en medmänniska ges liv.För oss är målet att rädda liv och ge livskvalitet det viktigaste. Vi är också helt övertygade om att den lilla grupp som av religiösa eller etiska skäl vill att kroppen efter döden ska vara intakt kommer att ha en stark motivation för att göra den anmälan. Ingen kommer därför att mot sin vilja efter döden behöva bli föremål för organdonation.Herr talman! Vår utgångspunkt är att vi i alla lägen gör allt som står i vår makt för att rädda liv och för att ge livet kvalitet. Jag hoppas därför att denna enighet och denna debatt leder till förändringar och förbättringar av det regelverk som omger transplantationsverksamheten i går i den riktningen. Få områden inom dagens sjukvård står inför så många och svåra etiska problem som transplantationskirurgin. Tänk att vara beroende av en annan människas död för att rädda sitt eget liv eller att behöva donera ett organ från sig själv. Det är två etiska dilemman som patienter och anhöriga tvingas stå inför i väntan på en organtransplantation.Det är just väntan på besked som många upplever som mycket påfrestande. Varje gång som telefonen ringer finns det hopp om att det är deras tur. Men besvikelsen är lika stor när samtalet inte gäller transplantationen.För närvarande väntar omkring 763 svårt sjuka på organ som kan rädda deras liv eller lindra deras lidande. Men bristen på organ gör att många av dem som väntar hinner avlida innan de fått den enda hjälp som kan rädda deras liv.I stort är befolkning mycket positiv till att donera sina organ. Enkäter har visat att är beredda att efter sin död ge organ till svårt sjuka medmänniskor. Men ändå ligger vi bland de sämsta i när det gäller antalet organdonationer.Att det inte är fler donationer beror i stor utsträckning på oklarheter i den lagstiftning som reglerar hälso- och sjukvården. Dagens regelverk ger en otillräcklig vägledning för vårdens personal.Om ett läge uppstår där vidare aktiv behandling bedöms som utsiktslös är det oklart hur länge och i vilken omfattning donationsförberedande åtgärder får vidtas.När det redan står klart att behandling är utsiktslös får intensivvård inte påbörjas för att möjliggöra donation även om patienten förklarat att den vill donera sina organ. Det innebär att organ går förlorade, vilket är mycket olyckligt.Herr talman! Denna fråga är naturligtvis mycket komplicerad och svår. Men någonting måste vi göra. Vi menar därför att det behövs en översyn av nuvarande lagstiftning som möjliggör fler donerade organ och att fler liv kan räddas.På sikt ska bli nationellt självförsörjande på organ. Det gäller också för att svenska patienter inte ska behöva välja kommersiella alternativ utomlands.Därför välkomnar jag utskottets ställningstagande i detta mycket viktiga ärende att regeringen ska återkomma till senast före sommaruppehåll med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som krävs för att förbättra tillgången på organ.Det här är viktigt. Det är en kamp mot tiden, och tiden är liv i detta avseende. Donation och transplantation är så tydligt kopplade till liv och död. När en människa dör kan hon eller han ge fortsatt liv till en eller flera andra människor. Det är naturligtvis en angelägen och viktig fråga vilken lagstiftning som gäller och vilka regler som gäller och att de fungerar. Det är också en tydlig fråga där den medicinska utvecklingen måste kopplas till tydliga etiska ställningstaganden där både den döende människan och dennes anhöriga och den som kan få fortsatt liv ska känna sig trygga och respekterade.Att vi i utskottet står här och är överens i den väldigt angelägna frågan om en översyn över såväl regelverk som rutiner och organisationsfrågor kan vi egentligen tacka vid Organisationen för organdonation för. fick utskottet en skrivelse från dem och de kom sedan på besök och informerade. Utskottet har jobbat och berett frågan . När kom på besök satte de också ned foten tydligt, som sagts här tidigare, och sade att det behöver tittas över, det behövs förändringar.Nu står vi här tillsammans och säger att regeringen bör snabba på med åtgärder så att fler människor som behöver det kan få tillgång till livsviktiga organ genom transplantation. Människor ska inte behöva dö eller få en oerhört försämrad livskvalitet i onödan. Antalet levande givare ska inte behöva öka i onödan, för det finns alltid en risk med att vara en givare, även om man villigt ställer upp. Människor ska inte heller i ren desperation ge sig ut på den kommersiella organmarknaden med dess utnyttjande av utsatta människor.Det är inte bara dessa människors lidande och förkortade liv vi talar om utan runt varje människa som behöver få organ genom transplantation finns nära anhöriga och vänner. Runt omkring finns en sjukvårdspersonal som vill göra bästa möjliga insatser.Det har sagts här att åtta av tio svenskar är positiva till att donera organ. Där ligger vi väldigt högt, men vi ligger ju lågt med antalet per miljon invånare. Där ligger ungefär så högt som och ligger inte riktigt men nästan dubbelt så högt. Det finns alltså stora möjligheter att jobba på förbättringar i vårt land.Det har också sagts här tidigare att det ändå är ganska få som dör på ett sådant sätt att de kan bli , . Då förstår vi alla att vi måste jobba med de möjliga donatorerna på ett annat och förbättrat sätt än vi gör i dag.År 2011 donerade 145 personer sina organ efter döden. Totalt utfördes 744 transplantationer. I antalet transplantationer ingår också levande givare. hade vi det högsta antalet lever- och njurtransplantationer , men fortfarande står väldigt många människor i kö.Det har sagts här förut att människor står i kö och att människor avlider medan de väntar i kö. 762 människor finns i transplantationsköer. Men den siffran skulle antagligen vara ännu högre om man visste att tillgången på organ var större och man då kunde bedöma att det kanske var idé för ännu fler människor att stå på en väntelista, att det var idé att få organ eller vävnader transplanterade.Herr talman! Jag yrkar härmed bifall till utskottets förslag och ser fram emot när regeringen före sommaruppehållet återkommer till utskottet och talar om konkret vilka planer man har och vilka förbättringar man har börjat göra eller tänker göra. "Tänk på döden" - så står det vid entrén till kyrkan i i . Tänk på döden! Det är ju inget som man vill göra så ofta. Någon menar att vi borde tänka mer på döden, men de flesta av oss skjuter det här framför oss. Det gör att vi inte heller reflekterar så mycket över vad som händer efter döden, förutom att vi försöker ordna med livförsäkring, testamente och annat med tanke på de efterlevande.Tänk på döden! Det är ju en verklighet för oss alla att vi en gång ska lämna det här jordelivet. Nej, det är inte inspirerande att tala om det men ändå så viktigt när det gäller flera dimensioner. debatterar vi organdonationer. Att få ett nytt organ innebär skillnad mellan liv och död. Det innebär en andra chans med lindrat lidande och en ökad livskvalitet. För mig som känner personer som har fått denna möjlighet finns inga betänkligheter: Vi måste öka antalet donationer!Det behövs en översyn för att klargöra de otydligheter som finns inom området. Men jag vill behålla principen att var och en aktivt ska ge sitt medgivande när det gäller organdonation. Det synsättet bygger på en djup respekt för varje individ.