bet · GZ01KU11 · 2012-03-02 00:00:00 — Visserligen bör länsstyrelserna kunna använda begravningsombuden för att få information om hur begravningsverksamheten utförs för dem som inte är medlemmar i , men det slutliga ansvaret för att se till att en viss uppgift fullgörs enligt gällande regler bör däremot alltid ligga hos länsstyrelserna. När det gäller hur länsstyrelserna ska utöva tillsyn anför regeringen i propositionen att en händelsestyrd tillsyn även i fortsättningen kommer att vara den viktigaste delen i länsstyrelsernas tillsyn över begravningsverksamheten. Tillsynen bör dock inte enbart initieras efter anmärkningar från ombuden. inspektioner och besök kan vara ett sätt att skaffa sig insyn i en verksamhet. Ett annat sätt kan vara att skicka ut enkäter med frågor till huvudmännen för att på så sätt identifiera problemområden eller upptäcka var det kan finnas ett behov av att gå vidare med t.ex. en tillsynsåtgärd. Det bör klargöras i begravningslagen att länsstyrelserna har rätt att inspektera verksamhet som står under deras tillsyn samt att på begäran få de upplysningar, handlingar och annat material som behövs för tillsynen. Sedan ankommer det enligt regeringen på varje länsstyrelse att bestämma inom vilka intervaller inspektioner ska ske. Regeringen aviserar i propositionen att den på förordningsnivå närmare kommer att precisera vilka uppgifter som ingår i länsstyrelsernas tillsynsansvar. Beträffande konsekvenser för länsstyrelserna anger regeringen i propositionen att arbetar ungefär 3,5 årsarbetskrafter med begravningsfrågor hos landets 21 länsstyrelser. Den arbetstid som en person lägger ner på begravningsfrågor hos varje länsstyrelse är således, enligt regeringen, mycket begränsad. Regeringen anför vidare att proposition 2011/12:31 innebär att begravningsfrågor inte ska handläggas av fler länsstyrelser än sju för att ge förutsättningar för en ökad effektivitet, ökade kunskaper och högre kvalitet i hanteringen av frågorna. Sammantaget bedömer regeringen att förslagen inte leder till några ökade kostnader för länsstyrelserna, och några ökade anslag bedöms inte vara nödvändiga. Utskottet har ingen annan uppfattning än regeringen. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del. I samband med statkyrkareformen bestämdes att länsstyrelserna skulle fortsätta att ha tillsyn över begravningsverksamheten och utse särskilda ombud med uppgift att granska att man tar till vara de personers intressen som inte tillhör . När en församling är huvudman för begravningsverksamheten ska länsstyrelserna förordna ett eller flera begravningsombud. Ombudens verksamhet regleras i begravningslagen och begravningsförordningen. Innan länsstyrelserna utser ombud ska kommunerna ges möjlighet att föreslå personer som är lämpliga för uppdraget. Några formella krav på den som ska utses till begravningsombud har inte ställts upp. Däremot nämns i förarbetena att länsstyrelserna bör förordna personer som har kunskap om och förståelse för olika religioner och begravningsseder, god kunskap om ekonomiska och administrativa frågor samt även i övrigt har en allsidig kompetens inom verksamhetsområdet. En person kan förordnas att vara begravningsombud i flera församlingar. Ombuden utses för av fyra kalenderår, räknat fr.o.m. året då det hållits val till kommunfullmäktige (51 § begravningsförordningen). Begravningsombudens uppgift är att företräda de personer som inte är medlemmar i och granska hur huvudmännen tar till vara dessa personers intressen (10 kap. 1 § begravningslagen). När ombudet utför sitt uppdrag ska han eller hon skaffa sig kännedom om hur begravningsverksamheten är organiserad, hur den utförs för dem som inte tillhör samt vilka önskemål dessa personer har rörande verksamheten (49 § 1 begravningsförordningen). För att kunna fullgöra denna skyldighet har ombuden rätt att få tillgång till samtliga handlingar som rör begravningsverksamheten. De har även rätt att närvara, ställa frågor och göra påpekanden när frågor om begravningsverksamheten behandlas av församlingen (10 kap. 23 §§ begravningslagen). Vidare har ombuden rätt att föreslå de åtgärder som behövs för att tillgodose beaktansvärda önskemål som kommer till ombudens kännedom (49 § 3 begravningsförordningen). Begravningsombuden har inte någon beslutanderätt, däremot har de enligt 10 kap. 5 § begravningslagen en skyldighet att underrätta om det finns anledning att rikta någon anmärkning mot församlingens sätt att sköta begravningsverksamheten. Församlingen har en skyldighet att samråda med företrädare för andra trossamfund och övriga berörda parter vid anläggning, utvidgning och väsentlig ändring av begravningsplatsen (2 kap. 2 § andra stycket begravningslagen), s.k. obligatoriskt samråd. Vidare bör samråd ske när det gäller frågor som rör förvaltningen av de särskilda gravplatserna, s.k. frivilligt samråd. En uppgift för begravningsombuden är att kontrollera att det obligatoriska samrådet sker (10 kap. 4 § begravningslagen). Ombuden ska dessutom verka för att församlingen i övrigt samråder med och informerar företrädare för dem som inte tillhör . Ombudets egen skyldighet att hålla kontakt med och informera nämnda företrädare och andra berörda parter framgår av 49 § 2 begravningsförordningen. Kammarkollegiet ska, efter förslag av huvudmännen, fastställa den begravningsavgift som respektive huvudman får ta ut av den som inte är medlem i (9 kap. 4 § begravningslagen och 2 § förordningen [1999:729] om begravningsavgift). En viktig uppgift för begravningsombuden är att skriftligen yttra sig till Kammarkollegiet över församlingarnas förslag till begravningsavgift. För det fall förslaget avstyrks ska ombudet dels skriftligen motivera skälen för det, dels lämna ett eget förslag till begravningsavgift (49 § 4 begravningsförordningen). Begravningsombudet ska ge in en årsberättelse till . Årsberättelsen ska innehålla en redogörelse för verksamheten under föregående kalenderår och en redovisning av vilken tid ombudet lagt ned på sammanträden och annat arbete (58 § begravningsförordningen). Om ombudet har förordnats för flera huvudmän ska fördelningen av tid och kostnader hos respektive huvudman framgå. Granskning och utvärdering av begravningsombudens verksamhet En av de frågeställningar som behandlades i ovan nämnda rapport förenlig med religionsfrihet och demokratisk styrning? (RiR 2006:7) gällde frågan om begravningsombudens granskning av begravningsverksamheten bedrevs i enlighet med kraven i begravningslagen och begravningsförordningen. slutsats var att de särskilda ombudens kontroll av begravningsverksamheten generellt, och med klara undantag, inte kunde anses tillfredsställande. Huvuddelen av ombuden framstod som passiva, och många ombud hade missuppfattat syftet med uppdraget. konstaterade, utifrån och genom egna undersökningar, att begravningsombuden och deras verksamhet i väsentliga avseenden inte fungerar. Situationen hade inte förändrats på något avgörande sätt på de som gått sedan publicerades. Utredaren drog vidare slutsatsen att inte heller den ekonomiska granskningen kunde anses fungera tillfredsställande. Trots vad som framkommit både i och i utredningens egna undersökningar är utredarens utgångspunkt att systemet med begravningsombud ska finnas kvar, men reformeras. Enligt utredarens uppfattning framstår lagstiftarens avsikt med begravningsombuden som vällovlig. Ett annat skäl är att det inte ingått i utredningsdirektiven att överväga om systemet med begravningsombud ska avskaffas. Regeringen gör bedömningen att det saknas skäl för att avskaffa systemet med begravningsombud men delar utredningens uppfattning att det bör reformeras. Regeringen föreslår att det i begravningslagen införs en generellt utformad bestämmelse för att säkerställa att de som utses till begravningsombud ska vara personer som är både lämpliga och kvalificerade för uppdraget. En sådan regel klargör, anför regeringen, att länsstyrelserna måste göra en aktiv prövning av en persons kvalifikationer och lämplighet innan han eller hon förordnas. Vidare föreslår regeringen att beslut om förordnande av begravningsombud inte ska få överklagas. Uppdraget som begravningsombud ställer krav på kunskaper inom många områden, vilket gör att det är förknippat med problem att hitta en person med breda kunskaper inom alla dessa områden. Lämpligt kan därför vara att det i lagtexten betonas vissa områden där kunskaper kan vara särskilt värdefulla. Kunskaper inom ekonomi är enligt regeringen helt nödvändiga för att ett begravningsombud ska kunna följa med i budgetarbetet, granska huvudmannens redovisning och slutligen avge sitt yttrande över förslaget till begravningsavgift. Kunskaper om olika religioner och begravningsseder bör också anses särskilt meriterande, anförs det i propositionen. Kunskaper inom detta område är av betydelse t.ex. när begravningsombudet ska delta i diskussioner om nya gravplatser eller kontrollera att samråd har skett på det sätt begravningslagen föreskriver. En allt större del av befolkningen väljer dock att inte tillhöra något trossamfund alls. När det gäller den gruppen finns ofta också särskilda önskemål i begravningsfrågor, t.ex. vad gäller ceremonilokaler. På motsvarande sätt som kunskaper om olika religioner är särskilt meriterande bör också kunskaper om olika livsåskådningar vara meriterande. När det gäller frågan om överklagande av beslut att förordna begravningsombud anför regeringen att besluten om förordnande av begravningsombud i huvudsak rör lämplighetsbedömningar och att någon styrning av praxis knappast är behövlig. Regeringen gör en jämförelse med beslut om förordnande av vigselförrättare. Genom en lagändring som trädde i kraft infördes en bestämmelse om att beslut att inte förordna någon som vigselförrättare inte får överklagas. gällde den ordningen att sådana beslut kunde överklagas till regeringen. Som skäl för denna ändring anförde regeringen att det bör räcka att frågan om förordnande av vigselförrättare prövas i en instans. Regeringen anförde vidare att i de fall där nya omständigheter kan tillföras eller sökanden vill anföra nya argument finns det möjlighet för att ta upp frågan till ny prövning. En hänvisning gjordes vidare till att Kammarkollegiets beslut om förordnande av vigselförrättare inom trossamfund inte är överklagbara (prop. 2008/09:80 s. 25 och bet. 2008/09:CU19). Samma resonemang bör enligt regeringen tillämpas på förordnande av begravningsombud. Regeringen föreslår därför att beslut om förordnande av begravningsombud inte ska kunna överklagas. Utskottet, som inte har någon annan uppfattning än regeringen, tillstyrker propositionen i denna del. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Prövning av anstånd med gravsättning eller kremering, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:K8 av (SD) yrkande 1. När det gäller prövningen av om dispens från enmånadsregeln ska beviljas anser jag att den ska göras av de av regeringen utsedda länsstyrelserna för att underlätta en enhetlig bedömning i hela landet. Läggs denna uppgift på finns det en risk att bedömningen blir för generös och olika beroende på var i landet den avlidne var skriven. Begränsad gravrätt, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till 7 kap. 8 § begravningslagen. 2011/12:K8 av (SD) yrkande 2 och avslår proposition 2011/12:51 i denna del. Det bör enligt min mening vara varje enskilt dödsbos rätt att utforma gravvården utifrån egna och den avlidnes önskemål, och denna rätt bör ej inskränkas i den nya definitionen begränsad gravrätt. Jag anser därför att regeringens förslag i den delen bör avslås. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2011/12:51 Några begravningsfrågor: antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i begravningslagen (1990:1144), 2. lag om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m., 3. lag om ändring i lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, 4. lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244). 2011/12:K8 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska vara den myndighet som beslutar om eventuell dispens från den tillåtna tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering. avslår regeringens förslag till ändring i begravningslagen (1980:1144) i de delar det avser 7 kap. 8 §. Betänkandet vi hanterar utgår från som leddes av nuvarande direktör och regeringens proposition 51.Frågorna kanske inte är så mycket diskuterade som de borde, eftersom det här faktiskt är frågor som berör oss alla. Från Socialdemokraternas sida har vi inga avvikande meningar eller reservationer. Vi tycker att frågorna har landat inom rimlighetens gränser och yrkar därför bifall till förslaget i betänkandet.Betänkandet tar upp några viktiga frågor som vållat problem och diskussioner. Det handlar bland annat om längsta tid mellan dödsfall och gravsättning, begravningsavgiften i förhållande till kyrkoavgiften, länsstyrelsernas ansvar som tydliggörs och kraven på begravningsombuden som utökas och förtydligas.Fru talman! Tiden mellan dödsfall och gravsättning har ökat med i genomsnitt över . Genomsnittet i landet låg 2008 . I är mellan . Den långa väntetiden handlar nästan uteslutande om att de anhöriga vill ha gudstjänsten en viss dag, oftast , i en viss kyrka med en viss präst och sedan minnesstunden i ett visst församlingshem.Detta ska man ha stor respekt för. Att anordna en begravning är både ett sätt att bearbeta sorgen och ett sätt att ta farväl av en kär person. Men blir det en alltför utdragen process försvåras arbetet med att ta hand om den avlidna. Det fordras bårhusplatser. Det kan innebära fler transporter mellan platser och det kan också krävas balsamering. Därför, fru talman, tycker vi ändå det är bra med en tidsgräns och tillstyrker förslaget i betänkandet.Men ibland går det inte att lösa inom en månad, och då måste man också ha respekt för det. Det kan vara en anhörig som väldigt gärna vill eller bör vara med och som inte har möjlighet inom en månad. Det kan också finnas andra skäl. Utredningen hade förslag på att huvudmannen skulle få lämna anstånd upp och informera om beslutet. Regeringen föreslår dock ingen ändring mot vad som sker , utan ansökan ska även i fortsättningen lämnas till som undersöker anledningen till dröjsmålet.Vi tillstyrker detta. Det är bra att det inte är huvudmannen som beslutar. Det kan nämligen finnas ekonomiska intressen i frågan, eftersom de har rätt att ta betalt för förvaring som överskrider den längsta tillåtna tiden.Vi tycker heller inte att bör ha detta uppdrag. har ett tillsynsansvar över verksamheten. Myndigheten ska granska hur huvudmannen och begravningsombuden hanterar verksamheten, och då är det bra att beslut om anstånd ligger på annan myndighet. Det är också naturligt, eftersom hanterar folkbokföringsfrågorna. Men det är viktigt att även denna fråga följs upp och är föremål för tillsyn. Hur det ska gå till får regeringen återkomma till.Länsstyrelsen får ändå ett utökat tillsynsansvar, och det är bra. Ansvaret koncentreras till sju länsstyrelser i landet. Det innebär förhoppningsvis mer kunskap och mer likvärdig bedömning, men det kan också innebära längre resor för de tjänstemän som ska göra tillsyn. Risken finns att det inte blir mer tillsyn än vad det är utan att det endast sker när behovet är påkallat, vilket är olyckligt.Men det får tiden utvisa. Det är bra att tillsynsansvaret tydliggörs.Fru talman! Det sker gravsättning på många olika sätt. Fler och fler är rörliga inom och utom landet och tycker att det är bra med en möjlighet till gravsättning utan att ha en grav att ta hand om eller behöva betala skötsel för. Den begränsade gravrätten innebär att upplåtaren har skötselansvaret. Då är det också naturligt, tycker vi, att upplåtaren har bestämmanderätt över vilka utsmyckningar som får förekomma, i vilken utsträckning blommor får förekomma eller var gravljusen ska placeras.När separationen skedde mellan kyrka och stat infördes begravningsombud. Det är en viktig funktion där det ingår att bevaka de olika delar som finns inom begravningsväsendet. Fler och fler har lämnat kyrkan. Andra har en annan trosuppfattning. Men kyrkan är ansvarig för all begravningsverksamhet, utom i och , där kommunerna är huvudmän. Då är det viktigt att det finns ett ombud som kan bevaka icke medlemmars intresse. Men detta ombud måste ha kunskap, inte bara om andra religioner utan ombudet måste även kunna bedöma rimligheten i den avgift som tas ut av alla. Då är det också viktigt att ombudet får tillgång till handlingar och de ekonomiska redovisningar som finns kring den verksamhet som han eller hon är satt att bevaka. Här har ett ansvar både vid förordnandet och för utbildningen.Det sista jag vill ta upp, fru talman, är begravningsavgiften. Det är bra att den separeras från kyrkoavgiften så att alla, även de som har sitt medlemskap i , tydligt kan se vilken summa som avsätts för begravningen. Frågan om samma avgift i hela landet har varit uppe i utskottet vid ett flertal tillfällen. Skillnaden är mycket stor över landet, och skatte- och tullavdelningen på kom med en utredning kring lika avgift . Den frågan får vi i utskottet följa och med all säkerhet återkomma till. Men i detta betänkande tydliggörs avgiften för alla, inte bara för dem som står utanför . Det tycker vi från Socialdemokraterna är bra. Vi har fått en proposition från regeringen angående några begravningsfrågor. Detta är frågor som kräver respekt och seriositet och som inte ska avhandlas med lätthet. Det finns en utredning som ligger till grund för regeringens proposition. Man har gjort några överväganden som syftar till att slå vakt om värdigheten i begravningsprocessen och underlätta för anhöriga i en svår stund.Fru talman! Alla hamnar vi i den situationen då en närstående går bort och då sorgen kan både lamslå och kännas oöverstiglig. Regler och lagar ska i denna stund vara utformade så att de är så enkla och bistående som möjligt. Stödet från samhället ska garantera alla ett värdigt avsked.Fru talman! Propositionen föreslår ändringar i begravningslagen enligt följande.Den längsta tillåtna tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering förkortas till en månad. Genom ändringen tydliggörs att en gravrätt kan upplåtas med begränsningar. Förslag finns också om återupptagande av återlämnad gravrätt. Begravningsavgiften för dem som är medlemmar i görs fristående från kyrkoavgiften. ansvarar för tillsynen av begravningsverksamheten. Dessutom får rätten att inspektera verksamheten. Slutligen utökas och förtydligas kraven på begravningsombud som förordnar.Fru talman! En förkortning av tiden mellan dödsfall och gravsättning eller kremering leder till att behovet av balsamering minskar. Detta bedöms positivt från såväl miljömässiga som arbetsmiljömässiga utgångspunkter.Begränsad gravrätt avser gravanordningens utseende och struktur samt gravplatsens utsmyckning. Det är upplåtaren som har ansvaret för att gravplatsen hålls i ordnat skick.Fru talman! En separation av begravningsavgiften från kyrkoavgiften skulle markera att begravningsverksamheten är helt fristående från kyrkans övriga verksamhet. ska få rätt att inspektera verksamheten för att fullgöra sitt tillsynsansvar och på begäran få upplysningar som behövs för tillsynen. Begravningsombudet bör ha kunskaper inom ekonomi samt kunskaper om och förståelse för olika religioner, livsåskådningar och begravningsseder.Fru talman! Låt mig avsluta med att yrka bifall till utskottets förslag, det vill säga bifall till propositionen och avslag på motionen. betänkande i detta ärende är en behandling av regeringens proposition Några begravningsfrågor. Utskottet tillstyrker regeringens förslag i dess helhet.Den viktigaste förändringen är att den längsta tiden från dödsfall till gravsättning förkortas från till en månad. För att få krävs det dispens från . Den ska vara grundad på särskilda skäl. I den nya lagtexten står att en avliden "ska kremeras eller gravsättas möjligt och senast efter dödsfallet". Syftet med regeringens förslag är att minska kostnaderna för förvaring av avlidna. I är den genomsnittliga tiden fram till begravning nu . Det har ökat behovet och naturligtvis också kostnaderna för förvaring av avlidna.Att jag tar upp det här i debatten beror på att det är viktigt att allmänheten blir informerad om de nya reglerna med förkortad tid till gravsättning. Reglerna träder i kraft redan den 1 maj 2012.I övrigt innehåller propositionen och betänkandet frågor om hur gravplatser ska hållas i ordnat och värdigt skick och återupptagande av gravrätt. Länsstyrelserna får ett ansvar för tillsyn av begravningsverksamheten och ges också rätt att inspektera verksamheten. Dessutom ökas kraven på dem som ska förordnas som begravningsombud. Det är länsstyrelserna som förordnar dem och de ska företräda personer som inte är medlemmar i . Detta är viktiga frågor som genom det här riksdagsbeslutet får en, som jag ser det, bra lösning.Jag yrkar bifall till förslag.