bet · H001CU1 · 2012-11-20 00:00:00 — Kunskapscentret ska arbeta med produktutveckling, stimulera nyskapande projekt och samordna samarbetet mellan kommuner, bygg- och fastighetsbolag samt övriga berörda parter. Jag anser således att det finns ett påtagligt behov av ett större statligt ansvarstagande för bostadsproduktionens omfattning, utveckling och inriktning men är av de angivna skälen inte beredd att ställa mig bakom de nu aktuella motionsförslagen. Statligt investeringsstöd till bostadsbyggande, punkt 7 motiveringen (V) av Amineh Kakabaveh (V). har i sina partimotioner 2012/13:C356 och 2012/13:C400 föreslagit att det införs ett investeringsstöd som kan leda till ett ökat bostadsbyggande. Investeringsstödet syftar till att stimulera bostadsbyggande med inriktning mot miljövänliga hyresrätter. Även kooperativa hyresrätter och studentbostäder ska omfattas av stödet. Stödet, som inriktas på orter där efterfrågan är särskilt stor, ska förutsätta ett produktionskostnadstak och att fastigheterna görs energieffektiva. Bidrag ska kunna uppgå till eller högst per lägenhet. Detta förslag behandlas emellertid i första delen av betänkandet, som avser anslagen inom utgiftsområde 18. Med hänvisning till att det redan finns ett konkret förslag från om investeringsstöd anser jag att de nu aktuella motionerna, som i mer allmänna ordalag förespråkar överväganden om någon form av statligt investeringsstöd, inte behöver ligga till grund för ett tillkännagivande till regeringen i frågan. Ett statligt investeringsstöd behöver inte övervägas. Det behöver införas. Kreditgarantier för upprustning, punkt 8 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi302 av m.fl. (S) yrkande 17 och 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2012/13:C399 av (S). Miljonprogrammets bostadsområden stod en gång som symbol för utvecklingen av den generella välfärden, men har snarare kommit att ses som en symbol för accelererande bostadssegregation. Det krävs nu insatser för att höja områdenas status och attraktivitet. En nödvändig upprustning av bostadsbeståndet är en del i detta arbete. Husen i landets miljonprogramsområden är nu . På sina håll har underhåll och standardförbättringar uteblivit . Omkring 650 000 lägenheter i miljonprogrammen står orenoverade. Enligt olika beräkningar uppgår renoveringsbehovet till . Det krävs omfattande åtgärder för att rusta upp miljonprogrammets bostäder till dagens krav på bl.a. standard, tillgänglighet och energieffektivitet. Dessa åtgärder är inte alltid företagsekonomiskt lönsamma och betalningsförmågan hos hyresgästerna kan också vara begränsad. Däremot kan åtgärderna vara klart samhällsekonomiskt lönsamma. För att arbetet med upprustning av det aktuella bostadsbeståndet ska komma i gång föreslår vi att det inrättas ett system som innebär att staten, eventuellt tillsammans med den berörda kommunen, får ställa ut kreditgarantier för upprustning av flerbostadshus inom en ram på totalt . Detta skulle möjliggöra en upprustning av uppskattningsvis 60 000 lägenheter. Vad vi nu anfört bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till Socialdemokraternas partimotion 2012/13:Fi302 yrkande 17 och motion 2012/13:C388 (S) yrkande 5. Kreditgarantier för upprustning, punkt 8 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motion 2012/13:C399 av (S) och 2012/13:Fi302 av m.fl. (S) yrkande 17 och 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 5. I motion 2012/13:C399 (S) föreslås ett tillkännagivande från om behovet av en klimatsmart upprustning av miljonprogrammets bostäder. Jag anser att ska ställa sig bakom detta förslag som ligger väl i linje med konkreta förslag om olika åtgärder för att minska energianvändningen i bostadsbeståndet och även i övrigt ställa om samhället i klimatsmart riktning. förslag berör alla sektorer och bildar tillsammans ett åtgärdspaket som syftar till att åter få fart på klimatarbetet försummelser. När det gäller förslag som kan underlätta åtgärder i miljonprogrammets bostäder vill vi bl.a. göra ändringar i ROT-avdraget så att det styr mot klimatvänliga och energieffektiva ombyggnader av bostadsbeståndet. Detta förslag behandlas emellertid av finansutskott. Kreditgarantier för upprustning, punkt 8 motiveringen (SD) av (SD). har i sitt budgetalternativ för utgiftsområdet 18 lagt fram förslag om att inrätta ett anslag för bidrag till miljonprogramsområden. Förslaget behandlas i första delen av detta betänkande. Anslaget är avsett att finansiera ett stöd för upprustning och omstrukturering av utanförskapsområden och ska användas för att inrätta ett garantiprogram som även möjliggör visst statligt stöd för upprustningsåtgärderna. Huvudansvaret för upprustningen måste visserligen tas av de berörda kommunerna och fastighetsägarna, men i det akuta läge som råder i vissa miljonprogramsområden måste även staten ta på sig ett visst ansvar. Det gäller särskilt för de upprustningsåtgärder som inte är företagsekonomiskt motiverade. Mot bakgrund av att det finns ett förslag framlagt från om statligt stöd och kreditgarantier för upprustning av miljonprogramsområdena saknas skäl för att ställa sig bakom det nu aktuella förslaget från Socialdemokraterna. Kreditgarantier för upprustning, punkt 8 motiveringen (V) av Amineh Kakabaveh (V). I motionerna som behandlas i rubricerat avsnitt i betänkandet föreslås ett system med kreditgarantier för lån till upprustning av flerbostadshus i miljonprogrammets bostadsområden. Kreditgarantier syftar till att skydda bankerna från förluster till följd av långivningen och utgör således inte något egentligt stöd till fastighetsägarna och hyresgästerna i miljonprogrammets bostadsområden. Jag vill i stället framhålla att i sin budgetmotion har föreslagit ett program som är inriktat på att ge verkligt stöd till upprustning av hyresbostäder. Vårt förslag om ett nytt upprustningsprogram för flerbostadshus skapar förutsättningar för att landets hyresgäster ska kunna bo i moderna, funktionella lägenheter med ökad tillgänglighet samt med låg energiförbrukning och låga koldioxidutsläpp. Upprustningsprogrammet finansieras genom skattekreditering och behandlas därför av finansutskott. Med hänvisning till att det redan finns ett konkret förslag från om ett upprustningsprogram för flerbostadshus anser jag att de nu aktuella S-motionerna om kreditgarantier inte behöver ligga till grund för ett tillkännagivande till regeringen. Svaga bostadsmarknader, punkt 9 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C370 av m.fl. (S) och 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12 samt 2012/13:N272 av m.fl. (V) yrkande 9. I motion 2012/13:C370 (S) föreslås ett tillkännagivande om behovet av åtgärder från regeringens sida för att underlätta bostadsbyggande i glesbygd. Vi anser att i ett sådant tillkännagivande bör framhålla följande. Det finns behov av att bygga nya bostäder även i glesbygdsområden till följd av bl.a. nya möjligheter på arbetsmarknaden, förbättrade kommunikationer och ett ökat intresse för de kvaliteter som ett boende utanför tätorterna kan föra med sig. Kostnaden för att bygga ett eget hem på landsbygden blir vanligen lägre än kostnaden för en motsvarande bostad på en expansiv ort. Det gör att även hushåll med normala inkomster borde ha möjlighet att klara de utgifter som följer av att lånefinansiera byggandet av ett egnahem. Problemet är att kreditinstituten ofta inte beviljar lån eller att de ställer lånevillkor som det enskilda hushållet inte kan uppfylla. Kreditinstitutens ovilja att medge lån för byggande även till hushåll med en ordnad ekonomi är en följd av de ofta mycket låga marknadsvärdena för bostäder i glesbygdsområden. Även i samband med köp av äldre hus kan det uppstå motsvarande finansieringsproblem, särskilt om det krävs stora investeringar i upprustning. Frågan om hur finansieringen av byggande i glesbygd ska kunna lösas har diskuterats under en följd av år. I årets budgetproposition hänvisar regeringen till att finansiell rådgivning och utvidgade möjligheter till kreditgarantier kommer att underlätta bostadsbyggandet i glesbygd. Vi ifrågasätter emellertid att dessa åtgärder är tillräckliga för att komma till rätta med problemen. Det behövs en mer genomtänkt politik för hur hela landet ska kunna leva, där även sambandet mellan bostads- och arbetsmarknaden samt olika infrastruktursatsningar uppmärksammas. Det måste gå att bo och arbeta också utanför våra storstäder och tillväxtregioner. Vad vi ovan har anfört bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till motion 2012/13:C370 (S). Övriga motionsförslag avstyrks. Svaga bostadsmarknader, punkt 9 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 11 och 12 samt 2012/13:N272 av m.fl. (V) yrkande 9 och 2012/13:C370 av m.fl. (S). som det råder bostadsbrist i stora delar av landet finns det också kommuner med en mycket svag bostadsmarknad. En befolkningsminskning skapar ibland ett akut behov av att avveckla lägenheter, vilket i sin tur ofta leder till svåra ekonomiska problem för bostadsföretagen. () har beräknat att det finns behov av att skriva ner de bokförda värdena i dessa företag med ca . För många kommuner och deras bostadsföretag blir detta en övermäktig uppgift. Det behövs därför en samverkan mellan de berörda parterna kring ett program för att hantera problemen på svaga bostadsmarknader. Även på orter med svaga bostadsmarknader kan det givetvis finnas företag som är i behov av att rekrytera personal. Det förutsätter att bostadsfrågan går att lösa och att det är möjligt att erbjuda ett attraktivt boende. Flera problem kan emellertid infinna sig för den som vill flytta till en ort där bostadsmarknaden generellt sett är svag. Det kan t.ex. vara svårt att få lån för att bygga en villa på orter med fallande bostadspriser, beroende på att nyproduktionspriset överstiger marknadsvärdet på fastigheten. Det har från olika håll lagts fram förslag om åtgärder som kan bidra till en bättre fungerande bostadsmarknad i glesbygden. BKN har lämnat förslag om att utnyttja systemet med kreditgarantier i detta syfte. De små kommunernas samverkansgrupp Småkom har bl.a. pekat på möjligheten att stimulera den verksamhet som bedrivs av lokala kreditgarantiföreningar. Småkom har även understrukit behovet av samordnade åtgärder från statens sida för att komma till rätta med dagens problem på bostadsmarknaden. anser att det behövs ett sådant sammanhållet bostadsprogram för svaga bostadsmarknader och för landsbygden. Programmet ska vara inriktat både på att få i gång en långsiktig hållbar bostadsproduktion och på ett bättre utnyttjande av bostadsbeståndet. Det räcker inte med enstaka insatser utan det behövs en helhetsinriktad politik som bl.a. säkerställer ett efterfrågestyrt byggande, en jämn och kostnadskontrollerad produktion med bra kvalitet och en strategi som ger lokala byggföretag möjlighet att konkurrera med de stora regionala och nationella byggbolagen. Förslag med denna inriktning läggs fram i partimotion 2012/13:C400 yrkandena 11 och 12 samt i motion 2012/13:N272 (V) yrkande 9. bör med bifall till dessa förslag som sin mening tillkännage för regeringen det som jag ovan har anfört. Det innebär att även förslaget i motion 2012/13:C370 (S) får anses vara väl tillgodosett. Kommunernas bostadsförsörjningsansvar, punkt 10 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 12 och 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 28, 2012/13:C447 av (MP) och 2012/13:So596 av m.fl. (MP) yrkandena 5 och 6. Kommunerna har huvudansvaret för bostadsförsörjningen i den egna kommunen. I storstadsområdena och i vissa andra delar av landet utgör emellertid flera kommuner en gemensam arbets- och bostadsmarknad. I sådana områden med bostadsbrist krävs det därför en samordning när det gäller nyproduktionen av bostäder. Trots detta är bostadsbyggandet mycket ojämnt fördelat mellan de berörda kommunerna. En del kommuner tar stort ansvar för nyproduktionen medan andra väljer att inte bygga alls. Vi menar att det inte ska vara möjligt att avstå från det kommunala bostadsförsörjningsansvaret genom att vältra över ansvaret på närliggande kommuner. Det finns därför behov av att skärpa bostadsförsörjningslagen så att kommunerna får ett tydligare ansvar för tillgången på bostäder. har på regeringens uppdrag genomfört en översyn av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Verket fick emellertid endast på sig för att genomföra denna översyn. Det kan därför befaras att översynen inte har lett fram till ett tillräcklig genomarbetat förslag. Vi anser därför att genom ett tillkännagivande bör understryka att regeringen måste återkomma med förslag om en förstärkning av bostadsförsörjningslagen som innebär att kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen och en gemensam bostadsmarknad verkligen tydliggörs. bör med bifall till motion 2012/13:C388 (S) yrkande 12 tillkännage detta för regeringen. Övriga motioner som behandlas i detta avsnitt avstyrks. Kommunernas bostadsförsörjningsansvar, punkt 10 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C447 av (MP) och 2012/13:So596 av m.fl. (MP) yrkandena 5 och 6 samt 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 12 och 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 28. I motion 2012/13:C447 (MP) framhålls att rätten till bostad framgår såväl av FN:s konvention om de mänskliga rättigheterna som av svensk grundlag och dessutom är en självklar del av vår kultur. I regeringsformen anges att det särskilt ska åligga det allmänna att trygga rätten till hälsa, arbete, bostad och utbildning samt att verka för social omsorg och trygghet. I lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar anges att varje kommun ska planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder. Trots att rätten till bostad således slås fast på både internationell och svensk nivå ser verkligheten helt annorlunda ut. Det finns fortfarande en utbredd hemlöshet även i välfärdslandet . Att vara utan bostad skapar försämrad livskvalitet och inverkar negativt på individens hela livssituation. Utan hem är det ytterst svårt att tillgodogöra sig sina rättigheter, sköta ett arbete eller annan sysselsättning, umgås med nära och kära osv. Det är också mycket svårt att ta sig ur hemlösheten och etablera ett varaktigt boende. En hemlös hamnar lätt i ett moment 22 eftersom det krävs ett arbete för att få tillgång till bostad och det krävs en bostad för att ta sig in på arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att se över hur kommunerna uppfyller sitt bostadsförsörjningsansvar i förhållande till problemen med den hemlöshet som drabbar många människor. Det är hög tid att klargöra hur den rättighet som finns reglerad i , regeringsformen och i lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar kan omsättas i en konkret lagstiftning som reglerar hur allas rätt till en bostad ska praktiseras i . bör uppdra åt regeringen att återkomma till med förslag till en sådan lagstiftning. Behovet av att klargöra kommunernas bostadsförsörjningsansvar gäller emellertid fler frågor än den grundläggande rätten till bostad. I motion 2012/13:So596 (MP) framhålls att kommunerna bättre måste beakta de äldres behov i sin bostadsförsörjningsplanering. Om kommunerna i sin planering beaktar äldres behov av s.k. boendekarriär, det vill säga möjligheten att i friskt tillstånd flytta till ett mer anpassat boende, frigörs bostäder som ger yngre och barnfamiljer möjligheter att bo i villa eller större lägenhet. För att äldre ska kunna klara ett eget boende är det också viktigt att det finns tillgång till grundläggande samhällsservice i bostadsområdena. Det är därför viktigt att beakta tillgängligheten till samhällsservice i såväl bostadsförsörjningsplaneringen som i all annan samhällsplanering. Vad jag anfört ovan om bostadsförsörjningsansvaret bör , med bifall till motionerna 2012/13:C447 (MP) och 2012/13:So596 (MP) yrkandena 5 och 6, som sin mening tillkännage för regeringen. Övriga aktuella motioner avstyrks. Kommunernas bostadsförsörjningsansvar, punkt 10 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 6 och 28 samt 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 12, 2012/13:C447 av (MP) och 2012/13:So596 av m.fl. (MP) yrkandena 5 och 6. föreslår i sin partimotion 2012/13:C400 (V) ett utökat bostadsförsörjningsansvar för kommunerna och att det ska vara obligatoriskt att upprätta kommunala boendeplaneringsprogram. Jag anser att bör ställa sig bakom dessa förslag som innebär att omfattningen av det kommunala ansvaret tydliggörs. Syftet med ett obligatoriskt boendeplaneringsprogram är att garantera hög kvalitet i bostäder och boendemiljöer. Ett obligatoriskt boendeplaneringsprogram kan också främja samhällsdebatten kring bostadsfrågorna. Boendeplaneringsprogrammen ska vara heltäckande och övergripande och redovisas till regeringen via länsstyrelserna. De ska behandla såväl handlingsplaner för nyproduktion och ombyggnad som förändringar i service, infrastruktur och omgivande miljö. En utgångspunkt för arbetet med boendeplaneringsprogrammen bör vara att kommunerna ska ha kontroll över så mycket mark som möjligt som kan komma i fråga för bostadsbebyggelse. Det innebär också att kommunerna i större utsträckning bör avstå från att sälja mark och i stället upplåta den med tomträtt. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar bör utvecklas och stärkas genom att kommunerna får ansvar för att undersöka vilket boende som efterfrågas i kommunen och betalningsförmågan hos de bostadssökande. Efterfrågan bland unga ska särredovisas. Kommunerna ska vara skyldiga att redovisa till och regeringen vilka insatser man gjort för att tillgodose efterfrågan i kommunen. Vidare bör en s.k. första-bo-garanti ingå i det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen. Alla unga bör garanteras en bostad om minst ett rum och kök. De närmare villkoren för denna rättighet behöver emellertid utredas närmare. Det gäller bl.a. hur länge en person ska ha varit folkbokförd i kommunen för att omfattas av första-bo-garantin. Det som jag ovan anfört om kommunala boendeplaneringsprogram, det kommunala bostadsförsörjningsansvaret och första-bo-garantin bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär ett bifall till partimotion 2012/13:C400 yrkandena 6 och 28. Övriga motionsförslag avstyrks. , punkt 11 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkandena 13 och 14 samt 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 5 och 27 samt 2012/13:C365 av och (båda S) och 2012/13:C409 av m.fl. (S). Det är uppenbart att möjligheterna att underlätta för bostadssökande att finna en god bostad är beroende av att det finns en rättvis och serviceinriktad förmedlingsverksamhet. Trots kravet i bostadsförsörjningslagen på att kommunerna ska anordna bostadsförmedling om det behövs för bostadsförsörjningen är det bara ett fåtal kommuner som har en bostadsförmedling. Det innebär att det saknas bostadsförmedling även i många stora och medelstora kommuner där en omfattande bostadsbrist och en svåröverblickbar bostadsmarknad medför ett stort behov av förmedlingsverksamhet. Det finns därför anledning att förtydliga och skärpa det lagreglerade kravet på förmedling av bostäder. Vi anser att bostadsförsörjningslagen bör skärpas så att alla kommuner blir skyldiga att förmedla lägenheter, antingen genom kommunala bostadsförmedlingar eller genom att erbjuda motsvarande service i annan form. Inriktningen bör vara en bostadsförmedling som är transparent, förmedlar såväl allmännyttiga som privata lägenheter och som fördelar lägenheter enligt turordning samt social och medicinsk förtur. Bostadsförmedlingarnas huvuduppgift bör givetvis vara att förmedla förstahandskontrakt. På dagens bostadsmarknad är emellertid många hänvisade till osäkra andrahandskontrakt, inte sällan med villkor som innebär att en hyra långt över bruksvärdesnivån tas ut. Det finns därför behov av ett kommunalt engagemang även på denna del av bostadsmarknaden. Vi anser att den kommunala bostadsförmedlingen också ska kunna förmedla andrahandskontrakt. En sådan förmedling minskar risken för att redan utsatta människor drabbas av oskäliga hyror och felaktiga förmedlingsavgifter. Frågan om formerna för en förmedling av andrahandskontrakt behöver emellertid utredas närmare. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till de aktuella förslagen i motionerna 2012/13:C388 (S) och 2012/13:C400 (V). Övriga motioner avstyrks. hyresgaranti, punkt 12 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkande 29. Många hushåll med ekonomisk förmåga att klara kostnaderna för ett eget boende har ändå svårighet att få teckna kontrakt för en hyresrätt med besittningsskydd. Det beror på att hyresvärdar ibland ställer orimligt höga krav på inkomst eller inte accepterar hyresgäster som saknar fast anställning. Tanken bakom systemet med hyresgarantier är att genom ett borgensåtagande från kommunen underlätta för dessa hushåll att etablera sig på bostadsmarknaden. Den kommunala hyresgarantin blir en extra säkerhet för hyresvärden. Särskilt för unga, som ofta har visstidsanställningar och osäkra inkomstförhållanden, kan hyresgarantier vara avgörande för möjligheten att få ett eget hyreskontrakt. Problemet med det nuvarande regelsystemet är att det står kommunerna fritt att välja om man vill ge ut hyresgarantier eller inte. Sedan systemet infördes har endast 24 kommuner utnyttjat denna möjlighet. Det bör därför genomföras en översyn av systemet med hyresgarantier med inriktning på att hushåll i alla kommuner bör ha samma rätt att få hyresgaranti. har tidigare gjort bedömningen att en statlig garanti skulle ge bäst effekt på bostadsmarknaden. Vad jag anfört ovan om en översyn av systemet med hyresgarantier bör med bifall till partimotion 2012/13:C400 yrkande 29 tillkännage för regeringen som sin mening. Allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, punkt 13 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkandena 4 och 31 samt 2012/13:C334 av de (M). De allmännyttiga bostadsföretagen är en av grundförutsättningarna för den svenska bostadspolitiska modellen och en socialt inriktad bostadspolitik. har emellertid ett flertal beslut på statlig och nivå motverkat dessa företags roll på bostadsmarknaden. Vissa kommuner har sålt ut allmännyttigt ägda lägenheter som bostadsrätter och några kommuner har t.o.m. sålt hela det allmännyttiga bostadsbeståndet.