bet · GZ01FiU24 · 2012-06-11 00:00:00 — Om man summerar här, och inte minst om man jämför svenska banker med banker på annat håll i , framgår det att svenska banker har god motståndskraft. De har gott om kapital och kan låna också på den internationella marknaden på ett sätt som ett antal andra banker på olika håll i inte klarar av. Detta är vår grundläggande slutsats . Ordföranden: så mycket för det! Jag noterar att ledamöterna flitigt antecknar. Det är bra. Vi tar alla inledningarna nu med en gång och därefter frågestunden. Närmaste inledningen kommer från generaldirektör . , : Tack! Jag tänker redogöra för den rapport som vi publicerade här för ganska precis en månad sedan, Risker i det finansiella systemet. Vårt uppdrag är att se till både finansiell stabilitet och konsumentskydd. Vi försöker se vad som är de största riskerna inom hela vårt område, utifrån både ett konsumentperspektiv och ett stabilitetsperspektiv, och lyfter även fram sådant som kanske inte direkt är hot mot konsumenterna eller stabiliteten på kort sikt men som på kan vara skadligt för förtroendet. En mängd risker har vi plottat in här. Jag tänker koncentrera mig på de högsta riskerna i grafen. Den första grafen gäller statsfinansiell marknadsoro. har redan gått igenom detta, så jag går ganska snabbt igenom detta. Jag tror att vi faktiskt har samma bild för att illustrera hur det ser ut i . När vi publicerade rapporten var vi i ett läge då saker och ting hade börjat stabilisera sig runt om i omvärlden. Vi såg då fram emot en förbättrad finansiell sektor och en stabilare grund. Men sedan hände ganska dramatiska saker som tog en väldig fart . Det gör att osäkerheten högst påtagligt har ökat. När det gäller svenska banker handlar det i det här läget väldigt mycket, som var inne på, om finansieringssituationen. Den färgglada bilden visar framför allt att bankerna har ungefär 40 procents inlåning från allmänheten i sin finansiering. Det är en stabil finansiering som ligger klar där. Det är också en väldigt liten andel jämfört med hur det ser ut i andra europeiska banker, helt enkelt beroende på att vi sparar i många andra former än bara inlåning i . Det gör att vi har en förhållandevis liten del av inlåning. De andra färgglada delarna, som står för olika former av marknadsfinansiering, blir därmed mycket viktigare för svenska banker. Under krisen har vi sett att svenska banker har klarat sin finansiering väl. Svenska banker kan låna på de internationella kapitalmarknaderna, vilket inte är förunnat alla banker i långt ifrån. Vi har också situationen att vi ser att stressen på de finansiella marknaderna ökar och att finansieringsmarknaderna trögas upp. Det gör att finansieringsriskerna för svenska banker ökar även om man, som sagt, lyckats bli bättre på att ta hand om mer långsiktig likviditetsplanering. Vi ser klara framsteg när det gäller likviditetshanteringen hur man hanterat sina likviditetsrisker i bankerna . Men fortfarande återstår en del att göra. Det här är den sårbarhet som ligger där. har vi som en av våra huvudrisker lyft fram Baltikumrisken, alltså om någonting händer med de svenska bankernas exponering i . Men vi ser inte att det på något sätt påverkar bankernas kapitalfråga. Skulle det bli mer oro här och det drabbar de baltiska länderna tror vi att den kanalen i så fall återigen blir på finansieringssidan. Det kan öka stressen för finansieringen om vi ser utökade problem i de baltiska länderna. Just nu ser vi inte det, men vi har en ökad stress i och som kommer utifrån de bankfallissemang som de haft den senaste månaden något som i och för sig inte är krisrelaterat utan mer är bedrägerifrågor men som ändå skapar en osäkerhet där. Det gör att det finns extra anledning att vara vaksam. Lite mer tid tänkte jag ägna åt livbolagen. I och med den statsfinansiella kris som kom och med de ränteeffekter som finns påverkas liv- och pensionsbolagen väldigt mycket. Solvensen i de här bolagen har försvagats . Börsfall har påverkat bolagen i form av att deras tillgångar minskat. Men framför allt har de lägre svenska räntorna bidragit till att deras skuldåtaganden dramatiskt har ökat. Även om branschen som helhet har tillräckliga buffertar ser vi att flera bolag i det här läget kommer i en ganska pressad situation. har man erbjudit sina kunder generösa garantier. Man har erbjudit garantier på nivåer som man har svårt att leverera till. Det gör att det i många fall är svårt för de här bolagen att skapa avkastning utan att ta väldigt stora risker. Vi kan se att de långa räntorna , egentligen med start , ganska dramatiskt gått ned i och i andra stabila länder. Det blir en väldigt förändrad situation för de här bolagen. De har kompenserat de generösa garantierna med ett förhållandevis stort marknadsrisktagande. Man har utgått från att man kan leverera en hög avkastning och att det då per automatik löser sig. Man har också haft en mycket dålig beredskap för vad man gör om den höga avkastningen inte kan levereras. Normalt sett vill vi gärna se att man om man tar stora risker ska man också ha stora buffertar eller också ha en bra kapitalplanering så att man kan skaffa fram nytt kapital om det skulle behövas. I flera fall rör det sig om bolag i sektorn som inte haft så stora marginaler och som i flera fall dessutom ägs av partbolag. Det kan också vara så att man ägs av kunderna i en form där man drivs till ömsesidighet som gör att det är svårt att rekapitalisera de här bolagen. Vi ser en allmän tendens till att de här bolagen har varit alldeles för dåliga på marknadsriskhantering. Vi har också sett att det är ungefär samma bolag som har det jobbigt nu och som 2001, när vi hade börskraschen, hade det jobbigt. De hade också jobbigt 2004, när räntorna var låga, och 2008, när finanskrisen kom, och de alltså har jobbigt nu igen. Det finns lite av ett strukturellt problem här. I har vi tidigare haft traditionen att vi, när det blir jobbigt för bolagen att leverera sina åtaganden, försöker skruva i reglerna för att göra det lättare för bolagen. Å andra sidan hamnar vi då också i situationen att vi med väldigt täta mellanrum får stressade bolag och en stressad sektor. Vad vi här sagt till bolagen handlar om att det nu gäller att ta tag i de grundproblem som finns. Det är inte okej att lova någonting som man kanske inte kan leverera. Om man inte klarar av att leverera åtagandena, innebär det att man till dem som ligger under utbetalning betalar alldeles för mycket, medan de som sparar kanske inte alls får vad de förväntar sig. Det är inte okej att på det sättet hantera sina kunder. Därför måste vi se till att man tar tag i detta. har vi nu ett extremt marknadsläge. Vi har sagt att vi kan ge dem med svagare solvens än normalt att bygga upp det givet att de verkligen gör något åt det grundläggande problemet. Vi kan alltså säga: Ja, vi ger dem här viss flexibilitet. Å andra sidan säger vi nu att det är dags att ta tag i det grundläggande problemet. Bristen på de kraven tidigare är väl lite grann det som gjort att vi återigen sitter där vi sitter. Det är svårt för bolagen att fullt ut kompensera sig i fråga om de här garantierna. De totala pensionsskulderna är så mycket större än vad den utestående stocken av statsobligationer och säkerställda obligationer är ungefär så stor så det är svårigheter att matcha här. Det gör också att kraven på bolagen att ha ordentliga buffertar och att inte lova för mycket ökar detta snarare än att man som valt att spekulera mer. Det finns en viss kritik här. Man menar att vi liksom skulle lätta upp reglerna mer. Från branschens sida ger man ibland uttryck för att det är en tillfällig nedgång i räntorna och att det inte finns någon anledning att så mycket justera efter det. Men kan vi inte säga att det nu är en tillfällig nedgång. Det kan vara så att vi får gå in i en situation med väldigt låga räntor. Det finns ingenting som utesluter att vi i framöver hamnar i ett mer Japanliknande scenario. Att då säga att vi chansar på att det blir bättre och låter bolagen betala ut för mycket pengar och att hoppas att pengar finns kvar längre fram är inte rimligt särskilt inte när man säljer produkter och utlovar vad som kallas för en garanti. En garanti måste vara mer än ett löfte om att hålla någonting, om man klarar det . En tredje risk kanske ännu längre från ämnet finansiell stabilitet men relaterat till det är vad vi kallar för olämpliga produkter. I situationer som nuvarande situation med stressade finansiella marknader och med stor osäkerhet ser vi att kunderbjudandena ökar i och med att man kan tillhandahålla kunder produkter som säljs under , hög avkastning. Men det finns inte. Risk och avkastning hänger ihop. Grogrunden för missbruk av kundernas förtroende ökar i den typ av miljöer som vi just nu befinner oss i. Företagen behöver ta ett väsentligt större ansvar för den rådgivning de ger och den försäljning de erbjuder. Ofta är de här produkterna väldigt komplexa, så även riktigt väl insatta konsumenter har svårt att se igenom vad det är för någonting. Men de flesta är inte väl insatta. Som kund är det lätt att bli lurad. är det viktigt att konsumenterna ställer frågor och ställer krav på att få information. Detta område kommer vi vid sidan av området finansiell stabilitet mycket att prioritera just för att få fokus på att vi tar tag i problemen innan för mycket sålts, eftersom grogrunden nu är väldigt bra. Det finns flera olika sätt att göra det. Det handlar om allt från att jaga bolag till att argumentera för att få ett provisionsförbud för de här förmedlarna. I en del bolag är det så att man väldigt mycket drivs av det som ger bolaget en hög provision och väldigt lite av det som är bra för kunderna. Man ser att man kan få oerhört höga avgifter på kundernas bekostnad. Till exempel har vi sett att man säljer en kapitalförsäkring, som egentligen innebär att pengarna placeras i en fond, men att upp till en tredjedel försvinner i avgifter till förmedlaren. Ingen som sett det skulle vara beredd att betala för det. Det finns krav på transparens, men det här fungerar väldigt dåligt. I den här miljön har vi vidtagit ett antal åtgärder. nämnde nya kapitalkrav för storbankerna, som gemensamt har gjort ett utspel tillsammans med . I riskrapporten säger vi att vi kommer att införa kvantitativa likviditetsregler i . Vi jobbar med utformningen av det och kommer att remittera detta framåt senvåren, enligt tidsplan. Vi har en tät dialog med livförsäkringsbolagen eftersom det är de som i ett antal fall är de mest pressade, även om sektorn som sådan har goda marginaler. Det är en väldigt tät rapportering, eftersom det här i den marknadssituation som råder förändras väldigt snabbt. Vi jobbar på med att försöka påverka beslutsfattare i och på EU-nivå när det gäller att det är en bra idé att införa ett provisionsförbud för försäkringsförmedlare. Dessutom håller vi på med en större utredning, som också tittar på hur man strukturerar produkter och hur man på det sättet försöker gömma avgifter för kunderna och försöker vara otydlig med sambandet mellan risk och avkastning. Det här är någonting som vi längre fram återkommer med. Ordföranden: så mycket! Ledamöterna har fått myndigheternas bägge rapporter. Det är dessa som ligger bakom bilderna vi sett här. Jag förutsätter att det för intresserade läsare och andra går att ladda ned eller åtminstone få tag i rapporterna från respektive myndigheter. Innan vi går in på diskussions- och frågerundan ger jag ordet till ansvariga statsrådet , som tydligen också har bilder och behöver hjälp med dessa. det jobbas med det tekniska kan jag säga att efter statsrådets inledning får partierna ordet i storleksordning och möjlighet att ställa sina frågor. Jag hoppas att vi hinner med två frågerundor. Jag passar på att ställa min fråga, som riktas till . Allihop kommer ni att referera till högre kapitaltäckningskrav. I utskottet har vi en bred samsyn kring varför det är viktigt, nämligen för att bankerna ska stå bättre rustade och så vidare. Allihop vet vi att det innebär stora risker för den reala ekonomin om det blir stora kriser i det finansiella systemet. Det är ju i samband med sådana som bnp i modern tid har sjunkit. Därför är det bra med högre krav. finns det i debatten en oro, precis som generaldirektören delvis har berört, för att det kan bli svårare för hushållen att få tillgång till bolån. finns det ju en diskussion om bolånetaket om detta är väl avvägt och om hur hushållens tillgång till bolån blir givet högre kapitalkrav hos bankerna. Det finns också en diskussion om hushållens pris på krediter, det vill säga om bankerna kommer att höja marginaler och så vidare. Där har regeringen förutskickat ett uppdrag till just att följa upp att så inte sker, det vill säga att inte hela bördan och kostnaden för detta läggs på hushållen. Medan man fixar med tekniken kan jag fråga om generaldirektören kan berätta mer redan nu om hur den här övervakningen och uppföljningen kommer att gå till. Det är en sådan fråga som många, framför allt hushåll, bryr sig om . , : Om vi börjar med kapitalöverenskommelsen kan jag säga att bankerna i allt väsentligt ligger på de nivåerna . Det här är också ett sätt att skicka signalerna att man ska fortsätta att vara där, man ska inte kliva ner; ungefär som var inne på, att bankerna ska bibehålla eller öka sitt kapital. Därför finns det ingen anledning att förvänta sig att de här kraven i sig ska ge ett mycket starkare kostnadstryck på bolånen eller på det sättet dra ned det. kan vi se, och det visade , hur hushållsutlåningen har planat ut lite grann på mer långsiktigt hållbara nivåer. På så sätt känns det som om vi i det avseendet är i en lite tryggare miljö än vi var . När det gäller att följa marginalerna kan jag säga att vi gör det . Vi har haft ett regeringsuppdrag att följa upp att inte kunderna belastas i onödan av de statliga stödåtgärderna. Vi rapporterar kvartalsvis i en rapport som heter just Effekterna av de statliga stabilitetsåtgärderna, där vi ser på hur marginalerna utvecklas. Om vi ser tillbaka på hur det såg ut innan krisen kan vi notera att marginalerna å ena sidan har gått upp ganska mycket. Å andra sidan var de innan krisen osunt låga. Det är alltid svårt att se vad som är den goda marginalen och vad som är en lagom marginal. Vi kommer att fortsätta med det uppdraget och arbeta på att försöka förfina och få mer precision i bankernas finansieringskostnad. Det är ett arbete som pågår under en större bolåneundersökning som vi gör, att försöka precisera in det där så att vi får en bättre, rättvisande marginal. Sedan handlar det om att synliggöra det här och försöka få en diskussion om det. Vi kan inte säga att den här marginalen är bättre än den där eller vad som är en lagom nivå. Däremot kan vi se till att det finns en transparens och att det finns en levande diskussion om detta. Där är det viktigt hur ni uppfattar det, vad ni tycker är en bra nivå eller inte, och att ni kan vara med och se till att den debatten förs. Det är då som man kan få en press på bankerna. Det är viktigt att få transparens så att kunderna också kan ställa krav. Om man misstänker att några institut missbrukar det här och lägger på för stora marginaler på kunderna borde det kunna vara självreglerande genom att det helt enkelt kommer in andra aktörer som tar en större del av marknaden. Transparensen är väl det som vi ser som vårt bidrag i det här. Sedan ska vi försöka hålla i gång diskussionen. Det är på den nivån. Vi tänker inte föreskriva någon prisreglering från vår sida. Det tror jag är fel väg att gå. Ordföranden: lär fortsätta, närmast efter finansmarknadsministerns föredragning. , finansmarknadsminister: ordförande! Låt mig börja med att berätta att om , som är chef för , det vet ni säkert, skulle låna pengar på marknaden, kort och gott ge ut svenska tioåriga statspapper, räcker det att han erbjuder i ränta till aktörer som gärna stoppar in pengar i svenska statspapper. Den siffran tycker jag säger två saker. Det ena är att det är ett mått på djupet i den instabilitet vi har i världen, det vill säga att om vi antar att inflationsmål på kommer att hålla lånar svenska staten upp till negativ realränta på ½ procent . Det andra den säger är att det här också är ett mått på den trovärdighet som ett stort antal nya aktörer fäster vid den svenska ekonomin. Ett stort antal nya aktörer som vi inte har sett förut köper svenska statspapper. Det är centralbanker i länder som vi nästan inte har hört talas om, såväl i som i och i . Det är förstås glädjande att vi har en sådan kreditvärdighet i . Ett annat sätt att visa hur skakigt det står till just nu är grafen på den här bilden som visar skillnaden mellan svenska och tyska tioåriga räntepapper. Historiskt sett har haft en lägre ränta än , än de allra flesta länder. Det har varit något slags golv för resten av räntesättningen i . Men hade och ungefär samma räntor på tioårsnivån, tills , när det blev riktigt oroligt i . Då blev det så att svenska tioåriga räntor handlades till 60 räntepunkter lägre än tyska. är det ungefär 4045. Till och med drabbades av den chockvåg av osäkerhet som rörde hela euroområdet. Inte ens var fredat från detta. Vi har fått ett helt nytt reformerat ramverk för finansiell stabilitet i både och . Man kan ändå börja med att säga att huvudansvaret för regelföljning och alltihop naturligtvis ligger på instituten själva, på banker, försäkringsbolag eller vad det nu kan vara. Däremot kan förstås en förbättrad och förändrad tillsyn och andra regelverk förbättra situationen. Men det får inte vara så att de finansiella instituten abdikerar. Bristande tillsyn tror jag kan vara ett av många bidrag till den finanskris vi hade och försöken att förändra detta. Även bonussystemens utformning påverkar förstås stabiliteten. Förmodligen var det så att den Baltikumkris vi hade på den svenska finansmarknaden hade beröringar med att finansinspektionerna i inte hade det gränsöverskridande synsätt som fanns i andra länder, till exempel i . finns en ny europeisk tillsynsstruktur på plats. Det är bra, och regeringen har ordentligt förstärkt resurserna för både förra mandatperioden och inte minst . När det gäller regelverken var det uppenbart att det var för lite kapitalbuffertar i bankerna . När man har en hög skuldsättning går det jättebra när ekonomin går bra och banken går bra, men det går väldigt dåligt när ekonomin är sämre. ser vi att marknaderna sätter ett starkt tryck på de banker som inte har tillräckligt kapital. Det är ett stort antal banker i södra som inte har tillgång till marknadsfinansiering av till exempel dollar och euro, vilket svenska banker inte har upplevt. Men det är förstås också viktigt att man säkerställer säkerhetsmarginaler som gäller när minnena av finanskrisen har bleknat bort i branschen, som från tid till annan drabbas av någon typ av hybris. När det gäller krishanteringen har vi förstås välkända mantran. Skattebetalarnas pengar ska värnas. Dåliga tillgångar ska inte tas över om inte också ägandet tas över och skattebetalarnas medel därigenom återigen ska värnas. Kreditinstituten och framför allt deras ägare ska stå för eventuella kostnader. Vi tycker tillsammans med och att det ska vara mer eget kapital i bankerna. Det ska vara bättre matchning mellan tillgångar och skulder och krav på likviditetsbuffertar. Vi ställer upp på detta. Och vi ska förstås ha krav på bonus- och ersättningssystem. Om vi inte har det ökar risktagandet på ett sätt som med all sannolikhet inte är välgörande för vare sig bankerna eller skattebetalarna. Den här bilden har de flesta av er sett tidigare. Jag har den med i alla fall. Den visar att är det tredje största landet i vad gäller bankkluster, om man tar hänsyn till bnp. är allra störst UBS och tillsammans med ett stort antal utländska dotterbanker. förstås, hederligt gammalt finansiellt centrum. Men på tredje plats finns och . När bankerna diskuterar level playing field innebär det att de ska ha samma villkor som alla andra. När vi diskuterar level playing field är det snarare så att det är rimligt att skattebetalarna ska ha ungefär samma risk när det gäller ett finansiellt system var någonstans i man än bor. Då betyder det kort och gott att för de länder som ligger längst ned på den här grafen, , , och så vidare, är det rimligt att ha lite lägre kapitaltäckningskrav och för länderna högt upp lite högre kapitaltäckningskrav. Detta är huvudskälet till att vi har gjort det som vi gjorde . Låt mig också i detta sammanhang säga att vi har haft ett mycket gott samarbete med och när vi tillsammans har förordat högre kapitaltäckningskrav. Dessutom vill jag tacka för det stöd som vi har fått från Socialdemokraterna, och . När vi tillsammans, både myndigheterna och på politisk nivå, är överens om en sådan här sak blir det effekter på banksystemet, vilket jag tycker är av godo för . blir kort och gott lite säkrare att leva i efter det här beslutet. Vi har ny reglering och tillsyn av fler aktörer. Vad gäller derivatinstrument blir det ökade krav på clearing genom allmänna centrala motparter. Clearing är ett utmärkt sätt att minska sårbarheten i systemet och öka transparensen. Vi utökar tillsammans med vännerna i definitionen på vad som är marknadsmissbruk. Vi ser över möjligheten att eventuellt reglera till exempel robothandel, och det blir nya regler om samordning och informationsutbyte mellan marknadsplatser. Det blir också striktare regler runt användandet av derivat och även begränsningar av blankning. Blankningsförordningen innebär i princip ett förbud mot naken blankning om man inte har ett lånelöfte innan blankningen sker. Det innebär också att inspektionen till skillnad från kommer att ha möjlighet att införa tillfälliga förbud mot blankning om det skulle anses nödvändigt. Tillsynsmyndigheterna inom EU ska försöka samordna sig när de överväger sådana förbud. Det blir också nya typer av regleringar vad gäller hedgefonder och kreditvärderingsinstitut. Vad gäller sanktionsmöjligheterna utvidgas möjligheterna för sanktioner till exempel vad gäller marknadsmissbruk, blankningsregler och informationsplikt. Vi har en finanskriskommitté som ska utvärdera rollerna mellan olika myndigheter, även i , vad gäller finansiell krishantering. Inom EU har vi kommit överens om att bilda gränsöverskridande stabilitetsgrupper. Inom den nordisk-baltiska kretsen finns redan en sådan, där nu är ordförande. Det blir en förstärkt insättningsgaranti, successivt från , och regeringen verkar nu för att detta ska kunna anges i kronor i stället för i euro. Som ni vet har vi en stabilitetsfond finansierad av stabilitetsavgifter i . Detta får nu också i tankesättet i . Jag tror att vi kan se fler typer av sådana fonder i . Det ökar också stabiliteten. Ordföranden: tackar både myndigheterna och regeringen för den här inledningen. Jag har onekligen redan bränt av min fråga, så jag ska ge ordet till Socialdemokraternas företrädare, som i den här rundan är , därefter till Per och . På det sättet buntar vi ihop det lite. Sedan blir det en runda till, så att alla partier får ordet åtminstone en gång. Det är en ganska koncentrerad utfrågning . (S): Ordförande! Tack för bra rapporter och väldigt fina genomgångar som gav svar på en del av de frågor som jag hade. Jag har två frågor, en till finansmarknadsministern och en kort till riksbankschefen. Bankerna har stora räntemarginaler, så de gör ju stora vinster. tycks de vilja använda dessa vinster för att finansiera III. Det är ganska uppenbart att det är vi kunder som får betala för det införandet och de vinsterna, och inte aktieägarna. Jag undrar hur regeringen kommer att hantera detta och hur man kommer att säkra upp att bankägarna är med och betalar, och inte bara vi kunder. Jag skulle också vilja ha en kommentar från ministern om hur man ser på agerande när det gäller just räntemarginalerna. Jag tycker ändå att det borde finnas ett krav på dem att föregå med gott exempel.