bet · GZ01SoU26 · 2012-03-19 00:00:00 — Det kanske finns en annan lösning för de paren, nämligen livmodertransplantation. Den första lär äga rum någonstans i världen. Men det för också etiska problem med sig.Sedan har vi de homosexuella paren. De har rätt att adoptera men hittar inga adoptivbarn. I har det inte ens visat sig möjligt att bli fosterföräldrar om man är ett homosexuellt par och vill ta hand om fosterbarn. När det gäller de barn som finns är det krångel med juridik, försäkringar och annat. När det gäller mödrarna har vi ett problem eftersom de finns utomlands. Det har skrivits en hel del om tvång. Det har likställts med prostitution, vilket jag tycker är förfärligt. Vi vet inte tillräckligt. Vi har inte tillräckligt kunskapsunderlag om situationen för de här kvinnorna.Det här får ju inte ske under tvång. Det är ekonomi i det hela. Det får inte bli någon handel med barn, känner jag, även om vi inte har diskuterat den frågan. Vårt parti har tagit ställning för en förutsättningslös utredning och därför inte satt ned foten på några punkter.Det handlar om säkerheten för dessa kvinnor. Graviditet är inte ofarligt. Vad gör man vid ånger? Vad gör man vid fosterskada - kan man behålla barnet? Det här är också en global fråga. Vår lagstiftning når ju inte in i andra länder. Detta är en fråga som vi också måste få upp i den internationella debatten, i en som WHO.SMER:s arbete har nämnts här. Precis som säger har vi den medicinsk-etiska utgångspunkten. Vad jag kan se är att man måste göra en förutsättningslös utredning där man tar upp alla dessa aspekter - etiska, medicinska, säkerhetsmässiga, ekonomiska, juridiska och globala aspekter. Jag ser SMER:s arbete som underlag för ett direktiv som regeringen sedan kan formulera. Därför är det helt klart att vi står bakom just en utredning där vi inte har satt ned fötterna på någon enda punkt.Så kommer jag till det sista jag vill säga: Kalla inte de här barnen för surrogatbarn! Jag såg en löpsedel där ordet "surrogatbarn" stod med stora bokstäver. Tala om att stämpla barn!Det här handlar om barn. Det är älskade barn - barn som ska få växa upp på precis samma sätt som alla andra barn som vi skapar goda förutsättningar för i . De är barn, och det är oetiskt och oförsvarligt att kalla dem för något annat. Jag hoppas att medier och andra slutar med det.I detta anförande instämde (FP) och (S). Det är en glädjens dag för mig och för . Äntligen ska göra ett tydligt ställningstagande att alla barn ska vara välkomna, även de som föds av en ensamstående mamma och som resultatet av en assisterad befruktning.Det har varit en självklarhet att en ensamstående kvinna ska kunna adoptera. Det har också varit tillåtet för ett lesbiskt par att bli föräldrar genom insemination. Jag och har drivit frågan att det även ska vara tillåtet för en ensamstående kvinna att bli mamma genom insemination.Vi har drivit den här frågan framför allt ur ett barnperspektiv.Det finns nämligen redan ett stort antal barn i som har blivit till genom insemination av en ensamstående mamma. De har kunnat bli till genom att inseminationen har utförts i ett annat land, oftast eller . De här barnen finns. De är älskade barn - älskade av sina mammor, mormödrar och morfäder. De är älskade av det nätverk som oftast finns runt den ensamstående mamman. De har varit älskade av alla utom av det officiella , för i juridisk mening har de tillkommit på ett i olagligt sätt, genom insemination av en ensamstående kvinna. De har varit illegala barn. Med dagens beslut blir det klart att även det officiella , nu företrätt av riksdag, anser att dessa barn är lika älskade som andra. De är inte illegala. De har tillkommit som ett resultat av en kvinnas starka önskan att bli mamma och genom en metod som snart kommer att vara laglig i Sverige.Fru talman! Enligt har alla barn rätt att få veta sitt ursprung, att få veta vem mamma och vem pappa är. Alla svenska barn som tillkommer genom insemination har den rätten. Ingen spermadonator får vara anonym. har barnet rätt att efterforska vem den biologiska pappan är. Så är inte fallet i . Det leder till att de barn som har tillkommit genom insemination i sannolikt aldrig kommer att få vad slår fast, nämligen rätten att veta sitt ursprung. Bristerna i den svenska lagen leder de facto till brott mot . Genom dagens riksdagsbeslut blir det tydligt att detta fortsättningsvis inte kommer att vara fallet.Det hårda motståndet mot att tillåta insemination av ensamstående kvinnor har också bottnat i den egentliga åsikten att barn till ensamstående kvinnor har det svårt. Visst kan det vara så! Mer än hälften av de barn som lever med en ensamstående mamma har det ekonomiskt svårt. Ensamstående mammor lever oftare än andra med små ekonomiska marginaler men har oftast möjligheter att kompensera det genom kärlek.Den här stora gruppen, som vi ser i , med ensamstående mammor har mycket lite eller rent av ingenting med den grupp som dagens diskussion rör. De kvinnor som är ensamstående och vill ha barn genom insemination är oftast i övre medelåldern. De har oftast ett gott socialt kontaktnät och oftast välordnade ekonomiska förhållanden. Det finns över huvud taget ingen forskning som visar att de barn som föds av en ensamstående mamma efter en insemination på något vis skulle ha det svårare än alla andra barn.Dagens debatt handlar också om en annan grupp barn, barn som föds av en surrogatmamma. Det handlar om kvinnor som saknar livmoder eller som exempelvis efter en genomgången cancerbehandling inte själva kan bära fram sitt barn. Men det handlar också om män som lever i parförhållanden och vill ha barn. Det här, fru talman, är också barn som finns mitt ibland oss i dagens Sverige.Frågeställningarna är många. Vissa är mer komplicerade än andra. Men från sida tycker vi att det är väldigt bra att kan ta ställning för en förutsättningslös utredning av den här frågan. Jag vill därmed yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2.Vi har ett grundkoncept i vårt samhälle. Det har vi i generation efter generation byggt upp det här samhället kring. Det handlar om att ha en mor och en far. Det handlar om att förstå sitt ursprung, om identitet, om integritet. Min far dog när jag var relativt ung. Men jag kan lova att jag under hela mitt liv har kunnat relatera till honom, dels i uppväxten, dels senare i livet. Han fanns alltid där - inte fysiskt närvarande eftersom han mest var ute på det stora havet i väster, men han fanns, och finns, som en viktig del av mig.Det finns många ensamstående mödrar. Dessa kvinnor gör storverk med sina barn. Men jag tror att det är viktigt, ja, faktiskt avgörande att barnet också har en pappa att relatera till, oavsett om han finns nära familjen eller inte på grund av skilsmässa eller att han är i livet - så som det blev för mig när min far plötsligt drabbades av sjukdom och avled. Pappa är alltid pappa.Pappor är viktiga för barn. Vi behöver fler närvarande pappor i barns liv, inte färre. Vår lagstiftning bygger på att pappor har ansvar för sina barn, och vi kristdemokrater vill inte minska pappans roll eller ansvar.Jag ser det ur barnets perspektiv. Det handlar om barnets behov och barnets bästa. Barn som ska födas saknar egen röst. Vi kristdemokrater fortsätter att värna barns rätt till båda sina föräldrar, och vi vill därför inte öppna för att ensamstående kvinnor ska få genomföra assisterad befruktning. Kort sagt, barn behöver två föräldrar att relatera till.Vi är ju det parti i riksdag som mer än andra hävdar att familjen är en sammanhållande länk i vårt samhälle. Det finns de som menar att familjen är en gammalmodig och uråldrig institution som inte har någon egentlig roll att spela längre. Om man söker efter den åsikten finns det ett antal politiska partier som jag kan rekommendera. Därför blir röst så oerhört viktig.Herr talman! Den andra stora frågan i det här betänkandet gäller surrogatmoderskap. Här har samtliga partier utom och slagit in på en väg som jag menar är tveksam. Att frågan utreds är ett steg på vägen mot ett införande också av detta, och det är mycket tveksamt ur en rad etiska aspekter.En kvinna ska alltså bära andra personers barn. Hon är bärare av andras börda men får inte skörda frukten av det, såvida hon inte får ekonomisk ersättning. Och här, mina vänner, ligger en uppenbar fara för att många av dessa kvinnor blir exploaterade, speciellt de som lever under fattiga förhållanden i till exempel och Polen.Hur ska barnet förstå sitt ursprung i en sådan här situation och få svar på de ständiga frågorna: Vem är jag? Var kommer jag ifrån?Men, säger någon, om tre vuxna personer kommer överens om att låta en kvinna vara surrogatmamma, vad har staten med det att göra? Det borde väl vara upp till dem.Staten ska garantera barnets rättigheter. Barnet har annars ingen talan. Vi talar ju ofta i om barns rättigheter och barnets bästa. Barnperspektivet kommer vi kristdemokrater aldrig att överge.Det är intressant att notera att när det vid sidan om barns rättigheter också handlar om vuxnas rättigheter tar övriga partier, utom i det här fallet, genast lättare på problemen.Herr talman! tog tidigare i debatten upp de argument som den socialdemokratiska regeringen anförde när de ansåg att surrogatmoderskap inte är etiskt försvarbart. har Socialdemokraterna ändrat sig. Men vad säger de socialdemokratiska väljarna ute i vårt land om det här?Vad säger övriga partiers medlemmar och väljare om den väg ni slagit in på? Har ni lyssnat på dem som gett er förtroendet att fatta viktiga beslut i riksdag? För det är väl inte så att det är beslut fattade ovanför huvudet på svenska folket?I detta anförande instämde och (båda KD). blir jag lite trött på KD:s resonemang om barnperspektivet som klingar lite falskt för mig. Ni är ett av de partier som inte vill ha in , och ni är med i en regering som skickar tillbaka barn som saknar inte bara pappa utan föräldrar över huvud taget. Var är barnperspektivet då?Ni har ju gått med på att man ska kunna adoptera som ensamstående. Vad är det för skillnad på att vara adoptivmamma och att ha blivit mamma genom assisterad insemination?Roland Utbult tar upp att barn har rätt till sin egen historia. Ett av skälen till att vi vill att inseminationen sker i är att här finns den rätten, men den saknas om insemination sker utanför . Det här borde ni tycka är bra.Det är inte så vanligt att KD ligger före i tiden, men gör ni det. Det kommer att ta år innan utredningen om surrogatmoderskap är klar. Inget är bestämt, men ni pratar som om vi skulle få surrogatmammor . Så är det inte. Låt oss hålla oss till det läge som är . Hur det blir framöver har vi ingen aning om. När det gäller har vi klart deklarerat att vi vill få den inkorporerad i svensk lag. Jag vet inte varifrån du fått att vi skulle vara emot , för såväl vår barn- och äldreminister som och jag med flera har deklarerat att det är en verkligt viktig sak för oss. Vi kommer att arbeta mycket framöver för att det ska ske.Jag vet inte vad du menar med att vi skickar tillbaka barn. Vart skickar vi dem? Jag förstod inte riktigt, en adoption finns inga föräldrar, och då har vi ansett att det är bättre för barnet med en ensamstående förälder än ingen förälder alls. Man kan säga att det finns en inbyggd konflikt här, men så ser vi på det. Det hindrar inte att vi anser att pappans roll och plats i en familjesituation är viktig. Vi måste dock se till den verklighet som finns.När det gäller surrogatmoderskap har jag hört representanter från dem som vill ha utredningen tala om ett tillkännagivande till regeringen om att detta ska bli tillåtet också i , men jag har också hört socialdemokrater tvivla starkt på det. Ni är tydligen ganska oeniga inom oppositionen. Vad gäller handlar det om det ställningstagande som regeringen har, och ingår i regeringen.När jag sade att ni skickar tillbaka barn avsåg jag de ensamstående flyktingbarn som skickas tillbaka till länder där det varken finns mamma eller pappa. menar att det vid adoption inte finns några föräldrar. Det finns i och för sig biologiska föräldrar, men de har valt att lämna bort barnet.När det gäller surrogatmoderskap vill jag bara framhålla det jag sade förra gången, nämligen att i alla fall för räkning gäller beslutet vi har tagit: en utredning och ingenting mer. Jag måste säga att detta ger mig ett visst hopp. Jag har hört att socialdemokrater och miljöpartister nu börjar tvivla på att det här med surrogatmoderskap ska gå igenom. Det känns bra, därför att vi tycker att det är ett väldigt dåligt förslag.Du säger också att vi ingår i en regering som inte har inkorporerat . Det är ju riktigt, men vi har naturligtvis rätt som parti att slåss för att den ska inkorporeras, och det kommer vi att fortsätta göra. Sedan är vi som du säger del av en regering, och var och en får svara för sig när det gäller den frågan.När det gäller de ensamkommande flyktingbarnen är det samma sak. Jag kan bara svara för oss kristdemokrater, och vi är ett humant parti. Vi har medkänsla och empati för människor. Det betyder att vi också i regeringssammanhang naturligtvis anför våra särskilda skäl som vi har utifrån vår värdegrund och som bygger väldigt mycket på människors rätt att leva ett värdigt liv.Jag gläder mig som sagt över att det finns en ljusning när det gäller surrogatmoderskapet - att tvivlen börjar komma, även om några andra har sagt att det här skulle innebära att det blir tillåtet.Låt mig säga att staten genom lagstiftning ska värna barns rätt till en pappa. Det är den grunden vi har i . Pappor är viktiga för barn. Jag vill säga det en gång till. Tycker man något annat finns det partier som jag kan rekommendera, men vi tror att pappan är viktig. Vi menar att det som har fört vårt samhälle framåt i generationer också bör fortsätta att göra det. En familj som duger för KD är mamma-pappa-barn, det är tydligt när man hör händer om det är mamma-mamma-barn eller pappa-pappa-barn? Två vuxna som älskar varandra och som har barn, duger inte det alls? Det är en sådan fråga som är relevant att ställa till . Jag tycker också att det är mycket relevant att ifrågasätta att på det här sättet klassa ned alla andra familjekonstellationer. Ensamstående föräldrar som älskar sina barn och som jobbar och sliter och kvinnor som har valt att få barn genom insemination eller på annat sätt och som har ett jobb har tänkt igenom beslutet, har ett nätverk och släktingar omkring sig som ställer upp och tillsammans ger barnet en väldigt bra och trygg uppväxt - det duger tydligen inte.För kan familjen se ut på väldigt olika sätt. Det betyder inte att den inte är viktig. De närmaste människorna kring ett barn, de närmaste vuxna som ger kärlek och trygghet, är jätteviktiga. Men det kan se ut på många olika sätt.Den här bilden av att det perfekta är mannen, kvinnan och barnet tycker jag snarare skapar en sorts stigmatisering av alla andra familjekonstellationer som finns. Det tror jag inte gynnar barnen, och det gynnar inte de andra familjekonstellationerna heller.Vad vi behöver är ett samhälle som faktiskt har barnperspektivet i fokus oavsett vilken familj barnen lever i. Det har inte KD, utan man talar om vad som gäller, är bra och är , och det ska alla andra rätta sig efter, annars vill de inte ha en bra uppväxt för barnen.Jag förstår inte det här, ! Mamma-mamma-barn eller pappa-pappa-barn - kan inte det duga lika bra? Jag kan inte förstå detta. Om jag säger att det är en bra konstellation med mamma-pappa-barn, vad hindrar det att jag respekterar andra former av konstellationer? Jag lyfter fram pappans roll och säger att han är viktig. Vi vill inte minska pappans roll, men det vill tydligen göra. I allt annat när det gäller jämlikhet och så vidare lyfter du fram fädernas roll, men här är det bara en förälder som det handlar om.Det finns inget motsatsförhållande i att jag anser att en familj är en viktig grundkonstitution i vårt samhälle och att det finns andra konstellationer. Jag vet att familjer ser olika ut. Jag har många vänner som lever i andra situationer än jag själv som faktiskt har en familj som består av mamma, pappa, barn och även barnbarn.Jag vill säga också att när det gäller pappa-pappa-barn är det inte min livsstil, men det ger mig inte rätt att döma andra människor. Jag vet vad det handlar om när man väljer att leva i pappa-pappa-barn-konstellationen, eller som du gav exempel på, till och med fyra föräldrar, om jag förstod det rätt. Man har valt det. Jag dömer absolut ingen. Jag har inte rätt att göra det. Jag tror säkert att man lever i varma, goda förhållanden, absolut! Men det hindrar inte att jag lyfter fram pappans roll, och det vill jag fortsätta att göra.Ensamstående gör storverk, och det sade jag. Men jag menar att barns behov av föräldrar är starkare än vuxnas längtan efter och rättighet till barn. Självklart har barn behov av föräldrar. Men var du inne på begreppet familj, och då satte du likhetstecken mellan det och det som är mamma-pappa-barn. Du måste vidga ditt familjebegrepp! Det handlar inte om din eller min livsstil, utan det handlar om vilket samhälle vi bygger upp, vilken lagstiftning vi har, vilket stöd vi ger och vilka möjligheter vi ger till människor som gör olika livsval och på alla sätt försöker ge sina barn en bra uppväxt. Det ska kunna fungera oavsett vad man väljer för familjekonstellation, och det ser jag inte att KD bejakar alls.Vill man ha närvarande pappor, som jag sade , vore ju en delad föräldraförsäkring jättebra. Vi vet av erfarenhet att pappor som har tagit del av sina barns småbarnstid och varit nära dem inte blir sådana pappor som försvinner vid en skilsmässa eller jobbar och inte har tid med sina barn. Det är de som kommer att fortsätta att spela en stor roll och ha kontakt med sina barn oavsett om det blir skilsmässor eller inte.Sedan är det inte så att man är ensamstående jämt för att man fått barn som ensamstående via insemination, eller att man alltid är en familj för att man varit det när man fick barnet. Det är en väldigt statisk bild. Vi vet ju att väldigt många förhållanden spricker. Vi vet att ensamstående kvinnor som har fått barn genom insemination kanske träffar någon att leva med. Den här bilden är alltså oerhört statisk, och jag tycker att KD verkligen borde fundera på vilka signaler man sänder ut när man bygger upp en idealbild som består av en familjekonstellation.Vad vi vill göra är att stötta människor så att de kan ge barnen en trygg uppväxt. Vi vill att föräldrar ska kunna jobba och fungera med barnen . Vi vill ha barnomsorg med mindre barngrupper och se till att inga ensamstående föräldrar behöver vara fattiga i den utsträckning som de är . I stället vill vi ha ett samhälle som bejakar olika familjekonstellationer och som skapar trygghet för och kärlek till barnen. Jag utgår lite grann från min egen livsstil och från mina värderingar när jag lägger fram mina tankar här. Det är klart.Du kan tänka dig fyra föräldrar, om jag förstod dig rätt, och du kan tänka dig många olika konstellationer. Det får stå för dig, och de finns säkert fler som delar de tankarna.Jag menar fortfarande att det inte finns någon motsättning. Om jag lyfter fram familjen, såsom vi levt i generationer, som en bra modell betyder det inte att jag inte förstår att det finns andra sätt att leva på, och jag respekterar det.Jag är fullt medveten om att det i vårt samhälle finns mängder med familjer som är splittrade på grund av skilsmässa och annat. Många ensamstående kvinnor kämpar hårt. Det vet jag. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att de får en ekonomi som fungerar. Vi arbetar för det.En signal som jag vill skicka ut gäller pappans roll. Vi har talat om att pappans roll är viktig. har vi hört att kanske inte tycker samma som jag. Vi har lite olika värderingar. För mig är det viktigt att ett barn har rätt att veta vem som är dess far. Därmed kan barnet också relatera till fadern under hela sitt liv, inte bara när det blir utan när det är 1, 10, 15, och så vidare. Om någon som är helt okunnig om vårt lands lagar och traditioner av en ren händelse befann sig i kammaren för att lyssna på denna debatt skulle den personen först och främst gripas av respekt för talarnas stora engagemang för barns situation men därefter förvånas över de grundsatser på vilka stora delar av diskussionen vilar.Det talas om att "tillåta", om att "införa", om att "ge rätt till". Mer sällan nämns vad det egentligen handlar om, att ta bort ett förbud. Det är två vitt skilda perspektiv, och de leder tankarna åt vitt skilda håll. I det ena fallet handlar det om att staten har makten i sin hand, och att staten i sin välvilja kan ge den enskilde lov till något. I det andra fallet ligger beslutet hos den enskilde, och staten använder sin myndighet bara när det finns överväldigande starka skäl att gå in och göra det.Valet mellan dessa två synsätt blir särskilt viktigt när det handlar om livets slut och livets början. Att staten pekar på en människa och säger att "detta liv borde inte få bli till" är i grunden en oerhörd maktutövning som riktas mot den enskilde i tillvarons kanske viktigaste ögonblick. Låt oss aldrig glömma detta när vi diskuterar och lagstiftar om hur och i vilka livssituationer en kvinna borde tillåtas bära ett barn.Denna församlings makt att påverka det allra mest privata i människors tillvaro ska inte underskattas. Låt oss använda den makten med eftertanke. Vi kan använda den för att bygga murar, stänga igen, låsa ute. Men vi kan också använda den för att öppna, släppa in och bygga till så att fler får plats.Sakta men säkert har vi byggt om och byggt till så att barn födda utanför äktenskapet fått fullt rättsligt erkännande, att adoptivbarns ställning stärkts, att alla par kan få tillgång till assisterad befruktning och möjlighet att prövas som adoptivföräldrar och att alla barn kan få möjlighet till rättsliga band till sin styvförälder, oavsett om styvföräldern är av det ena eller det andra könet.I dag kan vi fatta principbeslut om att slopa förbudet för ensamstående att få tillgång till assisterad befruktning och göra en förutsättningslös utredning om surrogatmoderskap, en utredning där vi ska väga in både positiva och negativa erfarenheter från andra länder. Låt oss glädjas över möjligheten att vi kan fatta det beslutet, och låt oss vara ödmjuka inför om denna församlings makt ska användas till att motverka eller erkänna familjens och föräldraskapets mångfald.Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.I detta anförande instämde och (båda FP). Det är inte ofta man får gå upp i denna talarstol och glädjas åt att två motioner som man väckt i princip är bifallna. Det är jag väldigt glad över, speciellt som det är motioner som jag väckt sedan jag kom in i riksdagen.Jag ska inte orda så mycket om ensamstående kvinnors rätt till insemination. Mycket klokt har redan sagts, inte minst av , och . Jag nöjer mig med det som sagts tidigare.Jag tänkte i stället berätta om mina kompisar . och ingick registrerat partnerskap, som det hette - det var ganska tidigt - och de blev ett av de första paren i som godkändes som adoptivföräldrar. Men då uppstod problemet att ingen ville adoptera barn till ett samkönat par. Där stod vi. Vi har bland annat haft interpellationer i med utgångspunkt från detta par, och frågan har diskuterats fram och tillbaka. Till slut såg de sig tvingade att ha en värdmoder.Var det bra? Nej, jag tycker att det finns många saker man kan ifrågasätta, och jag hade tänkt bygga hela mitt anförande på det. Det gjorde dock bättre än vad jag skulle ha gjort, och därför instämde jag i hennes anförande.Jag skulle vilja göra några reflexioner utifrån den här debatten. Jag tror att jag hört alla debatter som så mycket som luktat hbt, och framför allt hbt och familj, ända sedan frågan om registrerat partnerskap diskuterades.