bet · H001AU2 · 2012-12-07 00:00:00 — Mot bakgrund av att den internationella ekonomin och i förlängningen också den svenska arbetsmarknaden riskerar att utvecklas något svagare än vad regeringen och andra ekonomiska bedömare hade som huvudscenario framstår det för utskottet som välkommet att regeringen låtit budgetpropositionen innehålla kraftiga satsningar för jobb och tillväxt som kan bidra till att motverka avmattningen. Utskottet noterar följaktligen också att den kritik som oppositionspartierna framförde i motionerna på temat att regeringens satsningar på fler jobb var för omfattande försvunnit ur den allmänna debatten i takt med att fler tecken på att lågkonjunkturen riskerar att fördjupas. Utskottet kan konstatera att det i realiteten saknas ett trovärdigt gemensamt alternativ till alliansregeringens jobbpolitik. Oppositionens förslag på arbetsmarknadsområdet spretar i alla möjliga riktningar: från gästarbetarsystem till helsubventionerade arbeten i offentlig sektor, från återreglering av arbetsförmedlingsmarknaden till en friare konkurrensmodell. Bortsett från ett mekaniskt avståndstagande från regeringens politik saknar oppositionspartierna såväl en gemensam problemanalys som gemensamma förslag till lösningar på de problem man tycker sig se. Utskottet ser därför inget reellt alternativ till regeringens politik. Den enda riktigt tydliga gemensamma inriktningen i oppositionspartiernas motioner är kraven på höjda skatter som gör det dyrare att anställa för att finansiera olika typer av höjda ersättningar. Utskottet kan inte ställa sig bakom en sådan prioritering, eftersom den riskerar att leda till högre arbetslöshet och lägre sysselsättning. Alla oppositionspartier vill fördubbla arbetsgivaravgiften för att anställa ungdomar. Några av dem vill därutöver bl.a. minska ROT- och RUT-avdragen, höja restaurangmomsen och på olika sätt reducera jobbskatteavdraget. Sammantaget skulle dessa förändringar innebära att kostnaden för att anställa skulle öka med och att behållningen av att arbeta skulle minska. Anslaget 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader När det gäller anslaget 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader är det endast som föreslår en annan anvisning än regeringen. Utskottet kan konstatera att Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag innevarande budgetår tillfördes , vilket motsvarade en höjning med jämfört med . Det var en historisk satsning på Arbetsförmedlingen. I ljuset av detta framstår inte regeringens nedjustering av anslaget med till 2013 som dramatisk. När utskottet sammanträffade med Arbetsförmedlingens ledning framkom heller inget som talade för att förändringen kommer att medföra problem för verksamheten. framför också förslag om att avveckla de kompletterande aktörerna och avsluta kontrakten med de privata jobbcoacherna. Utskottet delar inte uppfattning, utan ser de kompletterande aktörerna som viktiga beståndsdelar i en framgångsrik arbetsförmedlingsverksamhet anpassad efter de arbetssökandes individuella behov. Utskottet återkommer till denna diskussion under avsnittet Arbetsförmedlingens organisation och verksamhet nedan. Anslaget 1:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd När det gäller anslaget 1:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd anser utskottet att kritiken mot regeringens investeringar för ökad tillväxt och minskad arbetslöshet blir än mer svårbegriplig när oppositionspartierna väljer att avsätta betydande budgetresurser på åtgärder som riskerar att leda till högre arbetslöshet. Partierna reserverar mellan 3,4 och i nettoutgifter av det begränsade reformutrymmet för en mer generös arbetslöshetsförsäkring. För åtminstone är bruttoutgifterna för de föreslagna förändringarna betydligt högre, men partiet väljer att räkna med att den egna politiken genom någon form av dynamiska effekter ska resultera i stora anslagsbesparingar. I Socialdemokraternas och fall tillkommer därutöver ytterligare flermiljardbelopp i sänkta avgifter och avdragsrätt för medlemskap i a-kassa. Utskottet har svårt att se att sådana ensidiga satsningar på åtgärder som riskerar att höja arbetslösheten kan vara statsfinansiellt motiverade. Utskottet har noterat att det i delar av den allmänna debatten har framförts en missuppfattning om att forskningsläget skulle vara oklart eller svårtolkat när det gäller arbetslöshetsförsäkringens effekter på exempelvis sökbeteende och i förlängningen arbetslöshet. En annan missuppfattning är att det inte skulle finnas studier på svenska och nordiska data. Utskottet kan konstatera att det i såväl de forskningsrapporter om arbetslöshetsförsäkringen som presenterats av IFAU som i den forskningsöversikt som två internationella forskare skrev till tvärtom visas tydliga effekter i samma riktning även i en svensk kontext. Utskottet noterar exempelvis att Socialdemokraterna och vill höja ersättningsnivån till under hela ersättningsperioden och att samtliga oppositionspartier förordar en höjning av den högsta dagersättningen taket i arbetslöshetsförsäkringen. sammanfattar forskningsläget när det gäller ersättningsgraden den samlade effekten av ersättningsnivån och den högsta dagersättningen på följande sätt (, bil. 9 till LU2011 s. 73): Utvärderingar tyder på att en sänkning av ersättningsgraden ökar sannolikheten att arbetslösa får jobb, medan en höjning ökar arbetslöshetstiden. Utskottet vill i sammanhanget också peka på att forskare understryker fördelarna med en s.k. fallande ersättningsprofil av den typ som finns i den svenska försäkringen, dvs. att ersättningsgraden minskar stegvis eftersom sökintensiteten ökar i slutet av en ersättningsperiod. Utskottet vill betona att svaret på hur man bäst ska göra avvägningen mellan graden av trygghet och graden av omställning i arbetslöshetsförsäkringen inte är enkelt att finna eller kan sökas i forskningslitteraturen. Att det emellertid handlar om just en avvägning mellan två viktiga värden framstår som tydligt för utskottet. Forskningen baserad såväl på svenska som på internationella data pekar, tvärtemot vad som ibland påstås, tydligt i samma riktning när det gäller vilka effekter en alltför generös arbetslöshetsförsäkring riskerar att få på arbetslösheten. I ett läge med svag konjunktur och en redan alltför hög nivå på arbetslöshet och långtidsarbetslöshet vore det därför enligt utskottets mening riskfyllt och felaktigt att som oppositionspartierna föreslår som enskild åtgärd kraftigt höja taket i försäkringen. Än mer problematiskt vore det naturligtvis att, som framför allt förordar, därutöver återställa alla de ändringar av arbetslöshetsförsäkringen som alliansregeringen genomfört. Allianspartiernas reformering av försäkringen har haft stöd i forskning, vilket också har varit ett viktigt skäl till att de genomförts. Utskottet utesluter inte att justeringar kan vara befogade och följer med intresse arbetet i den parlamentariska , men anser att grundprinciperna i regeringens reformer varit de rätta. Anslaget 1:3 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser När det gäller anslaget 1:3 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser ser utskottet anledning att inledningsvis kommentera förslagen i den socialdemokratiska motionen. I fråga om insatser för unga arbetslösa noterar utskottet att tanken på vad man kallar utbildningskontrakt var ny i partiets motion med anledning av ekonomiska vårproposition. Utskottet kunde då konstatera (yttr. 2011/12:AU6y) att förslaget visserligen har vissa förtjänster, men att det också i allt väsentligt redan är infört eller aviserat av regeringen. Individuella planer för ungdomar genomförs genom Arbetsförmedlingens profileringsverktyg och de förstärkta möjligheter att tidigt ge ungdomar stöd som införs. Möjligheten att varva studier med praktik kommer att ges genom regeringens aviserade förslag om lärlingsprovanställning där ett utredningsbetänkade (SOU 2012: 80) lämnades . Den högre ersättningsnivån tillgodoses genom att regeringen förlänger satsningen på att ge ungdomar mellan som saknar fullständig grund- eller gymnasieutbildning möjlighet att få den högre bidragsnivån inom studiemedlen om de återgår till sådana studier. Utskottet välkomnar att Socialdemokraterna genom förslaget om ett utbildningskontrakt således ställer sig bakom viktiga komponenter i regeringens politik för unga arbetslösa som saknar fullständig grund- eller gymnasieutbildning. Utskottet noterar med tillfredsställelse att Socialdemokraterna även ställer sig bakom regeringens arbete med arbetsmarknadens parter gällande yrkesintroduktionsanställningar. Regeringen vill stödja partsöverenskommelser i syfte att fler avtal om yrkesintroduktion ska tecknas och att fler anställningar kommer till stånd inom ramen för dessa avtal. I en sådan jobbpakt skulle parterna ansvara för att betydligt fler unga anställs genom yrkesintroduktionsavtal, medan staten skulle kunna bidra med att stödja anställningar inom ramen för dessa avtal. Utskottet noterar emellertid, liksom regeringen, att avtalen ännu omfattar få unga och att de skiljer sig åt mellan olika avtalsområden. Det förefaller därmed olämpligt att som Socialdemokraterna gör föregripa parternas arbete och låsa fast formerna för statens insats i pakten till en viss, förutbestämd och dessutom synnerligen kostsam konstruktion. Regeringens linje är i stället att värna parternas autonomi och under förhandlingsarbetet begränsa sig till att föra ett kontinuerligt, positivt och lyhört trepartssamtal. Därefter när parternas behov är klarlagda inom ett visst avtalsområde kan statens insats anpassas till vad som ger störst sysselsättningseffekt i de specifika fallen. Utskottet gör bedömningen att regeringens linje är den mer sysselsättningspolitiskt och statsfinansiellt ändamålsenliga. När det gäller insatser för långtidsarbetslösa framhävs i Socialdemokraternas motion att man vill avskaffa jobb- och utvecklingsgarantins sysselsättningsfas och ersätta den med olika typer av ettåriga, tidsbegränsade anställningar med särskilt anställningsstöd. Utskottet beklagar det upphetsade och populistiska tonfallet i denna del av motionen gällande en svår frågeställning om hur staten bäst ska stödja dem som står mycket långt från arbetsmarknaden. Utskottet kan för det första konstatera att det socialdemokratiska förslaget i sig väcker många obesvarade frågor bl.a. om vad som ska hända dem som inte får någon anställning trots subvention, vad som ska hända dem som inte erbjuds återanställning efter och vilka incitamentseffekter en anställning i sysselsättningsfasen skapar för dem som befinner sig i de tidigare faserna. Utskottet vill för det andra peka på att potentiella arbetsgivare i de flesta fall åtnjuter betydande subventioner om de vill anställa en person som befinner sig i sysselsättningsfasen, genom bl.a. nystartsjobb, särskilt anställningsstöd och lönebidrag. (En översikt ges ekonomiska vårproposition [prop. 2011/12:100] s. Som utskottet nämnt ovan föreslår regeringen också, i syfte att möjliggöra ett ökat utflöde från jobb- och utvecklingsgarantin till arbete, bl.a. en permanent förstärkning av det särskilda anställningsstödet. För att stimulera arbetsgivare att anställa unga som varit arbetslösa och för att öka utflödet ur jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar föreslår regeringen att subventionen i nystartsjobb för ungdomar fördubblas, utöver den nedsättning som den s.k. ungdomsrabatten ger. Utskottet gjorde redan i förra årets budgetbehandling (bet. 2011/12:AU2) bedömningen att regeringens förslag i budgetpropositionen synnerligen väl tillmötesgick såväl de synpunkter som utskottet framfört om förstärkt kvalitet i sysselsättningsfasen som vad efterlyst i sitt tillkännagivande i frågan (bet. 2010/11:AU11, rskr. 2010/11:287). Utskottet gör bedömningen att det för många av dem som varit borta länge från arbetsmarknaden och befinner sig i sysselsättningsfasen inte är bristen på en tillräckligt stor subvention som är det främsta hindret för att få ett jobb. Enligt vad som återges i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 Förslag till statens budget , finansplan och skattefrågor s. 57) kan exempelvis en ung person som har varit arbetslös få en månadslön på före skatt genom ett särskilt anställningsstöd, medan arbetsgivaren endast har en lönekostnad på ca . I detta avseende torde inte Socialdemokraternas förslag om en ytterligare något högre subventionsgrad vara avgörande. Det handlar i stället enligt utskottets mening bl.a. om att höja kunskapen hos arbetsgivare angående de olika stödformer som finns för att anställa personer som varit arbetslösa . Utskottet välkomnar därför Arbetsförmedlingens förstärkta arbetsgivarkontakter, som skapar det förtroende som kan hjälpa arbetsgivare att våga fylla en ledig plats även med en person som varit borta länge från arbetsmarknaden. Utskottet vill i sammanhanget också lyfta fram Arbetsförmedlingens särskilda informationsinsatser till arbetsgivare, exempelvis Se kraften! om personer med funktionsnedsättnings kapacitet på arbetsmarknaden, och det särskilda uppdrag man nu får att informera arbetsgivare om de subventioner som finns. Utskottet kan slutligen konstatera att Socialdemokraterna återigen föreslår extra miljardpåslag till traditionell arbetsmarknadsutbildning. Arbetsmarknadsutbildningar har sin plats i den arbetsmarknadspolitiska arsenalen, men utskottet noterar att Statskontoret visat (Statskontoret 2012:28) att det är en mycket kostsam åtgärd. Utskottet kunde i föregående års budgetbehandling konstatera (bet. 2011/12:AU2) att Socialdemokraterna krävt kraftiga volymökningar i fråga om yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning vid varje under såväl hög- som lågkonjunktur sedan alliansregeringen tillträdde. Utskottet drog då slutsatsen att de grundläggande byggstenarna i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken tycks vara desamma oavsett hur arbetsmarknaden utvecklas och oavsett konjunktur. Detta års budgetmotion ger inte utskottet anledning att ompröva denna slutsats. Utskottet anser att de idéer i den socialdemokratiska motionen som utskottet ovan lyft fram som positiva, i allt väsentligt återspeglar insatser som regeringen redan har genomfört eller kommer att genomföra. Mot den bakgrunden kan det enligt utskottets mening inte anses vara kostnadseffektivt att avsätta utöver regeringens förslag på tekniska speciallösningar av tveksamt mervärde och på kraftigt höjda volymer av traditionell arbetsmarknadspolitik. Utskottet noterar att utöver en nettohöjning av anslaget 1:3 med ca som huvudsakligen består av handledarstöd och andra kringkostnader knutna till de arbetsmarknadspolitiska insatserna föreslår utgifter på budgetens inkomstsida motsvarande mer än på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. huvudsakliga utgifter för arbetsmarknadspolitiken är således bokförda som inkomstbortfall, trots att de i allt väsentligt kan sägas medföra utgifter för staten. Som utskottet tidigare påpekat (senast i bet. 2011/12:AU2) innebär sätt att redovisa stora delar av sina förslag till aktiv arbetsmarknadspolitik på budgetens intäktssida att rättvisande jämförelser mellan de olika budgetalternativen försvåras. Allvarligare är naturligtvis att förslag enligt utskottets mening i än högre grad än Socialdemokraternas präglas av krav på återställare och en återgång till en gammalmodig arbetsmarknadspolitik som redan prövats i med mycket klent resultat. Den ena delen av arbetsmarknadspolitik synes vara utformad så att den underlättar för arbetssökande att stanna kvar i bidragsberoende och låser in dem i en kedja av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som inte leder till arbete utan bara till en ny åtgärd. Den andra delen förefaller utgå från tanken att staten kan råda bot på arbetslösheten genom att enkelt skapa helsubventionerade jobb inom offentlig sektor till alla som saknar ett. förslag riskerar enligt utskottets mening att vara rent kontraproduktivt för möjligheten att minska arbetslösheten. Utskottet kan inte ställa sig bakom en sådan politik. De två bärande elementen i arbetsmarknadspolitik förefaller vara införandet av ett gästarbetarsystem och avskaffande av instegsjobben. Som tidigare framförts (senast i yttr. 2012/13:AU1y) delar utskottet inte den negativa syn på människor som kommit till på flykt undan krig och förtryck eller för att förverkliga sina drömmar som genomsyrar politik. Till skillnad från välkomnar utskottet att människor med andra erfarenheter och kunskaper ges möjlighet att bidra såväl kulturellt som ekonomiskt till vår gemensamma framtid. Partiets förslag att begränsa arbetskraftsinvandringen till ett konjunkturstyrt system med gästarbetare som ges tillfälliga uppehållstillstånd skulle om det blev verklighet göra att gick miste om värdefull arbetskraft och medföra osäkerhet och otrygghet för dem som kommit hit. Spänningarna i ett samhälle minskar knappast av att vissa människor inte uppmuntras att känna sig välkomna och delaktiga i detta samhälle. Utskottet vill kraftigt ifrågasätta den sverigedemokratiska analysen att drastiskt minskade anslag till integrationsåtgärder och en hård assimileringspolitik skulle leda till minskade spänningar i det svenska samhället. Den sverigedemokratiska retoriken om att begränsa invandringen för att kunna ta hand om dem som redan kommit till ekar tomt när partiet i sitt budgetförslag yrkar på halverade utgifter på integrationsområdet och i stort sett vill avveckla området helt till 2015. En del av denna skadliga nedmontering av integrationspolitiken är partiets förslag att avskaffa instegsjobben. Instegsjobb riktar sig till nyanlända och kan ges till den som fått uppehållstillstånd . Ett instegsjobb kan som längst vara och ersättningen kan högst vara av lönen (max ). var drygt 7 550 personer anställda med särskilt anställningsstöd i form av instegsjobb, vilket är en ökning med strax under 500 personer jämfört med . Andelen personer som efter avslutat instegsjobb 2011 gått vidare till arbete var . Utskottet anser till skillnad från att instegsjobben är ett viktigt instrument för att kompensera nyanlända för de svårigheter som det medför att söka jobb i ett nytt land, i form av exempelvis brist på kontaktnät och en lättillgänglig cv. Utskottet ställer sig därför bakom de förslag som regeringen aviserar för att stimulera arbetsgivare att anställa fler nyanlända, vilka bl.a. innebär att tiden under vilken individen kan ha instegsjobb förlängs , från , och att anvisningsmöjligheten utvidgas till att omfatta dem som har avslutat sin etableringsplan . Vidare ska det bli möjligt att göra en ny anvisning till instegsjobb efter en anvisningsperiod, utan att det ställs krav på att vissa kursmål inom utbildning i svenska för invandrare (sfi) har uppnåtts. Mer allmänt anser utskottet att de integrationsproblem som finns i samhället i stort och på arbetsmarknaden och som inte ska vare sig förminskas eller förenklas framför allt löses genom att man underlättar för invandrare att få en egen försörjning och genom att de får bättre möjligheter att lära sig svenska. Etableringsreformen, nystarts- och instegsjobb, nystartszoner, validering av utländska examina, sfi-bonusen och det nya praktiska basåret är bara några exempel på hur regeringen arbetar för att förbättra integrationen, vilket utskottet välkomnar. Anslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. När det gäller anslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. är det endast som i någon högre grad avviker från regeringens förslag till anvisning. förslag om ytterligare medel hänför sig huvudsakligen till ett förslag om höjt tak vid lönebidragsanställningar. Utskottet noterar att den s.k. i sitt betänkande Sänkta trösklar högt i tak (SOU 2012:31) föreslagit en större reform av de arbetsmarknadspolitiska stöden till personer med funktionsnedsättning. Reformen skulle innebära att ett antal stödformer, däribland lönebidrag, avskaffas och ersätts av två nya former av lönestöd: lönestöd för utveckling och lönestöd för trygghet. Utredningen förordar också bl.a. att taket för de nya formerna av lönestöd höjs. Utskottet kan konstatera att utredningens förslag remissbehandlats och bereds inom . Med tanke på den omfattande förändring av arbetsmarknadspolitiken för personer med funktionsnedsättning som föreslås i utredningen vore det enligt utskottets mening inte lämpligt att genomföra förslag som inte tar hänsyn till helheten innan beredningen av utredningsförslagen slutförts. Socialdemokraterna, och vill samtliga höja anslaget till för att bl.a. lägga mer resurser på tillsynsverksamheten. Tillsynen av efterlevnaden av arbetsmiljölagen (1977:1160), förkortad AML, är en av kärnuppgifter och är därför prioriterad. Ett mål för verket har varit att öka den del av inspektörernas tid som används till inspektion. Antalet arbetsställebesök per inspektör har ökat från 115 besök per heltidsarbetande inspektör 2009 till 143 besök . Den ökade produktiviteten beror främst på effektivare inspektionsmetoder och mindre administrativt arbete. Antalet inspektioner har alltså ökat . Utskottet anser att det är av stor betydelse att tillsynsverksamheten är effektiv och inriktad på arbetsställen med hög risk. Med anledning av Socialdemokraternas budgetförslag om att förnya regelverk noterar utskottet att det i regeringens budgetförslag görs satsningar på verkets föreskriftsarbete. lägger i sin budgetmotion på införandet av s.k. tillgänglighetskonsulter med anledning av ett tillkännagivande från om bristande tillgänglighet för personer med funktionshinder. Utskottet anser att frågan om att ta ställning till tillgänglighetskonsulter inte är aktuell eftersom det ännu inte finns någon lagstiftning på plats om förbud mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Utskottet kan konstatera att mycket av det som Socialdemokraterna vill få till stånd i sin motion 2012/13:A392 yrkande 25 om effektivare påföljder när det gäller överträdelser av arbetsmiljö- och arbetstidslagarna har regeringen redan tagit initiativ till på detta område. I betänkandet En bättre arbetsmiljö genom effektivare sanktioner (SOU 2011:57) anges bl.a. att dagens system med straffsanktion i många fall är ineffektivt och ofta innebär dubbelarbete, eftersom flera myndigheter är inblandade. I betänkandet föreslås att där sanktionsavgifter kan användas bör de utökas och att sanktionsavgifter bör användas i betydligt större omfattning än . Betänkandet bereds inom . Utskottet vill i samband med att frågan om obetald arbets- och övertid tas upp i motion 2012/13:A392 yrkande 27 påminna om de lagändringar i arbetstidslagen (1982:673), förkortad ATL, som började gälla (prop. 2010/11:89, bet. 2010/11:AU8, rskr. 2010/11:254). Det innebär bl.a. att arbetsgivare kan låta arbetstagare arbeta extra övertid per arbetstagare och kalenderår utan särskilt tillstånd från . Det förutsätts dock att det finns särskilda skäl och att situationen inte har gått att lösa på annat rimligt sätt (8 a § ATL). För att säkerställa att lagen efterföljs gavs i samma lagärende skyddsombud en möjlighet att agera för att stärka kontrollen av övertidsuttaget och motverka ett felaktigt uttag av extra övertid och extra mertid. Om en arbetsgivare anlitar en arbetstagare i strid med 8 a § ATL kan arbetsgivaren dömas till böter. När det sedan gäller problemet med obetald arbetstid eller övertidsarbete är den juridiska utgångspunkten för denna fråga att ett anställningsavtal gäller mellan en arbetsgivare och en arbetstagare som parter. De huvudsakliga momenten i ett sådant avtal är arbetstagarens åtagande att utföra ett arbete och arbetsgivarens åtagande att betala ersättning till arbetstagaren för dennes arbetsinsats. Att inte betala ut lön till en arbetstagare är inte ett straffrättsligt brott, lika lite som att inte betala någon annan civilrättslig skuld. Det kan dock bli fråga om ett brott mot kollektivavtalet och berättiga till allmänt skadestånd enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, förkortad MBL.