bet · H001TU2 · 2012-12-07 00:00:00 — Enligt beräkningar åtar sig staten genom avtalet om regionala medfinansiering att genomföra projekt till en kostnad av . invänder mot att regeringen inte har informerat om dessa kostnader. pekar vidare på att de projekt som utgör statens övriga åtaganden i avtalet om medfinansiering av inte jämfördes med andra projekt i landet när de prioriterades högt i den senaste åtgärdsplanen; hade dessa projekt prioriterats utifrån de samhällsekonomiska analyser som togs fram under den senaste planeringsomgången hade de troligtvis enligt prioriterats lägre än de gör i nuvarande plan. Regeringen understryker att samordning och samplanering av statliga och lokala investeringar är ett tydligt mervärde av det ökade inslaget av medfinansiering. Regeringen anför också att vid en politisk helhetsbedömning kan i vissa fall andra prioriteringsgrunder än de som fångas av samhällsekonomiska kalkyler vara avgörande. Regeringen pekar på att det särskilt vid större projekt i storstäder finns komplexa orsakssamband kopplade till specifika arbetsmarknader som är svåra att fånga i en lönsamhetskalkyl. Vidare meddelas bl.a. att regeringen avser att fr.o.m. nästkommande planeringsperiod även låta statens eventuellt tillkommande ekonomiska åtaganden till följd av att eller någon annan statlig myndighet ingår medfinansieringsavtal med t.ex. kommuner omfattas av begärda beställningsbemyndiganden från . I skrivelse 2012/13:19 redovisar regeringen, med anledning av tillkännagivande (bet. 2011/12:TU5 rskr. 2011/12:247), sina bedömningar av hur utförande av drift och underhåll av järnvägsinfrastrukturen bör organiseras. Regeringen pekar på att man har lagt grunden för en mer effektiv statlig verksamhet inom transportområdet, bl.a. genom att bolagisera konkurrensutsatt verksamhet som inte bör bedrivas i myndighetsform. Regeringen understryker att förändringsarbete av denna omfattning måste få tid att verka och att uthållighet därför är nödvändigt. Regeringens intentioner är att fortsätta arbetet med den pågående effektiviseringen av verksamhet och transportsektorn i stort. Enligt regeringens mening är större organisatoriska förändringar av utförandet av drift och underhåll av den statliga järnvägsinfrastrukturen, som ett återtagande av utförandet i egen regi, förenat med stora risker och kostnader och skulle äventyra de satsningar på järnvägsområdet som regeringen föreslår i den överlämnade budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 22 Kommunikationer). Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsförslag om olika utgångspunkter för transportsystemets utformning. Utskottet anser bl.a. att den s.k. fyrstegsprincipen är väl beaktad i den transportpolitiska planeringsprocessen. Utskottet pekar också på att frågan om att skapa ett mer samhällsekonomiskt anpassat pris- och avgiftssystem har varit uppmärksammad i det transportpolitiska utvecklingsarbetet. Utskottet bedömer vidare att vikten av ett gränsöverskridande samarbete på transportområdet är väl uppmärksammad, liksom frågor om infrastrukturens betydelse för arbetspendling och för besöksnäringen. Jämför reservationerna 1 (MP, V), 2 (S, MP, V), 3 (MP, V) och 4 (S, MP, V). I enlighet med beslut är det övergripande målet för transportpolitiken att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning i hela landet (prop. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257). Därutöver har beslutat om ett funktionsmål och ett hänsynsmål. Funktionsmålet syftar till att skapa en grundläggande tillgänglighet och bidra till utvecklingskraft i hela landet. Hänsynsmålet syftar till högre säkerhet och förbättrad miljö och hälsa. De båda målen är jämbördiga och har konkretiserats i form av preciseringar inom ett antal prioriterade områden. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 22 Kommunikationer) föreslagit att hänsynsmålet justeras för att förtydliga kopplingen till det övergripande generationsmålet för miljö. Regeringen framhåller att propositionen tar sin utgångspunkt i de ställningstaganden som regeringen gjorde i propositionen Framtidens resor och transporter Infrastruktur för hållbar tillväxt (prop. 2008/09:35) och att den inriktning för drift, underhåll och utveckling av transportinfrastrukturen som föreslås bygger vidare på dessa tidigare ställningstaganden. Vidare understryks att även de nationella klimatmålen liksom visionen om att ska ha en hållbar och resurseffektiv energiförsörjning och inga nettoutsläpp av växthusgaser till atmosfären 2050, utgör viktiga utgångspunkter. Regeringen anför att inriktningen för propositionen är att skapa förutsättningar för ett kapacitetsstarkt, robust, säkert, tillgängligt och i alla avseenden hållbart transportsystem som tillgodoser näringslivets och medborgarnas behov av arbetspendling och av godstransporter i hela landet. Regeringen framhåller i sammanhanget att ett väl fungerande transportsystem på ett effektivt sätt nyttjar alla trafikslag och att de miljövänliga och säkra alternativen måste vara attraktiva och enkla att använda för resenärer och transportköpare. Regeringen konstaterar att ökningen av trafiken har lett till att kapacitetsutnyttjandet i vissa delar av transportsystemet är mycket högt, exempelvis i storstadsregionerna och längs de större stråken. Regeringen understryker också att förutsättningarna för transporter varierar i landets olika delar och menar att det är angeläget att finna samhällsekonomiskt effektiva transportlösningar för människor och företag i landets olika delar, såväl på landsbygden som i städerna. Regeringen pekar på att åtgärderna i regeringens satsningar på ett robust och hållbart transportsystem ska inriktas mot de viktigaste stråken för att stärka sträckor som är betydelsefulla för hållbar arbetspendling, viktiga transportleder för näringslivet och gränsöverskridande transporter. Prioriteringen ska säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgare och näringsliv i hela landet. Mål om trafiksäkerhet och begränsad klimatpåverkan och andra miljökvalitetsmål ska beaktas. Regeringen anför också att en grundläggande tillgänglighet i hela landet måste utvecklas. Regeringen anser att det finns en god potential att åstadkomma en mer effektiv användning av transportsystemet. En viktig utgångspunkt för förslagen i propositionen liksom för den fortsatta planeringen av förvaltningen och utvecklingen av transportsystemet är den s.k. fyrstegsprincipen. Fyrstegsprincipen innebär att möjliga förbättringar i transportsystemet ska prövas stegvis, och avse åtgärder 1. för att styra efterfrågan 2. för att underhålla och optimera befintlig infrastruktur 3. för att trimma och på så sätt förbättra infrastrukturen 4. för att investera i ny infrastruktur. Regeringen påminner om att det i uppdraget till om att genomföra kapacitetsutredningen uppgavs att fyrstegsprincipen skulle utgöra den grundläggande utgångspunkten för alla förslag till åtgärder. Regeringen bedömer vidare att resultatet från denna utredning bör vara en viktig del av underlaget i den kommande åtgärdsplaneringen. Regeringen anför att många av de kapacitets- och effektivitetsbrister som finns eller förväntas uppstå i transportsystemet kan åtgärdas med hjälp av steg 1-åtgärder som styrmedel. Dessa kan vara ekonomiska (avgifter, skatter, subventioner m.m.), administrativa (regleringar) eller informativa (användning av ITS intelligenta transportsystem). Principen att trafiken ska bära sina samhällsekonomiska kostnader bör enligt regeringen även i fortsättningen vara en utgångspunkt i transportpolitiken. Regeringen uppger i sammanhanget att bättre kunskapsunderlag behöver tas fram på området och att regeringen bör fortsätta det arbete som är relaterat till trafikens kostnadsansvar. Regeringen framhåller att rätt utformade styrmedel bidrar till en optimal användning av transportsystemet i sin helhet och ger goda förutsättningar för ökad transportpolitisk måluppfyllelse. Regeringen anser följaktligen att mer riktade styrmedel bör övervägas i åtgärdsplaneringen där de kan vara relevanta som hela eller delar i lösningar. När sådana styrmedel övervägs bör näringslivets konkurrenskraft beaktas. Vad gäller steg 2 i fyrstegsprincipen understryker regeringen att en grundläggande förutsättning för ett tillförlitligt och hållbart transportsystem är att tillräckliga resurser avsätts för drift och underhåll av och reinvesteringar i statliga vägar och järnvägar. Regeringen meddelar att drift och underhåll av befintlig transportinfrastruktur ges hög prioritet eftersom nyttan av redan gjorda investeringar annars riskerar att gå till spillo. För att möjliggöra en effektiv styrning av drift och underhåll framhålls också vikten av att det tydligt går att beskriva hur olika drifts- och underhållsinsatser leder till effekter på transportsystemet, hur prioriteringar av insatser kan göras och hur en förbättrad och utvecklad återrapportering kan säkerställas med utvecklade samhällsekonomiska bedömningar. Regeringen framhåller arbete på området och understryker att det behöver fortsätta i hög takt. Regeringen betonar vidare att utöver en ökad satsning på drift, underhåll och reinvesteringar bör även övriga steg 2-åtgärder alltid övervägas och vid behov användas i utvecklingen av transportinfrastrukturen. Steg 3 i fyrstegsprincipen innebär begränsade ombyggnadsåtgärder. Regeringen framhåller bl.a. att trimningsåtgärder ofta ger stor nytta till relativt låg kostnad och bör prövas kontinuerligt. Regeringen anser att ett robust och tillförlitligt transportsystem ska vara utformat på ett sådant sätt att det blir få stopp och störningar till följd av olyckor, trängsel eller fel i systemet. Transportsystemet ska också på ett bra sätt klara både väntade och oväntade händelser. Det framhålls i propositionen att planerade och väl fungerande åtgärder för drift, underhåll och reinvesteringar behövs för att reducera sårbarheten och använda transportsystemet effektivt. Vidare betonas att känsligheten för störningar också kan minskas genom kapacitetshöjande trimningsåtgärder i det befintliga systemet. Kapacitet för effektivare arbetspendling Enligt regeringen behövs ökade insatser för att prioritera kollektivtrafik för att få bättre tvär- och trafikslagsövergripande förbindelser. Regeringen konstaterar att det i framförs att befolkningstillväxten i i hög grad kommer att ske i storstadsregionerna. För att hantera detta krävs det att andelen resor som görs med kollektivtrafik, till fots och med cykel ökar kraftigt. Såväl styrmedel, drift och underhåll som utveckling av transportsystemet behövs för att åstadkomma detta. Det framhålls i propositionen att regeringen med tanke på arbetspendlingens betydelse för tillväxt och jobbskapande i hela landet prioriterar att förbättra pendlingsmöjligheterna genom satsningar på spårburen kollektivtrafik. Det är dock även regeringens uppfattning att en ökad fokusering på lösningar för andra typer av kollektivtrafik behövs. Det betonas vidare att flera inte så tätbefolkade delar av landet också har en stor ekonomisk betydelse, vilket kan komma att kräva åtgärder i transportsystemet för att möjliggöra fortsatt utveckling och tillväxt. Näringslivets behov av effektivare transporter Regeringen understryker att väl fungerande godstransporter är en nödvändig förutsättning för samhällets utveckling, regionernas konkurrenskraft och invånarnas villkor. Regeringen anför att transportsystemet måste stärkas för att bättre kunna bidra till näringslivets konkurrenskraft och dess möjligheter att växa och utvecklas i alla delar av landet. Det framhålls att särskilt viktigt för näringslivet är funktionella stråk och noder för godstrafiken samt goda förutsättningar för persontransporter för arbetspendling och tjänstenäringar, däribland besöksnäringen. Strategiska stråk och noder bör enligt regeringen vara vägledande för framtida prioriteringar av satsningar på infrastruktur för godstrafiken. Regeringen hänvisar i sammanhanget till att prognoser för trafikutveckling visar på kraftiga ökningar av efterfrågan på godstransporter, framför allt när det gäller import och export, och särskilt mot östra . I propositionen understryks dock även att det för att transportlösningar ska fungera behövs infrastruktur av tillräckligt god kvalitet såväl inom som utanför det utpekade nätet. Regeringen framhåller vidare i propositionen transportinfrastrukturens betydelse för råvaruindustrins fortsatta utveckling. Skogsindustrin är exempelvis i hög utsträckning beroende av det kapillära vägnätet för att få ut skogsråvaran, och vägnätets bärighet är av stor vikt för möjligheten att frakta timmer till de större transportlederna. Regeringen pekar på att transportbehovet för gruvnäringen och skogsindustrin väntas öka kraftigt, vilket medför att den tillgängliga kapaciteten inte kommer att räcka till. Regeringen pekar också på de enskilda vägarnas betydelse för möjligheterna att driva skogs- och lantbruksföretag, liksom för andra näringar såsom turism. Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem Transporternas klimatpåverkan är en stor utmaning. Regeringen understryker att transportsystemet och tillhörande infrastruktur behöver anpassas till de krav som en långsiktigt hållbar utveckling ställer, såväl ekonomiskt och miljömässigt som socialt. Regeringen framhåller i sammanhanget att det inte är ett mål att begränsa människors rörlighet genom att begränsa tillgängligheten i transportsystemet. Regeringen anser däremot att den befintliga transportinfrastrukturen behöver användas mer effektivt och att infrastrukturplaneringen behöver samordnas bättre med övrig samhällsplanering. Vidare anförs att det behövs fortsatta förbättringar av energieffektiviteten hos fordon, fartyg och flygplan. För godstransporterna behövs effektivare logistiklösningar och en större andel transporter på järnväg och med fartyg. Regeringen pekar också på att energieffektiviseringar vid byggande och drift av infrastrukturen kan ge ett väsentligt bidrag när det gäller att minska utsläppen av växthusgaser. Vidare framhålls att en ökad användning av it kan minska belastningen på transportsystemen. Regeringen bedömer också att bl.a. åtgärder för ökad och säker cykeltrafik har potential att bidra till utvecklingen av ett effektivt och långsiktigt hållbart transportsystem. Regeringen pekar på att den enskilt viktigaste åtgärden för att öka cykelresandet är att förbättra infrastrukturen för cyklister, främst i fråga om väl utformade och underhållna cykelvägar. Vidare framhålls vikten av attraktiva cykelparkeringar, t.ex. vid bytespunkter för att underlätta kombinerade resor med cykel och kollektivtrafik. Regeringen betonar även att transportsystemet ska förvaltas och utvecklas med en strävan att bevara och utveckla ekologiska funktioner, kulturella värden och friluftslivets tillgänglighet. Insatser behövs följaktligen för att åtgärda befintliga problem med fragmentisering och barriärer i landskap och tätorter, påverkan på biologisk mångfald, buller samt mark- och luftföroreningar. Slutligen anges att säkerheten inom alla trafikslag även i fortsättningen bör sättas i fokus. Hänsyn ska tas till trafiksäkerheten både vid utformningen av transportinfrastrukturen och vid drift, underhåll och reinvestering. m.fl. (MP) välkomnar i partimotion 2012/13:T11 att regeringen lyfter vikten av fyrstegsprincipen i den nu lämnade infrastrukturpropositionen (prop. 2012/13:25). Motionärerna påtalar dock att principen inte tas på allvar i planeringen och att politiker och andra aktörer ofta redan i förväg ställt in sig på att bygga en ny väg eller järnväg. Motionärerna föreslår därför i yrkande 6 att fyrstegsprincipen upphöjs till lag och att regeringen utreder och föreslår en sådan lagändring. Också i kommittémotion 2012/13:T503 av m.fl. (MP) betonas att fyrstegsprincipen ska ligga till grund för trafikplaneringen. Motionärerna anser att principen inte har fått genomslag i regeringens politik och förespråkar därför i yrkande 14 att regeringen i regleringsbrev skärper tolkningen av denna princip i trafikplaneringen, för att därigenom öka tillämpningen av steg 1- och 2-åtgärder, och att med hjälp av denna princip omfördela resurser inom den nationella planen för att uppnå de transportpolitiska målen till lägre kostnader. m.fl. (S) anför i kommittémotion 2012/13:T8 att det råder oklarhet kring många av avgifterna och styrmedlen i transportsektorn, vilket skapar osäkerhet för såväl näringslivets transportplanering som den statliga infrastrukturplaneringen. Motionärerna anser därför att hela avgiftssystemet och styrmedlen för transportsektorn måste ses över och efterlyser följaktligen en sådan översyn i yrkande 9. De understryker att minskad klimatpåverkan och goda finansieringsmöjligheter till investeringar som främjar sysselsättning och utveckling måste ha högsta prioritet. Vidare framhålls betydelsen av förutsägbarhet liksom principen om konkurrensneutralitet mellan transportslagen. (S) betonar i motion 2012/13:T380 vikten av bra kommunikationer för en fungerande arbetsmarknad och för en bättre miljö. Motionären anför att för små kommuner och mindre orter ökar attraktionskraften för den som väljer bostadsort om det finns möjlighet att ta tåget till jobbet. Motionären önskar följaktligen att man studerar förutsättningarna för åtgärder som underlättar för tågstopp på mindre orter. I motion 2012/13:T470 av Per Åsling (C) betonas att det krävs en god tillgänglighet till våra turistiska resmål för att den svenska turistindustrin ska kunna vara konkurrenskraftig. Motionären påtalar att ett problem som ofta framförs från turistnäringen är att antalet besökare varierar väldigt mycket över året och att det är problem att klara trycket på befintlig infrastruktur; detta gäller såväl för kollektiva transportmedel som för kvalitet och standard på vägnätet. Motionären önskar därför att ska få i uppdrag att tillsammans med näringslivet och övriga berörda myndigheter undersöka behovet av att anpassa infrastrukturen till turistresmål som är starkt säsongsbundna eller knutna till ett visst evenemang. I kommittémotion 2012/13:T477 yrkande 11 av m.fl. (S) framhålls vikten av att inom EU:s program för transeuropeiska transportnät (TEN-T) värna projekt som stärker svensk konkurrenskraft och främjar sysselsättningen. Motionärerna understryker vikten av att projekten inte bara stannar vid projektstadiet utan också genomförs. Motionärerna lyfter vidare i yrkande 10 fram vikten av en tydlig nordisk dimension i transportpolitiken för att stärka den politiska, ekonomiska och kulturella integrationen i . Enligt motionärerna handlar det på järnvägssidan om ett ökat samarbete för att underlätta för gränsöverskridande järnvägstrafik på såväl gods- som passagerarområdet. Vikten av en nordisk och europeisk dimension i planeringen av större projekt lyfts även fram i kommittémotion 2012/13:T8 yrkande 14 av m.fl. (S). Motionärerna understryker att måste stärka transportsamarbetet i och pekar bl.a. på mellan och liksom på att det krävs ett betydligt större engagemang i TEN-T-frågor för att kunna få medfinansiering till angelägna gränsöverskridande projekt. (MP) anför i motion 2012/13:T506 att ett gemensamt nordiskt infrastrukturtänkande för spårbunden trafik är nödvändigt om ska stå sig i konkurrensen på världsmarknaden, liksom för att bygga vår region trygg och säker inför de prövningar som ett förändrat klimat innebär. Motionären pekar på att många norska politiker har uttalat ett intresse för att investera i övriga i projekt som gagnar . Motionären anför i sammanhanget att det är naturligt på grund av den skandinaviska halvöns topografiska utseende att den norska transportinfrastrukturen för järnväg i nordsydlig riktning går genom . Vidare pekar motionären på att det med de möjligheter som isfria passager för båttrafik i skapar blir ett gemensamt nordiskt intresse att förbättra tillgängligheten till hamnar i norr. Mot denna bakgrund anser motionären att samarbetet med de nordiska grannländerna bör intensifieras kring arbetet med en framtidsinriktad gemensam infrastrukturplanering för järnväg, såväl för gods som för persontrafik. och regeringen har vid ett flertal tillfällen framhållit att det är angeläget att tillämpa ett trafikslagsövergripande synsätt vid överväganden om vilka åtgärder som behöver vidtas för att utveckla transportsystemet och att åtgärdsförslagen analyseras utifrån fyrstegsprincipen. Motionsyrkanden om att förbättra tillämpningen av fyrstegsprincipen har dock framförts . behandlade utskottet i betänkandet Planeringssystem för transportinfrastruktur (bet. 2011/12:TU13) framställningar om att fyrstegsprincipen inte tas på allvar i planeringen, något som påtalades bl.a. av dåvarande () i rapporten nya Potemkinkuliss? (rapport 2005:11). Utskottet anser att det är angeläget att de framförda farhågorna tas på allvar och att tillbörliga åtgärder vidtas för att säkerställa att fyrstegsprincipen tillämpas på avsett vis. Utskottet noterar med tillförsikt att det i de dåvarande trafikverkens förslag till den nuvarande nationella planen för transportsystemet 20102021, som redovisades (publikation 2009:97), underströks att fyrstegsprincipen hade varit den ram som använts för att ta fram åtgärdsförslagen. Utskottet konstaterar också att regeringen, inför starten av den senaste inriktningsplaneringen, uppdrog åt att utreda behovet av ökad kapacitet i det svenska järnvägssystemet, med nu gällande nationell plan för utveckling av transportsystemet som grund (dnr N2011/1933/TE). Regeringen lyfte i uppdraget särskilt fram att fyrstegsprincipen skulle utgöra den grundläggande utgångspunkten för alla förslag till åtgärder. Utskottet välkomnar detta och påminner i sammanhanget om att uppdraget utvidgades till att även omfatta åtgärder som kan genomföras på det statliga vägnätet samt inom sjöfarten och luftfarten (dnr N2011/5221/TE). I behov av kapacitetshöjande åtgärder förslag på lösningar fram och utblick mot har verket sedermera med utgångspunkt från fyrstegsprincipen listat olika möjliga åtgärder i transportsystem. Utskottet kan konstatera att ett stort antal åtgärder föreslås inom de olika stegen 14. Utskottet vill också påminna om att tidigare beslutade om ett nytt planeringssystem för transportinfrastruktur (prop. 2011/12:118, bet. 2011/12:TU13, rskr. 2011/12:257), varigenom den formella fysiska planeringen bör föregås av en förberedande studie som innebär en förutsättningslös transportslagsövergripande analys med tillämpning av fyrstegsprincipen. Regeringen anförde i den bakomliggande propositionen att den förberedande studien ska behandla vilka typer av åtgärder, oavsett transportslag, som är möjliga för att lösa ett transportproblem och att det är först om den förberedande studien leder fram till att lösningen är en konkret väg- eller järnvägsbyggnadsåtgärd som den fysiska planeringen ska starta. Utskottet ansluter sig till denna uppfattning och påminner om att regeringen i proposition 2011/12:118 uttryckligen betonade vikten av att analyser enligt fyrstegsprincipen utförs och att de görs på ett effektivt sätt. Det framhölls vidare att regeringen avsåg att ställa tydliga krav på att skulle genomföra förberedande studier som innefattar analys enligt fyrstegsprincipen. Utskottet välkomnar detta. Utskottet noterar också med tillfredsställelse att det i propositionen framhölls att regeringen med stöd av Trafikanalys får möjlighet att på ett mycket tydligt sätt utvärdera om tillämpar fyrstegsprincipen på avsett vis. Utskottet är positivt till att regeringen också i den nu framlagda infrastrukturpropositionen understryker att fyrstegsprincipen är en viktig utgångspunkt för förslagen i propositionen liksom för den fortsatta förvaltningen och utvecklingen av transportsystemet. Det framhålls att planeringen för utvecklingen av transportsystemet enligt fyrstegsprincipen väntas bidra till kostnadseffektiva lösningar som beaktar alla trafikslag och färdmedel liksom alla typer av åtgärder.