bet · GZ01CU14 · 2012-03-20 00:00:00 — När masten sedan väl står där finns det emellertid inget hinder för en operatör att sätta upp vilka antenner som helst i masten. Vi anser att även basstationer och antenner måste omfattas av bygglovsplikt. Detta är det normala i andra länder inom EU. Ett argument som där förs fram är att samhället genom lovplikten får kunskap och möjlighet att anpassa ny bebyggelse så att en bostad inte hamnar i ett ogynnsamt läge i förhållande till strålningsnivåerna. Utan kunskap om placeringen av antenner och basstationer är det också omöjligt att upprätta strålningskartor. Det finns även ett stort behov av att kunna freda s.k. lågstrålande eller strålningsfria områden. Ett flertal kommuner har försökt att tillämpa i detta syfte. Kommunernas översiktsplaner har emellertid överklagats, och i högre instans har kommunerna förlorat. Detta rimmar illa med kommunernas skyldighet att värna sina invånares hälsa. i dess nuvarande lydelse anses således inte ge kommunerna rätt att peka ut och skydda vissa områden med låga strålningsnivåer. Vi anser därför att lagstiftningen måste förändras och bli tydlig när det gäller kommunernas möjligheter att freda områden från icke-joniserande strålning. Regeringen bör utarbeta förslag om sådana lagändringar och lägga fram dem för . Vad vi ovan anfört om behovet av att i införa bygglovsplikt för antenner och basstationer och ge möjlighet för kommunerna att skydda områden med låga strålningsnivåer bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till motion 2011/12:Fö213 (MP) yrkandena 3 och 4. Frågor om tillgänglighet och hiss, punkt 13 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C337 av (S) yrkande 1 och 2011/12:C348 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2011/12:C245 av och (båda MP) yrkandena 2, 3 och 5 samt 2011/12:So446 av (M) yrkande 2. Tillgängligheten i bostadsbeståndet är en av de frågor som måste ägnas särskild uppmärksamhet i kommunernas planering och bygglovshantering. I dagens lagstiftning ställs också höga krav på att ny bebyggelse ska vara tillgänglig och användbar för alla befolkningsgrupper, även för dem med olika former av funktionshinder. Problemet med bristande tillgänglighet gäller därför framför allt i delar av det befintliga bostadsbeståndet. En ökande andel äldre i befolkningen och en ambition att ge alla möjlighet att bo kvar i sin bostad förutsätter att tillgängligheten i bostadsbeståndet blir bättre. Enligt beräkningar saknas det hiss i ca 75 000 trappuppgångar i flerbostadshus med tre eller fler våningsplan. I lägenheterna innebär trånga toalettutrymmen och hallar stora svårigheter att använda olika hjälpmedel, t.ex. rullator. Det skapar också problem för hemtjänstpersonalen att på ett ergonomiskt riktigt sätt kunna hjälpa den boende. Även utemiljön kring bostadshusen har ofta hinder som medför en begränsad framkomlighet. Behovet av en bra tillgänglighet i våra bostadsområden kommer successivt att öka. Det är därför hög tid att börja planera för hur den stora gruppen 40- och 50-talister ska bo när de blir äldre. Ett första steg i en sådan planering är att skaffa en bättre kunskap om hur tillgängligheten ser ut i bostadsbeståndet och hur behoven av bl.a. hissar kommer att förändras framöver. Vi stöder därför förslaget i motion 2011/12:C337 (S) om att det ska genomföras en inventering av tillgängligheten i bostadsbeståndet och av det framtida behovet av tillgänglighetsanpassade bostäder. När det gäller tillgänglighetskravet för nya bostäder kan det i vissa speciella fall komma i konflikt med behovet av små och billiga bostäder, särskilt för unga och studerande. Efterfrågan på sådana bostäder är mycket stort och alla möjligheter att öka utbudet bör därför tas till vara. I vissa befintliga byggnader finns det oinredda vindar som är möjliga att göra om till ett antal lägenheter. Ett effektivt sätt att utnyttja vindarna är att i första hand bygga om dem till små lägenheter för bl.a. studenter. Problemet är att det i dessa fall ställs krav på att även hissen ska byggas om så att den går ända upp till vindsplanet. Detta innebär i sin tur att ombyggnaden kan bli olönsam och att fastighetsägaren därför väljer att inte fullfölja projektet. Vi anser mot denna bakgrund att det bör kunna medges undantag från kravet på hiss när det är fråga om nytillskott av bostäder i befintliga bostadshus genom att oinredda vindar byggs om till mindre bostäder. Vi ställer oss således bakom förslaget i motion 2011/12:C348 (S) om att lägenheter ska ges dispens från kravet på hiss ända upp till vindsplan. Vad vi ovan anfört bör med bifall till motionerna 2011/12:C337 (S) yrkande 1 och 2011/12:C348 (S) yrkande 5 tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motioner i detta avsnitt avstyrks. Frågor om tillgänglighet och hiss, punkt 13 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C245 av och (båda MP) yrkandena 2, 3 och 5 samt 2011/12:C348 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2011/12:C337 av (S) yrkande 1 och 2011/12:So446 av (M) yrkande 2. Det borde vara en självklar utgångspunkt att bostäder ska vara anpassade efter de boendes behov av en god tillgänglighet och användbarhet. För att en person med funktionsnedsättning ska ha full rörelsefrihet måste även platser utanför bostaden och bostadsfastigheten vara tillgängliga, i synnerhet i närmiljön. Det pågår ett arbete med att tillgänglighetsanpassa den befintliga bebyggelsen. Denna anpassning tar emellertid och innebär ibland höga kostnader. För att vi ska slippa tillgänglighetsanpassning i efterhand måste självklart all nybyggnation, för alla ändamål, redan från början planeras och uppföras med god tillgänglighet. Att så fortfarande inte är fallet är givetvis helt oacceptabelt. bör därför begära att regeringen vidtar nödvändiga åtgärder för att all nybyggnation även i praktiken ska leva upp till kravet på en god tillgänglighet. Även om tillgänglighetskravet i princip alltid bör gälla för nya bostäder finns det vissa speciella ombyggnadsfall när en strikt tillämpning av tillgänglighetskravet kan komma i konflikt med behovet av små och billiga bostäder, särskilt för unga och studerande. Efterfrågan på sådana bostäder är mycket stor, och alla möjligheter att öka utbudet bör därför tas till vara. I vissa befintliga byggnader finns det oinredda vindar som är möjliga att göra om till ett antal lägenheter. Ett effektivt sätt att utnyttja vindarna är att i första hand bygga om dem till små lägenheter för bl.a. studenter. Problemet är att det i dessa fall ställs krav på att även hissen ska byggas om så att den går ända upp till vindsplanet. Detta innebär i sin tur att ombyggnaden kan bli olönsam och att fastighetsägaren därför väljer att inte fullfölja projektet. Vi anser mot denna bakgrund att det bör kunna medges undantag från kravet på hiss när det är fråga om nytillskott av bostäder i befintliga bostadshus genom att oinredda vindar byggs om till mindre bostäder. Vi ställer oss således bakom förslaget i motion 2011/12:C348 (S) om att lägenheter ska ges dispens från kravet på hiss ända upp till vindsplan. När det gäller tillgängligheten i det befintliga bostadsbeståndet utgör det stora antalet flerbostadshus utan hiss det kanske största problemet. Detta problem gör sig alltmer gällande i och med den ökande andelen äldre i befolkningen som bor kvar i sina vanliga bostäder. Det är också vanligt att äldre som bott i villa eller radhus under en stor del av sina liv vill flytta till ett mindre ansvarstungt och arbetskrävande boende i flerbostadshus. hävdas att äldres och funktionshindrades behov av lägenheter med god tillgänglighet kan lösas genom att de bara utnyttjar lägenheter i flerbostadshusens markplan. Detta är ett diskriminerande synsätt som inte bör accepteras. I stället bör samhället på olika sätt stimulera installation av hiss i de flerbostadshus som saknar sådan. Detta kan ske exempelvis genom att ställa krav på hissinstallation, eller annan tillgänglighetslösning, vid stöd för energieffektivisering och vid större renoveringsåtgärder i bl.a. miljonprogrammets bostäder. Man bör också överväga att utveckla det tidigare hissbidraget till en kraftfull stödform och att införa ett innovationsprogram för nya trapphuslösningar. För att nå målet om att hela samhället ska vara tillgängligt för alla måste samhällsplaneringen bättre utnyttja den kunskap och kompetens som finns hos bl.a. handikapporganisationerna. kommer ofta tillgänglighetsfrågorna in för sent i planeringsprocessen. Särskilt mindre handikappgruppers intressen tenderar att glömmas bort. Det är därför angeläget att låta handikapporganisationerna på ett tidigt stadium ta del i planprocessen och bidra med sina kunskaper och idéer. Det bör vidare övervägas att ge handikapporganisationerna samma möjlighet som miljöorganisationerna har att överklaga beslut inom sina specialområden. Vi anser att regeringen bör återkomma till med förslag om en starkare ställning för handikapporganisationerna i planprocessen. Det vi ovan har anfört om tillgänglighetsfrågor och hissinstallationer bör med bifall till motionerna 2011/12:C245 (MP) yrkandena 2, 3 och 5 samt 2011/12:C348 (S) yrkande 5 tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motionsförslag som behandlas i detta avsnitt bör avslås. Frågor om tillgänglighet och hiss, punkt 13 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C348 av m.fl. (S) yrkande 5 och 2011/12:C245 av och (båda MP) yrkandena 2, 3 och 5, 2011/12:C337 av (S) yrkande 1 och 2011/12:So446 av (M) yrkande 2. finns det en stor brist på små, billiga bostäder som är lämpliga för bl.a. unga och studenter. Ett sätt att öka utbudet är att utnyttja de oinredda vindar som ofta finns i äldre bostadshus i städernas centrala delar. Problemet är att ombyggnaden av vindarna till bostäder innebär att olika nybyggnadskrav ställs på fastigheten. Särskilt problematiskt är det när fastighetsägaren blir tvungen att till höga kostnader bygga om en befintlig hiss så att den går ända upp till vindsvåningen. Jag anser att vindarna i äldre befintliga bostadshus måste kunna utnyttjas för att bygga små, billiga bostäder utan att krav ställs på installation eller ombyggnad av hiss. En strikt tillämpning av plan- och bygglagens tillgänglighetskrav innebär i dessa fall att ombyggnaden inte alls kommer till stånd eller att vindarna säljs till högstbjudande som sedan bygger stora och exklusiva vindsvåningar. Jag ställer mig således bakom förslaget i motion 2011/12:C348 (S) om att små lägenheter bör ges dispens från kravet på att hissen ska gå ända upp till vindsplanet. Det jag nu har föreslagit bör som sin mening tillkännage för regeringen. Planering för ökad trygghet, punkt 14 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Ju206 av (S) yrkande 4 och 2011/12:C248 av och (båda MP). Verklig och upplevd otrygghet i samhället har blivit ett allt större problem. Kvinnor är den grupp som uppfattar sig som mest utsatt, även om det är män som skadas mest av våld. Vi vet att kvinnor blir utsatta för våld i första hand i hemmen, men känslan av otrygghet är för de flesta kvinnor störst i offentliga miljöer. av befolkningen upplever oro för att man själv, eller någon närstående, ska utsättas för brott. Ungefär lika stor andel uppger att man oroar sig i sitt bostadsområde efter mörkrets inbrott. Det är emellertid stora skillnader på hur man upplever risken för brott mellan olika bostadsområden och grupper. Bland boende i hyresrätt är det som inte anser att man kan lita på människorna i det egna bostadsområdet, vilket gäller för av dem som bor i villa. Särskilt bland äldre människor är det vanligt att känna otrygghet och på grund av det välja att inte gå ut. Nästan hälften av kvinnorna som är eller äldre känner sådan otrygghet, men bara var femte man i samma ålder. Även bland unga är det många som upplever en otrygghet och . Det är naturligtvis inte acceptabelt att så många ska behöva känna oro för att vistas i sitt eget bostadsområde. Känslan av otrygghet begränsar människors frihet och bör därför så långt som möjligt undanröjas. Det krävs framför allt olika former av insatser för att förebygga brottslighet och erbjuda alternativa livsvägar, men även insatser i den fysiska miljön har betydelse. När det gäller planeringen av bostadsområden, såväl vid upprustning av gamla områden som vid nybyggnation, handlar det främst om att utforma parker, gångtunnlar, cykelvägar, hållplatser i kollektivtrafiken och promenadvägar på ett säkert sätt. Det handlar om insyn, överblick och belysning. Bristen på en trygghetsskapande planering kanske är som störst i områden som uppfördes genom det s.k. miljonprogrammet. Det behövs därför investeringar i miljonprogramsområdena för att bygga bort otrygga platser, vidta åtgärder mot skadegörelse och skapa bättre belysning av gator och gångvägar, joggingspår och grönområden. Det är av stor vikt att lyfter fram problemen med otrygghet i samhället, inte minst i bostadsområden, och fattar beslut om lämpliga krav för att minska otryggheten. Detta bör i första hand uppnås genom väl genomtänkt planering och utformning samt utan integritetskränkande övervakning. Regeringen bör ta initiativ till lämpliga åtgärder för att stärka tryggheten i boendemiljöer och vid behov återkomma till med förslag i frågan. Vad vi nu anfört om behovet av en planering för ökad trygghet i bl.a. miljonprogramsområdena bör med bifall till motionerna 2011/12:C248 (MP) och 2011/12:Ju206 (S) yrkande 4 tillkännage för regeringen som sin mening. Energihushållningskrav vid nybyggnad, punkt 17 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:MJ407 av m.fl. (V) yrkande 28. Bostadssektorn står för en dryg tredjedel av energianvändning. För att rejält minska energianvändningen måste både nybyggda och befintliga bostäder bli avsevärt mer energieffektiva. Vid nybyggnation bör ambitionen vara att alla bostäder ska byggas med s.k. passivstandard, dvs. att energiförbrukningen ligger på högst 4555 kWh/m2 och år (beroende på plats i ). Vi anser att det ska införas ett krav i byggregler om en energianvändning på högst denna nivå i nybyggda bostäder. Det som förordats ovan bör , med bifall till partimotion 2010/11:MJ408 yrkande 28, som sin mening ge regeringen till känna. Mål för energianvändning i byggnader, punkt 18 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 18 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C349 av m.fl. (S) yrkande 4 och 2011/12:C352 av m.fl. (S) yrkande 5. Över en tredjedel av samhällets energianvändning går till uppvärmning av byggnader. satte 2006 upp målet att den totala energianvändningen i bostäder bör minska och i förhållande till energianvändningen 1995. Det är nu hög tid att omställningen sätter fart så att energiförbrukningen i ett första steg kan minska med . För att nå de uppsatta målen krävs en satsning på en energismart upprustning, särskilt av de hus som byggdes under miljonprogramsåren. Detta bör med bifall till motionerna 2011/12:C349 (S) yrkande 4 och 2011/12:C352 (S) yrkande 5 som sin mening tillkännage för regeringen. Solenergi på tak, punkt 19 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C247 av (MP) yrkandena 1 och 2. Bebyggelse och boende svarar för av totala energiförbrukning. Direktverkande el och fossila bränslen står än för en betydande andel av bostadsuppvärmningen. Det är nödvändigt att minska energiförbrukningen genom bättre isolering och genom att använda en allt större andel förnybara energikällor. I detta arbete är det viktigt att på olika sätt ta vara på solenergin. Potentialen för användning av solenergi är betydande även i . En stor andel av våra hustak är vända i ett för solenergi lämpligt läge, trots att inga regler föreskrivit detta. bör ställa sig bakom ett lagfäst mål om att vart fjärde tak ska ha en solfångare . För att nå detta mål krävs inte bara morötter utan även styrande regler. En modern bygglagstiftning bör innehålla regler om att tak och fasader på nya byggnader så långt som möjligt ska ta vara på den energi som faller på byggnaden. Ett sätt att styra i denna riktning är att i bygglagstiftningen ta in krav på att energiaktiva ytmaterial ska användas för tak och fasader vid nybyggnation. Samma krav borde kunna ställas när det är dags att byta ytmaterial på miljonprogrammets alla byggnader och vid andra stora renoveringsprojekt. bör i ett tillkännagivande begära att regeringen utreder de frågor som tagits upp ovan och återkommer till med lagförslag i linje med det anförda. Det innebär ett bifall till motion 2011/12:C247 (MP). Byggnaders inomhusmiljö, punkt 23 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 23 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C244 av (MP) yrkandena 1, 2, 4 och 6. Den genomsnittlige medborgaren tillbringar av dygnets tid inomhus. Det innebär att frågor om byggnadernas inomhusmiljö är av central betydelse för folkhälsan i stort och helt avgörande för dem som drabbats av s.k. sjuka hus. De som har fått sin hälsa förstörd av en farlig eller undermålig inomhusmiljö har dessutom ofta stora problem med att få hjälp och att få ansvarsfrågan klarlagd. De drabbade är också ofta både ekonomiskt och fysiskt svagt rustade på grund av kraftigt nedsatt eller obefintlig arbetsförmåga. Samhället måste därför ta ett större ansvar för dem som drabbats av brister i inomhusmiljön och givetvis även på olika sätt förebygga att fler blir drabbade. Försiktighetsprincipen bör vara en självklar utgångspunkt för samhällets insatser på detta område. Trots att problemen med sjuka hus och ohälsa till följd av en dålig inomhusmiljö är väl kända har inte tillräckliga åtgärder vidtagits för att undvika att nya ohälsosamma byggnader tillkommer eller för att åtgärda de byggnader som redan är drabbade av fukt och mögel. Ett förslag om en tioårig byggnadsgaranti arbetades visserligen fram av den dåvarande socialdemokratiska regeringen och antogs av . Efter skiftet till en borgerlig regering revs emellertid detta beslut upp och byggnadsgarantin ersattes med den ännu gällande lagen om byggfelsförsäkring. Denna lag har emellertid inte fått någon betydelse i arbetet med att förebygga hälsofarliga miljöer eller utkräva ansvar när fel har begåtts. Det har gått förslaget om en byggnadsgaranti först lades fram, och det är hög tid att åter aktualisera tanken på en sådan garanti med utgångspunkt i dagens kunskap om problemen med inomhusmiljön. I motion 2011/12:C244 (MP) läggs förslag fram med denna inriktning. Det gäller förslag om hälsogaranti för byggd miljö, en , en utredning om uppföljning och ansvar för att hjälpa dem som drabbats av sjuka hus samt en fond som kan hantera kostnaderna för dessa åtgärder. Nedan redogör vi kortfattat för dessa förslag. Hälsogaranti för byggd miljö Byggnadernas långa livslängd gör att den som ansvarar för att bygga måste förmås att tänka långsiktigt. Detta kan uppnås om man kopplar ett långsiktigt ansvar till byggandet som innebär att en nyuppförd byggnad ska åtföljas av en garanti under på att byggnaden inte skadar människors hälsa. Självklart måste en sådan lagstiftning definiera hälsoansvaret på ett sätt som gör det funktionellt i en domstol. Vi anser att regeringen bör utreda de närmare formerna för en hälsogaranti och därefter återkomma till med ett lagförslag. En stor del av byggnadsbeståndet är redan drabbat av undermålig inomhusmiljö till följd av fuktskador eller av andra orsaker. Under miljonprogramsåren byggdes det i högt tempo, vilket resulterat i en stor andel byggnader med stora brister. Problemen finns också i en avsevärd del av de bostäder, skolor, kontor och andra lokaler som har byggts därefter. Enstegstätning av fasader är det senaste exemplet i en lång rad av dåliga byggnadstekniska lösningar. Det finns en omfattande kunskap om bristerna i bostadsbeståndet när det gäller bl.a. inomhusmiljön. Problemet är att denna kunskap inte utnyttjas för att ta fram förslag till åtgärder. omfattande kartläggning av bostadsbeståndet, den s.k. Betsi-undersökningen, har således inte utnyttjats för en grundlig utvärdering. Felaktiga byggnadstekniska lösningar och byggfusk leder till att de boende och övriga som nyttjar byggnaderna riskerar sin hälsa. Det är inte rimligt att den enskilde ska lämnas helt utan skydd av samhället i situationer som dessa. är många av de drabbade utförsäkrade från alla trygghetssystem, får ingen rehabilitering eller annan hjälp och är dessutom ofta tungt skuldsatta. Vi anser att regeringen bör inrätta en med uppgift att granska alla fall av sjuka-hus-syndrom i landet och föreslå lösningar både för de drabbade personerna och för de byggnadstekniska problemen. En sådan kommission måste ha en bred kompetens för att kunna hantera både hälsoproblematiken och byggtekniken. Utredning om uppföljning och ansvar Uppmärksamheten kring sjuka hus och de hälsoproblem som en undermålig inomhusmiljö leder till borde innebära att nya problem inte skulle behöva tillkomma vid nybyggnad eller renoveringar. Tyvärr är så inte fallet. är det en god affär för byggbolagen att först bygga och sedan bygga om, och få betalt båda gångerna. Det saknas således tillräckliga incitament att göra rätt från början. Här finns ett stort behov av ett regelverk för uppföljning och ansvarstagande. Byggbranschen präglas av långa kedjor av entreprenörer och underentreprenörer och en rad olika leverantörer av byggmaterial m.m. Det finns därför ett stort behov av att klarlägga olika parters ansvar vid fel i projektering och utförande av olika former av byggnadsarbeten. När olyckan väl är framme, och de boende får ta konsekvenserna av begångna misstag i form av en undermålig inomhusmiljö, är det viktigt att det finns ett klart och tydligt regelverk att luta sig mot. Regeringen bör därför ta ett helhetsgrepp över detta problemområde och tillsätta en utredning som en gång för alla kan lösa de svårigheter som drabbar dem som har oturen att hamna i byggnader som gör dem sjuka. En metod som bör prövas för att stödja dem som drabbas av ohälsa på grund av skadliga inomhusmiljöer är att inrätta en fond för finansiering av nödvändiga åtgärder. En sådan fond skulle kunna byggas upp med medel från en avgift som tas ut vid nybyggnad och större renoveringar. Även skattemedel skulle kunna användas. Regeringen bör utreda möjligheterna att inrätta en fond med en finansieringslösning som kan bidra till att öka incitamentet för byggindustrin att bygga och renovera så att hälsoproblemen minimeras. Det som vi ovan anfört bör tillkännage som sin mening för regeringen. Det innebär ett bifall till motion 2011/12:C244 (MP) yrkandena 1, 2, 4 och 6. Certifieringssystem för byggnader, punkt 24 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 24 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:C403 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) yrkande 10.