bet · H001JuU2 · 2012-10-25 00:00:00 — När det gäller den brottsförebyggande, utredande och lagförande verksamheten anför regeringen (s. 13) att dess styrning av polis- och åklagarväsendets myndigheter har genomgått tydliga förändringar. Som exempel på en sådan förändring nämner regeringen bildandet av . Regeringen pekar vidare på att regleringsbreven för polisen, och har setts över och utvecklats. Regeringen har under ett flertal år följt arbetet med att stärka myndigheternas interna styrning och kontroll genom särskilda krav i regleringsbreven. Regeringen anför (s. 13) att även styrningen av den dömande verksamheten har fått en alltmer strategisk inriktning. Vid sidan av regeringens verksamhetsmål ska varje enskild domstol fastställa egna mål. Vidare arbetar regeringen löpande med att förbättra förutsättningarna för den dömande verksamheten genom att utforma moderna och ändamålsenliga rättegångsregler och en väl fungerande organisation. När det gäller verksamheten för verkställighet av påföljd framhåller regeringen (s. 14) att blev en myndighet 2006. Därmed gavs förutsättningar för en effektiv styrning av verksamheten. Regeringen har i Kriminalvårdens regleringsbrev under en rad år använt indikatorer för att mäta måluppfyllelsen. I regleringsbreven har regeringen angett ett antal områden, bl.a. det återfallsförebyggande arbetet, som särskilt prioriterade. Genom den nya fängelse- och häkteslagstiftning som trädde i kraft fullföljs de senaste årens reformarbete som syftat till att ge Kriminalvården bättre förutsättningar att förebygga återfall i brott. När det gäller myndigheternas samverkan inom rättsväsendet pekar regeringen (s. 14) på det generella krav på samverkan som finns i myndighetsförordningen (2007:515). Vidare redogör regeringen för exempel på olika typer av samverkansuppdrag. När det gäller arbetet med att förebygga, utreda och lagföra brott framhåller regeringen (s. 14) bl.a. att det i polisens, och regleringsbrev har tydliggjorts att myndigheterna genom samverkan och utvecklingsarbete ska bidra till att rättsväsendet blir effektivare i sin helhet. Som ytterligare exempel på myndighetssamverkan anger regeringen (s. 15) bl.a. mängdbrottsuppdraget till , och och satsningen mot den grova organiserade brottsligheten. Regeringen framhåller även bildandet av den nationella brottsutbytesfunktionen , då polisen, , , , och fick en gemensam plattform för samverkan kring arbetet med att förverka vinster av brottslig verksamhet. När det gäller den dömande verksamheten framhåller regeringen (s. 15) att det i regleringsbreven för Domstolar fortlöpande har ställts krav på att arbeta för en ökad samverkan både inom Domstolar och mellan domstolar och andra berörda myndigheter. Regeringen har även i regleringsbreven för Domstolar begärt att ska redovisa de åtgärder som har vidtagits för att öka samverkan. Av redovisningarna framgår att arbetar aktivt med frågorna och att samverkan sker med andra myndigheter på en rad olika områden. har regeringen även gett ett antal uppdrag som innefattat krav på samverkan, t.ex. ett uppdrag om erfarenhetsutbyten mellan domstolar angående hanteringen av mängdbrott respektive ungdomsmål. När det gäller verksamheten verkställighet av påföljd anför regeringen (s. 16) att genom samverkan mellan bl.a. Kriminalvården, och Arbetsförmedlingen (Krami) samt mellan Kriminalvården och beroendevården (Integrerade team för opiatberoende, ITOK), utnyttjas varje verksamhets specialkompetens. Denna samverkan bidrar i förlängningen till att öka de dömdas förutsättningar att förändra sin livsföring och till att minska risken för återfall i brott. I skrivelsen beskrivs hur regeringen ser på kompetensen i rättsväsendet och . När det gäller arbetet med att förebygga, utreda och lagföra brott anför regeringen (s. 16) att det i regleringsbrevet begärdes att skulle redovisa vilka olika typer av kompetenser som behövs för att polisens brottsförebyggande arbete och utredningsverksamhet ska hålla hög kvalitet. Liksom anser regeringen att polisens och arbete kan effektiviseras genom att man i högre grad renodlar roller och använder personalens kompetens mer effektivt. Regeringen framhåller det arbete som pågår inom med att renodla åklagarrollen för en mer effektiv användning av åklagarkompetensen. Regeringen avser att följa arbetet löpande. När det gäller den dömande verksamheten framhåller regeringen (s. 17) att såväl regeringen som har arbetat aktivt med kompetensförsörjningsfrågorna. Det har bl.a. utformats kompetensförsörjningsstrategier för att stärka och stödja domstolarna. arbetar löpande med att utveckla dessa strategier. Regeringen nämner även den särskilda som har huvudansvaret för den kompetensutveckling som riktar sig till ordinarie domare. När det gäller verksamheten verkställighet av påföljd anför regeringen (s. 17) bl.a. att Kriminalvården har fått i uppdrag (Ju2011/5642/) att bl.a. analysera på vilket sätt och i vilken omfattning personalens erfarenheter och behov av ytterligare kunskap omsätts i metodutvecklingsarbetet inom myndigheten och föreslå åtgärder för hur detta ska kunna utvecklas. Uppdraget ska redovisas . När det gäller kompetensförsörjningen inom , som lyfter fram i rapporten, anför regeringen (s. 1718) bl.a. att kontinuerligt har arbetat med att höja och bredda kompetensen inom myndighetsstyrningsområdet. har betydligt fler handläggare inom myndighetsstyrningsområdet än . Dessa handläggare har dessutom en mer mångfasetterad kompetens och större erfarenhet inom området. Regeringen anför vidare att arbete med att utveckla medarbetarnas kompetens är prioriterat även framöver. beslutade om ett utvecklingsprogram för förbättrad styrning av myndigheter och verksamheter . Regeringen anser i likhet med att det är viktigt att redovisningen till ger en rättvisande bild av verksamheten. Regeringen framhåller (s. 18) att rättsväsendet är ett komplext och omfattande område. Arbetet med t.ex. rättsväsendets informationsförsörjning kommer att innebära att möjligheterna till uppföljning förbättras ytterligare. Regeringen avser att även fortsättningsvis utveckla resultatredovisningen till . Det är en självklar utgångspunkt för regeringen att ska få den information som den efterfrågar. Regeringens bedömning och åtgärder med anledning av rekommendationer Regeringen instämmer helt (s. 6) i den del av första rekommendation som handlar om att öka måluppfyllelsen och förbättra resultaten i rättsväsendet. Regeringen anför att den tydligt angett att effektiviteten ska sättas i fokus och att de senaste årens satsningar måste leda till väsentligt förbättrade verksamhetsresultat. Enligt regeringen är det emellertid varken realistiskt eller meningsfullt att göra en grundläggande analys av den samlade verksamheten i ett rättskedje- och processperspektiv. Regeringen framhåller att rättsväsendet består av olikartade verksamheter och att analyser av dessa sker kontinuerligt i den löpande styrningen. Vid behov genomförs även analyser ur ett processperspektiv. Regeringen kommer att noga följa arbetet med ökad måluppfyllelse och förbättrade resultat inom rättsväsendet och avser att löpande återkomma i dessa frågor till (s. 18). Regeringen instämmer delvis (s. 6) i andra rekommendation om stärkt samverkan. I den delen framhåller regeringen (s. 6) att alla myndigheter enligt myndighetsförordningen (2007:515) har ett ansvar att samverka. Regeringen anför vidare bl.a. att den vidtar åtgärder för att stärka samverkan där behov finns, och att detta övervägs kontinuerligt i det löpande arbetet (s. 19). Myndighetssamverkan sker på ett stort antal områden, bl.a. inom satsningen mot den grova organiserade brottsligheten och i arbetet med att identifiera, spåra, säkra och återföra vinster av brottslig verksamhet samt i arbetet med mängdbrott. Regeringen instämmer delvis (s. 6) i tredje rekommendation om gemensamma och sammanhängande mål samt fungerande indikatorer. Enligt regeringen ska styrningen och uppföljningen vara tydlig och inriktad mot verksamhetens resultat. En viktig del i detta är att hitta fungerande indikatorer. Det är också viktigt att rättskedjeperspektivet beaktas. Eftersom verksamheterna har olika karaktär och olika behov av styrning respektive uppföljning måste styrningen verksamhetsanpassas och utvecklas kontinuerligt. Regeringen anför att dess styrning har utvecklats och att det inte är ändamålsenligt att skapa nya heltäckande målstrukturer för rättsväsendets verksamhet. Regeringen arbetar löpande med att utveckla styrningen, och det pågående utvecklingsprogrammet inom är en del i det arbetet (s. 19). Regeringen instämmer delvis (s. 6) i fjärde rekommendation om att regeringen bör göra en samlad analys av kompetensförsörjningen inom rättsväsendet. Regeringen framhåller att myndigheterna har behov av olika kompetenser och att de arbetar aktivt med frågorna. Som exempel nämner regeringen utvecklingsarbete med att renodla åklagarrollen, arbete med kompetensförsörjningsstrategier och regeringens uppdrag till Kriminalvården om hur personalens erfarenheter och kunskapsbehov omsätts i metodutvecklingsarbetet. Regeringen anser därför att värdet av en samlad kompetensförsörjningsanalys är begränsat. Regeringen följer det pågående arbetet vid rättsväsendets myndigheter och avser inte att vidta några särskilda åtgärder (s. 19). Regeringen instämmer delvis (s. 7) i femte rekommendation om att regeringen bör vidta åtgärder för att förbättra och utveckla det samlade kunskapsstödet inom rättsväsendet. Regeringen betonar att sådana initiativ tas löpande och att det pågår mycket utvecklingsarbete på området. Som exempel nämner regeringen bl.a. utvecklingen av rättsväsendets informationsförsörjning och Brottsförebyggande rådets verksamhet. Regeringen följer arbetet med att utveckla det samlade kunskapsstödet och avser att vid behov återkomma till (s. 19). Regeringen instämmer delvis (s. 7) i sjätte rekommendation om förbättrad återrapportering till . Regeringen anser sig dock ha lämnat en rättvisande bild av verksamheterna inom rättsväsendet. Regeringen framhåller att t.ex. redovisningen i budgetpropositionerna utvecklas kontinuerligt. Regeringen anför att det är en självklarhet för regeringen att redovisa en rättvisande bild till och att redovisningen förbättras kontinuerligt (s. 19). Regeringen anser att i och med skrivelsen är slutbehandlad. Antalet civilanställda inom polisen I kommittémotion 2011/12:Ju19 av m.fl. (S) (delvis) anförs det att det är ett problem att antalet civilanställda inom polisen har minskat i förhållande till antalet poliser. Enligt motionärerna har det minskade antalet civilanställda lett till att poliser måste utföra uppgifter som inte är polisiära. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 14. Nationell samordnare för det brottsförebyggande arbetet I kommittémotion 2011/12:Ju19 av m.fl. (S) (delvis) föreslås det att regeringen ska utse en nationell samordnare för det brottsförebyggande arbetet. En sådan samordnare skulle enligt motionärerna bl.a. få i uppdrag att driva på, koordinera och föreslå förbättringar i det brottsförebyggande arbetet lokalt, regionalt och nationellt. I kommittémotion 2011/12:Ju19 av m.fl. (S) (delvis) föreslås det att polisutbildningen ska bli en treårig högskoleutbildning. Motionärerna anför bl.a. att detta är en nödvändig reform som kommer att ge bättre utvecklingsmöjligheter och forskning inom området. I motion 2011/12:Ju18 av (SD) yrkande 6 begärs det att regeringen ska återkomma till med förslag om att överföra ansvaret för vissa av polisens uppgifter till andra samhällsaktörer. Som exempel på polisuppgifter som bättre skulle kunna skötas av andra aktörer nämner motionären bl.a. utfärdande av pass, omhändertagande av berusade personer, viss tillståndsgivning och omhändertagande av hittegods. Ett liknande yrkande framförs i motion 2012/13:Ju203 av (SD). Enligt motion 2011/12:Ju18 av (SD) yrkandena 4 och 5 bör polisen få utvidgade möjligheter att avvisa anmälningar. Motionären anför att det förekommer att polisen tvingas att överge sin bevakning av en brottsbelastad plats för att åka och ta emot en anmälan om brott av mindre betydelse. En konsekvens av detta kan bli att allvarliga brott begås på den plats som polisen tvingats lämna. Enligt motionären borde polisen därför ha en möjlighet att tillfälligt, t.ex. under kvälls- och , avvisa anmälningar om brott där utredningen utan skada kan vänta . I motionen föreslås det också att polisen ska ha rätt att avvisa anmälningar som uppenbart inte rör brott och som kommer att avskrivas, t.ex. anmälningar om borttappade föremål av mindre värde. Detsamma föreslås i motion 2012/13:Ju386 av (SD) yrkandena 1 och 2. I kommittémotion 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) yrkande 10 samt i motionerna 2011/12:Ju18 av (SD) yrkande 1 och 2012/13:Ju259 av och (SD) föreslås det att en tredje gången gillt-princip införs för vålds-, sexual- och narkotikabrott som har lett till fängelse. Principen innebär att en gärningsman som inom begår ett sådant brott för tredje gången alltid ska dömas till lagens maxstraff. I motionerna 2011/12:Ju18 yrkande 2 och 2012/13:Ju263, båda av (SD), föreslås det att den som har begått grova vålds-, sexual- och narkotikabrott eller deltagit i organiserad brottslighet ska ställas under obligatorisk övervakning med s.k. fotboja efter frigivningen. I motionerna 2011/12:Ju18 yrkande 3 och 2012/13:Ju213, båda av (SD), föreslås det att polisen ska kunna utfärda ordningsbot för snatteri direkt på brottsplatsen. I kommittémotion 2011/12:Ju19 av m.fl. (S) (delvis) föreslås det en utredning av hur alla de resurser som finns inom missbruksvården, , Arbetsförmedlingen osv. kan samordnas på ett bättre sätt för att ge varje individ ett relevant stöd i samband med frigivningen med en s.k. utslussningspeng. Sekretess mellan SOS Alarm och polisen I motion 2011/12:Ju18 yrkande 7 och motion 2012/13:Ju343, båda av (SD), föreslås det att sekretessreglerna ändras så att polisen får tillgång till uppgifter om akuta ärenden som SOS Alarm. Ett liknande yrkande framförs i kommittémotion 2012/13:Ju376 av m.fl. (S). Antalet civilanställda inom polisen Utskottet behandlade och avstyrkte i budgetbetänkandet ett motionsyrkande om att öronmärka medel till fler civilanställda inom polisen (bet. 2011/12:JuU1 s. 40 och 44). Utskottet uttalade då att frågan om hur många civilanställda som bör finnas inom polisen ytterst bör vara en angelägenhet för att besluta om. följde utskottets förslag (rskr. 2011/12:95). Nationell samordnare för det brottsförebyggande arbetet Utskottet behandlade och avstyrkte ett motionsyrkande om en nationell samordnare i samband med behandlingen av regeringens skrivelse 2011/12:73 Ansvar och engagemang en nationell strategi mot terrorism (bet. 2011/12:JuU21 s. 18 och 25). Utskottet kunde inte se något behov av en sådan samordnare. följde utskottets förslag (rskr. 2011/12:200). Utredningen om den framtida polisutbildningen lämnade delbetänkandet Framtidens polis (SOU 2007:39). I slutbetänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39), som lämnades , föreslås att dagens grundutbildning till polis ersätts med en högskoleutbildning. Båda betänkandena om polisutbildningen bereds inom . Utskottet har tidigare, senast i budgetbetänkandet , behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om att knyta polisutbildningen till högskolan (bet. 2011/12:JuU1 s. 40, 42 och 44). Utskottet konstaterade att frågan om polisutbildningen var föremål för beredning inom och anförde att regeringens ställningstagande i frågan inte borde föregripas. När det gäller anmälningar om brott har () uttalat att polisen har en principiell skyldighet att ta emot sådana anmälningar (se t.ex. JO 2010/11 s. 128). Huvudregeln är att polisen utan uppskov ska ta emot en brottsanmälan. En anmälan kan göras muntligen eller skriftligen hos vilken polismyndighet som helst. Någon prövning av det inträffade ska inte ske i samband med upprättandet av anmälan. Den prövningen ska i stället göras vid den efterföljande bedömningen av om det ska inledas en förundersökning eller inte. Regler om föreläggande av ordningsbot finns i 48 kap. . Ett sådant föreläggande utfärdas av en polis och innebär att den misstänkte till godkännande eller inom föreläggs ett bötesstraff (12 §§). Föreläggande av ordningsbot får utfärdas för brott som inte föranleder annat straff än böter i pengar (13 §). Regeringen får meddela föreskrifter om det högsta belopp som ordningsbot får bestämmas till, och om andra begränsningar för användningen av föreläggande av ordningsbot. Det är riksåklagaren som i samråd med väljer ut de brott för vilka ordningsbot ska bestämmas. Riksåklagaren bestämmer ordningsbotens belopp för olika brott (14 §). Att en gärningsman har begått brott tidigare är en omständighet som domstolen enligt vissa regler i ska beakta när påföljden bestäms. Den tidigare brottsligheten ska enligt dessa regler beaktas vid påföljdsvalet (30 kap. 4 § andra stycket ) eller vid straffmätningen (29 kap. 4 § ). På uppdrag av regeringen har en översyn gjorts av hela påföljdssystemet för såväl vuxna som unga lagöverträdare. Utredningen, som har tagit namnet , har bl.a. haft i uppdrag att föreslå hur domstolarna ska välja påföljd för brott och vilket innehåll de olika påföljderna ska ha. Utredningen redovisade sitt uppdrag i betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34). I betänkandet föreslås det stora ändringar i påföljdssystemet. Bland annat föreslås det att de särskilda påföljderna skyddstillsyn och villkorlig dom avskaffas. För vuxna lagöverträdare ska påföljdssystemet endast bestå av påföljderna fängelse och böter. Om ett fängelsestraff är än och den tilltalade tidigare är ostraffad ska fängelsestraffet dömas ut villkorligt. Vid återfall i brott ska det dömas ut ett villkorligt fängelsestraff med en strängare tilläggssanktion eller ett ovillkorligt fängelsestraff. Det ska också kunna beslutas att ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff ska verkställas i anstalt. Betänkandet bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motionsförslag om s.k. utslussningspeng, senast i budgetbetänkandet (bet. 2011/12:JuU1 s. 49 och 51). Utskottet ställde sig då positivt till de reformer som regeringen har genomfört för att skapa förutsättningar för ett effektivt återfallsförebyggande arbete, men ansåg inte att borde ta något initiativ till ett system med utslussningspeng. följde utskottets förslag (rskr. 2011/12:95). Sekretess hos SOS Alarm Mellan svenska staten och (SOS Alarm) finns ett alarmeringsavtal som reglerar SOS-tjänsten och vissa alarmeringstjänster. SOS Alarm ska enligt avtalet driva SOS-centraler som upprätthåller SOS-tjänsten för nödnumret 112 i hela landet. Det är alltså SOS Alarm som tar emot och hanterar alla samtal till nödnumret 112. De larmar sedan vidare till polisen, räddningstjänsten, ambulansen osv. För verksamheten hos SOS Alarm gäller lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. Enligt 4 § i den lagen får den som är eller har varit verksam hos en alarmeringscentral inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon i verksamheten har fått veta om sådant som har yttrats vid telefonsamtal som avses i 2 § (dvs. ett telefonsamtal där någon vill tillkalla eller komma i kontakt med polisen, räddningstjänsten, ambulansen osv.) och som rör en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden eller som rör förhållanden av betydelse för rikets försvar, folkförsörjningen eller förebyggandet och beivrandet av brott. När det gäller vårdärenden är SOS Alarms personal dessutom underkastad den tystnadsplikt som gäller för enskilda vårdgivare enligt patientsäkerhetslagen (2010:659). Dessa bestämmelser innebär att personalen inte obehörigen får röja vad de i verksamheten har fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden (1 kap. 4 § 6 och 6 kap. 12 § patientsäkerhetslagen). Vid bedömningen av om ett utlämnande ska anses vara tillåtet kan viss ledning hämtas i den reglering som gäller för offentlig verksamhet, dvs. i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL (se prop. 2009/10:210 s. 211-212, prop. 1993/94:149 s. 119-120 och prop. 1980/81:28 s. 23 och 28). Enligt 10 kap. 23 § OSL kan hälso- och sjukvårdssekretessen brytas bl.a. när det gäller en uppgift som rör en misstanke om brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Från Försvarsdepartementet har inhämtats att SOS Alarm har bett om en översyn av sekretessreglerna. Avsikten är att denna fråga ska hanteras inom ramen för (Fö 2011:04) pågående översyn av samhällets alarmeringstjänst. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag (dir. 2011:106 och 2012:28). Utskottet har inhämtat ett yttrande från över motion 2011/12:Ju19 (S) i den del motionen avser antalet civilanställda inom polisen. har i ett yttrande anfört följande. En verksamhet som Polisens förutsätter en mångfald av kompetenser för att vara effektiv. Sammansättningen av kompetenser ska utgå från Polisens uppdrag. Det ska finnas medarbetare med rätt kompetens, på rätt plats och . På så vis kan Polisen förebygga, förhindra och utreda brott samt ge service. En alltmer komplex verksamhet kräver kompetenser med olika inriktningar och utbildningsbakgrunder på såväl bredden som på djupet. Polisens val av arbetsmetoder och arbetssätt påskyndar denna utveckling. Roller och arbetsuppgifter förändras i organisationen. har Polisen satsat alltmer resurser på att rekrytera personer med ny och bredare kompetens. Detta gäller bland annat utredningsverksamheten som har förstärkts med civila utredare. Likaså har civila analytiker anställts på polismyndigheterna, vilket har höjt kvaliteten på kriminalunderrättelsetjänstens rapporter. En åtgärd är att fortsätta att utveckla eller rekrytera personer med denna typ av kunskap. Det framgår av Polisens budgetunderlag för perioden 20132015 bl.a. att bedömer att annan kompetens än den rent polisiära även kommer att vara en förutsättning för att förbättra verksamhetens kvalitet och resultat långsiktigt. ser därför behov för att ytterligare öka antalet anställda med specialistkompetens inom bland annat nedanstående områden, så att Polisen långsiktigt både breddar och fördjupar organisationens samlade förmåga. Teknikutvecklingen påverkar verksamhet, struktur och kultur samt skapar ständigt nya förutsättningar för kriminell verksamhet, nya brott och nya hotbilder. Exempelvis har Internet kommit att bli en viktig arena för brottslighet. Polisens arbete på Internet har flera perspektiv som kräver expertkompetens för att utvecklas. Det handlar dels om att utreda med hjälp av information på Internet, dels Polisens synlighet i brottsförebyggande syfte. bedömer att en satsning på breddad och fördjupad kompetens inte ryms inom beslutade och anvisade ramar. Tillkommande årskostnad för satsningen bedöms uppgå till . var 28 569 personer anställda inom Polisen, 20 317 poliser och 8 252 civila vilket ger andel civila . har andelen civila uppgått till; , , . Utskottet har även berett finansutskottet tillfälle att yttra sig över motion 2011/12:Ju19 (S) i den del motionen avser antalet civilanställda inom polisen. anser att det är viktigt att de statsfinansiella konsekvenserna av förslag om antalet civilanställda inom polisen beaktas inom ramen för den årliga budgetprocessen. Utskottet framhåller att det finns en bred parlamentarisk förankring när det gäller användningen av det finanspolitiska ramverket för att uppnå sunda offentliga finanser och att den s.k. rambeslutsmodellen har bidragit till den goda utvecklingen av de offentliga finanserna. Utskottet betonar vidare vikten av att nya utgifter för staten alltid föregås av en grundlig beredning av regeringen och att utgiftspåverkande beslut fattas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. yttrande i sin helhet finns i bilaga 2. Att enskilda känner förtroende för lagarna, myndigheterna och domstolarna är av fundamental betydelse för det demokratiska samhället.