bet · GZ01UbU22 · 2012-06-01 00:00:00 — har enligt sin kommittémotion 2011/12:Ub9 av m.fl. (MP) inget principiellt att invända mot förslaget att tre myndigheter inom högskoleområdet blir två och att kvalitetssäkring och tillsyn skiljs från service och internationellt samarbete. Däremot vänder sig enligt yrkande 1 mot idén att det är genom att göra om myndighetsstrukturen som man ökar kvaliteten i svensk högre utbildning. Det är enligt samma motion yrkande 3 av största vikt att en högskolemyndighet har i uppdrag att arbeta för att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter i den högre utbildningen. En högskolemyndighet bör även ha i uppdrag att stimulera intresset för högre studier generellt och att arbeta för att bredda rekryteringen till högre studier. En högskolemyndighet bör enligt samma motion yrkande 4 ha ansvar för omvärldsbevakning och analys för högskolesektorn. En omvärldsbevakning i vidare mening är nödvändig för att stärka sektorns ställning såväl nationellt som internationellt. Analysuppdraget för kvalitetssäkrings- och tillsynsmyndigheten bör inte heller begränsas till behov. nuvarande uppföljningsuppdrag bör föras över till kvalitetssäkrings- och tillsynsmyndigheten som bör ges ett mer självständigt analysuppdrag. anger i kommittémotion 2011/12:Ub11 av m.fl. (V) att det kan finnas fördelar med att renodla de berörda myndigheternas uppdrag och att skilja tillsyn och kontroll från service och information. Propositionen visar dock inte på ett övertygande sätt att samordningsvinsterna skulle bli så stora som regeringen vill göra gällande. Därtill finns det komplikationer med nya gränsdragnings- och överlappningsproblem mellan de föreslagna myndigheterna. bör därför avslå propositionen. anför bl.a. att , eller en eventuell framtida ny granskningsmyndighet, bör behålla sin självständighet från regeringen när det gäller analysuppdragets former, innehåll och utförande. Vidare framhålls uppdrag att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter och uppdraget att stimulera intresset för högre studier. Den breddade rekryteringen till högre utbildning är också en mycket viktig fråga. I en ny myndighetsstruktur bör bägge uppdragen föras över till den nya granskningsmyndigheten. Främjandeuppdrag som rör studieinformation bör också ges till en ny servicemyndighet. Vidare har starka farhågor om att studentinflytandet kan komma att minska i den föreslagna nya myndighetsstrukturen. anser att Internationella programkontoret för utbildningsområdet är en väl fungerande myndighet som fullgör sitt uppdrag. Majoriteten av myndighetens uppdrag och uppdragsgivare finns utanför högskolan. ser det därför som problematiskt att flytta över verksamheten till en ny myndighet med ett uttalat högskoleperspektiv. Utskottets uppfattning är att det är en god idé att ändra myndighetsstrukturen inom delar av utbildningsområdet så att en myndighet ansvarar för kvalitetssäkring och tillsyn och en annan myndighet för uppgifter av service- och samordningskaraktär. För att uppnå detta bör därför samtliga riksdagsbindningar när det gäller inrättandet av och Verket för högskoleservice samt deras uppgifter hävas. Utskottet delar den uppfattning som förs fram i motionerna 2011/12:Ub9 och 2011/12:Ub10 att det är viktigt att en högskolemyndighet har i uppdrag att arbeta för att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter i den högre utbildningen. Det är likaså angeläget att det finns en nationell aktör som har i uppgift att stimulera intresset för högre studier och att främja en breddad rekrytering. Enligt utskottets mening är det vidare viktigt att det finns en väl fungerande omvärldsbevakning och funktion för analys vad gäller högskolesektorn. Myndigheten för kvalitetssäkring och tillsyn bör ha ett självständigt uppdrag inom omvärldsbevakning och analys för högskolesektorn. När det gäller hur bedömning av utländska utbildningar respektive utfärdande av föreskrifter för antagning och tillträde ska hanteras bör det enligt utskottets mening ankomma på regeringen att avgöra detta. bör tillkännage för regeringen som sin mening vad utskottet anför om uppgifter för de nya myndigheterna. Därmed bifaller motionerna 2011/12:Ub9 (MP) yrkandena 3 och 4 samt 2011/12:Ub10 (S) yrkandena 3, 4 och 5. Med det anförda avstyrker utskottet vidare motionerna 2011/12:Ub9 (MP) yrkande 1, 2011/12:Ub10 (S) yrkandena 1, 6 och 7 samt 2011/12:Ub11 (V). Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) och lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Det innebär att vissa bestämmelser ändras så att den ansvariga myndighetens namn inte pekas ut. I högskolelagen (1992:1434) föreskrivs att det är som beslutar om tillstånd för universitet och högskolor att utfärda examina. Det finns också bestämmelser om att beslutar att examina inte längre får utfärdas och att ett sådant beslut ska föregås av en uppmaning att avhjälpa bristerna. Vidare finns det bestämmelser som innebär att får besluta om att ett beslut om att examina inte får utfärdas inte längre ska gälla. I lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina anges att tillstånd att utfärda examina lämnas av regeringen. I samma lag föreskrivs att beslut om återkallelse av tillstånd fattas av regeringen efter framställning av och att innan verket gör en sådan framställning ska utbildningsanordnaren ha getts tillfälle till rättelse. Regeringen föreslår att vissa bestämmelser om frågor om examina i högskolelagen (1992:1434) och i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina ska ändras så att den ansvariga myndighetens namn inte pekas ut. Regeringen anser att den ordning som finns för beslut om tillstånd att utfärda examina fungerar väl. Vissa bestämmelser i högskolelagen och lagen om tillstånd att utfärda examina bör dock ändras så att den beslutande myndighetens namn inte pekas ut i lagtexten. Regeringen föreslår att bestämmelserna utformas på så sätt att det i stället föreskrivs att det är den myndighet som regeringen bestämmer som ska avgöra frågor om examenstillstånd, att examina inte längre får utfärdas och att ett sådant beslut inte längre ska gälla. Det bör på samma sätt föreskrivas att den myndighet som regeringen bestämmer ska göra framställningar till regeringen om återkallande av tillstånd för enskilda utbildningsanordnare. En sådan teknisk ändring ligger i linje med motsvarande bestämmelser på andra områden. Utskottet delar regeringens bedömning att vissa bestämmelser i de nu aktuella lagarna bör ändras så att den ansvariga myndighetens namn inte pekas ut. Utskottet tillstyrker därmed förslaget. Nominering av vissa ledamöter i styrelserna för statliga universitet och högskolor Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om studentrepresentant i nomineringsgrupp för ordföranden och externa ledamöter i högskolestyrelse som ska utses av regeringen. Därmed bifaller delvis ett motionsyrkande med denna innebörd och avslår ett annat motionsyrkande. Bestämmelser om styrelser vid universitet och högskolor och deras sammansättning finns bl.a. i högskolelagen och i högskoleförordningen (1993:100). Enligt dessa bestämmelser består en styrelse av en ordförande och högst fjorton andra ledamöter. Dessa ledamöter utgörs av rektor, om rektor inte är utsedd till ordförande, tre representanter för lärarna, tre representanter för studenterna samt högst sju eller högst åtta ledamöter som utses av regeringen beroende på om rektor är ordförande eller inte. Även ordföranden utses av regeringen. De ledamöter utöver ordföranden som utses av regeringen benämns i det följande externa ledamöter. Företrädare för de anställda har närvaro- och yttranderätt vid styrelsens sammanträden. Ordföranden och de övriga ledamöter, som enligt 2 kap. 4 § högskolelagen ska utses av regeringen, utses enligt 2 kap. 7 a § högskoleförordningen efter förslag från lärosätet. Förslaget ska föregås av ett samråd inom och utom högskolan och avse personer med kompetens och erfarenhet från verksamhet av betydelse för eller högskolans utbildnings-, forsknings- och samverkansuppdrag. För Försvarshögskolan och gäller i huvudsak motsvarande regler. I förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan anges att Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap vardera ska representeras av en ledamot i styrelsen. Ett ändrat förfarande när vissa ledamöter utses Regeringen bedömer att ordföranden och sådana ledamöter i styrelsen för ett universitet eller en högskola som ska utses av regeringen bör utses efter förslag av en nomineringsgrupp. De nuvarande bestämmelserna om förfarandet när vissa ledamöter i lärosätenas styrelser utses infördes med anledning av propositionen Frihet att välja ett ökat inflytande för universitet och högskolor när styrelseledamöter utses (prop. 2006/07:43, bet. 2006/07:UbU11, rskr. 2006/07:122). Syftet med det ändrade förfarandet var att avpolitisera styrelserna för universitet och högskolor. Det förfarande som innebär att högskolor lämnar förslag till regeringen på ordförande och externa ledamöter i styrelserna har gällt . Förfarandet har, enligt regeringen, i de flesta fall gett välfungerande styrelser med en ändamålsenlig kompetens. Dock kan själva förfarandet inom högskolan för att nominera ordförande och externa ledamöter skapa problem i fråga om ansvarsförhållandena mellan rektor och styrelse. Detta beror delvis på att det saknas närmare bestämmelser om processen för att föreslå ordförande och externa ledamöter, utöver ett allmänt formulerat krav på samråd inom och utom högskolan. I den ovan nämnda propositionen angavs att det borde vara rektorns uppgift att avgöra lämpliga former för det samråd som ska föregå förslaget. Det kan dock uppfattas som att rektor i praktiken själv har utsett styrelsen, som det kan bli aktuellt för styrelsen att ta ställning till frågor om förtroende för rektor. Problemet riskerar att bli särskilt tydligt i det fall en konflikt uppstår mellan styrelsen och rektor. Regeringen bedömer att förfarandet för att utse ordförande och externa ledamöter i universitetens och högskolornas styrelser i allt väsentligt har fungerat väl. Med hänsyn till de nämnda problemen bör dock vissa ändringar göras. Regeringens ambition att avpolitisera styrelserna kvarstår dock, liksom bedömningen att det även fortsättningsvis bör vara regeringen som efter nominering utser dessa ledamöter. Enligt regeringens bedömning bör förslag till ordförande och externa ledamöter i ett universitets eller en högskolas styrelse lämnas till regeringen av en grupp personer. En sådan nomineringsgrupp bör utses för varje lärosäte. Det berörda lärosätet bör ha ett inflytande när personerna i nomineringsgruppen utses. I arbetet med att utse dessa personer är det därför naturligt att synpunkter inhämtas från det aktuella lärosätet. Det bör dock inte vara styrelsen som utser personerna av de skäl som har angivits ovan. Vid val av sammansättning av en nomineringsgrupp behöver det göras en avvägning mellan behovet av olika kompetenser. Det är viktigt att det i gruppen ingår någon person med god kännedom om och erfarenhet av den aktuella högskolans verksamhet. Det bör också finnas en person som har kunskap om den omgivning som högskolan verkar i. En lämplig representant för en sådan kunskap är landshövdingen i det län där det berörda lärosätet har sin huvudsakliga verksamhet, vilken också företräder ett övergripande statligt intresse. Nomineringsgruppen bör ha ett självständigt uppdrag att lämna förslag till regeringen. Gruppens förslag bör uppfylla vissa krav på dels vilka personer som får utses till styrelsen, dels hur nomineringen av ledamöterna bör gå till. Regeringen avser inte att ändra kravet i 2 kap. 7 a § högskoleförordningen på att de personer som föreslås ingå som externa ledamöter i en styrelse ska ha kompetens och erfarenhet från verksamhet av betydelse för eller högskolans utbildnings-, forsknings- och samverkansuppdrag. Likaså bör det jämställdhetspolitiska målet om jämn könsfördelning beaktas även i fortsättningen. Som regeringen anförde i propositionen Frihet att välja ett ökat inflytande för universitet och högskolor när styrelseledamöter utses, finns det inom lärosätet bäst möjlighet att utifrån de lokala behoven och förutsättningarna bedöma vem som lämpligast leder styrelsens arbete och hur styrelsen bör vara sammansatt. Även om det av de ovan beskrivna skälen behöver göras vissa ändringar när det gäller nomineringsförfarandet i syfte att renodla styrelsens och rektors roller och för att förslag inte ska lämnas av personer som är knutna till ledningsfunktioner inom lärosätet, är det enligt regeringens mening dock fortfarande avgörande att förslaget baseras på varje lärosätes förutsättningar och närmare behov av kompetens i styrelsen. Exempelvis är det avgörande att nomineringsgrupperna genomför arbetet med att identifiera kompetensbehoven i styrelsen i nära samarbete med respektive lärosäte. Det bör också även i fortsättningen ställas krav på att ett förslag till ordförande och ledamöter ska föregås av ett samråd inom och utom den . Därmed slår man vakt om ett lärosätes autonomi. Regeringens bedömningar i fråga om ett ändrat förfarande för att utse ordförande och externa ledamöter i styrelserna bör gälla för samtliga universitet och högskolor som omfattas av högskolelagen, inklusive och Försvarshögskolan. Antalet ledamöter i styrelsen Regeringen bedömer att det bör föreskrivas ett bestämt antal ledamöter i styrelsen för universitet och högskolor. Styrelsen vid ett universitet eller en högskola ska bestå av ordföranden och högst fjorton andra ledamöter. Rektor, tre representanter för studenterna och tre representanter för lärarna ingår i styrelsen. De externa ledamöterna inklusive ordföranden, om han eller hon inte är rektor, är därmed högst åtta. Efter förslag i propositionen Frihet att välja ett ökat inflytande för universitet och högskolor när styrelseledamöter utses (prop. 2006/07:43, bet. 2006/07:UbU11, rskr. 2006/07:122) togs kravet på extern majoritet i styrelsen bort ur högskolelagen (1992:1434). Ett lärosäte kan välja att föreslå ett mindre antal externa ledamöter till regeringen och på så vis påverka styrelsens storlek. Det kan innebära att majoriteten i styrelsen består av interna ledamöter. Antalet ledamöter i ett universitets eller en högskolas styrelse är beroende av hur många externa ledamöter som utses, eftersom antalet interna ledamöter är bestämt i författning. Som redovisats tidigare bedömer regeringen att förslag till ordförande och externa ledamöter i styrelsen bör lämnas av en nomineringsgrupp. Enligt regeringens mening är det inte lämpligt att gruppen dessutom ska ta ställning till antalet externa ledamöter i varje lärosätes styrelse och på så sätt avgöra om styrelsen ska ha en extern majoritet eller inte. Regeringen anser att det inte bör vara en uppgift för lärosätets styrelse att besluta om antalet externa styrelseledamöter. Detta är i stället en fråga som regeringen bör förfoga över. Ett bestämt antal ledamöter i en styrelse bör därför föreskrivas i högskoleförordningen (1993:100), vilket indirekt innebär att även antalet externa ledamöter slås fast. Regeringens bedömningar om antalet ledamöter i styrelsen bör gälla även för och Försvarshögskolan. Socialdemokraterna anför i sin kommittémotion 2011/12:Ub10 av m.fl. (S) yrkande 2 att en valberedning som föreslår styrelsens sammansättning är en god idé. Men valberedningen bör vara mycket brett sammansatt med samtliga parter representerade. En sådan beredning ger regeringen bästa möjliga underlag för att fatta ett väl förankrat beslut med den breda sammansättning av externa ledamöter som statliga universitets och högskolors uppdrag kräver. anför i sin kommittémotion 2011/12:Ub9 av m.fl. (MP) yrkande 2 att en valberedning som nominerar ledamöter i styrelserna för statliga universitet och högskolor är ett bra förslag. En sådan valberedning behöver vara lokal och ha god förankring i den region där högskolan verkar. Detta är särskilt viktigt för den regionala förankringen och högskolornas roll i den regionala utvecklingen över hela landet. ser positivt på att en lokal valberedning förutom landshövding och representant för högskolan också innefattar representanter för exempelvis näringsliv och kultur i regionen. Högskolans profil och regionens utmaningar bör vägas in när valberedningen utses. Att ordförande och sådana ledamöter i styrelserna för statliga universitet och högskolor som ska utses av regeringen bör utses efter förslag av en nomineringsgrupp är enligt utskottets mening en bra ordning. Det innebär att man kommer ifrån det principiella problemet att rektor i praktiken kan uppfattas själv ha utsett styrelsen, som styrelsen har att ta ställning till frågor om förtroende för rektor. Utskottet delar således regeringens bedömningar i fråga om ett ändrat förfarande för hur vissa ledamöter i styrelser för statliga universitet och högskolor ska utses. När det gäller sammansättningen av nomineringsgruppen är det utskottets mening att den ordning som redovisas i propositionen i huvudsak är rimlig. Dock bör nomineringsgruppen utökas med en företrädare för de studerande vid lärosätet. bör tillkännage för regeringen som sin mening vad utskottet anför om en studentrepresentant i nomineringsgruppen. Därmed bifaller delvis motion 2011/12:Ub10 (S) yrkande 2. Med det anförda avstyrker utskottet vidare motion 2011/12:Ub9 (MP) yrkande 2. Myndighetsstrukturen, punkt 3 (MP) (MP) anför: har medverkat till att det finns en riksdagsmajoritet för regeringens proposition om nya myndigheter inom utbildningsområdet. Det är nämligen i grunden en god idé att tre myndigheter inom högskoleområdet blir till två och att kvalitetssäkring och tillsyn skiljs från service och internationellt samarbete. Att arbetet med breddad rekrytering och jämställdhet samt omvärldsbevakning kunde förtydligas med stöd från och Socialdemokraterna var bra och nödvändigt. högskolor och universitet ska präglas av kvalitet, mångfald och tillgänglighet. Därför är det av största vikt att en högskolemyndighet har i uppdrag att arbeta för att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter i den högre utbildningen. Sammantaget anser jag att motion 2011/12:Ub9 yrkandena 1 och 2 inte bör leda till någon åtgärd av , men jag vill framhålla vissa aspekter. En högre utbildning av högsta kvalitet är prioriterat för . Med anledning av det aktuella betänkandet är det då viktigt att framhålla att en omorganisation av myndigheter inte är en kvalitetsreform. En myndighetsstruktur som syftar till att förtydliga den statliga kvalitetsuppföljningen av svensk högre utbildning snarare synliggör den bristande högskolepolitiken hos regeringen. Regeringen har mycket kvar att göra innan kvaliteten i svensk högre utbildning på riktigt kan stärkas. De satsningar som görs finansieras genom oklara omfördelningar och besparingar som skapar osäkerhet bland lärosätena och försvårar en kvalitetssäkring av verksamheten. Den lärarledda undervisningen är så liten som inom en del ämnen, och andelen internationella studenter minskar markant som en följd av regeringens politik. Få söker sig till lärarutbildningen, och arbetsmarknaden för akademiker förblir osäker. För har lärosätena en viktig funktion även för den regionala arbetsmarknaden och fungerar ofta som en katalysator i den regionala utvecklingen. Det är vår mening att den valberedning som har som uppdrag att nominera kandidater till högskolornas styrelser behöver ha representanter för och förankring i den region där högskolan verkar. Detta är särskilt viktigt för högskolornas roll i den regionala utvecklingen över hela landet. hade gärna sett representanter för exempelvis regionens näringsliv och kulturliv i dessa valberedningar. Högskolans profil och regionens utmaningar bör vägas in när både valberedningar och styrelser utses. Myndighetsstrukturen, punkt 3 (V) (V) anför: Genom utskottets ställningstagande om uppgifter för de nya myndigheterna tillgodoses delvis de synpunkter som framför i motion 2011/12:Ub11. Det gäller frågorna om att en högskolemyndighet ska ha i uppdrag att motverka diskriminering och främja lika rättigheter samt att en nationell aktör ska ha till uppgift att stimulera intresset för högre studier och att främja breddad rekrytering. Vidare föreslås att myndigheten för kvalitetssäkring och tillsyn får ett självständigt uppdrag i fråga om omvärldsbevakning och analys. I och med utskottets ställningstagande stärks även studentinflytandet jämfört med vad som anges i propositionen. Sammantaget anser jag därför att motionen inte bör leda till någon åtgärd av , men jag vill framhålla vissa aspekter. Vad som inte har beaktats är farhågor när det gäller att flytta över Internationella programkontoret för utbildningsområdets verksamhet till en ny myndighet med ett uttalat högskoleperspektiv. Jag menar att det är olyckligt. Internationella programkontoret för utbildningsområdet är en väl fungerande myndighet vars verksamhet endast till en mindre del är relaterad till högskolan. Jag befarar att en överföring av verksamheten till en myndighet med ett uttalat högskoleperspektiv riskerar att slå sönder väl fungerande strukturer utan att några effektivitetsvinster uppnås. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2011/12:133 Nya myndigheter inom utbildningsområdet m.m.: antar regeringens förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434). antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. godkänner vad regeringen föreslår om att tidigare ställningstaganden i fråga om inrättandet av myndigheterna och Verket för högskoleservice och deras uppgifter inte längre ska gälla (avsnitt 5.2). 2011/12:Ub9 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kvalitet i högre utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om nominering av vissa ledamöter i styrelserna för statliga universitet och högskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om jämställdhet och breddad rekrytering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om omvärldsbevakning och -analys för högskolesektorn. 2011/12:Ub10 av m.fl. (S): avslår proposition 2011/12:133. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om nominering av vissa ledamöter i styrelserna för statliga universitet och högskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att jämställdhet och breddad rekrytering är viktiga kvalitetsfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell omvärldsbevakning och omvärldsanalys för högskolesektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett självständigt analysuppdrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om uppgiften att bedöma utländska utbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att hantera både antagning och urval och föreskrifter för desamma. 2011/12:Ub11 av m.fl. (V): avslår proposition 2011/12:133 Nya myndigheter inom utbildningsområdet m.m. Förslag till lag om ändring i högskolelagen (1992:1434) Förslag till lag om ändring i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina