bet · GZ01KU20 · 2012-06-07 00:00:00 — Brukar beslut om att lokaler får diplomatisk status i efterhand delas med i eller ? Om ja, vad är syf- tet med detta? Föregicks beslutet att bevilja SDU-lokalen diploma- tisk status av några kontakter mellan olika departement (UD, Justitie- departementet, Statsrådsberedningen, Försvarsdepartementet)? Föregicks det nämnda beslutet om att ge lokalen diplomatisk status av några kontakter med den s.k. skyddssektionen vid i (som ansvarar för skyddet av beskickningar) eller (som ansvarar för personskyddet) eller Must? Varför/varför inte? Har de nämnda myndigheterna efter beslutet fått någon information om att lokalen fått diplomatisk status? Varför/varför inte? En svarspromemoria som upprättats inom översändes (bilaga A3.4.8). Av svarspromemorian framgår att främ- mande stater i inte behöver något särskilt tillstånd eller beslut av svenska myndigheter för att förvärva eller hyra beskickningslokaler. Det finns inte heller regler som hindrar beskickningar att bedriva verksamhet på olika adresser. Det är inte ovanligt, på grund av svårigheter att finna ändamålsenliga lokaler, att verksamhet bedrivs på olika adresser. I svaret anförs att vad som är att betrakta som en beskickningslokal är en objektiv bedömning utifrån artikel 1 i . En främ- mande stat anmäler vilka lokaler man anser används för beskickningsverk- samhet. Syftet med anmälan är att svenska myndigheter ska ha kännedom om vilka lokaler som används för beskickningens verksamhet och som där- med kommer i åtnjutande av immunitet och privilegier samt att möjliggöra för att fullgöra sina skyldigheter att skydda lokalerna mot intrång och skadegörelse. En anmälan om en beskickningslokal tas normalt för god, såvida det inte finns befogade skäl att tro att lokalen används för annan verksamhet än ren beskickningsverksamhet, t.ex. bostäder för diplo- mater. En anmälan om beskickningslokalers adress skickas till Utrikesde- partementets protokollsenhet. Adresserna förs därefter in i den s.k. diplomatlistan. Något beslut fattas inte. Av svaret framgår vidare att i infor- meras om beskickningars adresser i syfte att ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt att skydda lokalerna mot intrång och skadegörelse. Sådan information lämnas regelmässigt inom ramen för de löpande kontakterna mellan myndigheterna. Även Skattever- ket, som beslutar om återbetalning av moms, informeras om adresserna. Med anledning av att amerikanska ambassaden anmälde nya beskick- ningslokaler till informerades de berörda myndighe- terna, varmed torde avses och . Några kontakter med andra departementet förekom inte, anförs det i svaret. Svarsskrivelse från amerikanska ambassaden Utskottet har vidare genom en skrivelse som sändes till den amerikanska ambassaden i ställt vissa frågor. Frågorna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och utelämnas därför ur betänkandet. Ett svar inkom till utskottet (bilaga A3.4.9). I svaret anför ambassaden att det inte är deras praxis att svara på parlamentariska frågor och att man därför respektfullt avböjer att svara. Upplysningar från en f.d. protokollchef vid Utskottet bjöd in en f.d. protokollchef vid till en utfrågning med utskottet . Protokollchefen fick dock förhinder och kunde inte närvara vid utfrågningen. Hon lämnade dock vissa upplysningar via telefon till utskottets kansli. Enligt en tjänsteanteckning som gjordes efter detta samtal (bilaga A3.4.10), och som protokollchefen har läst och godkänt i efterhand, fram- går att hon inte känt till det brev som 2002 sändes från ett annat lands ambassad till en tjänsteman på UD, och som tjänst- gjorde vid protokollsenheten. Hon noterade att brevet vad adresserat direkt till tjänstemannen. Om det hade varit adresserat till protokollsenheten eller protokollchefen skulle hon ha känt till det och då sannolikt samrått med övriga i UD:s ledning, t.ex. kabinettssekreteraren och rättschefen, om sva- ret. Ett skriftligt svar skulle då också ha undertecknats av henne. Hon anser att den i brevet ställda frågan är av ovanligt slag. Kopp- lingen till protokollsenheten måste ha varit att man där hanterar frågor om ambassaders säkerhet och kontakterna med ambassadpolisen. Hon uppgav att det kan förekomma att frågor i skrivelser besvaras per telefon, men att det då bör antecknas på skrivelsen att den har besvarats på det sättet. Hon ansåg att det är önskvärt att det även antecknas vad man svarat, men att det inte alltid sker. Utfrågning med en f.d. tjänsteman vid UD Utskottet hade en utfrågning med den f.d. tjänste- man som tog emot en förfrågan 2002 från ett annat lands ambassad (bilaga B1). Tjänstemannen genomförde utbytestjänst- vid . Vid utfrågningen sade han att han fick handlingen och att han hanterade den. Han nämner att han tidigare var lite osäker på vem han kontaktade om hur han skulle hantera handlingen, om det var den dåvarande protokollchefen eller den jurist som fanns på . Men han säger sedan att det måste ha varit juristen, och att han hanterat den på hennes inrådan. Det är så han kommer ihåg situa- tionen. Han skulle nog aldrig själv ha hanterat en sådan skrivelse med tanke på att han var tillfälligt på UD, menade han. Han besvarade skrivel- sen till vederbörande som stod för den och sade att det här inte var ett ärende för UD:s protokoll och att han antog att det var polisen eller som skulle ge svar på sådana frågor. Han besvarade aldrig innehållet i frå- gorna. Han hade ingen kännedom ifall man gick vidare till polisen eller . På en fråga om det först kom ett telefonsamtal till UD och därefter en skriftlig fråga, svarade han att han bad vederbörande att skicka en skri- velse med frågorna eftersom det var svårt att få grepp om vad de handlade om egentligen. På en fråga om varför samtalet hamnade hos honom, svarade han att han hade en utbytestjänst och satt på UD . Den person som han ersatte på UD hade hand om ambassadsäkerhetsfrågor, och han menade att det väl är allmänt känt på ambassaderna vilka som arbetar med vilka frå- gor på protokollsenheten och att det kan ha varit ett skäl till att frågan hamnade på hans bord. Utfrågning med i m.m. Utskottet höll en sluten utfrågning med i . Från deltog bl.a. , biträdande länspolismästare i . Uppteckningarna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och utesluts därför i sin hel- het ur betänkandet. Följande kan dock nämnas om inriktningen på frå- gorna som ställdes. Utskottet ställde frågor om arbete med ambassa- derna, särskilt med den amerikanska ambassaden i syfte att belysa i vad mån man haft kontakter som gäller den amerikanska ambassadens övervak- ning av svenskar och vad som varit känt om den s.k. SDU-verksamheten. Under utfrågningen gavs bl.a. en allmän beskrivning om arbetet vid den sektion inom polisen som har kontakter med ambassader, den s.k. skydds- sektionen, och som är underordnad den operativa avdelningen. Efter utfrågningen med i ställde utskottet en kompletterande fråga till myndigheten. Frågan gällde vissa påståenden som gjorts från amerikanskt håll och som framgår av chefsåklagare beslut . Av beslutet framgår att det från amerikanskt håll har hävdats att det 2000 hölls ett möte mellan ambassadens säkerhetsofficer och Stockholmspoli- sens ambassadgrupp angående SDP och att båda parter var införstådda med hur SDU skulle arbeta. har det enligt före- kommit live trainings mellan SDU och ambassadsä- kerhetsgrupp. I beslutet anges också att någon dokumentation om mötet och träningen inte finns enligt uppgift från . Mot denna bakgrund önskade utskottet svar på följande fråga. Är det inom känt om det ovan beskrivna mötet respektive s.k. live-trainings mellan SDU och Stockholmspoli- sens ambassadsäkerhetsgrupp har ägt rum? Om svaret är ja, önskas dels en redogörelse för vad som är känt om dessa möten respektive de s.k. live-trainings och om eller UD respektive Säkerhetspolisen har informerats härom, dels en redogörelse för even- tuell dokumentation av frågan inom . Som svar inkom en skrivelse från Polismyndighe- ten (bilaga A3.4.11). Skrivelsen innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Dessa uppgifter utesluts därför ur betänkandet. Den av utskottet ställda frågan besvarades nekande. Av svaret framgick vidare att det inte har framkommit att det inom myndigheten finns känne- dom om att ett möte skulle ha ägt rum 2000 om SDU mellan amerikanska ambassaden och polismyndighetens ambassadsäkerhetsgrupp och inte hel- ler att det skulle ha ägt rum s.k. live trainings mellan SDU och polismyn- dighetens ambassadsäkerhetsgrupp. I svaret anförs det att myndigheten vid beredningen av svaret har tagit del av vissa förhör med den förre chefen för ambassadsäkerhetsgruppen i förundersökningen som leddes av chefs- Motsvarande frågor ställdes till den f.d. che- fen. Han anförde att SDT, vilket är en annan förkortning, nämndes för honom vid en händelse , vilket också finns redovisat i åklaga- rens nedläggningsbeslut. Sammanfattningsvis framgick av förhöret att han hade varit på ett möte med en person med anknytning till amerikanska ambassaden vid den nämnda tidpunkten. Mötet gällde ett säkerhetsprogram för ambassader, som startats på grund av två attentat mot ambassader i , och att ambassaden skulle bilda en SDT. Arbets- uppgifterna för SDT skulle vara strikt observation av ambassaden och residenset. Han betonade att det han fick kännedom om gjorde att han såg verksamheten som harmlös och att den inte inkräktade på svensk lagstift- ning eller det bevaknings- och skyddsansvar som var ålagt som värdland. Polismyndigheten nämnde i sitt svar också att man på chefsåklagarens begäran gått igenom relevanta diarier och arkiv gällande tidsperioden , men att inga dokument som kan asso- cieras till den aktuella SDU-verksamheten hittades. höll utskottet en sluten utfrågning med Säkerhets- polisen. Från deltog bl.a. dåvarande chefen för , generaldirektör . Uppteckningarna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och utesluts därför i sin helhet ur betänkandet. Följande kan dock nämnas om inriktningen på frågorna som ställdes. Vid utfrågningen ställdes frågor om vad som varit känt inom om den amerikanska ambassadens övervakning av svenskar i . Vidare ställdes frågor om rutiner för informationsutbyte mellan och andra svenska myndigheter respektive regeringen. hade utskottet dels en öppen utfrågning, dels en sluten utfrågning med justitieminister . Utskottet började med den öppna utfrågningen (bilaga B3). Justitieministern inledde med att anföra att när SDU-verksamheten blev känd i medierna var diskussionerna omfattande och frågorna många. De rörde både vad myndigheter och tjäns- temän i visste om verksamheten och om regeringen sanktionerat eller godkänt den. Justitieministern jämförde med två tidigare granskningar som hon hade varit med om i och sade att i båda dessa fall hade haft en aktiv roll i själva ären- dena, vilket inte är fallet i detta ärende. Justitieministern fortsatte med att säga att fick infor- mation första gången om att säkerhetspolisen miss- tänkte att amerikanska ambassaden bedrev verksamhet liknande den som påträffats i . Justitieministern blev informerad dagen därpå efter att säkerhetspolisen hade fått bekräftat att den amerikanska ambassaden hade ett SDU-program i . Hon framhöll att hon alltså inte hade haft någon kännedom om amerikanska ambassadens övervakning i före och inte visste någonting om den innan histo- rien blev känd i medierna. informerade justitieministern vid en presskonferens om vad man då visste om den amerikanska ambassa- dens övervakning i . När fick information om den här verksamheten påbörjades ett intensivt arbete för att ta reda på sak- förhållandena. Ansträngningarna avbröts när åklagare beslutade att inleda en förundersökning, dels om själva ambassadövervak- ningen, dels om tjänstefel vid . Det framkom senare vid utfrågningen att kabinettssekreteraren kallade till sig den amerikanske ambassadören och klargjorde hur man ansåg att man ska arbeta i . Vid utfrågningen ställdes en fråga om justitieministern ansåg att reger- ingen har en fullgod bild av och information om vilken verksamhet SDU-enheten har bedrivit och vilken typ av uppgifter man har rapporterat in till ambassaden och den amerikanska databasen. Justitieministern besva- rade frågan jakande. Hon sade att man har information om vad det är för typ av verksamhet och att man också har gått igenom vilken eventu- ell information som kunde ha funnits eller fanns hos myndigheterna. Verksamheten finns beskriven på amerikanska webbsidor. Det har också förekommit samtal mellan amerikanska ambassaden och myndigheterna för att klargöra vad verksamheten gick ut på, när den startades och hur den såg ut, så den informationen har vi, svarade justitieministern. Däremot vet man inte i varje del vilken information de har tagit till sig eller hur den har sett ut. På frågan om justitieministern anser att det är klarlagt att verksamheten har varit förenlig med svensk lag, svarade hon att den verksamhet som bedrevs var något som myndigheter och departementet inte hade känne- dom om. Det finns regler för vilken typ av verksamhet ambassader och andra kan ha, och det är viktigt att informationen följer den praxis och de regler som finns. Enligt hennes uppfattning saknades den information som vi borde ha haft. Det är ett av skälen till att det finns anledning att granska den här frågan. Det är viktigt att och annat följs när det gäller de olika beskickningarnas verksamhet i . På det viset har den här frågan inneburit att man har klargjort och tydliggjort vad som är viktigt. Justitieministern framhöll också att som ett led i verk- samheten har haft i uppdrag att informera om och tydliggöra vilka lagar och regler som faktiskt gäller i , och det tycker hon är ett steg framåt. Utifrån den information vi har, sade justitieministern, kan man nog inte ifrågasätta lagenligheten. Vad man saknade var information om att SDU- verksamheten bedrevs i , och det var enligt justitieministern olyck- ligt. Det är också något som den amerikanska ambassaden beklagat, framhöll hon. På en fråga om hur tolkningen av påverkat regering- ens agerande svarade ministern att man avbröt arbetet i departementet i samband med att åklagarna inledde sina förundersökningar. Det ligger i sakens natur att det då är åklagarna som har att arbeta med ärendena. Åkla- garna har inte kunnat styrka att det finns något som strider mot lagen, men har också konstaterat att sätter vissa begränsningar för de utredningar man kan göra. Hon menade att det är alldeles uppenbart att och regeringen inte har haft information om SDU- verksamheten förrän vid de tillfällen som hon har angett. Man har inte heller haft anledning att ana att den har funnits utifrån de ganska spora- diska indikationer som möjligen skulle kunna finnas. Vid utfrågningen framkom också att justitieministern hade samtal med den norske justitieministern i samband med ett den 89 novem- ber 2010 för att informera sig om vad man skulle göra i där liknande verksamhet pågått. Ministern såg då till att man fick översänt den information som den norske ministern avsåg att ge till . En annan fråga gällde om någon översyn av rutiner internt i eller i styrningen av myndigheter var föranledd av att det hade funnits viss kunskap om verksamheten hos vissa andra myndigheter än , och att den lokal som användes till SDU-verksamheten fick diplomatisk status . Justitieministern svarade att det intressanta är att regeringen inte hade kännedom om denna lokal som angavs, eller vad den användes till. Justitieministern sade också att man kan fundera över i vilket skede som information ska komma till regeringen, och att det varierar från fall till fall när Säkerhetspolisen ska informera regeringen. Det beror på uppgiftens art och med vilken styrka som uppgiften talar för ett visst förhållande, dvs. om man kan sätta in den i någon typ av sammanhang. Det finns inga bestämmelser som anger exakt vilken typ av uppgift som ska delges regeringen och hur styrkt en sådan uppgift ska vara innan delgivningen eller när delgivning ska ske. Enligt 10 kap. 13 § i regeringsformen ska statliga myndigheter hålla che- fen för underrättad när en fråga som uppkommer inom en myndighet har betydelse i förhållande till en annan stat eller till en mellanfolklig organisation. Säkerhetspolisen är den som närmast ger information till . Säkerhetspolisens uppgift är att bedöma hotbilder och risker för skyddspersoner och att inom polisväsendet samordna planering och förberedelse av denna verksamhet. sen ansvarar också för den operativa ledningen av närskydden mellan polismyndigheterna i . I är det skyddssektionen som har operativ ledning av distansskydden. De myndigheter som agerar mot har visserligen inte detaljerade bestämmelser om när information ska ges, men det finns ändå regler för detta. I normalfallet kommer också återkommande rappor- ter till om händelser och information som man har, vilket enligt justitieministern är riktigt. Hon sade att hon tror att det är ogörligt att i detalj reglera när information ska lämnas och vilken informa- tion som ska lämnas. Det måste vara en fråga om att man har ett kontinu- erligt informationsutbyte och att det görs bedömningar. Det förutsätts då ofta att man kan ta en enstaka information och sätta in den i ett samman- hang, vilket kan vara ett ganska mödosamt arbete, anförde ministern. återkom man till denna fråga och ministern sa då att den informa- tion som har funnits i , inte i regeringen, om SDU-verk- samheten har varit av mycket sparsam art och väldigt fragmentarisk i flertalet delar. En fråga anknöt till att man från amerikanska ambassadens sida sagt att man när det gäller SDU-verksamheten var instruerad att samarbeta med lokala myndigheter. Ministern sade att man ställt en direkt fråga till och polisen om man hade kännedom om denna verksamhet och om denna kunskap fanns, och att svaret man fick var nej. Uppteckningarna från den slutna utfrågningen innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och som därför inte tas med i betänkandet. Nämnas kan dock att utskottets frågor bl.a. handlade om hur informationsutbytet mellan svenska myndigheter, såsom och polismyndigheterna och mel- lan myndigheterna och regeringen, fungerar. Frågor ställdes även om hur information överlämnas i samband med regeringsskiften. höll utskottet en utfrågning med statsminister (bilaga B12). Statsministern anförde att när genom Justitiedeparte- mentet fick kännedom om verksamheten påbörjades ett arbete för att ta reda på sakförhållandena. informerade justitieministern vid en presskonferens om vad regeringen då visste om den amerikanska ambassadens övervakning i . Ansträngningar i att ta reda på sakförhållandena avbröts när åklagare beslu- tade att inleda förundersökning dels om själva ambassadövervakningen , dels om tjänstefel vid den 9 novem- ber 2010. Åklagaren fattade beslut om att lägga ned förundersökningen vad gäller olovlig underrättelseverksamhet, brott mot personuppgiftslagen och brott mot tystnadsplikt. I har vi myndigheter som har i uppdrag att förebygga, upptäcka och beivra brott, däribland olovlig underrättelseverksamhet. Statsministern uttryckte förtroende för myndigheternas arbete och för att de i detta arbete beaktar allas likhet inför lagen. SDU har utretts av svenska rättsvårdande myndigheter. Åklagaren har i ett utförligt beslut om ned- läggning av förundersökningen redovisat sin bedömning av verksamheten. Visserligen konstaterar åklagaren att utredningen inte fått tillgång till allt material med hänvisning till bestämmelserna i och att förundersökningen i en viss del får läggas ned därför att det inte går att bevisa att brott har förekommit. Men åklagaren konstaterar också i beslutet att det inte har framkommit något som talar för att en olaglig verksamhet i övrigt har förekommit. Statsministern anförde att man måste förutsätta att myndigheterna följer lagar och regler och att de i syfte att frågor inte ska falla mellan stolarna delger varandra information i den utsträckning de bedömer lämpligt och möjligt. En myndighet som bedömer att den inte kan fullgöra sina uppgif- ter av något skäl har att uppmärksamma ansvarigt departement på detta. Statsministern framhöll att företrädare för regeringen på sedvanligt sätt har talat med företrädare för det land som bedriver SDU-verksamheten. Och som justitieministern redogjort för kallade företrädare för Utrikesde- partementet till sig den amerikanska ambassadören för att klargöra vår syn på hur man ska arbeta i . Det skedde strax efter att det blivit känt för justitieministern att verksamheten bedrevs även i . Statsminis- tern sa vidare att man har väl upparbetade rutiner för hur information i frågor som rör exempelvis rikets säkerhet delas till berörda i . Det finns inga bestämmelser som anger exakt vilket slags informa- tion som ska delges eller regeringen av förklarliga skäl. Sådana bestämmelser skulle bli väldigt svåra att formulera. På frågan om statsministern tycker att han har full kontroll på den verk- samhet som den amerikanska ambassaden har bedrivit, svarade statsminis- tern bl.a. att han förutsätter att rättsvårdande myndigheter ser till att lagar och regler följs i . Statsministern fick också frågan om det var rik- tigt att avbryta regeringens undersökning på grund av att åklagaren satte igång en förundersökning. Statsministern svarade jakande, och sa att det är rent nödvändigt att vi avbryter våra egna undersökningar i ett läge där det blir fråga om en rättsutredning. Granskningen har visat att den s.k. SDU-verksamheten inte har varit känd för regeringen förrän . Det är också klarlagt att varken regeringen eller några svenska myndigheter har sanktionerat eller på något sätt godkänt den nämnda verksamheten. När regeringen fick kännedom om SDU-verksamheten inleddes ett arbete med att ta reda på sakförhållandena. Dessa ansträngningar avbröts dock när åklagare beslutade att inleda dels en förundersökning den 8 novem- ber 2010 om olovlig underrättelseverksamhet, dels en förundersökning om tjänstefel vid i . Enligt utskottets mening har regeringen visat en alltför stor passivitet i frågan. En jämförelse kan göras med hur motsvarande situation hanterades i . Där presenterade justitieministern en redogö- relse för i vilken han presenterade en rad åtgärder som skulle vidtas mot bakgrund av det som hade inträffat i . Om inte annat efter att förundersökningarna hade lagts ned borde även den svenska reger- ingen ha kunnat vidta liknande åtgärder. Utskottet kan vidare konstatera, vilket också åklagarens beslut om att lägga ned förundersökningen om olovlig underrättelseverksamhet visar, att det har funnits viss, om än fragmentarisk, information som kan kopplas till SDU-verksamheten inom polismyndigheten i och samt även inom . Det har även i granskningen framkom- mit uppgifter av visst slag som enligt utskottets mening borde ha nått regeringen än vad som blev fallet. Utskottet förutsätter mot denna bakgrund att det görs en översyn av hur informationsutbytet mellan dessa myndigheter fungerar och vilken information som bör vidare- befordras till regeringen i frågor som aktualiserats i granskningen. I en sådan översyn bör också ingå att se över rutinerna för informationsutbyte mellan olika departement, framför allt och Utrikesde- partementet. 4 Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning 4.1 Användningen av regeringens webbplats i samband med vissa intervjuer av statsministern I en anmälan som kom in till , bilaga A4.1.1, begärs att utskottet granskar användningen av regeringens webbplats i samband med vissa intervjuer av statsministern. Anmälaren framhåller att de händelser som inträffat i samband med det ovannämnda är konstitutionellt problematiska i tre hänseenden, dels användningen av de resurser och medel som statsministern har till sitt förfogande för sin tjäns- teutövning, dels frågan om huruvida regeringens webbplats såsom myndig- hetswebbplats och officiell informationskanal för regeringen ska användas för denna form av debatt, dels den konstitutionella lämpligheten i att det via regeringens webbplats uttalas kritik mot en enskild tidning.