bet · H001FiU1 · 2012-11-13 00:00:00 — På grund av rättsliga hinder i fördraget kan dock inte medlemsstater utanför euroområdet erbjudas en fullständig avslutning. Jag tror att möjligheten att välja, om man vill vara med i den gemensamma tillsynsmekanismen eller inte, borde minska den tveksamhet som har känt inför detta projekt. Jag hoppas att vi kan räkna med att på ett konstruktivt sätt deltar i den kommande lagstiftningsprocessen. Ordföranden: det en fördragsändring som kommissionären syftar på? EU- kommissionär : På kort sikt anser jag att vi kan göra mycket gällande förstärkandet av den ekonomiska unionen utan till exempel det two pack som ni har på bordet. På samma sätt är det när det gäller konceptet med en bankunion: Man kan göra det utan fördragsändringar. Men när man talar om vidareutvecklingen av den ekonomiska unionen är det nästan oundvikligt att förbereda fördragsändringar. Jag tror att det är bättre att vi tar utgångspunkten i att först diskutera substansen, vad som behövs, och sedan vad som behövs angående fördraget och lagliga frågor. Ordföranden: för det! I den här omgången ställdes det också frågor till statssekreterare , som får ordet. Statssekreterare : Jag kan lite snabbt beröra Per fråga rörande den privata skuldsättningen. Det finns en lite förmildrande omständighet: Vi har faktiskt sett att skuldsättningstakten nu avtar. Det är jättebra, för detta är naturligtvis något som vi måste hålla ögonen på. Kommissionen säger att i det här läget är det framför allt hushållens skuldsättning som är det viktiga. Under 90-talskrisen såg vi att de kommersiella fastigheterna, det vill säga företagens balansräkningar, skapade ett stort problem för svensk ekonomi. För att komma tillbaka till hushållen: Den stora skuldsättningen där rör bolånen. Där har det skett en del reformer och varit en del diskussioner. Det gäller delvis att bankerna ska ha hög kapitaltäckning för att kunna hantera eventuella kriser framöver. Men det finns också något som jag tror är väldigt värdefullt: en levande diskussion i samhället. Det handlar inte bara om kommissionen, utan har gått in och gjort stresstester, och har gjort en djupgående analys av fundamenta runt bostadsmarknaden i . Det finns ett bolånetak, och där har gått in med rekommendationer. Det diskuteras ganska livligt om amorteringar, om det ska lagstiftas om amorteringskrav. Över huvud taget tror jag att medvetenheten är betydligt större. Kommissionen pekar också på att man har större risk om man har en större andel rörliga lån. Man bör försöka stimulera till bundna lån hos hushållen. Man är kanske också inne på att ränteavdrag bör fasas ut och tas bort. Som de flesta ekonomer pekar man också på att en fastighetsskatt är en bättre skatt än många andra skatter, vilket kan vara en anledning till att bostadspriserna i har ökat. Detta är något som regeringen håller ögonen på. Det har skett en del, men det är naturligtvis viktigt att fortsätta att titta på utvecklingen, så vi ska absolut vara på tårna. Ordföranden: lär återkomma även till den frågan. Nästa parti i storleksordning är , som företräds av . (SD): Tack, fru ordförande! Jag tror inte att jag är den enda som upplever att det under eurokrisen lite grann har utkristalliserats två läger. Det ena lägret har kanske en lite mer expansiv syn på finanspolitiken och har större ambitioner om ytterligare centralisering av den makroekonomiska stabiliseringspolitiken, ofta som en del av att man har mer långtgående ambitioner också beträffande den europeiska integrationen. I det lägret finner man sannolikt större delen av kommissionen. Sedan finns det ett annat läger som är mer restriktivt och som snarare lite grann vill dra i nödbromsen, när man ser den nuvarande utvecklingen, och vill betona det nationella ansvaret för egna skulder som har genererats. I finska YLE för inte så länge sedan publicerades det en artikel. Där påstod man att kommissionär bland annat skulle ha sagt att ECB:s beslut att köpa obegränsat med statsobligationer i krisande länder skulle vara ett beslut som stärker förtroendet för unionen och för euron. Men på motsatt ser vi till exempel största ekonomi, , där man har en ganska annorlunda uppföljning. Bland annat uttryckte centralbankschefen just med anledning av den här diskussionen att ett obegränsat uppköp av statsobligationer är direkt att jämföra med att sätta i gång sedelpressarna obegränsat och trycka obegränsat med sedlar för att direkt finansiera krisande regeringar. Även den finska regeringen har uttryckt ganska skarp kritik mot den nuvarande utvecklingen med den mer expansiva linjen. Jag undrar hur den kluvenheten inom eurozonen påverkar förmågan att samarbeta kring lösningar av den nuvarande krisen och påverkar förmågan att hålla samman unionen på . Sedan undrar jag ifall kommissionären anser att det finns ett starkt och brett förtroende för den nuvarande utvecklingen, som går mot ökad integration och överstatlighet. Ordföranden: för det! Då går vi vidare till , som här representeras av . (KD): Tack för det, fru ordförande! En unions överlevnad bygger mycket på ömsesidigt ansvarstagande men också att i de flesta fall ha det gemensamma bästa för ögonen. Den här skuldkrisen kan man utgå från är en förtroende - tillitskris som vi är inne i. Mer centrala regelverk orsakas oftast av att vi inte har haft det gemensamma bästa för ögonen, varken medborgare, företag, banker eller regeringar i varje fall inte i nog stor omfattning. Vissa beslut har tagits, men inte med det gemensamma bästa för ögonen. Vissa beslut borde ha fattas, men fattades inte av olika orsaker man har inte vågat eller velat ta de besluten. Paradoxen i detta är faktiskt att med mindre av det gemensamma bästa för ögonen måste man kompensera med starkare regelverk och mer centralmakt och centralfokusering. Men ur en kris kan det alltid komma något gott det vet vi också. Min fundering och min fråga till kommissionären är: Hur arbetar du och kommissionen med att vi ska få så många som möjligt att i större utsträckning agera för det gemensamma bästa, i syfte att inte behöva ta till så långtgående centrala regelverk och styrningar för att centralisera makt i EU? Hur ser du på det långsiktiga arbetet? Ordföranden: så mycket! Sist i denna runda blir , som representeras av . (V): Tack så mycket, och tack till kommissionären och statssekreteraren för era inledningar! Jag har två frågor. Den ena är till kommissionär . Om man tittar på de beslut som tog mellan ser vi att kommissionen godkände , motsvarande av EU:s bnp, i statligt stöd till finansiella institut. Det är en enorm summa som har lyfts från bankernas aktieägare till skattebetalarnas axlar. Jag skulle gärna vilja ha ett svar. Hur tänker kommissionen tillse att skattebetalarna får tillbaka de pengarna? Jag menar att de här besluten ökar risken för framtida finanskriser, eftersom bankägarna nu är mycket medvetna om att skattebetalarna går in och tar över både skulder och risker. Jag har också en fråga till statssekreterare som också handlar om den privata skuldsättningen. Du säger att ni har vidtagit en del åtgärder. Ja, det har man gjort. Det har varit många bra åtgärder. säger du att ökningstakten avtar. Men vi har fortfarande en ökning och en mycket stor kris runt omkring oss, och regeringen räknar med att vi fortsättningsvis ska ha massarbetslöshet. Jag undrar helt enkelt om det inte vore rimligt att införa ett amorteringskrav på nya lån som ett sätt att minska skuldsättningen men också hålla prisutvecklingen på bostadsmarknaden nere. Jag tror att det skulle vara bra för dem som är skuldsatta men också för samhällsekonomin i stort. Då kunde skuldsättning över till exempel vara en möjlig väg för att införa amorteringskrav för nya lån. Ordföranden: så mycket för det! Då ger jag ordet till kommissionären. EU- kommissionär : Tack så mycket! När det gäller fråga om och dess beslut om att möjligen ingripa på andrahandsmarknaderna och kopplat till detta beslut från : Det går utöver mina befogenheter. Av goda skäl betonas ofta att vi ska respektera ECB:s oberoende. Kommissionen kommenterar inte dess agerande. Låt mig påpeka att ordförande , som lade fram beslut och även , när de lade fram beslutet för monetära transaktioner betonade att man har fattat detta beslut eftersom man anser att euron inte är irreversibel och har hyst tvivel kring hållbarheten för euron. Detta har lett till att penningpolitikens mekanismer har fungerat sämre, och det har inte kanaliserats på ett effektivt sätt, så som det bör vara i en monetär union. Det är alltså motiveringen till ECB:s styrelses beslut. Jag kan säga att jag verkligen förstår dessa motiveringar, också med tanke på ECB:s mandat. Genom detta beslut har ECB lagt fast ramen för villkoren, i den händelse ett eller flera medlemsländer skulle försöka söka stöd från europeiska stabilitetsmekanismen och från ECB. Om en sådan begäran kommer in är det den europeiska stabilitetsmekanismen på grundval av rekommendationer från kommissionen och ECB som skulle definiera detta eller framför allt som skulle definiera villkoren för ett tänkbart ingripande på primärmarknaderna. Men det är ECB, som ju beslutar oberoende, som skulle besluta om huruvida man ska gå vidare även när det gäller sekundärmarknaderna för att hjälpa till att få ned icke hållbara lånekostnader. Det är själva logiken i detta. Vi stöder denna modell. Den har redan fått vissa konsekvenser i fråga om att få ned de värsta excesserna på finansmarknaden. När det gäller frågan från om hur vi försöker se till att EU och medlemsländerna fungerar bättre tillsammans, utan att det på något vis ifrågasätter medlemsländernas rätt till beslutsfattande, kan jag egentligen säga att vi när det gäller krishanteringsområdet inom eurozonens skuldkris inte har lyckats arbeta med den normala gemenskapsmetoden, vilket i praktiken innebär att kommissionen har initiativrätten och att medlemsländerna beslutar i rådet med kvalificerad majoritet och att har rätt till medbeslutande. För mig, inte bara som kommissionär utan som en engagerad europé, är gemenskapsmetoden den metod som gör att EU fungerar och verkligen levererar. Vi har ju erfarenhet eller mer av det. När det handlar om krishantering, till exempel stabilitetsfonderna och EFSF, har vi behövt arbeta under anonymitet. Det har lett till att beslut har fattats för sent och med för lite effekt. Det har förlängt krisen. Om vi vill ta oss ur krisen måste vi kunna fatta beslut snabbare och mer effektivt tillsammans på europeisk nivå. Det innebär att alla 17 länderna i euroområdet och de europeiska institutionerna måste kunna komma ur sina problem med ekonomin, för annars har vi ingen gemensam grund för ekonomin i . Det är min syn på detta. Därför kan vi inte lita på något annat sätt på den medellånga siktens diskussion om hur vi ska förbättra den ekonomiska och monetära unionen. I fråga om andra frågor har vi verkligen stärkt banktillsynen inom EU. Vi håller just på att implementera detta nya ramverk och nya reformer med starkare banktillsyn och även tillsyn av finansmarknaderna. Det handlar också om makrofinanserna med den europeiska systemriskstyrelsen där också spelar en viktig roll, en nyckelroll, i beslutsfattandet i arbetet med den europeiska systemrisken. Jag hyser alltså större förtroende när det gäller vår förmåga att ta itu med och förebygga finanskriser nu och för framtiden än vad vi tyvärr har fått se prov på tidigare. När det gäller att ta med den privata sektorn, alltså investerarna och investerarnas ansvar för bankers misslyckande, är kommissionens förslag när det gäller reglerna för bankerna och de gemensamma europeiska reglerna för banker en del av det tidigare beslutspaketet som alltså nu ligger på rådets bord och parlamentets. Där finns det tydliga regler kring hur riskinvesterare måste åta sig ansvar för riskerna när bankerna får problem. Vi kan fortfarande förbättra detta, och jag ser fram emot att kunna förbättra detta tillsammans med den svenska . Ordföranden: har utrymme för några frågor till från särskilt intresserade ledamöter. (V): Ursäkta, men jag har inte fått svar på min fråga till . Ordföranden: Då ska vi ge statssekreteraren möjlighet att svara på frågan om amorteringskrav och annat. Statssekreterare : Som jag sa vill jag absolut inte försöka skyla över att denna privatsektorskuld finns. Den är mycket viktig. Vi har vidtagit en rad olika åtgärder på detta område. Det som jag inte nämnde var det som rör den analys som kommissionen har gjort och som också landar i, nämligen att det också finns fundamenta så att säga och att det är ett utbudsproblem att priserna är så höga. Där ska det också vidtas åtgärder för att man ska försöka få i gång bostadsbyggandet. Det handlar om handläggningstider för byggärenden och kanske också om förslag rörande att utnyttja det befintliga bostadsbeståndet bättre. Det är ytterligare åtgärder. När det gäller krav på amortering eller inte är det en betydligt senare fråga hur man ska se att det är en konsumentupplysning. Folk måste bli mycket mer medvetna om vad det innebär att inte amortera sina skulder. Men det är så att säga också ett privatekonomiskt val där många hushåll kanske snarare väljer att ha denna typ av skulder och konsumera mer i nutid. Det handlar om, som sägs här, att försöka upplysa. Om denna skuldutveckling inte minskar får man fundera på vilka nya och kanske skarpare åtgärder som man måste vidta. Ordföranden: Då går vi in på nästa frågerunda. (S): Min fråga handlar om de ekonomiska stabiliseringsmekanismerna generellt och även om terminen. De är mycket avhängiga av det folkliga förtroendet. Som Europavän tycker jag att det alltid är ett pedagogiskt problem när det ekonomiska samarbetet behöver sätta in ännu en kontrollmekanism. Jag upplevde det till exempel när stater begärde undantag från stabilitetspakten. När inte ens stater kan följa de regelverk som finns är det ett pedagogiskt problem att förklara för människor vad det finns för hållbarhet i systemet. Att det europeiska samarbetet är viktigt för den demokratiska och sociala integrationen i tror jag att de allra flesta kan vara eniga om. Det är inget problem att beskriva det för väljarna. Däremot när detta samarbete kräver ekonomiska åtgärder som saknar folklig förankring försvinner också förtroendet för det som var ursprungstanken. Därför skulle jag vilja att kommissionären reflekterar över sin roll som medlem av som det europeiska samarbetets motor. Hur ser man inom kommissionen på arbetet för den demokratiska integrationen och den ekonomiska integrationen när de inte går hand i hand utan nästan motverkar varandra? Hur ser man på det, och hur ser man på sin egen roll i det europeiska samarbetet? (M): Jag vill spinna vidare på den förra frågan om regelverk. När vi utvärderar det svenska budgetregelverket är det ofta som vi kommer fram till att en viktig anledning till att det har fungerat är att vi har velat att det ska fungera och att det har funnits en bred politisk uppslutning runt det. När man tittar på olika regelverk runt om konstaterar man att om stödet för regelverket inte finns då finns det alltid en väg runt det. Då blir min följdfråga: Vad är det som gör att vi ska tro att regelverket kommer att fungera ? Det är bara att konstatera att när det gäller de regelverk som vi har satt upp inom unionen, framför allt runt euron, har vi på det ena eller andra sättet rundat regelverken. Vad är det som gör att vi nu har nått en punkt där vi ska tro på det? Den amerikanske presidenten sa: Speak softly and carry a big stick. Kommer det att finnas a big stick som gör att vi följer regelverket? Jag skulle vilja att kommissionären lite grann reflekterar över krishantering nu när man har kommit på obestånd. Det är flera länder som har hamnat i situationer där man har haft makroekonomisk obalans, och man har tagit sig an dessa problem på olika sätt. Jag skulle vilja säga att det finns ett antal framgångshistorier i . är ett sådant land och även . Men även i och har man vidtagit strukturella åtgärder som gör att man är på rätt väg. När det gäller att det blir så olika framgångsrikt i olika länder undrar jag på vilket sätt kommissionen kan arbeta för att ta dessa goda exempel och vinna gehör hos dem som kanske har det lite svårare politiskt att genomföra de strukturella reformerna. EU-kommisionär : Jag ska först svara på fråga, men svaret gäller även delvis fråga. Vi har verkligen ett nytt regelverk i kraft i unionen. Jag gav ett exempel gällande , men det gäller egentligen alla medlemsländer. Vi har mycket mer effektiva instrument för att garantera att stabilitetspakten i sin nuvarande reformerade form verkligen appliceras och tas på allvar. Det är mycket viktigt för att garantera att vi kan ha stabila offentliga finanser i . Frågan gällde kommissionens roll och även min roll. Jag vill bara säga att kommissionen från demokratisk synvinkel har så mycket demokratisk legitimitet som medlemsstaterna vill ge kommissionen, det vill säga att kommissionens valmetod har förankrats till nuvarande fördrag. Såsom vi väl vet är det ett indirekt val genom medlemsstaternas förslag och Europarlamentet som till slut bestämmer. har inte accepterat några kandidater till kommissionen, och det har varit en mycket seriös process i fråga om acceptans från sida. Jag kommer ihåg det mycket väl därför att jag har deltagit i parlamentariska hearingar två gånger 2004 och en gång 2009 och 2010. Men som jag sa är kommissionens roll att definiera fördraget. Genom att till exempel reformera Economic Governance i Europeiska unionen kan vi utveckla metoder genom att kommissionens ansvar kan förstärkas och den demokratiska legitimiteten förbättras. När det gäller frågan om att vilja kan jag säga att politik är att vilja, men ekonomi är att välja, såsom säger. Men jag tror att den ekonomiska politiken också är att vilja, och det är helt rätt att det är mycket viktigt att vi kan ha en stabilitetskultur i Europeiska unionen. Jag anser att vi behöver förnya attityderna efter finanskrisen, som har varit mycket hård i många delar av . Vi behöver också nya instrument som vi delvis har fått så att vi kan förstärka den ekonomiska politiken som syftar till hållbar tillväxt och hälsosamma offentliga finanser. Vi har verkligen några framgångshistorier gällande länder som har haft svåra makroekonomiska obalanser. och nämndes här. På Ekofinmötet hade vi en diskussion om och . är på gång att komma tillbaka till marknaden så att man bättre kan finansiera sig själv utan stöd från sina europeiska partner. Tillväxten har förstärkts i . Även exporten och industriproduktionen växer i . Det ser alltså ut som om kan vända tendensen och egentligen enligt de flesta har vänt tendensen genom att exporten och industriproduktionen har förstärkts, även om den inhemska efterfrågan är ganska svag, vilket egentligen är en del av en balanseringsprocess som går igenom . har också respekterat programmet och har haft bättre exporttillväxt än förväntat. Men den inhemska efterfrågan har varit något svagare. Det är egentligen en spegelbild av förstärkande export. har fortfarande ett arbete att göra för att nå sina mål i fråga om överskott i den offentliga ekonomin. Jag är i grunden en komparativ politisk ekonomist, och jag funderar ofta på likheter och olikheter. Det ser ut som om det finns några gemensamma element i och i till exempel , nämligen att det finns en stark vilja och en stark nationell enighet om att reformera landet. Det finns en relativt flexibel ekonomi som har genomgått strukturella reformer som hjälper till att komma tillbaka från svåra tider. Om man jämför med och finns det en orsak till att har haft det svårare än och att reformera sig självt. Ordföranden: har utrymme för en eller två ledamotsfrågor till. Per (MP): Jag tackar för intressanta svar på frågorna. Jag tror att det är mycket viktigt att man jobbar med ekonomisk politik både på kort och på lång sikt. Den europeiska terminen kanske handlar mer om politiken på kort sikt. Men det är viktigt att de åtgärder som man förordar där också hänger ihop med politiken på lång sikt och att man då knyter an till de långsiktiga målen för EU, till exempel EU:s Road Map , ambitionerna att minska de klimatpåverkande utsläppen och så vidare. Jag skulle vilja höra hur kommissionären ser på detta. Fungerar kopplingen mellan de kortsiktiga och de långsiktiga målen och åtgärderna , eller behöver det göras förändringar och att man tydligare knyter det kortsiktiga arbetet till de mer långsiktiga målen? (FP): Kommissionären nämnde , och några av oss i utskottet var faktiskt på besök i och var ganska imponerade. Vi var kanske inte så imponerade av deras budgetutveckling som inte är riktigt on track, men vi var imponerade framför allt av den långa listan på strukturella reformer som man arbetar med. Vi hade finansminister här. Han sade två saker beträffande en bankunion. Det ena var att när kommissionen säger att detta ska vara klart till , väcker man förväntningar som man inte kan infria och bäddar för besvikelse. Min fråga till kommissionären är naturligtvis: Har rätt? sa också att det är orimligt att denna tillsynsmyndighet skulle övervaka 6 000 banker. När jag hörde här tidigare föreföll det närmast som att hade missuppfattat det hela och inte fattat att man gör en del på nationell nivå och en del på ECB-nivå. Min fråga är då: Har missuppfattat det hela? EU-kommisionär : När det gäller långsiktiga frågor, till exempel klimatförändringarna och den ekonomiska politiken, anser jag att vi verkligen måste sammankoppla det som gäller på kort sikt och det som gäller på lång sikt. Det är orsaken till att vi har engagerat oss mycket starkt i att göra verklighet av de förslag och beslut som gäller politiken för att kämpa emot klimatförändringarna. Jag anser att vi verkligen måste arbeta för att reformera våra ekonomier genom sådana incitament som hjälper till med en sådan förändring av en ekologisk och ekonomisk reformering av våra ekonomier i . Det är syftet med den energi- och klimatpolitik som kommissionen har drivit sedan 20072008 och som är på gång, och vi fortsätter denna politik. Jag hoppas att ni hade en intressant resa till som talade om. Då vet ni egentligen mer om än vad jag gör för tillfället. Men jag anser att strukturella reformer i slutligen är viktigare än finanspolitik. Men man måste också nå finanspolitiska mål. Även om export har växt ganska bra har man haft och har ganska djupa strukturella problem som landet måste lösa. Vi stöder för att man ska nå sina mål på detta fält. Men jag kan inte kommentera vad min vän har sagt eller inte sagt. Jag kan bara säga att när kommissionen har satt målet att lagstiftningen gällande bankunionen ska vara färdig före tillämpar man egentligen bara beslutet från . Det är ett viktigt mål, och vi anser att det är en del av hur man kan förstärka förtroendet i den europeiska ekonomin. När det gäller hur många banker som den blivande tillsynsmekanismen för euroområdets banker tillsammans med ECB ska syna är det inte lätt att ange någon exakt siffra, och jag ska inte gå in på denna diskussion. Men från vår synvinkel är det viktigt att eller den blivande tillsynsmekanismen knuten till ECB ska ha ansvar för tillsyn av i princip alla banker även om det i praktiken ska koncentreras till ett mycket mindre antal av större banker och bankkonglomerat. Den dagliga tillsynen av europeiska banker, tusentals banker, som arbetar mest i det nationella sammanhanget ska göras av nationella myndigheter såsom . Målet är inte att ECB ska eller ens kan vara ansvarig för den dagliga tillsynen av alla 6 000 banker i utan att man ska koncentrera sig på de största. Men man ska ha det slutliga ansvaret för att hela detta tillsynssystem i fungerar. Jag anser att en mycket viktig sak som vi har lärt oss av finanskrisen är att vi måste ha ett pålitligt system för tillsyn av bankerna. Det är mycket viktigt för hela och för europeiska medborgare. Ordföranden: tackar för det. Därmed är det tyvärr, precis när det börjar bli riktigt intressant, dags att avsluta denna utfrågning.