bet · GZ01SfU7 · 2012-03-20 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att vidta åtgärder i enlighet med förslag till förbättringar för att effektivt motverka bidragsbrott. Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:Sf332 av m.fl. (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att återkravsbestämmelse för felaktiga utbetalningar även ska innefatta . 2011/12:Sf334 av och (båda SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att sänka nivån för bidragsfusk för att klassa det som bidragsbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om Inspektionen för socialförsäkringen och dess riktlinjer för att stävja fusk. Statens arbete med att motverka bidragsbrott ordförande (M) om rapporten Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? om regeringens skrivelse 2011/12:30 arbete för att motverka bidragsbrott Inspektionen för socialförsäkringen om myndighetens arbete mot bidragsbrott om det myndighetsövergripande arbetet mot bidragsbrott om tillämpningen av bidragsbrottslagen Handikappförbundens (HSO) erfarenheter av bidragsbrottslagen om det fortsatta arbetet för att minska bidragsbrotten Utskottets ledamöter ställer frågor till talarna och övriga inbjudna vice ordförande (S) Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) Handikappförbunden (HSO) Kommuner och Landsting (SKL) Ordföranden: välkomna hit till socialförsäkringsutskottets offentliga utfrågning om statens arbete med att motverka bidragsbrott denna historiska , ! Bidragsbrottslighet brukar ofta och enligt min mening felaktigt på ett förmildrande sätt benämnas fusk. Det började diskuteras . Att stjäla från våra gemensamma solidariskt finansierade trygghetssystem är ett i allra högsta grad förkastligt brott. Det är att stjäla resurser från de av våra medmänniskor som allra mest behöver vårt gemensamma stöd. Såväl den tidigare socialdemokratiska regeringen som vår nuvarande regering har lyft fram och vidtagit åtgärder mot bidragsbrottsligheten. Delegationen mot felaktiga utbetalningar FUT-delegationen tillsattes 2005 liksom . I direktiven till underströk regeringen att det är av största vikt att bidrag och ersättningar kommer just de personer till del som har rätt till sådant stöd. En förutsättning för att trygghetssystemens legitimitet och acceptans ska kunna upprätthållas är bland annat att oegentligheter uppdagas och att straffvärda gärningar kan mötas med straff. Utredningen ledde senare fram till att kunde instifta bidragsbrottslagen 2007. Det är en lag som gäller bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personligt ändamål som beslutas om och utbetalas av , , , , länsarbetsnämnderna, kommunerna och arbetslöshetskassorna. har fokus främst varit på bidragsbrott inom förmåner som ansvarar för, men det kan vara värt att ha i åtanke att även de andra nämnda myndigheterna och deras förmåner omfattas av lagen. I en underlagsrapport till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen som publicerades kan vi enligt en undersökning se att allt färre svenskar missbrukar olika ersättningar, vilket kan vara ett resultat av det förstärkta arbetet mot bidragsbrott. Det är viktigt för att vi ska kunna slå vakt om våra solidariskt finansierade trygghetssystem. som medierna uppmärksammar olika fall av bidragsbrottslighet, vilket säkert har en avskräckande effekt, ska vi komma ihåg att de allra, allra flesta som har behov av våra gemensamma trygghetssystem inte missbrukar dem utan har mycket goda skäl till att få sina ersättningar. Det är viktigt att understryka detta, för jag vet att inte minst personer med till exempel funktionsnedsättningar riskerar att känna sig misstrodda eller att utsättas för andras misstro. myndighet har i uppgift att genomföra effektivitetsrevision av den statliga verksamheten. De lämnade en granskningsrapport vari man har studerat arbetet mot bidragsbrottslighet. Regeringen har i sin tur lämnat besked om hur man ser på rapporten och vidtagna åtgärder. Det är som ett led i beredningen av regeringens skrivelse till som vi anordnar dagens offentliga utfrågning. Vi kommer inledningsvis att få höra , som berättar om sin granskningsrapport Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? Sedan kommer som redogör för sin skrivelse till , som beskriver sitt arbete för att motverka bidragsbrott och Inspektionen för socialförsäkringen som berättar om sitt arbete mot bidragsbrott. kommer att berätta om det myndighetsövergripande arbetet mot bidragsbrott och ska redogöra för hur bidragsbrottslagen tillämpas. Vi kommer också att få höra Handikappförbunden och deras erfarenheter av bidragsbrottslagen. Slutligen kommer vi att få lyssna på om det fortsatta arbetet för att minska bidragsbrotten. Efter dessa anföranden kommer vi att ta en kortare paus. Sedan öppnar vi för frågor från utskottets ledamöter. , : Herr ordförande! Jag tänkte göra en kort redovisning av vad det var för någonting som vi fann i vår granskning . Rubriken är Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? Vi är från sida fullständigt medvetna om att bidragsbrottslagen, som var det som var i fokus för vår granskning, bara är en del i alla de åtgärder som ska vidtas när man bekämpar fusk i olika avseenden. Bakgrunden till vår granskning var att eftersom bidragsbrottslagen infördes och omfattade ekonomiska förmåner som betalas ut för personligt ändamål, alltså inte till företag, ville vi titta på hur lagen tillämpades efter ungefär tre till . Det nya med lagen var att det enligt den räcker med fara för felaktig utbetalning. behövde själva utbetalningen ha skett. Det andra var att man i lagen kriminaliserade grovt oaktsamma beteenden. Om man till exempel inte anmäler ändrade förhållanden kan man dömas för vårdslöst bidragsbrott. Syftet bakom lagen var att regeringen ville markera att brott mot välfärdssystemen är oacceptabla. Man ville också förhindra att medborgarna lämnar felaktiga uppgifter vid ansökan om olika förmåner. Inledningsvis ska jag säga att vi har en avgränsning i våra granskningar, som vi alltid har. Vi har alltså granskat själva bidragsbrottslagens tillämpning. Vi har inte granskat hela arbetet med felaktiga utbetalningar. Vår granskning har fokuserat framför allt på utredningskedjan, det vill säga från det att en misstanke eller en fundering hos en handläggare på till exempel uppstår till det att beslut fattas i åtalsfrågan. Vi har inte heller granskat den preventiva effekten av lagen, vilket är utomordentligt svårt. Det har gjorts ett antal attitydundersökningar som visar på förändringar i attityden mot bidragsfusk. När vi tittar på dem kan man säga att vi främst ser förändringar i attityden till svartarbete. Svartarbete omfattas inte, som ni väl vet, av bidragsbrottslagen. Vi har granskat tillämpningen. Om lagen ska ha en preventiv effekt måste det straffrättsliga systemet fungera effektivt. Därför har vi tittat på ett antal av myndigheterna , , , , , polis och åklagarmyndighet. Vi har intervjuat handläggare, kontrollutredare, poliser och åklagare i olika delar av landet för att se om arbetet har blivit mer effektivt efter det att lagen infördes . Då kommer jag till slutsatserna. Vad var det vi såg? Vi såg effektivitetsbrister i hela utredningskedjan. Vi kan se att bidragsbrotten har långa genomströmningstider. Det är vanligt att ärendena läggs ned. Ett misstänkt bidragsbrott mot tar och att utreda från det att upptäcker det och genom polisens arbete och . Detta är uppgifter . Med tanke på att det finns en preskriptionstid gör detta att det finns en uppenbar risk för att ett antal olika saker preskriberas. Det finns också en risk när det gäller den allmänpreventiva effekten av lagen. Orsaker till att ärenden läggs ned är i regel att det är dålig kvalitet på polisanmälningarna. Det är mycket svårt att bevisa uppsåt och grov oaktsamhet. Det finns ofta dålig dokumentation i ärendet. Ett konstaterande vi gör i granskningen är att det saknas ett lärande i utredningskedjan. Det gäller framför allt utbildning av dem som arbetar med denna typ av frågor och återkoppling från de brottsutredande myndigheterna till dem som finns tidigare i kedjan. Vi tycker oss ha sett att myndigheterna har olika förutsättningar att tillämpa lagen och att uppfylla de krav som finns och som fanns skrivna till om kostnadseffektivitet. Vi kan se att alla förmåner inte har anmälningsskyldighet för den enskilde reglerad i lag eller förordning, vilket gör att individer som ansöker om förmåner inte kan straffas för bidragsbrott om de inte anmäler ändrade förhållanden. Efter vår granskning kan vi i och för sig se att regeringen har infört en sådan anmälningsskyldighet för asylsökande. Däremot har reglerna inte ändrats för förmåner som utbetalas av Arbetsförmedlingen och a-kassorna ännu, kanske jag ska tillägga. Det finns inte heller någon återkravsbestämmelse i lagen om mottagande av asylsökande, vilket gör det svårt för , till exempel, att få tillbaka pengarna. Vi kan också se att för en del myndigheter handlar utbetalningarna om väldigt små belopp, vilket gör att det är svårare att komma upp i summor som faktiskt är straffbara i något avseende. Regeringen bedömde att de felaktiga utbetalningar som beror på fusk är omfattande och uppgår till cirka hälften av de felaktiga utbetalningarna över huvud taget. När vi tittar på själva lagens tillämpning i detta avseende har vi funnit att en väldigt liten andel av återkraven beror på misstanke om bidragsbrott. För är det, fortfarande 2010, . För de andra myndigheterna är det mycket lägre siffror för kanske någon procent. Vi är medvetna om att här finns stora mörkertal, men vi är kanske något förvånade över att bedömningen skiljer sig så mycket från den andel av återkravsbeloppen som myndigheterna misstänker beror på brott. Här finns på något sätt en diskrepans som kan leda till felaktiga prioriteringar, enligt vår uppfattning. Sammanfattningsvis är vår slutsats att tillämpningen av bidragsbrottslagen är ineffektiv. Därför kan man sätta frågetecken för lagens effekt. Vi har ett antal rekommendationer. Vi rekommenderar regeringen att se över ambitionsnivån och nyansera styrningen av arbetet med bidragsbrott. Anledningen är att vi har sett att arbetet inte är lönsamt, som vi kallar det, på vissa myndigheter. Vi har undersökt lönsamheten, som på detta område naturligtvis är ett konstigt begrepp. Vi erkänner detta, men vi har gjort ett försök. Vi har tittat på myndigheternas intäkter, det vill säga återkrav som leder till polisanmälan om bidragsbrott, och förhindrande av utbetalningar som har lett till polisanmälan om bidragsbrott. Vi har också tittat på kostnader som man har haft på myndigheterna för att arbeta med detta. Även om det här inte är någon exakt vetenskap det ska jag vara ärlig och erkänna kan vi konstatera att arbetet sker utifrån ett bidragsbrottsperspektiv totalt sett. Om vi tittar på 2010 kan vi konstatera att man har lagt ned ungefär 150 miljoner i kostnader. Men intäkterna, om jag kallar det för det, ligger på en bit över 400 miljoner. Det gäller framför allt och . För de andra myndigheterna, typ , är det däremot inte lönsamt att lägga ned så mycket kostnader på att arbeta mot bidragsbrott. Vår poäng är alltså att vissa myndigheter inte har några intäkter av arbetet med bidragsbrott. Det spelar egentligen ingen roll vilka kostnader man räknar med. Vi tycker att regeringen borde fundera lite grann på om man ska ha en lite mer selektiv styrning av verksamheten. Det andra vi rekommenderar att regeringen bör följa upp och se över är hur lagstiftningen faktiskt fungerar, det vill säga effekterna i sig av bidragsbrottslagen. Den bör sedan återkomma till i frågan. Vi anser inte från att det är tillräckligt att mer allmänt följa arbetet med felaktiga utbetalningar. Man måste även titta specifikt på lagens tillämpning i olika avseenden. Vår tredje rekommendation till myndigheterna handlar framför allt i stort om att förbättra lärandet i utredningskedjan. Det är där jag tror att de stora vinsterna kan göras med utbildning och återkoppling. Då kan man öka kvaliteten i kedjan, vilket i sin tur kan leda till ökad lagföring. Här finns de stora vinsterna. Avslutningsvis har jag ett litet exempel som vi fann när vi tittade igenom den statistik som finns. Statistiken på området blir allt bättre, kan jag säga. Exemplet kommer från . Av 20 000 utredningar där man misstänker bidragsbrott ledde 1 070 till polisanmälningar. Det är lades alltså ned. Av dessa fördes 407 vidare till åklagare, och av dessa personuppklarades 159. Med personuppklarade menar man att man har en person bunden till brottet. Det är åtal, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse. Där är av de ursprungliga 20 000 utredningarna. Det finns en del att göra i kedjan. , : Tack för inbjudan! Det är trevligt att vara här. Våra välfärdssystem är något av det absolut finaste vi har i det svenska samhället. De ska vara generösa, de är generösa och de ska värnas. Vi lägger enorma belopp på dessa välfärdssystem. Det betyder att vi omfördelar jättestora delar av de samlade produktionsresurserna till detta. Skälet är naturligtvis att vi önskar trygghet. som vi ska ha generösa system finns det ingen acceptans i samhället för fusk, fel eller mygel. Varje felaktigt utbetald krona är en stöld från dem som behöver den. Det är fullständigt centralt att motverka fel. Låt oss titta på lite siffror. Vi har utbetalningar som uppgår till . Det finns fel i detta. Man bedömer att det ligger någonstans mellan till eller någonstans mellan 4 och 29 miljarder med ett räntevärde på ungefär 16 miljarder. Oavsett vad blir det stora belopp redan vid väldigt små procentsatser och vid stor osäkerhet. Vi ska skilja på två saker. Dels finns det fusk och oegentligheter, dels finns ett rationellt beteende. Det jag inte kommer att tala om är att generositet i försäkringssystemen påverkar folks beteende. Det är rationellt. Det finns en stor forskningslitteratur kring detta. Det vi pratar om är fusk och felaktiga utbetalningar. De bedömningar som görs är att av de samlade felaktiga utbetalningarna består två tredjedelar av avsiktliga eller oavsiktliga fel från de sökande och en tredjedel av oavsiktliga fel från myndigheter. Oavsett orsak tycker vi att det är viktigt att bekämpa felaktiga utbetalningar i alla led. Det är viktigt ur flera aspekter att regeringen prioriterar arbetet med att minska de felaktiga utbetalningarna. Dels handlar det om att säkra finansieringen av välfärdssystemen, dels om att upprätthålla legitimitet och förtroende i systemet. Detta kräver olika typer av åtgärder som riktar sig såväl till allmänhet som till myndigheter. Det är viktigt att göra det lätt att göra rätt, och det ska gälla både medborgare och myndigheter. Regeringen har vidtagit en serie olika åtgärder som också är olika till sin natur. Här är några exempel: Vi har ett utökat elektroniskt informationsutbyte, vi har ändrat på reglerna inom studiemedelssystemet, vi har ökade kontroller och så vidare. Bidragsbrottslagen utgör en av flera åtgärder för att motverka felaktiga utbetalningar. Lagen ska fungera normbildande och påverka attityder till fusk och felaktiga utbetalningar och därmed bidra till minskade felaktiga utbetalningar. Men det är oerhört svårt att mäta värdet av en normförskjutning mer exakt, särskilt efter en så pass som lagen ändå har varit i kraft. (Bild 1) Det är viktigt att myndigheter som arbetar med utbetalningar till individer samverkar och därmed också bidrar till att det blir rätt belopp till rätt person i rätt tid. Detta samverkansuppdrag som löper har varit treårigt och myndighetsövergripande. Det har bestått av en rad olika delar, som ni ser på den bild jag visar här. Syftet har varit att öka kunskapen om och omfattningen av de felaktiga utbetalningarna i systemet och att utveckla metoder för att komma till rätta med problemet. kommer Statskontoret att göra en uppföljning av detta. Både den som kom i förrgår och Statskontorets uppföljning kommer sedan att analyseras närmare. kommer att berätta mer om detta . Det kommer att ligga till grund för regeringens fortsatta arbete på området. Jag ska säga något om normbildning. Fusk är inte accepterat i samhället. Folk ogillar fusk. Då måste vi som regering skicka en tydlig signal om att vi tar detta på allvar. Bidragsbrottslagen är som sagt en del i detta. (Bild 2) Hur ser det då ut? Vad tycker människor? Över lag har synen på fusk skärpts om man tittar på de två attitydundersökningar som gjordes 2007 respektive 2010. Jag tror att det delvis beror på bidragsbrottslagen. Intäkterna av en normförskjutning är oerhört svårbedömda. Men har det skett åt ett håll, och då är åtminstone tecknet solklart: Det är positiva effekter. Och vad tycker då folk? tyckte 2010 att bidragsfusk är att jämställa med stöld. tyckte 2010 att den som bidragsfuskar ska ha ett hårt straff. färre tyckte 2010 jämfört med att det är acceptabelt att jobba svart. 2010 anser färre än 2007 att det är lätt att få ut mer i bidrag än vad man har rätt till. Jag tycker ändå att detta talar hyfsat tydligt åt ett håll. Regeringen instämmer i mycket av det som har anfört. Det är viktigt att se till att korta genomströmningstiderna, att få ett bättre lärande i utredningskedjan och att ha god kvalitet på de polisanmälningar och utredningar som görs. Regeringen anser också att det är viktigt att styrningen av myndigheternas arbete är nyanserad och att ambitionsnivån är genomtänkt. Där råder inga konstigheter. Regeringen anser dock att det viktiga är att minska de felaktiga utbetalningarna. Det är mycket bredare än bidragsbrottslagen. Det går inte att som har gjort isolerat titta på de samlade kostnaderna för hela arbetet med att få ned de felaktiga utbetalningarna och sedan sätta det i jämförelse med den lilla intäkt som man får fram när man lagför och kanske vinner och lyckas återkräva en del pengar. Man måste naturligtvis ställa de samlade kostnaderna mot värdet av normförskjutningen och värdet av alla framtida krav man har lyckats få tillbaka och så vidare. Det är att göra det för enkelt för sig. Trots detta visar på att det är lönsamt att motarbeta felaktiga utbetalningar, så det vill vi fortsätta med. Oavsett den procentuella omfattningen av brottsligheten är arbetet befogat. Det handlar om så stora belopp att även ett litet fel blir stora pengar. Och en felaktigt utbetald krona är som sagt en krona mindre till dem som behöver den allra mest. , : Herr ordförande! Jag gör som tidigare talare: Jag tackar för inbjudan att komma hit. Jag tycker att detta är en viktig dag för att gemensamt diskutera hur vi tillsammans ska gå vidare för att främja effektiviteten i välfärdssystemen och göra så att de inte missbrukas vare sig genom fusk eller bidragsbrott. Jag tänkte lägga upp mina här i tre korta block. Först tänkte jag göra en kort inledning med några reflexioner av vad jag har sett och betraktat som ny generaldirektör. Sedan tänkte jag gå in lite närmare på vårt kontrollarbete på . Slutligen tänkte jag göra någon reflexion av var vi står och vart vi är på väg. Låt oss börja med några inledande reflexioner. Jag har haft privilegiet jag vill kalla det så att titta på bidragsbrott och fusk från lite olika perspektiv. Jag satt i . Jag var med när bidragsbrottsbestämmelserna utarbetades, och jag har varit med och lanserat FUT-delegationen. Jag har följt det från den sidan. har jag bytt sida, kan man säga, och gått från regeringskansli till myndighet och sett arbetet mot fusk och bidragsbrott från den sidan. Jag tycker mig ha skaffat en ganska god erfarenhet från olika roller. När jag nu är på finns det anledning att göra några reflexioner. Jag blir imponerad till viss del och kanske lite bekymrad till viss del. Om vi börjar med bekymret tycker jag att kassan kanske var lite sen med att rigga sig tillräckligt väl för att hantera fusk och bidragsbrott. Ja, bidragsbrott kom ju senare, men man var i alla fall lite sen när det gäller fuskstrukturer. Jag ser däremot en imponerande kraft . Det finns goda strukturer, goda ambitioner och höga nivåer. Men historiskt sett var man lite sen, tycker jag. Man ska ha klart för sig att det kan finnas förklaringar till det. Förstatligandet 2005 var en stor och kraftfull omorganisation som fokuserade på att få välfärdssystemen att fungera. Fusk var inte det centrala . är vi på banan. Vi har goda strukturer, våra grundläggande tjänster fungerar utomordentligt väl och har medarbetarna på myndigheten gjort stordåd, tycker jag. De har skapat kontrollstrukturer som väl motsvarar de krav som statsmakterna kan ställa på en modern myndighet. Jag skulle vilja säga några ord om våra kontrollstrukturer och vårt kontrollarbete. Jag vill, liksom statssekreterare , understryka betydelsen av att vi har goda och väl fungerande kontrollsystem. Jag kan inte nog ge eko till orden om att förtroendet för systemen förutsätter en god kontrollförmåga hos oss myndigheter. Tro mig, det är ingenting som vi myndigheter tar lätt på, utan det är någonting som verkligen engagerar oss. Vi ägnar mycket resurser åt det. Kontrollfunktioner är viktiga för förtroendet för systemen. När jag träffar olika samtalspartner runt om i det svenska samhällslivet allt från kunder, brukare, till uppdragsgivare och människor i stort som vill diskutera frågor om välfärdssystem och fusk blir jag faktiskt lite överraskad över kraften och näst intill vreden som finns när det gäller bidragsbrott. Det präglade den attitydundersökning som statssekreteraren hänvisade till. Det gror i många olika hörn en vrede mot fusket, och detta fångar vi upp. Hur gör vi då? När man jobbar mot fusk och bidragsbrott har man några olika perspektiv. Det första är kvalitet i alla delar av verksamheten att man underlättar för människor att göra rätt och att man skapar elektroniska och digitala system för sig själv och sina kunder som tar bort risker för fel och missbruk. Man jobbar med kommunikation på olika sätt för att ständigt försöka förtydliga kraven på kunderna och på oss själva för att det ska bli rätt från början. Det ska vara kvalitet i alla steg, och här skulle jag vilja säga att förstatligandet av 2005 och omorganisationen 2008 med en mer kraftfull central styrning från huvudkontor och ledning har skapat nya möjligheter på det här området. Jag tycker att det har varit bra och jag tror att det har främjat arbetet mot felaktiga utbetalningar. Det andra som är viktigt är att man skaffar sig goda kontrollstrukturer. Och vad menas då med det? Vi ska ha kontroll över våra kontroller. Vi ska tänka på hela beslutskedjan och titta på var någonstans vi kan vara svaga i kvalitetshänseende. Var kan det uppstå situationer i en beslutskedja som kan missbrukas eller som gör att man kan hamna fel, oavsiktligt eller avsiktligt? Det här är utomordentligt viktigt för oss. Jag skulle vilja slå ett slag för det arbete som vi har gjort. Vi har alltså gått igenom de 15 största förmånslagarna gått igenom de olika elementen och identifierat de olika svaga punkterna och var någonstans vi behöver lägga in kontrollinsatser. Det är ett genuint och bra arbete som jag med min bakgrund kan konstatera ligger högt i nivå jämfört med många andra myndigheter som mer har specialiserat sig på brottsbekämpning. Till det har vi gjort någonting som vi kallar för riskanalyser för felaktiga utbetalningar. Vi tittar på hur våra system är utformade och var vi kan vara svaga i kontrollhänseende, men utöver det gör vi riskanalyser och ser efter var det trots våra kontrollinsatser kan uppstå luckor och svagheter som vi behöver jobba vidare med. Det är bland annat tack vare det arbetet som vi har hittat ett antal grova brott när det gäller assistansersättning. Ni hänvisade till att vi ser saker i medierna när det gäller bland annat assistansersättning. Jag kan förmedla till er alla att det som skrivs i medierna kommer från myndigheter som har jobbat idogt för att försöka lagföra brotten.