bet · GZ01NU14 · 2012-02-23 00:00:00 — Hon ansåg att lagstiftningen både ger möjligheter till utveckling av nödvändiga kunskaper om vad som finns i vår berggrund och ställer skarpa krav inte minst miljömässigt på vad som ska uppfyllas i en tillståndsprocess. Alla ansökningar som kommer in avser regeringen att behandla med respekt och i enlighet med gällande lagstiftning. besvarade näringsminister en fråga om uranbrytning under frågestund. Frågeställare var (MP). Näringsministern konstaterade att är emot uranbrytning och att hon kommer att arbeta i regeringen för att få upp frågan på bordet. Eventuella förslag presenteras sedan i form av propositioner och inte genom att bifalla riksdagsmotioner om ett uranbrytningsförbud. Utredning om lagstiftningen på kärnteknik- och strålskyddsområdet beslutade regeringen om direktiv för en översyn av lagstiftningen på kärnteknik- och strålskyddsområdet (dir. 2008:151). Före detta chefsjuristen vid utsågs till särskild utredare. Syftet med översynen var att förenkla och effektivisera bestämmelsernas struktur och uppbyggnad utan att samhällets krav på säkerhet och strålskydd eftersätts. överlämnade utredningen sitt slutbetänkande Strålsäkerhet gällande rätt i ny form (SOU 2011:18) till dåvarande miljöministern . Enligt budgetpropositionen (prop. 2011/12:1 utg.omr. 20) har betänkandet varit ute på remiss, och ärendet bereds nu vidare inom . Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Utskottet tar inledningsvis ställning till motioner där motionärerna efterfrågar begränsningar av möjligheterna att prospektera efter uran. Därefter behandlar utskottet motionsyrkanden som gäller förbud mot uranbrytning. Den svenska berggrunden är rik på värdefulla , och kunskaper om dessa förekomster är en tillgång på många olika sätt. Utskottet vänder sig liksom det har gjort vid åtskilliga tillfällen mot alla förslag om att begränsa möjligheterna att utvidga denna kunskap ytterligare. En inskränkning av detta slag skulle också avsevärt hämma förutsättningarna att finna andra brytvärda . Vidare skulle ett kunskapsuppbyggnadsförbud riktat mot just uranprospektering i praktiken vara utan betydelse då det i normala fall är mer eller mindre oundvikligt att även finna uran i samband med att man söker efter andra . Ett mer långtgående förbud mot prospektering efter sådana värdefulla som kan förekomma med uran vore orimligt och negativt för mineralprospekteringen i och därmed även för möjligheterna till en fortsatt utveckling av en livskraftig gruvindustri i vårt land. Med det anförda avstyrks motion 2011/12:N259 (MP) i berörd del. Kommunalt veto mot uranprospektering Fördjupade kunskaper om den svenska berggrunden är eftersträvansvärt av flera skäl. Under förutsättning att prospektering efter såväl uran som andra mineraler sker inom ramen för gällande lagstiftning finns det, enligt utskottets uppfattning, inte några skäl till att låta verksamheten omfattas av en vetorätt. Såväl prospektering efter som brytning av uran omgärdas av särskilt strikta miljörestriktioner. Utskottet vill även erinra om att det pågår en översyn av minerallagen som syftar till att markägare, sakägare och kommuner med ökad tydlighet och effektivitet ska få tidig information om vad en prospektering avser och hur den ska genomföras. När det gäller prospektering som inbegriper uran torde denna information vara av särskilt stort värde. Prospekteringsföretagen har vidare ett stort eget ansvar för hur deras verksamhet uppfattas och tolereras av kringboende. En dialog innebär både möjligheter, utmaningar och ansvar för samtliga inblandade. Utredningen ska också kartlägga och analysera hur reglerna för arbetsplaner i minerallagen har fungerat sedan de infördes och vid behov föreslå bestämmelser som behövs för att effektivisera syftet med arbetsplanerna. Utskottet anser inte att den här aktuella motionen ger anledning att agera innan den nyssnämnda översynen har presenterats och regeringen har getts möjlighet att ta ställning till eventuella förslag. Med det anförda avstyrks motion 2011/12:N417 (MP) i berörd del. har vid åtskilliga tillfällen uttalat sin uppfattning i frågan om huruvida brytning av uran ska vara tillåten i . Utskottet anser inte att det som har anförts i motioner på detta tema har tillfört någon information som föranleder utskottet att ompröva sin ståndpunkt. Således ser utskottet inga skäl att skärpa bestämmelserna på detta område ytterligare genom att införa ett generellt förbud mot uranbrytning. Uranbrytning kringgärdas redan av strikta miljörestriktioner, och brytningen kräver tillstånd. Ett sådant tillstånd kan inte fås med mindre än att det aktuella projektet har tillåtlighetsprövats av regeringen och att fullmäktige i den berörda kommunen har tillstyrkt brytningen. De påståenden om indikationer på brister i prövningarna som refereras i motion 2011/12:N259 (MP) kan, enligt utskottets uppfattning, inte ligga till grund för ett riksdagsuttalande. Utskottet förutsätter dessutom att regeringen tillhandahåller nödvändiga resurser för de aktuella prövningarna och om så inte är fallet vidtar de åtgärder som behövs för att undanröja eventuella brister. I sammanhanget bör noteras att varken Bergsstaten, miljödomstolarna eller regeringen har tagit ställning till någon ansökan om tillstånd för att bryta uran då någon sådan ansökan inte har inkommit sedan brytningen i . Med det anförda avstyrks motionerna 2011/12:N332 (S) och 2011/12:N259 (MP). Den sistnämnda motionen avstyrks i berörd del. Även motion 2011/12:N407 (M) om en statlig uranfond avstyrks. Program för gruv- och mineralindustrin Utskottets förslag i korthet bifaller en motion (S) om att regeringen ska ta fram ett program för en sammanhållen gruv- och mineralindustri i samverkan med näringen och den akademiska världen. Jämför reservation 7 (M, FP, C, KD). Gruvindustrin har varit viktig för utveckling ända sedan medeltiden, sägs det i motion 2011/12:N225 (S). De svenska tillgångarna är också avgörande för mineralförsörjning. Bara står för av järnmalmsproduktion. Mot denna bakgrund och med beaktande av den stora efterfrågan på världsmarknaden finns det, enligt motionären, skäl att känna oro inför avsaknaden av politiska initiativ när det gäller gruvnäringens fortsatta utveckling. Motionären vill att regeringen tar ett samlat initiativ till ett program för gruv- och mineralindustrin i samverkan med näringen och akademin. I regleringsbrevet fick SGU i uppdrag att föreslå hur arbetet med en svensk mineralstrategi bör läggas upp. Myndigheten rapporterade uppdraget till regeringen i promemorian En kraftfull svensk mineralstrategi inriktning, innehåll, uppläggning av arbeten. I budgetpropositionen (prop. 2011/12:1 utg.omr. 24) säger regeringen att den har för avsikt att ta fram en mineralstrategi med tydliga och uppföljbara mål. Strategin bör vara väl sammanhållen och starkt förankrad hos intressenterna. Som ett led i detta arbete avsätter regeringen för en satsning på kvalificerad mineralinformation m.m. Man aviserar också att SGU ska ges ansvar för att tillsammans med industrin och övriga myndigheter löpande analysera och följa arbetet med att utveckla den svenska gruvnäringen. Enligt uppgift från pågår arbete med att utforma tidsplan, upplägg och förankring av det fortsatta arbetet med strategin. Vidare kan nämnas att SGU har inrättat en ny enhet inom myndighetens mineralresursavdelning för att arbeta med de uppgifter SGU får inom ramen för den svenska mineralstrategin. Till enhetens uppgifter hör bl.a. att stärka kontakterna mellan industri, forskning och myndigheter i utvecklingsländer och i . Vidare kommer SGU:s verksamhet vid Mineralinformationskontoret i att förstärkas. Den svenska gruvindustrin är en viktig näring för EU, och inte minst de delar av landet där utbudet av arbetstillfällen i övrigt är begränsat. innebär gruvbrytningen stor påverkan på omgivningen. Den globala efterfrågan på mineraler och metaller väntas vara fortsatt hög inom en överskådlig framtid. Utskottet anser att det nu är hög tid för regeringen att agera för att gruvnäringen ska kunna möta både det ökade intresset för mineraler och metaller i och moderna miljökrav. Den mineralstrategi som har aviserats kan säkerligen bidra i någon mån till den fortsatta utvecklingen, men enligt utskottets uppfattning behövs en mer ambitiös ansats än den som har skisserats. Utan aktiv politisk medverkan riskerar vi att missa en uppenbar potential till ökad sysselsättning och en långsiktigt hållbar utveckling. Gruvindustrins betydelse för den svenska ekonomin, den stora internationella efterfrågan och svenskt miljökunnande är viktiga skäl för att stödja gruvindustrins vidareutveckling. Utskottet instämmer därför i det som sägs i motion 2011/12:N225 (S) om att regeringen bör ta fram ett program för en sammanhållen gruv- och mineralindustri i samverkan med näringen och den akademiska världen. En förebild för det svenska programarbetet kan vara det handlingsprogram som har utarbetats i . För att programmet ska bli framgångsrikt anser utskottet att det är ett antal frågeställningar som måste lyftas fram och hanteras på ett effektivt sätt. Bland dessa märks betydelsen av en väl fungerande infrastruktur i huvudsak järnväg som kan hantera de ansenliga godsmängder som gruv- och mineralindustrin genererar. förefaller just järnvägskapaciteten i många fall vara en högst begränsande faktor för branschens fortsatta utveckling. En annan central fråga att belysa är effektiviteten i de tillståndsprocesser som kringgärdar bl.a. nya gruvetableringar eller återstart av nedlagda gruvor. Det är självfallet viktigt att rådande miljörestriktioner ska tillämpas, men utskottet anser det vara mycket bekymmersamt att tillståndshandläggningen tenderar att bli mycket utdragen i tiden. Berörda tillståndsgivare måste med bibehållen rättssäkerhet effektivisera sina processer för att gruv- och mineralindustrin inte ska missa det utvecklingsfönster som står vidöppet. Kan inte handläggningstiderna kortas genom ökad effektivitet måste ytterligare resurser skjutas till. Utskottet anser också att det är viktigt att belysa kommunernas roll i samband med gruv- och mineralindustrins utveckling. Kommunerna har ett stort ansvar när det gäller att möta en ökad efterfrågan på bostäder, skolor, barnomsorg och annan offentlig service som följer av att näringen expanderar på flera håll i landet. Detta är särskilt betydelsefullt för att gruv- och mineralindustrin ska kunna säkerställa tillgången till personal i allmänhet och sådan med särskild kompetens i synnerhet. Utskottet vill här framhålla betydelsen av välutbildad arbetskraft. Det är en stor utmaning för gruvnäringen att säkerställa den framtida kompetensförsörjningen, i synnerhet som gruvindustrin verkar i områden med litet befolkningsunderlag. Även här behövs olika initiativ i det föreslagna programarbetet. Det är också utskottets uppfattning att förhållandet mellan gruv- och mineralindustrins expansion å ena sidan och nuvarande riksintressen, miljömål och ny kunskap om näringens påverkan på miljön och omgivningen å andra sidan bör uppmärksammas i det ovan föreslagna programmet. Avslutningsvis vill utskottet understryka vikten av att regeringen skyndsamt hanterar det utskottet har anfört. Saktfärdighet när det gäller att få till stånd de nödvändiga förutsättningarna för gruv- och mineralindustrins utveckling kommer ofelbart att drabba branschens möjligheter att agera framgångsrikt under det gynnsamma marknadsläge som råder. Med det anförda tillstyrker alltså utskottet motion 2011/12:N225 (S) om att regeringen bör ta fram ett program för en sammanhållen gruv- och mineralindustri i samverkan med näringen och den akademiska världen. Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till att likalydande förslag har varit föremål för ställningstagande så sent som avslås yrkanden om EU:s rätt till svenska naturtillgångar och om agerande internationellt när det bl.a. gäller mineralutvinning. Jämför reservation 8 (MP, V). I motion 2011/12:N255 (MP) nämns den olycka som inträffade vid anläggning i . Motionärerna anser att exploatering av naturtillgångar ska grundas på försiktighetsprincipen. Exploatören ska redovisa huruvida brytningen står i överensstämmelse med en långsiktigt hållbar utveckling och att denna kan ske utan allvarliga miljökonsekvenser. I motion 2011/12:N417 (MP) aktualiseras frågan om det nationella självbestämmandet över mineraler i länders berggrund. bör tillkännage att det är ytterst angeläget att säkerställa att beslut om exploatering av uran i den svenska berggrunden inte under några omständigheter kan överlåtas till EU. Den rätt till råvaror i som EU:s råvarudirektiv ger EU måste avvecklas, heter det i motionen. Det förstnämnda yrkandet om agerande internationellt när det gäller naturtillgångar behandlades i identisk lydelse av utskottet så sent som (bet. 2010/11:NU14). Även var samma yrkande föremål för utskottets ställningstagande (bet. 2009/10:NU14). Vid det senaste tillfället avstyrktes motionen med motiveringen att utskottet inte ansåg att det hade tillkommit sådana uppgifter eller omständigheter som gjorde att det fanns skäl för utskottet att ompröva den uppfattning som redovisades . Då sade sig utskottet förutsätta att agerar miljömässigt ansvarsfullt inom ramen för det arbete som bedrivs exempelvis inom EU och FN när det gäller naturtillgångar i allmänhet och då även i frågor om mineralutvinning. När det gäller det andra yrkandet har utskottet vid tidigare behandlingar ansett att de farhågor om EU:s rätt till svenska naturtillgångar som målas upp i motionen inte har någon grund och därför ansett att det saknas skäl för att tillmötesgå önskemålet om ett tillkännagivande. EU har lyft fram frågan om råvaruförsörjning och bl.a. identifierat kritiska metaller och som måste importera i stor mängd. Som gruvnation har en betydelsefull roll i det sammanhanget. I ett meddelande (KOM(2008) 699) föreslog kommissionen att det ska utarbetas en integrerad europeisk råvarustrategi (det s.k. råvaruinitiativet). presenterade kommissionen ett nytt strategidokument med tydliga mål för att säkra och förbättra tillgången på råvaror för EU (KOM(2011) 25). Strategidokumentet tar upp frågor om stabilitet och transparens när det gäller priser på råvarumarknaden och bygger på de tre pelarna i råvaruinitiativet: säkra tillgång till råvaror från de globala marknaderna på rättvisa villkor främja en hållbar försörjning av råvaror inom EU främja resurseffektivitet och återvinning. genomförde näringsutskottet överläggningar med dåvarande näringsministern inför konkurrenskraftsrådets behandling av kommissionens strategidokument. Utskottet ställde sig då bakom regeringens ståndpunkt. MP- och V-ledamöterna i utskottet anmälde en gemensam avvikande mening där de bl.a. betonade vikten av råvaruinitiativets fokus på icke energiutvinnande råvaror och att de inte kan acceptera olja, gas eller uran som del av en gemensam råvarustrategi. Mot bakgrund av vad som sägs i motion 2011/12:N255 (MP) om vikten av ett ansvarsfullt agerande på internationella marknader bör det noteras att regeringen i förslaget till svensk ståndpunkt underströk behovet av att arbeta samstämmigt för att bidra till att råvaruutvinning i utvecklingsländer får positiva utvecklingseffekter, att främja transparens, hållbarhet och företags sociala ansvar (corporate social responsbility, CSR) vid råvaruutvinning och i förädlingskedjan. När det gäller det som sägs i motion 2011/12:N417 (MP) om EU:s rätt till svenska naturtillgångar vill utskottet hänvisa till sin tidigare behandling av motsvarande yrkanden från samma motionär 2010 och 2011. Utskottet anser alltjämt att de farhågor som målas upp i motionen saknar grund och att det därför inte finns skäl för att tillmötesgå önskemålet om ett tillkännagivande. Något råvarudirektiv, som omnämns i motionen, existerar för övrigt inte. Utskottet har också vid ett flertal tillfällen tagit ställning till det som sägs i motion 2011/12:N255 (MP) om agerande internationellt vad gäller naturtillgångar. Utskottet förutsätter liksom tidigare att agerar miljömässigt ansvarsfullt inom ramen för det arbete som bedrivs inom bl.a. EU och FN när det gäller naturtillgångar i allmänhet och då även i frågor om mineralutvinning. Därutöver konstaterar utskottet att regeringen i samband med diskussioner om EU:s s.k. råvaruinitiativ och efterföljande strategidokument har understrukit behovet av att arbeta för att bidra till att råvaruutvinning i utvecklingsländer får positiva utvecklingseffekter, att främja transparens, hållbarhet och företagens sociala ansvar (corporate social responsbility, CSR) vid råvaruutvinning och i förädlingskedjan. Med det anförda avstyrks de båda motionerna i berörda delar. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Minerallagen (utom frågor om uran), punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:N255 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:N232 av och (båda SD), 2011/12:N392 av (M) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:N410 av (M). Gruvindustriell verksamhet innebär någon form av negativ miljöpåverkan. kräver minerallagen ingen egentlig prövning mot kriterierna för ekologiskt hållbar utveckling innan beslut om prospektering och utvinning fattas. Enligt min uppfattning är detta otillfredsställande. Det måste tydliggöras att den svenska mineralhanteringen ska respektera försiktighetsprincipen genom att denna princip överordnas andra aspekter på mineralhantering. Vi vet att mark- och vattenförstörelse samt avfallsberg och spridning av kemikalier är konsekvenser av gruvdrift, men kunskaperna om ytterligare negativa följder för miljön är dessvärre ofta otillräckliga. En betydligt varligare framfart är därför det enda hållbara handlingsalternativet. Svagheter i lagstiftningen i kombination med dagens skygglappsförsedda guldgrävarmentalitet inom mineralnäringen ökar påtagligt risken för ovarsamma ingrepp i naturen till men för både miljön och människors hälsa. För att förhindra missgrepp av detta slag anser jag att det bör vara en självklarhet att en kommun ska kunna säga nej om den motsätter sig en provborrning som kan innebära utvinning av t.ex. naturgas. Med instämmande i vad som sägs i motion 2011/12:N255 (MP) anser jag således att minerallagen måste ändras så att kommunerna får makt att förbjuda olämplig mineralprospektering och gruvdrift, på samma sätt som de kan stoppa annan oönskad företagsetablering. Även länsstyrelserna bör ha en sådan vetorätt. Den nyssnämnda motionen tillstyrks medan övriga motioner i avsnittet avstyrks. Minerallagen (utom frågor om uran), punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:N232 av och (båda SD) och 2011/12:N255 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2, 2011/12:N392 av (M) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:N410 av (M). Den svenska gruvindustrin är en betydelsefull näring för såväl som helhet som för sysselsättningen och företagandet i enskilda kommuner, inte minst i inland. Efter perioder med sviktande ekonomi har den globala tillväxten och den växande efterfrågan drastiskt ökat lönsamheten och investeringsviljan i nya gruvprojekt. Även prospekteringsverksamheten blomstrar. De privatägda, inte sällan utländska, gruvföretagen är vinnarna i denna utveckling som markägare och det allmänna kan ses som förlorare. Parallellt med att enorma värden utvinns i många glesbygdskommuner brottas samma kommuner och landsting med stora ekonomiska problem. Mot den bakgrunden anser jag det vara rimligt med en uppdatering av de nuvarande bestämmelserna i minerallagen om s.k. mineralersättning i linje med vad som sägs i motion 2011/12:N232 (SD). Genom att höja mineralersättningen från av en brytnings beräknade värde till och att fördela denna andel jämt mellan markägare, kommun och landsting får vi en mer rättvis och nutidsanpassad fördelning mellan privata vinstintressen och det allmännas möjligheter att erbjuda god samhällsservice. Den nyssnämnda motionen tillstyrks i berörda delar. Övriga motioner i avsnittet avstyrks. Moratorium mot uranprospektering, punkt 2 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:N259 av m.fl. (MP) yrkande 2. Uranbrytning medför oåterkalleliga negativa miljöeffekter och betydande hälsorisker. Uranbrytning bör därför vara förbjudet i . Mot den bakgrunden kan jag inte heller se motiven till att det bedrivs uranprospektering i vårt land. Världsmarknadspriset på uran har emellertid stigit och bidragit till att intresset för uranutvinning i har ökat trots den relativt ringa uranhalten i den svenska berggrunden. Flera utländska prospektörer intresserar sig för de svenska urantillgångarna. Att företag investerar i att prospektera efter uran kan inte uppfattas på annat sätt än att de räknar med att få tillstånd att bryta uranet om de bedömer att det är lönsamt. Med det anförda tillstyrker jag förslaget i motion 2011/12:N259 (MP) om att det bör införas ett moratorium mot uranprospektering i avvaktan på att det införs ett förbud mot brytning av uran i . Moratorium mot uranprospektering, punkt 2 motiveringen (V) av (V). Jag är i grunden positivt inställd till att den svenska berggrunden utforskas i syfte att finna värdefulla som kan utvinnas på ett hållbart sätt och som kan bidra till utvecklingen av den svenska välfärden. Däremot är jag starkt negativ till brytning av uran i och argumenterar nedan för att det bör tillsättas en utredning som ska se över möjligheterna att införa ett förbud mot sådan brytning. Liksom när det gäller uranbrytning kan prospektering efter uran ha negativa miljö- och hälsoeffekter. Till skillnad från vad som anförs i den här aktuella motionen om ett moratorium mot uranprospektering anser jag att ett sådant förbud ska utformas som en vetorätt. Därigenom ges de boende en större möjlighet till diskussion och påverkan innan ett eventuellt prospekteringstillstånd utfärdas. Med det anförda avstyrks motion 2011/12:N259 (MP) i berörd del. Kommunalt veto mot uranprospektering, punkt 3 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:N417 av (MP) yrkande 1. Många människor känner sig maktlösa i förhållande till gruvbolagens vidsträckta möjligheter att prospektera efter ett så farligt och känsloladdat som uran. För att undvika lokal oro och de miljökonsekvenser som uranprospektering medför bör kommuner, på samma sätt som när det gäller brytning av uran, ha vetorätt mot uranprospektering. Redan prospekteringsfasen lägger en död hand över de hotade orterna. På grund av hotet om uranbrytning har flera satsningar på lantbrukets utveckling och på ekoturism lagts ned. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om hur en vetorätt mot uranprospektering kan införas. Med det anförda tillstyrker vi förslaget med denna innebörd i motion 2011/12:N417 (MP). Uranbrytning, punkt 4 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (V), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:N259 av m.fl. (MP) yrkande 1 och 2011/12:N332 av och (båda S) samt 2011/12:N407 av (M). Gruvbrytning och annan bearbetning av medför negativa miljökonsekvenser. Brytning av uran är emellertid särskilt problematiskt ur miljösynpunkt. Förutom de negativa miljöaspekter som all brytning medför innebär uranbrytning också radioaktiv strålning.