bet · GZ01TU13 · 2012-05-21 00:00:00 — 2011/12:TU13 Planeringssystem för transportinfrastruktur I detta betänkande behandlar utskottet proposition 2011/12:118 Planeringssystem för transportinfrastruktur samt 3 följdmotioner som väckts med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas även andra frågor om infrastrukturens planering med utgångspunkt i 27 motionsyrkanden från bl.a. allmänna motionstiden . Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till reviderat planeringssystem för transportinfrastrukturen. Utskottet anser att de föreslagna lagändringarna utgör angelägna förbättringar av dagens planeringssystem och innebär såväl en effektivisering som en förenkling av gällande ordning. Utskottet välkomnar också regeringens aviserade nya system för årlig ekonomisk planering. Författningsförslagen föreslås träda i kraft . Utskottet behandlar också i betänkandet motionsförslag om olika finansieringsfrågor och bedömer i sammanhanget att användningen av alternativ finansiering behöver kunna variera . Utskottet anser vidare att fyrstegsprocessen är väl beaktad i den transportpolitiska planeringsprocessen och att angelägna initiativ vidtagits för att främja jämställdheten inom transportsystemet. I betänkandet behandlas även motionsförslag om ändringar i den nationella planen för transportsystemet 20102021 och om ökade statliga satsningar på infrastruktur för elbilar. Utskottet avstyrker samtliga motionsförslag, bl.a. med hänvisning till den infrastrukturproposition som regeringen avser att lämna till . I betänkandet finns 16 reservationer (S, MP, SD, V) och 1 särskilt yttrande (MP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Nytt planeringssystem för transportinfrastruktur 2010/11:T19 av m.fl. (S) yrkandena 2 och 5, 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2011/12:T281 av (M) i denna del. Reservation 1 (S) 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 2 (MP, V) Samordning och samverkan med kommuner 2010/11:T19 av m.fl. (S) yrkandena 3 och 4 samt 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkande 3. Reservation 3 (S) antar regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 17 kap. 1 § och 17 kap. 5 §. Därmed bifaller proposition 2011/12:118 punkterna 3 i denna del och 4 samt avslår motionerna 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkande 7 och 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 4 (MP, V) Undantag från krav på miljökonsekvensbeskrivning 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkande 6, 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkandena 3 och 5 samt 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 5. Reservation 5 (S) Reservation 6 (MP, V) antar regeringens förslag till lag om ändring i väglagen i de delar det avser 76 § andra stycket. Därmed bifaller proposition 2011/12:118 punkt 1 i denna del och avslår motionerna 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkandena 4 och 5, 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkandena 4 och 8 samt 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 4. Reservation 7 (S, MP, V) antar regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 7 kap. 11 a §. Därmed bifaller proposition 2011/12:118 punkt 3 i denna del och avslår motionerna 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkande 6 och 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 6. Reservation 8 (MP, V) 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkande 7, 2011/12:T281 av (M) i denna del och 2011/12:T403 av och (båda M). Reservation 9 (S) 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkande 9. Reservation 10 (MP) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i väglagen (1971:948), 2. lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), 5. lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149), 6. lag om ändring i minerallagen (1991:45), 7. lag om ändring i (2010:900), 8. lag om ändring i järnvägslagen (2004:519), i den mån lagförslagen inte omfattas av vad utskottet föreslagit ovan. Därmed bifaller proposition 2011/12:118 punkterna 1 i denna del, 2, 3 i denna del och 59. Andra övergripande transportpolitiska frågor 2011/12:T10 av m.fl. (MP) yrkande 1, 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2011/12:T472 av m.fl. (MP) yrkande 15. Reservation 11 (MP, V) 2011/12:T242 av m.fl. (FP), 2011/12:T262 av (C), 2011/12:T451 av Per Åsling (C), 2011/12:T458 av m.fl. (V) yrkande 6, 2011/12:T459 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2011/12:MJ469 av m.fl. (MP) yrkande 6. Reservation 12 (MP, V) 2011/12:T9 av m.fl. (S) yrkande 2, 2011/12:T11 av m.fl. (V) yrkande 2, 2011/12:T301 av i m.fl. (S), 2011/12:T331 av m.fl. (FP) yrkandena 13, 2011/12:T429 av m.fl. (S) yrkande 39 och 2011/12:T458 av m.fl. (V) yrkande 8. Reservation 13 (S) Reservation 14 (V) Översyn av den nationella planen 2010/11:T18 av m.fl. (MP) yrkandena 24, 2011/12:Fi241 av m.fl. (MP) yrkande 17, 2011/12:T250 av m.fl. (S) yrkande 2, 2011/12:T414 av (S) och 2011/12:T473 av (C). Reservation 15 (MP, V) 2011/12:T467 av (SD). Reservation 16 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (KD), (SD), (V), (MP) och (M). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet proposition 2011/12:118 Planeringssystem för transportinfrastruktur. Till grund för propositionen ligger flera utredningar om planeringsprocessen för byggande av transportinfrastruktur: trafikverkens rapport till nytt planeringssystem för transportsystemet (Slutrapport ) den parlamentariskt sammansatta (dir. 2009:16) betänkande Effektivare planering av järnvägar och vägar (SOU 2010:57) (dir. 2010:92) delbetänkande Medfinansiering av transportinfrastruktur Utvärdering av förhandlingsarbetet jämte överväganden om brukaravgifter och lånevillkor (SOU 2011:12) slutbetänkande Medfinansiering av transportinfrastruktur Ett nytt system för den långsiktiga planeringen av transportinfrastruktur samt riktlinjer och processer för medfinansiering (SOU 2011:49). Betänkandena har remissbehandlats tillsammans med trafikverkens utredning. Regeringen har därefter begärt in Lagrådets yttrande och i allt väsentligt valt att följa detta i propositionen. Regeringen lämnade i sammanhanget också förslag om att ändra paragrafhänvisningar i 3 kap. järnvägslagen (2004:519), vilket av förbiseende inte gjordes i samband med behandlingen av proposition 2010/11:160 Godkännande av järnvägsfordon och ansvar för underhåll. Med anledning av proposition 2011/12:118 har 3 motioner väckts med sammanlagt 22 yrkanden. I detta sammanhang behandlar utskottet även 7 motionsyrkanden med anledning av regeringens skrivelse 2010/11:139 om granskning av kostnadskontroll i stora järnvägsinvesteringar samt 20 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Statssekreterare von der Esch informerade vid ett möte utskottet om regeringens proposition. Regeringens förslag till riksdagsbeslut och motionsförslagen återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag i proposition 2011/12:118 finns i bilaga 2. Syftet med propositionen är att lägga fast en övergripande modell för effektivisering av planeringsprocessen för transportinfrastruktur, såväl den fysiska som den ekonomiska planeringen. Propositionen innehåller en modell för hur de ekonomiska delarna av planeringssystemet kan vara uppbyggda samt regeringens bedömningar av hur systemet kan knytas fastare till den statliga budgetprocessen. Det föreslås en rullande planering och att de långsiktiga åtgärdsplanerna följs upp genom årliga beslut om vilka projekt som kan byggstartas med hänsyn till anslagna budgetramar och aktuellt planeringsläge. Regeringens förslag innebär också att den fysiska planeringen av transportinfrastruktur sker i en sammanhållen planeringsprocess i stället för dagens process i flera steg och att en förberedande studie görs inom ramen för den långsiktiga ekonomiska planeringen. Regeringen föreslår förenklade förfaranden på flera områden i planeringssystemet, bl.a. att den obligatoriska tillåtlighetsprövningen av vissa vägar och järnvägar enligt 17 kap. avskaffas och att bygglov ska krävas i färre fall. Dessutom föreslås att fastighetsägare ska få större möjligheter att få sin fastighet inlöst tidigare i planeringsprocessen. I propositionen föreslås ändringar i bl.a. väglagen (1971:948), lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, och (2010:900). De nya reglerna föreslås träda i kraft . Nytt planeringssystem för transportinfrastruktur Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till reviderat planeringssystem för transportinfrastrukturen. Förslaget innehåller enligt utskottets mening angelägna förbättringar av dagens planeringssystem och innebär såväl en effektivisering som en förenkling av gällande ordning. Genom t.ex. en sammanhållen fysisk planeringsprocess anser utskottet att planeringssystemet förenklas och förtydligas, inte minst vad beträffar samrådsprocessen. Jämför reservationerna 1 (S), 2 (MP, V), 3 (S), 4 (MP, V), 5 (S), 6 (MP, V), 7 (S, MP, V), 8 (MP, V), 9 (S) och 10 (MP). Nuvarande system för långsiktig strategisk och ekonomisk planering Med utgångspunkt i den planeringsprocess som presenterades i infrastrukturproposition 1992/93:176 (bet. 1992/93:TU35, rskr. 1992/93:446) genomförs planeringen av åtgärder i transportinfrastrukturen i två steg. I det första steget, inriktningsplaneringen, utreds mål, ekonomiska ramar och inriktning för den kommande planeringsperioden. Analysen ligger till grund för den infrastrukturproposition som regeringen presenterar med förslag till planeringsram och inriktning för den aktuella planperioden. När fattat beslut med anledning av propositionen följer det andra steget, åtgärdsplaneringen. och planeringsorgan på regional nivå upprättar i detta skede konkreta förslag till nya åtgärdsplaner. De nationella planerna fastställs därefter av regeringen medan länsplanerna fastställs i länen. Regeringen redovisar skriftligen sitt slutliga ställningstagande till . Den statliga infrastrukturplaneringen har resulterat i åtgärdsplaner för en period . Den nu gällande planen avser 20102021. Fysisk planering av vägar och järnvägar Den fysiska planeringen av vägar och järnvägar regleras i väglagen (1971:948) och lagen (1995:1649) om byggande av järnväg (banlagen). Planeringsprocessen är indelad i tre skeden där resultatet från ett skede ska ge utgångspunkterna för nästa. Processen inleds med att en förstudie genomförs. Här identifieras och prövas tänkbara alternativ för den fortsatta planeringen. Under förstudien sker samråd med berörda länsstyrelser, kommuner, natur- och miljöskyddsföreningar samt den allmänhet som kan antas bli särskilt berörd. Efter samrådet ska berörd länsstyrelse bedöma och besluta om projektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. De alternativ som bedöms som genomförbara efter förstudien ska därefter analyseras och utvärderas i en vägutredning eller järnvägsutredning. Alternativen och deras konsekvenser ska redovisas så att de kan jämföras med varandra och med att inte genomföra någon utbyggnad. Samråd ska ske med bl.a. länsstyrelse, tillsynsmyndighet och enskilda som kan antas bli särskilt berörda. Utredningen ska också innehålla en miljökonsekvensbeskrivning (MKB) enligt regler och som ska godkännas av berörd länsstyrelse och därefter ställas ut för granskning. Utredningen resulterar i att verket beslutar om en korridor i terrängen för vägens eller järnvägens sträckning. På grundval av utredningen ska större väg- och järnvägsprojekt med stor påverkan på miljön och hushållningen med mark och vatten tillåtlighetsprövas av regeringen enligt 17 kap. . I det tredje skedet upprättas en arbetsplan eller en järnvägsplan som redovisar väg- eller järnvägsanläggningens läge och utformning i detalj, liksom den mark och de särskilda rättigheter som behöver tas i anspråk för själva vägen eller järnvägen. Planen ska innehålla en MKB som ska godkännas av berörd länsstyrelse. Samråd ska också ske med bl.a. berörda fastighetsägare, kommuner och länsstyrelser samt med andra som kan ha ett väsentligt intresse i ärendet. Planen inklusive MKB ska ställas ut för granskning. ska efter samråd med pröva om planen kan fastställas. För att en väg eller järnväg ska kunna byggas måste hänsyn tas till den kommunala planeringen. Ny- och ombyggnad av vägar och järnvägar måste därför ibland också hanteras och prövas enligt (2010:900), PBL. Vägar och järnvägar får inte byggas i strid mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Även andra prövningar kan bli aktuella innan en väg eller en järnväg kan byggas, s.k. efterföljande prövningar. Bygglov enligt PBL krävs för t.ex. bullerplank. När särskilt skyddade områden berörs kan det behövas dispens för intrång i naturreservat eller kulturreservat, biotopskyddsområde eller djur- och växtskyddsområde. Behov av ett förändrat planeringssystem Regeringen konstaterar i proposition 2011/12:118 att det har riktats kritik mot den bristande stabiliteten i de långsiktiga planerna. Starka prisökningar och låg produktivitet i anläggningsbranschen, problem i tillståndsprocessen, bristande samstämmighet mellan långsiktiga planeringsramar och årsvisa anslag m.m. har skapat osäkerhet och ryckighet i genomförandet av planerna. Enligt regeringen har dock de invändningar och synpunkter som vanligen framförts på den strategiska och långsiktiga ekonomiska planeringen snarare handlat om hur systemet tillämpas än på systemet i sig. Regeringen anser följaktligen att det framför allt är i anslutning till de mer konkreta och kortsiktiga behoven som det finns skäl att åstadkomma förbättringar och utveckling i det rådande planeringssystemet som sådant. Strategisk och ekonomisk planering på lång sikt Behoven av att utveckla och förändra transportsystemet är enligt regeringens mening direkt sammankopplade med hur samhället förändras och utvecklas. Regeringen anser därför att staten med jämna mellanrum bör ta initiativ till övergripande analyser av hur väl transportsystemet motsvarar de krav och förväntningar som ställs och kan komma att ställas under en överblickbar framtid. Regeringen bedömer att den långsiktiga infrastrukturplaneringen även bör ha ett perspektiv och att regeringen bör ta ställning till vilka åtgärder som ska genomföras i det perspektivet. Det framhålls att det är viktigt att det finns förutsättningar för en regering som är nytillträdd eller har fått förnyat förtroende att ompröva den gällande inriktning av transportpolitiken; enligt regeringens mening bör denna inriktning därför prövas en gång per mandatperiod. I sammanhanget anförs att det inte är lämpligt att i detalj lägga fast hur den långsiktiga planeringen ska vara utformad; det bör stå en regering fritt att välja vilka utgångspunkter och tidpunkter, liksom vilket innehåll, som ska gälla i den process som ska leda till att en framtida inriktning läggs fast. Regeringens samlade bedömning vad gäller den långsiktiga inriktningen av transportpolitiken är att systemet även bör innefatta ett beslut, ungefär en gång per mandatperiod, om övergripande strategiska vägval samt om de ekonomiska ramar som ska gälla beslutet avser. De moment som föregår beslutet bör enligt regeringen kunna variera och anpassas till det då rådande lägets krav. I samband med redovisningen av den långsiktiga inriktningen anförs att det också är naturligt att regeringen redogör för om alternativ finansiering ska användas under den kommande planperioden, och i så fall vilka former samt vilka principer och riktlinjer som ska gälla för denna. En utvecklad process för årlig ekonomisk planering Regeringen konstaterar att förutsättningarna för att genomföra åtgärdsplanerna förändras med tiden, inte minst på grund av att enskilda åtgärder ofta skiljer sig från de ursprungliga antagandena om kostnader, standard och tidsåtgång. Enligt regeringen bör det skapas bättre möjligheter för en successiv omprövning av enskilda åtgärders prioritet i takt med att kunskaper om åtgärdens faktiska förutsättningar och konsekvenser utvecklas. Regeringen bedömer det därför angeläget att den nu gällande ordningen med långsiktiga åtgärdsplaner kompletteras med årliga beslut om åtgärders genomförande, givet anslagna budgetramar och aktuellt planeringsläge. Regeringen konstaterar att det i dagens planeringssystem är som, om inget annat sägs, anpassar framdriften av projekten i åtgärdsplanen till förändrade förutsättningar och som således har inflytande över hur och när infrastrukturåtgärder kommer att genomföras eller inte. I propositionen föreslås dock att regeringens möjligheter att påverka vilka projekt som ska genomföras och när ska stärkas. För att skapa bättre möjligheter till insyn och bättre tydlighet om det aktuella planeringsläget än vad som är fallet anser regeringen att bör ges i uppdrag att redovisa till regeringen hur arbetet med pågående och planerade projekt fortskrider. bör lämna förslag på vilka åtgärder som ska byggstarta . Enligt regeringens bedömning bör förslag vara indelat i en del som avser de närmast följande tre åren (år 13) och som består av projekt som är färdiga att byggstarta, och en del som avser projekt som bedöms kunna byggstarta de därpå följande tre åren (år 46). Med årliga underlag och förslag som utgångspunkt anförs att regeringen bör fatta ett beslut om vilka åtgärder i den nationella planen som får byggstarta de närmast följande tre åren (år 13) och ett beslut om vilka åtgärder som bör förberedas för byggstart de därpå följande tre åren (år 46). Regeringen pekar på att en treårig framförhållning stämmer väl överens med statens allmänna budgeteringsprinciper och att det därigenom kan skapas en tydligare koppling mellan åtgärdsplanen och den statliga budgetprocessen. Det betonas att beslutet som avser år 13 ska stämma överens med de beslut fattat om statens budget och med den information som regeringen har gett i den senast lämnade budgetpropositionen. I detta sammanhang bör enligt regeringens bedömning även eventuell alternativ finansiering tydligt framgå. Det framhålls att införandet av ett system med årliga beslut ger regeringen möjlighet att inom budgetlagens ramar genomföra omprioriteringar och särskilda satsningar. Regeringen uppges på så vis bättre kunna bemöta oförutsedda händelser. betonas att i syfte att behålla tillräckligt stor flexibilitet bör de faktiska besluten om byggstart även fortsättningsvis fattas av . Myndigheten får följaktligen själv avgöra vilka projekt ur gruppen i regeringens beslut om år 13 som ska byggstartas 1. Den aviserade beslutsordningen innebär att åtgärder kommer att kunna bli föremål för upp till tre beslut innan kan fatta faktiskt beslut om byggstart till skillnad från blir därmed beslutet om en åtgärdsplan inte längre ett slutgiltigt ställningstagande från regeringens sida att ett aktuellt projekt ska genomföras. Regeringen framhåller att de två ytterligare regeringsbeslut som läggs till processen kan ses som att två nya kontrollstationer skapas varigenom planerade åtgärder måste möta successivt höjda kvalitetskrav för att kvalificeras för byggstart. Regeringen understryker också i propositionen att den nya processen med årliga regeringsbeslut om genomförande av infrastrukturåtgärder inte innebär någon förändring av den grundläggande ansvarsfördelningen mellan planeringssystemets aktörer. Den nu gällande ordningen där regeringen beslutar vilka åtgärder som ska ingå i den nationella planen och det organ som ansvarar för det regionala tillväxtarbetet i respektive län beslutar om de åtgärder som ska ingå i länsplanen ska följaktligen bestå. Av regeringens årliga beslut om åtgärder som ska genomföras bör det dock framgå vilka belopp som ska avsätta för de regionala planerna respektive år. En sammanhållen fysisk planeringsprocess Regeringen konstaterar att den nuvarande planeringsprocessen för vägar och järnvägar med de tre skedena förstudie, utredning och plan i princip innebär att samma uppsättning regler ska tillämpas för alla typer av projekt, oberoende av deras storlek och svårighetsgrad. Regeringen pekar också på att förfarandereglerna i både väglagen och banlagen har byggts ut och ändrats utan att konsekvenserna för olika slags projekt har analyserats tillräckligt. Det har lett till en planeringsprocess med delvis komplicerade regler där aktiviteter av formell karaktär, som ofta är tidskrävande, ibland måste upprepas . Vidare påtalas att det ofta uppkommer ställtider när ett ärende måste överlämnas formellt för åtgärd av någon annan. Regeringen anser sammantaget att den nuvarande planeringsprocessen kan förenklas och föreslår i stället att den lagreglerade fysiska planeringen av vägar och järnvägar ska utformas som en sammanhållen process med löpande samrådsaktiviteter. Regeringen anför att den formella fysiska planeringen bör föregås av en förberedande studie som innebär en förutsättningslös transportslagsövergripande analys utifrån den s.k. fyrstegsprincipen om vilka åtgärder som behöver vidtas för att utveckla transportsystemet. Förutsättningen för att starta den fysiska planeringsprocessen är att , efter den förberedande studien, har tagit ställning till att en väg- eller järnvägsbyggnadsåtgärd ska genomföras. Enligt regeringen behöver planeringsprocessen inledningsvis inriktas på att ta fram, bearbeta och analysera underlag samt fördjupa och komplettera de översiktliga utgångspunkterna och förutsättningarna för planeringen. Syftet ska vara att utreda och definiera var vägen eller järnvägen ska lokaliseras och hur den ska utformas. Korridorer och alternativ som kan tillgodose ändamålet ska utformas, och därefter ska arbete vidta med att studera och jämföra alternativens eller korridorernas effekter, konsekvenser och kostnader gentemot projektets ändamål och projektmål. Utvärderingen ska leda fram till ett ställningstagande om vilken korridor eller vilket alternativ som ska ligga till grund för det fortsatta arbetet. Därefter innebär planeringsarbetet att man utformar och reglerar detaljerna avseende väg- eller järnvägsanläggningens utformning, tekniska lösningar, miljöskyddsåtgärder m.m. Dessa frågor hanteras i den vägplan eller järnvägsplan som slutligen fastställs och innebär avslutningen av planeringsprocessen. Om projektet kan antas medföra betydande miljöpåverkan ska planförslaget innehålla en miljökonsekvensbeskrivning (MKB) som ska godkännas av innan den kungörs. En fastställd arbetsplan eller järnvägsplan gäller från utgången av det år då beslutet fick laga kraft. Om det finns synnerliga skäl föreslår regeringen att det ska vara möjligt att förlänga denna giltighetstid med upp till , till skillnad från då kan förlänga en arbetsplan med upp till åt gången. Regeringen anför i sammanhanget att det är olämpligt att en plan kan förbli gällande då det finns risk att den blir föråldrad och hindrar utvecklingen på området. Regeringen framhåller att en samrådsprocess ska inledas fr.o.m. att arbetet i planeringsprocessen inleds och att samrådet ska vara en pågående successiv process under hela planeringen. När planeringsprocessen är genomförd kommer samrådet sammantaget att ha omfattat vägens eller järnvägens lokalisering, utformning och miljöpåverkan. Regeringen understryker att samrådet under planeringen av vägar och järnvägar är det viktigaste sättet för allmänheten och berörda enskilda att få inflytande och insyn i planeringen. Vidare betonas att rätten för berörda att överklaga de avgörande besluten tillgodoser kravet på rättssäkerhet. I sammanhanget anförs att mycket talar för att antalet överklaganden blir färre om kommunikationen mellan den enskilde och myndigheterna fungerar. Regeringen påtalar att dagens reglering av samråd och överklagande är svårtillgänglig ur den enskildes perspektiv. Genom de ändringar som föreslås i den här behandlade propositionen menar dock regeringen att processerna blir enklare att överblicka. Regeringens tillåtlighetsprövning klargör om en trafikanläggning kan tillåtas på en viss plats och underlättar för den fortsatta planeringen. tar tillåtlighetsprövningen tid och resurser i anspråk och bör därför enligt regeringen bara genomföras när det är motiverat. Regeringen föreslår därför att den nuvarande obligatoriska tillåtlighetsprövningen av vägar och järnvägar som omfattas av vissa kriterier i 17 kap. ska avskaffas.