bet · GZ01KU12 · 2012-03-02 00:00:00 — På ett av våra möten kom frågan om gravfrid och anhörigas rätt till tillträde till gamla familjegravar upp. Enligt vår mening bör vi ha en restriktiv hållning till var man får begrava en anhörig, eller var och hur aska får spridas för att undvika konflikter . Det är inte värdigt att gamla gravar grävs upp för att markområdet har sålts eller får en annan användning, eller att den nya ägaren nekar de anhöriga tillträde till gravplatsen. Därför bör man tänka mer än en gång när det gäller var och på vilket sätt den närstående får sin sista vila. Askan får strös ut på annan plats än en begravningsplats om ger sitt tillstånd och om platsen är lämplig för ändamålet. Askan får också delas, men bara om det finns synnerliga skäl. De ska vara grundade på allvarlig religiös uppfattning. Jag tror att det handlar om vad det innebär att ha rätt till en tro och rätt att tillhöra en församling.Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Det tycker jag är klokt.Frågan om att få tillhöra vilken församling man vill har diskuterats . Det kan kännas konstigt att staten ska ha att göra med i vilken församling jag har mitt medlemskap. Men det ligger andra komplikationer bakom. Även detta var en del av uppgörelsen kyrka-stat och en förutsättning för att staten skulle hjälpa till med uppbörden. Men det var också, som kyrkan själv uttrycker det, en garanti för en folkkyrka som var rikstäckande. Om man själv får välja vilken församling man vill tillhöra kan det få ekonomiska konsekvenser. Vissa församlingar kan få svårt att ha kvar sin verksamhet. Som flera av oss har sagt är människor mer rörliga och känner sig inte knutna till en särskild plats på samma sätt som . Det är ändå bra att frågan hålls levande. Den kanske kan hanteras annorlunda i samband med att frågan om en gemensam begravningsavgift hanteras. Det är viktigt att samtalen mellan regeringen och kyrkan fortsätter. Om det ska ske en förändring ska det vara långsiktigt och genom en bred överenskommelse. är vi inte beredda att tillstyrka någon förändring eller omprövning av tidigare beslut.Herr talman! Det finns en del andra frågor som inte heller är lösta och som återkommer till med jämna mellanrum. En av de frågorna gäller hanteringen av metaller i kroppen efter kremering. Det kan av många uppfattas som icke värdigt att metaller samlas ihop och tas om hand utan att det sker i samband med den enskildes begravning. Frågan är komplicerad. Det är bra att regeringen avser att återkomma i frågan redan under detta år.Slutligen, herr talman, vill jag ta upp frågan om dialoger med religiösa samfund. Den är mycket viktig, och det är angeläget att det förs en dialog om mänskliga rättigheter, yttrandefrihet och religionsfrihet. Det särskilda råd som regeringen tillsatte och som jag har fått vara en del av har haft många spännande och viktiga diskussioner. Rådet består av företrädare för de religiösa samfunden och två politiska företrädare och har ansvarigt statsråd som ordförande. Rådet tar upp aktuella frågor till diskussion, men ibland också mer konfliktfyllda diskussionsområden som integrationsfrågor, islamofobi, hets mot folkgrupp, konflikter mellan religiösa grupper, kvinnors rättigheter, samkönade äktenskap med mera. Rådet har förlagt möten till olika kyrkobyggnader och församlingar och fått mer information om olika samfund. Rådet har enligt min mening en stor och viktig roll att spela, inte minst genom att skapa mötesplatser och kontaktnät mellan religiösa företrädare. har rådet haft seminarium om samhällets grundläggande värderingar. Det går säkert att utveckla rådets arbete med fler möten och fler seminarier. Det som motionären efterlyser i betänkandet vill jag säga är tillgodosett genom rådets verksamhet och inriktning.Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Jag måste ställa en fråga. Jag hoppas att jag missförstod. Menar att det är mer värdigt att dela askan efter en avliden om man kan hänvisa till en allvarlig religiös uppfattning än till att man helt enkelt känner sig starkt bunden till två olika platser? Frågan om att dela askan ska över huvud taget ha en väldigt restriktiv behandling. Utgångspunkten är att det inte ska vara någon delning, utan att all aska ska läggas på samma ställe.Jag vill också hänvisa till den starka religiösa rättighet som finns i svensk grundlag och som EU har i sitt fördrag. Den finns även med i stadgan om mänskliga rättigheter.Vi har förbundit oss att ta hänsyn till olika religiösa seder och religioners hantering av exempelvis begravningar. Jag tycker att det ska kunna utgöra skäl till att man kan få dela askan.Grundinställningen är, som sagt, att man måste vara väldigt restriktiv. Jag kan förstå att man ska vara restriktiv och att askan inte ska delas. Men jag har svårt att förstå att det absolut ska grundas på tro om det ska göras undantag. Jag anser att vi alla ska ha samma rätt inför lagen. Människor har givetvis rätt till sin tro, men man måste också ha rätt att inte tro och ändå bli behandlad likadant av lagstiftningen.Alla måste ha samma möjlighet och få en rättvis bedömning inte grundad på tro utan på egen uppfattning. Jag kan hålla med . Vi måste givetvis ta hänsyn till enskilda människors och anhörigas önskemål. Det är just anhörigas önskemål som kan skapa komplikationer. Det har även gällt tiden för begravningar att anhörigas önskemål skapar komplikationer. I ett sådant här fall kan jag se att det kan bli komplikationer. De anhöriga är inte överens om begravningsplats. Det är en fråga som dyker upp ganska ofta. Man är inte överens. Ska det vara i eller i ? Frågan är om det ska vara skäl till att man får dela.Jag tycker att det är en ganska god grund när man säger att det ska hanteras med hänsyn till en stark religiös sed. Det kanske inte är den enskildes sed utan att religionen innehåller detta.Jag tycker att det är klokt att vi har en restriktiv hållning och att det ska finnas synnerliga skäl. Ungefär sex och en halv miljon av oss svenskar tillhör . Därmed torde vara den största folkrörelse som vi har här i landet. Trots att det nu har gått staten och kyrkan skildes åt är det många kyrkliga frågor som vi kommer att behandla här i kammaren. antog 1998, med justeringar 2009, lagen om , vilken bland annat reglerar som trossamfund, dess organisatoriska uppbyggnad, kyrklig egendom och kyrkans arkiv samt kyrkoavgiften. Kyrkoordningen är det grundläggande dokument som reglerar det inomkyrkliga regelsystemet och som beslutas av kyrkans högsta beslutande organ, nämligen kyrkomötet. Den första kyrkoordningen antogs 1999 och har sedan ändrats så gott som . Ett antal principbeslut började tas och har fortsatt fram till dess att kyrkan och staten skildes åt år 2000.Det är mot bakgrund av dessa lagar och dokument som man får läsa de 14 motioner som behandlas i betänkandet. Jag tror att vi måste bli betydligt tydligare i vårt förhållningssätt mellan och staten. Alltför många lika frågor debatteras fortfarande på såväl kyrkomötet som här i riksdag. Det vet jag eftersom jag också är ledamot av kyrkomötet. Det blir något slags moment 22 av det hela. Vem ska bestämma vad? Jag tänker speciellt på frågan om fri församlingstillhörighet, där motionären tar upp frågan om att man ska få möjlighet att tillhöra vilken församling man vill oavsett bostadsort. Detta har vi moderater motionerat om på kyrkomötet. Just denna fråga har inte beslutats vare sig av kyrkomötet eller av oss här i riksdag. är efter kyrkans ändrade relationer med staten ansvarig för den största sammanhållna delen av vårt svenska kulturarv. För att kunna ta detta ansvar får en viss ersättning av staten som vi beslutar om här i . är det fram för just kulturhistoriskt motiverade merkostnader i samband med vård och underhåll av kyrkliga kulturminnen. Det kan gälla kyrkobyggnader, men det kan också gälla begravningsplatser och kyrkliga inventarier. En av motionerna behandlar just frågan om kyrkoantikvarisk ersättning till begravningsplatser, och jag vill framhäva att man har pengar till detta. Ersättningen fördelas på nationella nivå av kyrkostyrelsen som beslutar just om ersättningsramarna mellan stiften. Sedan är det stiftsstyrelserna som i sin tur beslutar om kyrkoantikvarisk ersättning på grundval av vad församlingarna ansöker om inom respektive region. Det är en viktig markering att vi tycker att kyrkan står för ett kulturarv som berör oss i vår svenska historia. Många av motionerna i betänkandet tar upp viktiga frågor kring tro av olika slag, alltifrån det fortsatta förhållandet mellan kyrkan och staten vad gäller lagar och beskattningsrätt på begravningsverksamheten till människors rätt att bestämma över metallen i sin kropp. Den sistnämnda frågan tycker jag är nog så viktig också ur ett miljöperspektiv då man vid kremering får ut ca miljöavfall som inte förbränns. Det är ofta titan eller andra implantat som knä- och höftleder som finns i våra kroppar. är det kremering som är det vanligaste jordfästningssättet. av alla avlidna kremeras . Då är frågan om de överblivna metallerna viktig eftersom de påverkar miljön negativt. Jag har som kyrkonämndens ordförande i min hemstad varit ute i verksamheterna runt om, bland annat på krematoriet. Jag har sett hur de icke brännbara delarna från kremationen från olika stoft samlas ihop och sedan gravsätts på annan mark än där det ursprungliga stoftet grävs ned. Implantaten är oftast för stora för att gå ned i en urna. Det är vanligt att man gör på detta sätt runt om i , och det är inte bara i som man gör det. Detta tycker jag varken känns etiskt eller särskilt miljövänligt. Metallerna bryts ju inte ned i jorden. I ett par av våra grannländer, bland andra och , återvinns dessa metaller, och det kan kanske vara en fråga också för oss här i . Därför välkomnar jag att regeringen har aviserat att man kommer att bereda frågan och återkomma till oss i redan under detta år. Jag tror att trosfrågor kommer att diskuteras även fortsättningsvis här i denna kammare då frågor kring just tro ofta handlar om vardagen runt omkring oss och att de lagar som reglerar detta stiftas här i . Det vore önskvärt om vi kunde diskutera dessa frågor utanför partipolitiken. Jag välkomnar därför att mitt parti har tagit beslut om att inte ställa upp under partibeteckningen i nästa års kyrkoval. Men detta måste naturligtvis vara ett val för varje parti. Den process som vi satte i gång bör fortsätta så att vi med tiden får en kyrka som är fri från staten. Demokratiska processer har alltid en tendens att gå långsamt, och det kanske är nödvändigt eftersom det är viktiga frågor som detta handlar om. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationen. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. I detta betänkande tas ett flertal motionsyrkanden från allmänna motionstiden upp. Alla handlar i någon mening om trossamfund. Det finns flera angelägna motioner om att man inom ska få möjlighet till fri församlingstillhörighet, alltså inte geografiskt bunden som den är . Det tycker jag och i grunden är en god idé. Själv har jag under min uppväxt tillhört en sådan icke-territoriell församling, nämligen Amiralitetsförsamlingen i . Det gick alldeles utmärkt. Jag vet att det finns andra, men de är inte många. Det skulle kunna bli en allmän regel. Men var överenskommelsen kring kyrkans skiljande från staten sådan att detta inte löstes. Ett problem att lösa är att kyrkoavgiften utformas för att man rent praktiskt ska klara administrationen. Då måste man göra det i samband med kyrkobokföringen. Det behövs en tillhörighet till församling och att den är knuten till folkbokföringen. Denna fråga har enligt utskottet ännu inte lösts. Det skulle vara lyckligt om denna fråga kunde lösas, och jag hoppas att utskottet kan medverka till det . Men det har ännu inte gjorts. I betänkandet behandlas två motioner från och , , som har efterlyst att regeringen ska ha en regelbunden dialog med trossamfunden. En överväldigande majoritet av den svenska befolkningen tillhör ett eller flera trossamfund, men detta har fungerat dåligt . Det är bara att erkänna. som jag kan överblicka och framåt har trossamfunden knackat på dörren. Oberoende av regeringssammansättning har det inte varit något större intresse för en sådan dialog. öppnade dörren betydligt mer än vad andra har gjort. Men det har varit mycket att önska. har dessa båda motionärer blivit bönhörda. har tagit sig an att möta religioners företrädare och av allt att döma gjort det på ett öppet och bra sätt så att de känner att man lyssnar på dem och känner att deras frågor tas på allvar och att deras konkreta önskemål lyfts fram. Denna dialog är värdefull. Jag menar alltså att man kan säga att motionerna är tillgodosedda. Bara en liten kommentar till det sistnämnda: Inte är det som startat upp det här rådet. är ansvarigt statsråd för det , men dialogen är i gång ända . Som jag sagt deltar jag sedan 2003.Rådet är alltså aktivt, och har också tidigare varit det. Jag vet att som statsminister var väldigt intresserad av de här frågorna och att han regelbundet förde en dialog. Kyrkan själv och också andra samfund har beklagat att de inte fått samma gehör från den nuvarande statsministern.Rådet fanns, som sagt, innan statsrådet tillträdde. Men att ett gott jobb görs vill jag inte förneka. Det är helt korrekt.