bet · GZ01KU12 · 2012-03-02 00:00:00 — 2011/12:KU12 Trossamfund m.m. I betänkandet behandlas 14 motionsyrkanden från allmänna motionstiderna 2010 och 2011 som gäller , fri församlingstillhörighet, begravningsverksamheten samt dialog med religiösa samfund m.fl. Utskottet föreslår att avslår samtliga motioner. I betänkandet finns en reservation (V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2010/11:K244 av (FP), 2010/11:K250 av (M), 2010/11:K256 av och (båda M), 2010/11:K286 av (M) och 2011/12:K361 av (M). 2010/11:K259 av m.fl. (M) och 2011/12:K380 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2. 2010/11:K410 av och (båda M), 2011/12:K280 av (M), 2011/12:K298 av och (båda M) och 2011/12:K309 av m.fl. (V). Reservation (V) Dialog med religiösa samfund m.fl. 2010/11:K345 av (KD) och 2010/11:K380 av (KD) yrkande 5. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Per (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (M), (FP), (S), (C), (S), Skånberg (KD), (SD), (V), (M), (S) och (MP). I betänkandet behandlas 14 motionsyrkanden från allmänna motionstiderna 2010 och 2011 som gäller , fri församlingstillhörighet, begravningsverksamheten samt dialog med religiösa samfund m.fl. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om ställning. Flera motioner berör frågor om ställning. (FP) yrkar i motion 2010/11:K244 ett tillkännagivande om att avskaffa lagen om . Vidare begär och (M) i motion 2010/11:K256 ett tillkännagivande om att de juridiska skillnader som finns mellan och andra trossamfund ska avskaffas. anser bl.a. att det är dags att göra en första utvärdering av kyrkastat-reformen och att en sådan bör beröra hur lagen om och lagen om trossamfund förhåller sig till varandra. Motionären ställer frågan om inte staten kan formulera sina relationer till trossamfund i en gemensam lag samt framhåller att det nu när det gått principbesluten fattades också finns anledning att göra en ny bedömning av om allt som regleras i lagen om behöver utformas som lag. och anför att den process som steg för steg har skilt från staten har varit både riktig och viktig. Svensken föds inte längre in i och kyrkan är heller inte längre en del av staten. Nästa naturliga steg vore därför att avskaffa privilegier, avskaffa lagen om (1998:1951) och i juridisk mening jämställa med övriga religiösa samfund. Detta kräver att även lagen om trossamfund (1998:1593) reformeras. De nämnda förändringarna är enligt motionärerna principiellt viktiga och ger dessutom möjlighet att utvecklas i sin egen takt och efter egen vilja. I motion 2010/11:K250 begär (M) ett tillkännagivande om att skilja från partipolitiken. De politiska partierna styr kyrkan och partierna kan, då de har majoritet i kyrkomötet, även forma kyrkans teologiska profil. Detta är en kvarleva från statskyrkans tid. Denna sammanblandning av kyrka och partipolitik, anför motionären, sticker ut särskilt eftersom det endast är ett enda av alla trossamfund som styrs på detta sätt. anser att det är tid att fullfölja separationen mellan stat och kyrka. (M) yrkar i motionerna 2010/11:K286 och 2011/12:K361 ett tillkännagivande om att frånta beskattningsrätten och monopolet på begravningsverksamheten. Han anför att tillsammans med ett fåtal andra trossamfund (varav samtliga är kristna) är de enda frivilliga sammanslutningar i landet som får inhämta sin medlemsavgift via skatten. Inga andra organisationer, samfund eller föreningar besitter motsvarande rätt att inhämta sina medlemsavgifter genom beskattning. Likaså bedriver begravningsverksamhet på uppdrag av staten och beskattar därigenom samtliga vuxna invånare genom den s.k. begravningsavgiften. Detta innebär att nästan fyra miljoner svenskar som inte har ett medlemskap i inte äger inflytande över hur dessa skattemedel används, anför motionären. Han anser att detta är en oacceptabel ordning som står i strid med tanken om den sekulära staten. bör inhämta sin medlemsavgift på samma sätt som alla andra föreningar. Begravningsverksamheten bör vidare övertas av svenska staten alternativt även kunna bedrivas av andra aktörer än . De nuvarande relationerna mellan staten och föregicks av ett principbeslut som fattade (prop. 1995/96:80, bet. 1995/96:KU12). Principbeslutet följdes upp genom en serie beslut. Av främst betydelse här får anses vara de ändringar i regeringsformen och tryckfrihetsförordningen samt de lagar om trossamfund, om och om införande av lagen om som beslutades (prop. 1997/98:116, bet. 1997/98:KU20, bet. 1998/99:KU5). Betydelsefulla ändringar i gällande lagstiftning, som gäller begravningsverksamheten, kulturminnena, personal och avgiftsbetalning, beslutades också (prop. 1998/99:38, bet. 1998/99:KU18). fattades beslut om statens stöd till trossamfund (prop. 1998/99:124, bet. 1999/2000:KU5). I lagen om finns föreskrifter bl.a. om som trossamfund, om dess organisatoriska uppbyggnad, om kyrkoavgiften, om kyrklig egendom, om rätten att ta del av kyrkans handlingar och om kyrkans arkiv. I lagen om trossamfund finns bestämmelser om bl.a. registrering av trossamfund och om statlig hjälp med avgifter till registrerade trossamfund. Bestämmelser om statligt stöd finns också i lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. De ändringar som gjordes i begravningslagen (1990:1144) innebar inte någon ändring av huvudmannaskap för den helt övervägande delen av begravningsverksamheten. Huvudman för begravningsverksamheten är den församling eller kyrkliga samfällighet inom eller efter särskilt beslut av regeringen den kommun som är skyldig att anordna och hålla allmänna begravningsplatser för dem som är folkbokförda inom ett visst geografiskt avgränsat förvaltningsområde. Som huvudman tillhandahåller församlingarna och samfälligheterna särskilda gravplatser för dem som inte tillhör något kristet trossamfund. Utskottet har tidigare avstyrkt motioner med begäran om att regeringen skulle lägga fram förslag om ändring av berörda lagar i syfte att åstadkomma ett slutligt skiljande av från staten (bet. 2000/01:KU11, bet. 2002/03:KU20 och bet. 2008/09:KU7). Vid /01 konstaterade utskottet att ändringarna i relationerna mellan staten och , som beslutades efter ett omfattande utrednings- och förhandlingsarbete, hade varit i kraft under . Vidare anförde utskottet att det inte fann skäl att förorda en ändring eller omprövning av relationerna. Vid riksmötena /03 och 2008/09 vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande. Utskottet finner inte skäl att förorda en ändring eller omprövning av relationerna mellan staten och . Utskottet vidhåller därmed sitt tidigare ställningstagande och avstyrker motionerna 2010/11:K244 (FP), 2010/11:K250 (M), 2010/11:K256 (M), 2010/11:K286 (M) och 2011/12:K361 (M). Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om fri församlingstillhörighet. m.fl. (M) begär i motionerna 2010/11:K259 och 2011/12:K380 yrkande 1 ett tillkännagivande om fri församlingstillhörighet inom samt i motion 2011/12:K380 yrkande 2 ett tillkännagivande om översyn av lagen om . Motionärerna menar bl.a. att med en friare församlingstillhörighet skapas möjlighet för enskilda att vara med i en församling till vilken de känner en starkare känslomässig koppling än till kyrkan på den ort där de nu kanske bor efter en eller flera flyttningar. Enligt motionärerna borde detta vara en fråga för . På uppdrag av Kyrkostyrelsen har just församlingstillhörighet utretts. I betänkandet Rörlig församlingstillhörighet modeller och konsekvenser (SKU 2004:1) noterades, anför motionärerna, följande Det står klart att det inte är möjligt att enbart genom ändringar i kyrkoordningen införa denna modell. Det krävs ändringar i föreskrifterna i lagen om om tillhörighet till den församling där man är bosatt. Detta väcker frågor kring den särskilda ställning lagen om har som en grundläggande del av beslutet om ändrade relationer mellan staten och . En Moment 22-liknande situation har uppstått, anför motionärerna. Många i tror att frågan om församlingstillhörighet är ett ärende som exklusivt ska avgöras av och dess medlemmar medan alla försök att nå beslut om friare församlingstillhörighet vid kyrkomötet besvaras med att frågan avgörs av riksdag. Av den anledningen anser m.fl. att lagstiftningen borde ändras så att själv kan avgöra huruvida dagens ordning om en strikt geografisk koppling i fråga om församlingstillhörighet ska behållas eller om en friare ordning ska införas. I 4 § första stycket lagen (1998:1591) om ges bestämmelser om församlingens organisatoriska uppbyggnad. Församlingen är enligt första stycket lokal enhet inom och omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område. Att församlingen omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område innebär att den s.k. territorialprincipen tillämpas. I motiven till bestämmelsen anfördes följande (prop. 1997/98:116 s. 51 f.). Den territorialprincip som ryms i den nuvarande ordningen är av stor betydelse för kyrkans organisatoriska identitet. Den är dessutom avgörande för att principen om rikstäckning skall kunna uppfyllas. Vid kyrkomöte uttalades att territorialprincipen skall framgå av lagen om (a. bet. s. 32). Enligt principbeslut bör det i lagen om slås fast att församlingarna, med vissa undantag, är territoriella och omfattar dem som tillhör och är folkbokförda inom församlingen. En utgångspunkt för reformen är att församlingarnas kommunstatus skall upphöra. Av detta skäl har utredningen ansett att det saknas anledning att knyta tillhörigheten till den statliga folkbokföringen. Utredningen har i stället föreslagit att uttrycket bosatt skall användas. Förslaget har fått ett mycket positivt mottagande. Också regeringen ställer sig bakom förslaget. Som utredningen uttalat är begreppet bosatt något vidare än begreppet folkbokförd. Den närmare innebörden bör regleras inomkyrkligt. En förutsättning för att den statliga hjälpen med att beräkna, debitera, redovisa och ta in avgifter från dem som tillhör , dvs. administrationen av kyrkoavgift, skall kunna fungera torde dock vara att tillhörighetsreglerna ansluter sig till folkbokföringens regler, åtminstone när det gäller skyldigheten att betala kyrkoavgift. Det har med stöd av särskild lagstiftning funnits icke-territoriella församlingar inom . Av 4 § tredje stycket lagen om följer att det numera är själv som avgör om det ska finnas icke-territoriella församlingar vid sidan av de territoriella församlingarna. Bestämmelsens utformning hindrar enligt förarbetena inte att icke-territoriella församlingar kan betecknas annorlunda i det inomkyrkliga regelverket (se prop. 1997/98:116 s. 53). Frågan om församlingstillhörighet och möjligheten att ge den enskilde en större frihet att själv få bestämma vilken församling han eller hon vill tillhöra har behandlats av kyrkomötet . kyrkomöte beslutade att tillsätta en utredning med uppgift att förutsättningslöst analysera och klargöra problemen och redovisa konsekvenserna av ett regelsystem som möjliggör en friare församlingstillhörighet. överlämnades till kyrkostyrelsen utredningsbetänkandet Rörlig församlingstillhörighet modeller och konsekvenser (SKU 2004:1). I betänkandet redovisades i form av olika modeller flera möjligheter att ändra bestämmelser i kyrkoordningen som rör församlingstillhörigheten. Modellerna sträckte sig från bibehållande av nuvarande förhållanden till kyrkotillhörighet utan församlingstillhörighet. En av modellerna behandlade fritt val av församling. Den som ville skulle kunna välja att tillhöra en annan församling än folkbokföringsförsamlingen. När det gällde konsekvenserna av denna modell pekade utredningen bl.a. på att det stod klart att det inte är möjligt att enbart genom ändringar i kyrkoordningen införa denna modell. Det krävdes ändringar i föreskrifterna i lagen om om tillhörighet till den församling där man är bosatt. Detta väckte frågor kring den särskilda ställning lagen om har som en grundläggande del av beslutet om ändrade relationer mellan staten och . Det noterades att regeringen i proposition 1997/98:116 Staten och trossamfunden bestämmelser om och andra trossamfund angav att den reglering av förhållanden som regeringen har för avsikt att föreslå är inte avsedd att ändras . Detta uttalande avsåg lagen om . En begäran om en förändring i lagen om kunde enligt utredningen leda till grundläggande diskussioner om denna lag och dess ställning och därmed också om kyrkastat-relationernas utformning. behandlade års kyrkomöte frågan om friare församlingstillhörighet och framhöll att den diskuterats under en följd av år. I de aktuella motionerna hade motionärerna yrkat att skulle arbeta vidare med frågan och hos regeringen begära att få till stånd en ändring i lagen om . Utskottet avstyrkte en motion som syftade till en fri församlingstillhörighet där medlemmarna själva fritt kan välja vilken församling de vill tillhöra. Beträffande yrkandena i en annan motion rådde det däremot delade meningar inom utskottet. Som skäl för att tillstyrka motionen framfördes att borde begära förhandlingar med regeringen i syfte att ändra eller omtolka begreppet bosatt i lagen om . En dylik ändring kunde inte anses vara av sådan karaktär att den skulle riskera att lagens ställning såsom ett av grundfundamenten för kyrkastat-reformen skulle kunna ifrågasättas. Det var angeläget att territorialprincipen kvarstod och att det fanns en klar anknytning till den församling som medlemmen tillhör, men folkbokföringen behövde inte vara avgörande. Vidare anfördes att nuvarande bestämmelser upplevdes som ålderdomliga och stelbenta, vilket gjorde att det fanns risk för att många aktiva skulle lämna kyrkan. Av de skäl som framfördes för ett avslag på motionen framgick att territorialprincipen var av stor betydelse och att den utgjorde grunden för att evangeliet kunde predikas över hela landet. Om medlemmarna själva fick välja församling, kunde det få sådana ekonomiska konsekvenser för vissa församlingar att folkkyrkan fick svårigheter att uppfylla kravet på att vara rikstäckande. Dessutom innehåller nuvarande regelverk undantag som möjliggör för medlemmarna att engagera sig inom andra församlingar än där de är folkbokförda. Hela frågan bedömdes som så komplex att det var svårt att överblicka alla konsekvenser som ett bifall till motionen skulle medföra. var enigt om att motionerna aktualiserade frågor som är mycket viktiga för kyrkan och att det var angeläget att diskussioner kring dessa frågor kunde fortgå. Utskottet föreslog därför att kyrkostyrelsen gavs i uppdrag att under nästa kyrkomöte anordna ett seminarium kring församlingstillhörigheten för att ytterligare belysa frågan. Kyrkomötet biföll utskottets förslag. I kyrkostyrelsens skrivelse 2006:1 till kyrkomötet om mål- och rambudget för nationella nivå åren 20072009 framhölls att kyrkostyrelsen skulle fortsätta överläggningarna med staten avseende förutsättningarna för kyrkans verksamhet. När det gäller storleken på kyrkoantikvarisk ersättning, rätten till ledighet för förtroendeuppdrag i kyrkan och beskattning av prästlönetillgångar gällde förhållandena . Samtalen kunde enligt kyrkostyrelsen leda till att även andra frågor kring relationen mellan staten och kyrkan belyses. Som exempel kan nämnas förutsättningarna för att införa nedre och övre gränser för enskilda medlemmars kyrkoavgift, regelverket i övrigt kring prästlönetillgångarna och samverkan kring det offentliga musiklivet i . I en reservation till skrivelsen begärdes ett tillägg av följande lydelse: på nationell nivå har tidigare utrett förutsättningar för att öka medlemmarnas möjlighet till en rörlig församlingstillhörighet. Det är viktigt att detta arbete fortsätter. En förutsättning är att lag om ändras. Därför måste även denna fråga aktualiseras genom fortsatt utredning och i överläggning med staten. framhöll i sitt betänkande 2006:1 med anledning av kyrkostyrelsens skrivelse att några mycket viktiga överenskommelser mellan staten och kyrkan i samband med relationsförändringen skulle upphöra . Utskottet ville understryka vikten av att kyrkostyrelsen i sina samtal med staten skulle säkerställa att kyrkan ges goda och långsiktigt stabila förutsättningar för sin verksamhet, och inte minst för att bevara förmågan att vårda det kulturarv som kyrkan förvaltar men som har stor betydelse för alla som bor i . avstyrkte liknande motioner (bet. 2005/06: KU18 s. 9). Utskottet fann inte skäl att förorda en förändring eller omprövning av tidigare beslut rörande relationerna mellan staten och . Därefter har utskottet vidhållit sitt tidigare ställningstagande (bet. 2006/07:KU13, bet. 2008/09:KU7 och bet. 2009/10:KU7). Frågan om församlingstillhörighet har samband med andra grundläggande delar i kyrkastat-reformen. Territorialprincipens betydelse framhölls i motiven till begravningslagen. Vidare framfördes där bl.a. att en förutsättning för att den statliga hjälpen med administrationen av kyrkoavgift ska kunna fungera torde vara att tillhörighetsreglerna ansluter sig till folkbokföringens regler, åtminstone när det gäller skyldigheten att betala kyrkoavgift. Utskottet, som inte finner skäl att förorda en förändring eller omprövning av tidigare beslut rörande relationerna mellan staten och , avstyrker motionerna 2010/11:K259 (M) och 2011/12:K380 (M) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om den svenska gravkulturen, större frihet att välja former för avsked och hantering av metaller i kroppen efter kremering. Jämför reservation (V). (M) begär i motion 2011/12:K280 ett tillkännagivande om statens ansvar för den svenska gravkulturen. Han framhåller att det efterhand har blivit alltmer påtagligt att bristen på lagreglering i kombination med ekonomiska faktorer medför en väldigt stor skillnad mellan olika församlingar när det gäller hur ansvaret för gravkulturen hanteras. kvarstår, anför motionären, den principiella frågan om hur ansvarsfördelningen mellan staten och kyrkan är reglerad. Detta faktum är enligt honom särskilt påtagligt i förhållande till de regler som gäller för den forntida gravkulturen. understryker att kyrkogårdarna och gravkulturen är ett kulturarv. Med de nuvarande reglerna kräver kyrkogårdsförvaltningarna full kostnadstäckning för att hålla gravar, gräsytor och gångar i gott skick. Motionären anför att de gravar till vilka man inte kan hitta gravrättsinnehavare vanvårdas systematiskt under något eller , varefter de avlägsnas. På vissa håll har man börjat med K-märkning av gravstenar. I samråd med museipersonal eller andra experter markeras de gravar som på grund av sitt utseende eller sin text kan anses vara särskilt värda att bevara. I bästa fall får då dessa enligt motionen stå kvar även om det inte finns någon gravrättsinnehavare som betalar för skötseln. I flera länder har man hittat en medelväg. Stenarna får stå kvar, men skötseln minimeras genom att man tar bort grusbäddar, steninramningar, kedjor, rabatter osv. Enligt är detta en lösning som ur nästan varje synvinkel kan försvaras. I motion 2011/12:K309 yrkar m.fl. (V) ett tillkännagivande om en översyn av begravningslagen och begravningsförordningen, i syfte att uppnå större frihet att välja former för avsked. Efter ett dödsfall bör man så långt som möjligt tillgodose den dödes och de efterlevandes önskemål om hur avskedet ska se ut. I har många invånare ursprung i andra länder, och det händer ibland att man vill ha sin aska spridd både i och i ursprungslandet. För att få det krävs synnerliga skäl, vilket i praktiken innebär tillstånd från som kräver en allvarlig religiös uppfattning, anför motionärerna som anser att det är ett högst rimligt önskemål även om man inte har en religiös trosuppfattning. Motionärerna pekar på att det på samma sätt i normalfallet inte är tillåtet för de anhöriga att förvara den avlidnes aska i hemmet, såvida man inte tillhör en religion där detta är en viktig del i avskedet. De framhåller att det känns föråldrat att lagstiftningen i många fall endast lämnar utrymme för avvikelse från bestämmelserna om man har en övertygelse som är av det religiösa slaget. I är det en viktig princip att lagstiftningen ska bygga på sekulära principer. Därför bör begravningslagen och begravningsförordningen och deras föreskrifter ses över, anser motionärerna. och (M) begär i motionerna 2010/11:K410 och 2011/12:K298 ett tillkännagivande om att människor ska ha rätt att bestämma över metallen i sin kropp. De anför att grävs metall, ofta titan, ned på våra svenska kyrkogårdar. Metallerna placeras ofta under någon kista där jordbegravning sker, separerade från urnan och stoftet. Denna hantering finner motionärerna oetisk, för såväl den enskilda som vår miljö. De framhåller att det inte är förenligt med rådande miljötänkande att inte återvinna metaller. Därför efterlyser motionärerna förändringar i begravningslagen där både etiska och miljömässiga hänsyn tas och den dödes önskan tillgodoses. Således bör huvudinriktningen enligt dem vara att ta hand om de metaller som man har haft till låns under sitt liv om man inte särskilt uttryckt något annat i sitt testamente eller liknande. Regler som tar sikte på att skydda de kulturhistoriska värden som våra begravningsplatser och vissa äldre gravvårdar utgör återfinns bl.a. i 4 kap. 1115 §§ lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 19 § förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m. samt 2 kap. 12 § begravningslagen (1990:1144). Enligt 4 kap. 6 § lagen om kulturminnen ska inventarier av kulturhistoriskt värde, som hör till kyrkobyggnad eller annan kyrklig byggnad, kyrkotomt eller begravningsplats, förvaras och vårdas väl. Till kyrkliga inventarier som avses i 4 kap. 6 § lagen om kulturminnen m.m. hör, enligt 19 § förordningen om kulturminnen, bl.a. vissa äldre gravvårdar. Skötsel som följer av kulturmiljövårdens krav, som t.ex. underhåll av kulturhistoriskt intressanta gravanläggningar, bör ingå i begravningsverksamheten och finansieras via begravningsavgiften. Detta utesluter dock inte att vissa kostnader kan finansieras med hjälp av den kyrkoantikvariska ersättningen, anförde regeringen i propositionen Staten och trossamfunden begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. (prop. 1998/99:38 s. 115). Enligt 4 kap. 16 § lagen om kulturminnen m.m. har rätt till viss ersättning av staten för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena. I skrivelsen Kyrkoantikvariska frågor (skr. 2008/09:220) anförde regeringen att det av redovisning framgår att fram hade totalt i kyrkoantikvarisk ersättning betalats ut till stift, samfälligheter och församlingar. Den helt övervägande delen av ersättningen, , har gått till åtgärder på kyrkobyggnader. Dessa är också de mest komplexa objekten i förvaltningshänseende. Av den kyrkoantikvariska ersättningen har också gått till insatser på begravningsplatser, till kyrkliga inventarier samt till kyrkotomter. Resterande har använts för övergripande åtgärder som inte klassificerats på objekt, främst inventerings- och planeringsåtgärder. Anslaget 7:3 Kyrkoantikvarisk ersättning används, enligt budgetpropositionen (prop. 2011/12:1 utg.omr. 17 s. 117), av för kulturhistoriskt motiverade kostnader i samband med vård och underhåll av de kyrkliga kulturminnena. Ersättningen, som avser kyrkobyggnader, kyrkotomter, kyrkliga inventarier och begravningsplatser, ska fördelas av efter samråd med myndigheter inom kulturmiljöområdet. Anslaget uppgår för till . I budgetpropositionen för uttalade regeringen som sin avsikt att detta belopp ska utgå . Härigenom ges enligt regeringen goda och stabila planeringsförutsättningar för de bedömningar och prioriteringar som är nödvändiga för ett långsiktigt bevarande av de kyrkliga kulturminnena. Satsningen ligger i linje med regeringens prioritering av att värna kulturarvet för framtiden.