bet · H001FiU1 · 2012-11-13 00:00:00 — Utskottet kan konstatera att risken för arbetslöshet, i synnerhet längre tids arbetslöshet, är ojämnt fördelad. Arbetsförmedlingen pekar i sin arbetsmarknadsprognos (Ura 2012:3) på att personer med högst förgymnasial utbildning, ungdomar och särskilt de med bristfällig utbildning, utrikes födda och särskilt de födda utom , personer med funktionsnedsättning och äldre arbetslösa kommer att mötas av stora svårigheter att snabbt finna arbete. Utskottet ställer sig mot den bakgrunden bakom att regeringen gör särskilda satsningar på grupper med svagare förankring på arbetsmarknaden för att förhindra att de fastnar i ett långvarigt utanförskap. En nyckel till att kunna förhindra långvarigt utanförskap är att på ett tidigt stadium identifiera de arbetssökande som löper hög risk att hamna i en sådan situation. Utskottet ser därför positivt på det nya arbetssätt som Arbetsförmedlingen nu tillämpar som bl.a. innebär att den som skrivs in hos förmedlingen bedöms med hjälp av ett särskilt bedömningsverktyg som myndigheten har utvecklat. För att motverka långa tider utan arbete kan de personer som bedöms riskera att hamna i långtidsarbetslöshet tidigt få individanpassat stöd i form av framför allt förstärkta förmedlingsinsatser. Regeringen föreslår även att medel tillförs för fler praktik- och utbildningsplatser för personer med hög risk för långtidsarbetslöshet. Utskottet välkomnar dessa insatser, som understryker att den viktigaste insatsen i kampen mot långtidsarbetslöshet är att förhindra att den uppstår. I de fall det inte varit möjligt att ens med tidiga stödåtgärder förhindra långtidsarbetslöshet är det enligt utskottets mening angeläget att bryta den . Regeringen gjorde i budgetpropositionen 2012 bedömningen att stödet till långtidsarbetslösa behövde förbättras genom en ökad aktivitet och kvalitet i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för unga. Utskottet noterar i budgetpropositionen 2013 att regeringen ska följa upp denna satsning, men att den också föreslår nya förstärkningar av bl. a. anställningsstödet. Regeringen vill också utvidga de motivationshöjande insatserna i folkhögskolesatsningen även till personer . Utskottet har tidigare betonat vikten av en hög kvalitet i garantiprogrammen (yttr. 2011/12:AU1y) och ställer sig bakom regeringens förslag till åtgärder. För att ge arbetslösa med funktionsnedsättning större möjligheter ökar regeringen möjligheten att få individuellt stöd på en ny arbetsplats (s.k. ) och föreslår ett praktikprogram inom statliga myndigheter för personer med funktionsnedsättning. Utskottet uppskattar dessa steg för att föra arbetslösa med funktionsnedsättning närmare arbetsmarknaden. Som utskottet tidigare framfört (yttr. 2011/12:AU6y) innebär ungdomsarbetslöshet en särskild problematik, framför allt när det gäller de ungdomar som aldrig får in en fot på arbetsmarknaden för att de saknar en fullständig utbildning och därför riskerar att fastna i ett långvarigt utanförskap. Att få dessa ungdomar tillbaka till skolbänken är ofta ett nödvändigt första steg för att stärka deras ställning på den framtida arbetsmarknaden. Utskottet välkomnar därför att regeringen bl.a. föreslår en förlängning av den temporära satsningen på studiemotiverande insatser inom folkhögskolan, liksom av möjligheten för vissa långtidsarbetslösa ungdomar att få ett högre studiebidrag samt öronmärkta komvuxplatser. För att fortsättningsvis möta den svaga konjunkturutvecklingen föreslår regeringen dessutom en rad tillfälliga åtgärder inom utbildningspolitiken omfattande ca 18 000 platser . I satsningarna mot långtidsarbetslöshet bland ungdomar ingår också ett försök där sådana ungdomar ska kunna få flyttningsbidrag och en förstärkning av nystartsjobben för unga. Utskottet noterar att regeringen även gör en stor satsning på att vidga etableringsreformen och tillföra medel till kommuner och Arbetsförmedlingen för att integrationen i samhället ska kunna påskyndas. Med anledning av vidgningen av målgruppen för etableringsinsatser till även sådana anhöriga vars anknytningsperson fått uppehållstillstånd i för sedan föreslår regeringen att ersättningen till kommunerna ökas med 2013 och något mer åren därefter. Att på detta sätt underlätta familjeåterföreningar bör enligt utskottets mening både vara till stor glädje för de människor som skilts åt av krig och umbäranden och underlätta deras integration i det svenska samhället när de känner tryggheten av familjens närvaro. Regeringen gör därutöver särskilda satsningar motsvarande ca 2013 och ca på att övergå till ett prestationsbaserat ersättningssystem till kommunerna och ge dem kompensation för att hålla bostäder redo för kommande nyanlända. Utskottet ser positivt på att regeringen övergår till ett system där kommunerna ersätts för hur många nyanlända de faktiskt tar emot. Ett sådant system bör kunna minska den flaskhals som bostadstillgången utgör för integrationsprocessen. Att etableringsuppdraget vidgas kommer också att ställa nya krav på Arbetsförmedlingens medarbetare. Utskottet välkomnar därför att regeringen föreslår att myndigheten tillförs ytterligare medel. Sammanlagt kommer därmed de beräknade personalresurserna inom etableringsreformen att uppgå till 2013. Regeringen vill också öka möjligheterna till arbetsplatsförlagda insatser för personer inom etableringsuppdraget, bl.a. genom ett s.k. praktiskt basår där arbetsträning blandas med svensk-undervisning. För att öka efterfrågan på utrikes födda på arbetsmarknaden föreslås även vissa förstärkningar av instegsjobben. För att stimulera kommunernas arbete för att minska utanförskapet i de stadsdelar som omfattas av programmet urban utveckling () tillförs 2013 och 2014 för ett prestationsbaserat bidrag. Utskottet ser dessa stimulanser för att underlätta för arbetsgivare att anställa nyanlända som väl motiverade mot bakgrund av den avmattning på arbetsmarknaden som väntas. Sammanfattningsvis ställer sig utskottet bakom den inriktning på politiken som regeringen framför i budgetpropositionen för att förhindra att arbetslöshet övergår i långvarigt utanförskap och för att bryta sådant utanförskap där det uppstått. Oppositionspartiernas förslag till ramar Utskottet kan konstatera att samtliga oppositionspartier yrkar på en högre ramnivå än regeringen på utgiftsområde 14. På utgiftsområde 13 yrkar på en väsentligen lägre ramnivå än regeringen, medan övriga partiers förslag ligger inom från regeringens förslag. Utskottet kan konstatera att oppositionspartierna framför en kritik i sina motioner som närmast får förstås som att man menar att regeringen lägger fram för stora satsningar på att stärka tillväxtmöjligheterna och motverka att arbetslösheten biter sig fast. Utskottet kan inte instämma i denna kritik, även om utskottet naturligtvis inte har någon annan uppfattning gällande vikten av sunda statsfinanser. För att rusta för att klara en allt tuffare internationell konkurrens är det nödvändigt att investera för framtiden, för fler i arbete och för att förstärka starka position ytterligare. När det gäller oppositionspartiernas förslag till alternativ jobbpolitik är den enda riktigt tydliga gemensamma inriktningen kraven på höjda skatter som gör det dyrare att anställa för att finansiera olika typer av höjda ersättningar. Utskottet kan inte ställa sig bakom en sådan prioritering, eftersom den riskerar att leda till högre arbetslöshet och lägre sysselsättning. Alla oppositionspartier vill fördubbla arbetsgivaravgiften för att anställa ungdomar. Några av dem vill därutöver bl.a. minska ROT- och RUT-avdragen, höja restaurangmomsen och på olika sätt reducera jobbskatteavdraget. Sammantaget skulle dessa förändringar innebära att kostnaden för att anställa skulle öka med och behållningen av att arbeta skulle minska. Utskottet vill också peka på hur otillfredsställande det är att Socialdemokraterna som enda oppositionsparti i motion 2012/13:Fi302 och övriga budgetmotioner har frångått etablerade praxis att tydligt redovisa hur de egna förslagen fördelar sig på anslag och inkomsttitlar. Att på detta sätt försvåra möjligheterna att på ett rättvisande sätt jämföra de olika budgetalternativen minskar enligt utskottets mening medborgarnas insyn och går emot intentionerna med den statliga budgetprocessen. Utskottet kan konstatera att oppositionspartiernas avvikelser från regeringens förslag när det gäller ramnivån för utgiftsområdena 13 och 14 har tre orsaker: högre ersättningar, högre utgifter för traditionell arbetsmarknadspolitik och sänkt ambitionsnivå i integrationspolitiken. Höjda ramar för högre ersättningar Utskottet anser att kritiken mot regeringens investeringar för ökad tillväxt och minskad arbetslöshet är svårbegriplig mot bakgrund av att oppositionspartierna väljer att avsätta mycket betydande budgetresurser på åtgärder som riskerar att leda till högre arbetslöshet. Partierna reserverar mellan 3,4 och i nettoutgifter av det begränsade reformutrymmet för en mer generös arbetslöshetsförsäkring. För åtminstone är bruttoutgifterna för de föreslagna förändringarna betydligt högre, men partiet väljer att räkna med att den egna politiken genom någon form av dynamiska effekter ska resultera i stora anslagsbesparingar. I Socialdemokraternas och fall tillkommer därutöver ytterligare flermiljardbelopp i sänkta avgifter och avdragsrätt för medlemskap i a-kassa. Utskottet har svårt att se att sådana ensidiga satsningar på åtgärder som riskerar att höja arbetslösheten kan vara statsfinansiellt motiverade. Utskottet har noterat att det i delar av den allmänna debatten har framförts en missuppfattning om att forskningsläget gällande arbetslöshetsförsäkringens effekter på exempelvis sökbeteende och i förlängningen arbetslöshet skulle vara oklart eller svårtolkat. En annan missuppfattning är att det inte skulle finnas studier på svenska och nordiska data. Utskottet kan konstatera att det i såväl de forskningsrapporter om arbetslöshetsförsäkringen som presenterats av IFAU som i den forskningsöversikt som två internationella forskare skrev till tvärtom visas tydliga effekter i samma riktning även i en svensk kontext. Utskottet noterar exempelvis att Socialdemokraterna och vill höja ersättningsnivån till under hela ersättningsperioden och att samtliga oppositionspartier förordar en höjning av den högsta dagersättningen taket i arbetslöshetsförsäkringen. sammanfattar forskningsläget gällande ersättningsgraden den samlade effekten av ersättningsnivån och den högsta dagersättningen på följande sätt (, bil. 9 till LU2011 s. 73): Utvärderingar tyder på att en sänkning av ersättningsgraden ökar sannolikheten att arbetslösa får jobb, medan en höjning ökar arbetslöshetstiden. Utskottet vill i sammanhanget också peka på att forskare understryker fördelarna med en s.k. fallande ersättningsprofil av den typ som finns i den svenska försäkringen, dvs. att ersättningsgraden minskar stegvis eftersom sökintensiteten ökar i slutet av en ersättningsperiod. Utskottet noterar att de komponenter i arbetslöshetsförsäkringen som IFAU och andra forskare lyfter fram som viktiga för att inte försäkringens utformning ska bidra till högre arbetslöshet är de där alliansregeringen har sökt omforma försäkringen. Förutom de komponenter som nämnts betonar forskarna bl.a. vikten av kontroll (bl.a. i LU2011 bil. 1) och fördelarna med en obligatorisk försäkring (bl.a. IFAU remissvar ). forskare sammanfattar sin bedömning av den svenska arbetslöshetsförsäkringen på följande sätt (LU2011 bil. 9 s. 76): Utformningen av den svenska arbetslöshetsförsäkringen har tagit i beaktande alla de incitamentsmekanismer som är kända att påverka utflödet och inflödet i arbetslöshet. Utskottet vill betona att svaret på hur man bäst ska göra avvägningen mellan graden av trygghet och graden av omställning i arbetslöshetsförsäkringen inte är enkelt att finna eller kan sökas i forskningslitteraturen. Att det emellertid handlar om just en avvägning mellan två viktiga värden framstår som tydligt för utskottet. Forskningen baserad såväl på svenska som på internationella data pekar, tvärtemot vad som ibland påstås, tydligt i samma riktning när det gäller vilka effekter en alltför generös arbetslöshetsförsäkring riskerar att få på arbetslösheten. I ett läge med svag konjunktur och en redan alltför hög nivå på arbetslöshet och långtidsarbetslöshet vore det därför enligt utskottets mening riskfyllt och felaktigt att som oppositionspartierna föreslår som enskild åtgärd kraftigt höja taket i försäkringen. Än mer problematiskt vore det naturligtvis att, som framför allt förordar, därutöver återställa alla de ändringar av arbetslöshetsförsäkringen som alliansregeringen genomfört. Allianspartiernas reformering av försäkringen har haft stöd i forskning, vilket också har varit ett viktigt skäl till att de genomförts. Utskottet utesluter inte att justeringar kan vara befogade och följer med intresse arbetet i den parlamentariska , men anser att grundprinciperna i regeringens reformer varit de rätta. Höjda ramar för mer av traditionell arbetsmarknadspolitik På det arbetsmarknadspolitiska området kan utskottet konstatera att det i fråga om , och i allt väsentligt förefaller vara samma förslag som framförts med anledning av de senaste årens budgetpropositioner. Utskottet hänvisar till sin tidigare behandling av dessa förslag, senast i betänkande 2011/12:AU2. Utskottet ser däremot anledning att något kommentera den socialdemokratiska motionen i dessa delar. När det gäller insatser för unga arbetslösa noterar utskottet att tanken på vad man kallar utbildningskontrakt var ny i partiets motion med anledning av ekonomiska vårproposition. Utskottet kunde då konstatera (yttr. 2011/12:AU6y) att förslaget visserligen har vissa förtjänster, men att det också i allt väsentligt redan är infört eller aviserat av regeringen. Att ungdomar ska ha en individuell plan genomförs genom profileringsverktyget och de förstärkta möjligheter att tidigt ge ungdomar stöd som införs. Möjligheten att varva studier med praktik kommer att ges genom regeringens aviserade förslag om lärlingsprovanställning där ett utredningsförslag väntas . Den högre ersättningsnivån tillgodoses genom att regeringen förlänger satsningen på att ge ungdomar mellan som saknar fullständig grund- eller gymnasieutbildning möjlighet att få den högre bidragsnivån inom studiemedlen om de återgår till sådana studier. Utskottet välkomnar att socialdemokraterna genom förslaget om ett utbildningskontrakt således ställer sig bakom viktiga komponenter i regeringens politik för unga arbetslösa som saknar fullständig grund- eller gymnasieutbildning. Utskottet noterar med tillfredsställelse att Socialdemokraterna även ställer sig bakom regeringens arbete med arbetsmarknadens parter gällande yrkesintroduktionsanställningar. Regeringen vill stödja partsöverenskommelser i syfte att fler avtal om yrkesintroduktion ska tecknas och att fler anställningar kommer till stånd inom ramen för dessa avtal. I en sådan jobbpakt skulle parterna ansvara för att betydligt fler unga anställs genom yrkesintroduktionsavtal, medan staten skulle kunna bidra med att stödja anställningar inom ramen för dessa avtal. Utskottet noterar emellertid, liksom regeringen, att avtalen ännu omfattar få unga och att de skiljer sig åt mellan olika avtalsområden. Det förefaller därmed olämpligt att som Socialdemokraterna gör föregripa parternas arbete och låsa fast formerna för statens insats i pakten till en viss, förutbestämd och dessutom synnerligen kostsam konstruktion. Regeringens linje är i stället att värna parternas autonomi och under förhandlingsarbetet begränsa sig till att föra ett kontinuerligt, positivt och lyhört trepartssamtal. Därefter när parternas behov är klarlagda inom ett visst avtalsområde kan statens insats anpassas till vad som ger störst sysselsättningseffekt i de specifika fallen. Utskottet gör bedömningen att regeringens linje är den mer sysselsättningspolitiskt och statsfinansiellt ändamålsenliga. När det gäller insatser för långtidsarbetslösa framhävs i Socialdemokraternas motion att man vill avskaffa jobb- och utvecklingsgarantins sysselsättningsfas och ersätta den med olika typer av ettåriga, tidsbegränsade anställningar med särskilt anställningsstöd. Utskottet beklagar det upphetsade tonfallet i motionen gällande en svår frågeställning om hur staten bäst ska stödja dem som står mycket långt från arbetsmarknaden. Utskottet kan för det första konstatera att det socialdemokratiska förslaget i sig väcker många obesvarade frågor bl.a. om vad som ska hända dem som inte får någon anställning trots subvention, vad som ska hända dem som inte erbjuds återanställning efter och vilka incitamentseffekter en anställning i sysselsättningsfasen skapar för dem som befinner sig i de tidigare faserna. Utskottet vill för det andra peka på att potentiella arbetsgivare i de flesta fall åtnjuter betydande subventioner om de vill anställa en person som befinner sig i sysselsättningsfasen, genom bl.a. nystartsjobb, särskilt anställningsstöd och lönebidrag. (En översikt ges ekonomiska vårproposition [prop. 2011/12:100] s.118.) Som utskottet nämnt ovan föreslår regeringen också, i syfte att möjliggöra ett ökat utflöde från jobb- och utvecklingsgarantin till arbete, bl.a. en permanent förstärkning av det särskilda anställningsstödet. För att stimulera arbetsgivare att anställa unga som varit arbetslösa och för att öka utflödet ur jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar föreslår regeringen att subventionen i nystartsjobb för ungdomar fördubblas, utöver den nedsättning som den s.k. ungdomsrabatten ger. Utskottet gör bedömningen att det för många av dem som varit borta länge från arbetsmarknaden och befinner sig i sysselsättningsfasen inte är bristen på en tillräckligt stor subvention som är det främsta hindret för att få ett jobb. Enligt vad som återges i budgetpropositionen (Finansplanen s. 57) kan exempelvis en ung person som har varit arbetslös få en månadslön på före skatt genom ett särskilt anställningsstöd, medan arbetsgivaren endast har en lönekostnad på ca . I detta avseende torde inte Socialdemokraternas förslag om en ytterligare något högre subventionsgrad vara avgörande. Det handlar i stället enligt utskottets mening om att attityden hos många arbetsgivare skulle behöva förändras så att de ser kapaciteten hos människorna, snarare än deras arbetslöshet. Utskottet välkomnar därför Arbetsförmedlingens förstärkta arbetsgivarkontakter, som skapar det förtroende som kan hjälpa arbetsgivare att våga fylla en ledig plats även med en person som varit borta från arbetsmarknaden . Utskottet vill i sammanhanget också lyfta fram Arbetsförmedlingens särskilda informationsinsatser till arbetsgivare, exempelvis Se kraften! om personer med funktionsnedsättnings kapacitet på arbetsmarknaden, och det särskilda uppdrag man nu får att informera arbetsgivare om de subventioner som finns. Utskottet kan slutligen konstatera att Socialdemokraterna återigen föreslår extra miljardpåslag till traditionell arbetsmarknadsutbildning. Arbetsmarknadsutbildningar kan ha sin plats i den arbetsmarknadspolitiska arsenalen, men utskottet noterar att Statskontoret visat (Statskontoret 2012:28) att det är en mycket kostsam åtgärd. Utskottet kunde i föregående års budgetbehandling konstatera (bet. 2011/12:AU2) att Socialdemokraterna krävt kraftiga volymökningar i fråga om yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning vid varje under såväl hög- som lågkonjunktur sedan alliansregeringen tillträdde. Utskottet drog då slutsatsen att de grundläggande byggstenarna i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken tycks vara desamma oavsett hur arbetsmarknaden utvecklas och oavsett konjunktur. Detta års budgetmotion ger inte utskottet anledning att ompröva denna slutsats. Sammanfattningsvis anser utskottet att de idéer i den socialdemokratiska motionen som utskottet lyft fram som positiva i allt väsentligt återspeglar insatser som regeringen redan har genomfört eller kommer att genomföra. Mot den bakgrunden kan det enligt utskottets mening inte anses vara kostnadseffektivt att avsätta extra på tekniska speciallösningar av tveksamt mervärde och på kraftigt höjda volymer av traditionell Amspolitik. Lägre ramar för sänkta integrationspolitiska ambitioner Utskottet sätter stort värde på att det finns en bred majoritet i bakom tradition av en generös migrations- och integrationspolitik. Utskottet noterar att Socialdemokraterna, och tydliggör i sina respektive budgetalternativ att inte kan undandra sig sitt ansvar när det gäller att ta hand om återförenade familjer och människor på flykt, framför allt från inbördeskrigets . Utskottet kommer i betänkande 2012/13:AU1 att återkomma till de skiljelinjer som finns i synen på integrationspolitiken, där Alliansens tydliga arbetslinje står mot det mer passiva förhållningssätt som också kännetecknade den tidigare socialdemokratiska regeringens integrationspolitik. I detta sammanhang begränsar sig utskottet emellertid till den sverigedemokratiska motionen 2012/13:Fi219, eftersom det där framgår att partiet avviker genom att föreslå en kraftigt sänkt ram för utgiftsområde 13. Som tidigare framförts (senast i yttr. 2011/12:AU1y) delar utskottet inte den negativa syn på människor som kommit till på flykt undan krig och förtryck eller för att förverkliga sina drömmar som genomsyrar motion. Till skillnad från välkomnar utskottet att människor med andra erfarenheter och kunskaper ges möjlighet att bidra såväl kulturellt som ekonomiskt till vår gemensamma framtid. Partiets förslag att begränsa arbetskraftsinvandringen till ett konjunkturstyrt system med gästarbetare som ges tillfälliga uppehållstillstånd skulle om det blev verklighet göra att gick miste om värdefull arbetskraft och medföra osäkerhet och otrygghet för dem som kommit hit. Spänningarna i ett samhälle minskar knappast av att vissa människor inte uppmuntras att känna sig välkomna och delaktiga i detta samhälle. Utskottet vill kraftigt ifrågasätta den sverigedemokratiska analysen att drastiskt minskade anslag till integrationsåtgärder och en hård assimileringspolitik skulle leda till minskade spänningar i det svenska samhället. Den sverigedemokratiska retoriken om att begränsa invandringen för att kunna ta hand om dem som redan kommit till ekar tomt när partiet i sitt budgetförslag yrkar på halverade utgifter på integrationsområdet och i stort sett vill avveckla området helt till 2015. Utskottet gör också bedömningen att sådana kraftiga besparingar förutom att vara icke önskvärda i sak framstår som helt orealistiska att genomföra i den takt som föreslås. Därmed blir det enligt utskottets mening nödvändigt att ifrågasätta hela det sverigedemokratiska budgetalternativet, eftersom det i hög grad bygger på dessa orealistiska besparingar. De integrationsproblem som finns i samhället i stort och på arbetsmarknaden och som inte ska vare sig förminskas eller förenklas löses enligt utskottets mening framför allt genom att man underlättar för invandrare att få en egen försörjning och genom att de får bättre möjligheter att lära sig svenska. Etableringsreformen, nystarts- och instegsjobb, förslaget om nystartszoner, validering av utländska examina och sfi-bonusen är bara några exempel på hur regeringen arbetar för att förbättra integrationen, vilket utskottet välkomnar. I budgetpropositionen aviseras som tidigare nämnts ytterligare steg mot en snabbare integrationsprocess, i form av bl.a. större möjligheter att arbeta och få behålla etableringsersättning, insatser för att förbättra kommunernas mottagningskapacitet och införandet av en möjlighet för nyanlända med svag utbildningsbakgrund att genomgå ett praktiskt basår för att få in en fot på arbetsmarknaden. Utskottet välkomnar även dessa förslag till insatser och avfärdar förslag om en lägre ambitionsnivå på integrationsområdet och en kraftigt sänkt ram för utgiftsområde 13.