bet · GZ01UU7 · 2012-03-01 00:00:00 — 2011/12:UU7 Nedrustning, icke-spridning och konventionell rustningskontroll samt tillträde till konventionen om klusterammunition Nedrustning, icke-spridning och konventionell rustningskontroll samt tillträde till konventionen om klusterammunition beslutade att inleda ett fördjupat arbete om konventionella vapen samt nedrustnings- och icke-spridningsfrågor. Målsättningarna var att få fördjupade kunskaper inom området, bereda relevanta motionsyrkanden och behandla propositionen om tillträde till konventionen om klusterammunition (prop. 2011/12:47). I propositionen föreslås att ska tillträda konventionen om klusterammunition. Syftet med konventionen är att förhindra en fortsatt användning av klusterammunition och att komma till rätta med de svåra humanitära problem som klusterammunition fört med sig i länder där sådan ammunition har använts. I propositionen görs bedömningen att ett tillträde till konventionen kräver vissa författningsändringar. Propositionen innehåller därför ett förslag till en ny lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. I betänkandet föreslår utrikesutskottet att , i enlighet med proposition 2011/12:47, dels godkänner konventionen om klusterammunition, dels antar regeringens förslag till lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utskottet anser att spridningen av massförstörelsevapen utgör ett av de största hoten mot internationell fred och säkerhet. Målet för det internationella samfundets arbete med nedrustning och icke-spridning måste därför vara att alla former av massförstörelsevapen avvecklas. Utskottet välkomnar förslag och initiativ som revitaliserar och stärker arbetet med att förhindra användningen av kemiska och biologiska vapen. Konventionell rustningskontroll är, enligt utskottet, av central betydelse för den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken. Utskottets uppfattning är att regeringen ska fortsätta att visa stort engagemang inom ramen för detta område. Det gäller bl.a. att vid behov revitalisera och uppdatera existerande avtal och att verka för att ingångna åtaganden också genomförs inom ramen för respektive avtal och fördrag. Utskottet anser att hotet om en okontrollerad spridning av små och lätta vapen (Small Arms and Light Weapons, SALW) måste tas på stort allvar. Inga andra typer av vapen orsakar fler dödsoffer och mer lidande än små och lätta vapen som används i lokala och regionala konflikter, inte minst i utvecklingsländerna. Utskottet avstyrker motionerna som rör de frågor som behandlas inom ramen för detta betänkande. I betänkandet finns sju reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Strategiska och taktiska kärnvapen avslår motionerna 2010/11:U203, 2010/11:U239 yrkandena 13, 2010/11:U295, 2010/11:U306 yrkandena 40, 41 och 45, 2011/12:U220, 2011/12:U224, 2011/12:U256 yrkandena 1 och 2, 2011/12:U262 yrkande 2, 2011/12:U288 yrkandena 14 och 2011/12:U315 yrkandena 41, 42 och 46. Reservation 1 (S, MP, V) avslår motion 2011/12:U245 yrkande 4. Reservation 2 (MP, V) Bombkapsel 90, transit och investeringar m.m. avslår motionerna 2010/11:U306 yrkande 43, 2011/12:U12 yrkandena 1 och 2, 2011/12:U13, 2011/12:U14 yrkandena 13, 2011/12:U15 yrkandena 14, 2011/12:U235 yrkandena 14, 2011/12:U241 och 2011/12:U315 yrkande 44. Reservation 3 (S) Reservation 4 (MP, V) Reservation 5 (SD) Små och lätta vapen avslår motionerna 2010/11:U306 yrkande 42, 2011/12:U276 yrkandena 13 och 2011/12:U315 yrkande 43. Reservation 6 (S) Reservation 7 (MP, V) tillträde till konventionen om klusterammunition godkänner dels konventionen om klusterammunition och dels antar regeringens förslag till lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. Därmed bifaller proposition 2011/12:47 punkterna 1 och 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (FP), (S), (C), (S), (FP), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S), (M) och i (S). Ärendet och dess beredning beslutade att inleda ett fördjupat arbete om konventionella vapen samt nedrustnings- och icke-spridningsfrågor. Målsättningarna var att få fördjupade kunskaper inom området, bereda relevanta motionsyrkanden och behandla propositionen om tillträde till konventionen om klusterammunition. Inom ramen för ärendets beredning genomförde utskottet en rad föredragningar med inbjudna gäster från bl.a. (), , samt frivilligorganisationerna och . lämnade forskningschefen och analytikern , () information om och kärntekniska program. Ambassadör , , lämnade information om utvecklingen av EU:s sanktioner. Två av utskottets ledamöter deltog i en konferens inom ramarna för Partnerskap för fred (PFF), Workshop on , Disarmament and Non-proliferation of Weapons of , som hölls i 2011. lämnade ambassadör information om ökad uppslutning kring nedrustning. , , lämnade information om samma ämne. Ordförande , , biträdande direktör , internationella fredsforskningsinstitut () och generalsekreteraren , , lämnade information om ökad uppslutning kring nedrustning. lämnade förste analytikern och analytikern , (), information om missilförsvaret och substrategiska kärnvapen och vad det betyder för . lämnade vice ordförande , Biuro Bezpieczenstwa Narodowego (BBN, nationella säkerhetsbyrån, ), överste , ständiga representation vid Organisationen för samarbete och säkerhet i (), överstelöjtnant , och analytikern , () information om konventionell rustningskontroll i och framtid. lämnade ämnesrådet , (), information om läget i nedrustningskonferensen (CD). Med anledning av KOM (2011) 704 inkom till faktapromemoria 2011/12:FPM47 om ändring av förordning om exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden. lämnade departementsrådet och ambassadör från information om s.k. safeguard-rapport om och sanktioner mot . I detta betänkande behandlar utskottet proposition 2011/12:47 tillträde till konventionen om klusterammunition och fyra följdmotioner. I betänkandet behandlar utskottet vidare motioner från allmänna motionstiderna 2010 och 2011 om bl.a. nedrustnings- och icke-spridningsfrågor. har erbjudits tillfälle att yttra sig över proposition 2011/12:47 och följdmotionerna. I propositionen föreslås att ska tillträda konventionen om klusterammunition. Syftet med konventionen är att förhindra en fortsatt användning av klusterammunition och att komma till rätta med de svåra humanitära problem som klusterammunition fört med sig i länder där sådan ammunition har använts. Centralt för konventionen är dess förbud mot att använda, utveckla, tillverka, på annat sätt förvärva, lagra, behålla eller till någon direkt eller indirekt överföra klusterammunition. Konventionen innehåller också ett förbud mot att hjälpa, uppmuntra eller förmå någon att ägna sig åt sådana förbjudna aktiviteter. Konventionen innebär dessutom att statsparter ska röja och förstöra lämningar av klusterammunition och den ammunition som finns i lager. Slutligen innehåller konventionen bestämmelser om stöd till klusterammunitionsoffer samt bestämmelser om internationellt samarbete och bistånd. Konventionens krav att befintliga lager av klusterammunition ska förstöras innebär att vapensystemet Bombkapsel 90 ska avvecklas och förstöras. I propositionen görs vidare bedömningen att ett tillträde till konventionen kräver vissa författningsändringar. Propositionen innehåller därför ett förslag till en ny lag om straff för olovlig befattning med klusterammunition. Vidare föreslås att den svenska domsrätten utvidgas till att omfatta brott enligt den föreslagna lagen som begåtts utom riket av en svensk medborgare eller av en utlänning med hemvist i . Lagförslagen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Strategiska och taktiska kärnvapen Icke-spridning och nedrustning i allmänhet och frågan om en kärnvapenfri värld i synnerhet har fått förnyad aktualitet på den internationella dagordningen. Under ledning av lanserade den oberoende internationella kommissionen om massförstörelsevapen (den s.k. ) sin slutrapport of Terror Freeing the World of Nuclear, Biological and Chemical Arms . Rapporten beskriver det internationella systemet för icke-spridning, nedrustning och rustningskontroll och innehåller 60 rekommendationer om vad världssamfundet - nationella regeringar, det civila samhället och näringslivet - kan och bör göra för att bemöta den globala utmaning som massförstörelsevapen utgör. En artikel i - av de tidigare amerikanska politikerna - som kritiskt granskade skälen för innehav av kärnvapen och formulerade en vision om en kärnvapenfri värld väckte stor uppmärksamhet. Vidare har FN:s generalsekreterare tagit flera initiativ inom ramen för nedrustning och icke-spridning. Det gäller bl.a. den fempunktsplan för nedrustning som han presenterade . Fempunktsplanen innehåller bl.a. ett förslag om en kärnvapenkonvention eller ett särskilt ramverk av ömsesidigt kopplade nedrustningsavtal för att förbjuda kärnvapen. höll president ett uppmärksammat tal i om bl.a. icke-spridning av kärnvapen. I talet angav att kärnvapen var det farligaste arvet från det och uttalade en ambition om att uppnå en kärnvapenfri värld. argumenterade att hotet från ett världsomspännande kärnvapenkrig hade försvagats, men att risken för en enstaka kärnvapenattack hade ökat. Den s.k. Pragagendan om att reducera kärnvapnens antal, att stärka icke-spridningsregimen, att förhindra nukleär terrorism och att utveckla nya mekanismer till stöd av fredlig kärnenergi har följts upp. Den senaste amerikanska kärnvapenöversynen (, NPR) lägger större vikt än tidigare vid icke-spridningsaspekter och genom att NPR innehåller s.k. negativa säkerhetsgarantier innebär det i viss mån en minskad roll för kärnvapen. I NPR anges att inte kommer att använda kärnvapen mot en icke-kärnvapenstat som är part till det nukleära icke-spridningsfördraget (NPT) och uppfyller sina åtaganden. På amerikanskt initiativ hölls för någonsin ett toppmöte om nukleär nedrustning och icke-spridning i varvid en resolution (1887) enhälligt antogs. Resolutionen betonar vikten av arbetet med nedrustning och icke-spridning, inklusive bl.a. stöd till NPT, samt att stater ska avstå från provsprängningar och ratificera provstoppsavtalet (CTBT). stod också värd för ett toppmöte om nukleärt säkerhetsskydd där stats- och regeringschefer från hela världen möttes och diskuterade riskreduktion för nukleär terrorism och hur säkerheten kan stärkas i nukleära anläggningar. var en av 47 deltagande stater och representerades av statsminister och utrikesminister . Mötet resulterade i en politisk deklaration och ett antal konkreta åtgärder. Bland de viktigaste åtgärderna var den amerikansk-ryska överenskommelsen om att förstöra plutonium vardera samt löften från och om att göra sig av med höganrikat uran. Nästa toppmöte inom detta område äger rum i . och påbörjade förhandlingar om att ersätta (). Avtalet innehåller tak för hur många kärnvapenstridsspetsar och vapenbärare som länderna får inneha. Förhandlingarna, om uppföljningsavtalet, slutfördes . Avtalet begränsar antalet stridsspetsar till 1550 och vapenbärare till 800 hos varje part. Det nya trädde i kraft . Fördraget om icke-spridning av kärnvapen (NPT) består av tre centrala delar: icke-spridning av kärnvapen, kärnvapennedrustning och fredlig användning av kärnenergi. Till grund för fördraget ligger en övergripande överenskommelse (s.k. grand bargain) mellan de stater som hade utvecklat kärnvapen och övriga stater. Enligt denna åtog sig kärnvapenstaterna att förhandla i god tro om effektiva åtgärder för kärnvapennedrustning i utbyte mot att icke-kärnvapenstaterna åtog sig att avstå från att skaffa kärnvapen. hölls den åttonde översynskonferensen för NPT. Konferensen avslutades med att ett slutdokument enhälligt antogs. Slutdokumentet innehåller rekommendationer för det fortsatta arbetet med avtalets principer och mål, bl.a. framåtblickande handlingsplaner för avtalets samtliga tre områden: nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. Slutdokumentet uttryckte bl.a. oro för de katastrofala humanitära konsekvenserna av kärnvapenanvändande samt fastslog att alla stater alltid ska följa internationell rätt, inklusive internationell humanitär rätt. Slutdokumentet innehöll också åtgärder för inrättandet av en kärnvapenfri zon i , något som ska följas upp med en konferens i . Inför konferensen samarbetade inom EU, inom ramen för den s.k. Nya Agenda-koalitionen (NAC) och . gav in två nationella rapporter till översynskonferensen, en om genomförandet av artikel VI i NPT och en om genomförandet av NPT-resolution om en zon fri från massförstörelsevapen i . Trots överenskommelserna vid översynskonferensen kvarstår de långvariga tvistefrågorna gällande och nukleära program som varit i centrum för världssamfundets oro när det gäller kärnvapenspridningen. Denna oro förstärktes av avslöjande om en tidigare oredovisad anläggning för urananrikning och () s.k. safeguard-rapport om . I rapporten bedömer att hade ett strukturerat program för aktiviteter av relevans för kärnvapenutveckling, men att det programmet sannolikt stoppades 2003. Däremot kan vissa delar av programmet ha fortsatt därefter. Rapporten betonar vikten av att fullt ut måste samarbeta med för att reda ut de oklarheter som råder kring möjliga militära dimensioner av kärntekniska program. Med anledning utökade och utvidgade EU sanktionerna mot inom ramen för EU:s sanktionsregim baserad på kärn- och missiltekniska program. EU:s sanktioner utvidgades bl.a. till att också innefatta ett embargo mot import av iransk råolja samt sanktioner mot den finansiella sektorn inklusive mot . Trots framsteg inom vissa delar av den internationella nedrustningsagendan är arbetet i nedrustningskonferensen i fortfarande låst efter närmare utan substantiella nedrustningsförhandlingar. Detta gäller inte minst frågan om ett avtal om att förbjuda produktion av klyvbart material för kärnvapen (FMCT) som i synnerhet blockeras av . har diskussioner förts om möjligheterna att föra ut dessa förhandlingar i andra forum som inte begränsas av konsensuskrav även för procedurfrågor något som är fallet inom ramen för nedrustningskonferensen i . EU:s samarbete och roll inom nedrustning och icke-spridning har vuxit . EU antog 2003 en strategi mot spridning av massförstörelsevapen. Strategin genomförs bl.a. genom att bidrag ges till organisationer och projekt. Det gäller till exempel stöd till , Organisationen för fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (CTBTO), Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW), säkerhetsrådsresolution och Haagkoden om ballistiska missiler). Strategin genomförs också genom att en s.k. icke-spridningsklausul läggs till i samarbetsavtal mellan EU och tredje länder. enades EU om en handlingsplan mot spridning av massförstörelsevapen och deras bärare. Handlingsplanen bygger vidare på massförstörelsevapenstrategin. beslutade EU:s medlemsstater att åtgärderna i handlingsplanen skulle vara genomförda . ställde sig EU:s stats- och regeringschefer bakom en deklaration om stärkande av internationell säkerhet, med särskilt fokus på frågor relaterade till nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen samt förebyggande av terrorism. I deklarationen uttalas bl.a. stöd för en global minskning av världens kärnvapenarsenaler i enlighet med artikel VI i NPT, att alla stater ansluter sig till provstoppsavtalet (CTBT), att förhandlingar inleds om ett avtal om förbud mot framställning av klyvbart material för vapenändamål () och att de stater som har taktiska kärnvapen inkluderar dessa i förhandlingsprocesserna för vapenkontroll och nedrustning. Deklarationen innehåller också ett förslag om att starta förhandlingar om ett internationellt fördrag för att förbjuda markrobotar med kort- och medeldistansräckvidd. kom EU och överens om en gemensam deklaration om nedrustning och icke-spridning som bl.a. lyfte fram vikten av multilaterala avtal som NPT och CTBT träder ikraft. skrev utrikesminister och utrikesminister en gemensam artikel som publicerades i . Bildt och Sikorski argumenterade för behovet av att reducera antalet taktiska kärnvapen i samt införandet av en regim för taktiska kärnvapen i stil med vad som redan existerar för strategiska kärnvapen. Vid valdes in i för en mandatperiod om . tog tillsammans med över ordförandeskapet i den s.k. artikel XIV-processen inom ramen för CTBT. Processen syftar till att främja det fullständiga provstoppsavtalet mot kärnsprängningar, verka för ett ikraftträdande och en universell anslutning till CTBT samt markera ett politiskt stöd för avtalet. Avtalet kom till 1996, men har ännu inte trätt i kraft. För att avtalet ska träda i kraft krävs att det ratificeras av en grupp av 44 särskilt angivna stater med en viss kärnteknologisk kapacitet. Efter ratificering återstår av dessa 44 s.k. annex 2-stater fortfarande åtta länder som inte har ratificerat avtalet (, , , , , , och ). I kommittémotion 2010/11:U306 (S) yrkande 40 och i kommittémotion 2011/12:U315 (S) yrkande 41 anför Socialdemokraterna att regeringen tydligt bör visa sin vilja att ställa sig bakom den nedrustningstradition som så länge varit en hörnsten i svensk utrikespolitik. Socialdemokraterna menar att det är alarmerande att världens militärutgifter, enligt , har stigit . Det internationella nedrustningsarbetet måste ta ny fart. Kärnvapenhotet är långt ifrån avvärjt. Tvärtom har det ökat. I kommittémotion 2010/11:U306 (S) yrkande 41 och i kommittémotion 2011/12:U315 (S) yrkande 42 anför Socialdemokraterna att målet är en fullständig avveckling av massförstörelsevapen (biologiska, kemiska och nukleära vapen). Att förhindra spridning är en viktig del av nedrustningsarbetet. För att uppnå detta måste kärnvapenmakterna minska innehavet. Det ligger i mänsklighetens och världssamfundets intresse för överlevnad och gemensam säkerhet att alla kärnvapen elimineras. Genom att välja ut några av 60 förslag och driva dem i internationella forum skulle den kunna lämna ett viktigt bidrag till att hantera en av vår världs ödesfrågor. Socialdemokraterna vill att använder sin plats i till att verka för ett starkare med starkare kontrollmöjligheter. I kommittémotion 2010/11:U306 (S) yrkande 45 och i kommittémotion 2011/12:U315 yrkande 46 redogör Socialdemokraterna för sitt tolvpunktsprogram för nedrustning vilket presenterades . Häri menar för det första att med politiska och diplomatiska medel aktivt måste påverka kärnvapenmakterna att fullfölja sina skyldigheter enligt och de åtaganden dessa gjorde vid NPT-konferenserna och 2000 och som bekräftades vid årets översynskonferens, nämligen att genom förhandlingar reducera och slutligen avskaffa sina kärnvapenarsenaler, för det andra att bör använda de signaler som kommer inte minst från den amerikanska administrationen om reducerad kärnvapenanvändning för att i FN på ett konstruktivt och realistiskt sätt driva frågan om förbud mot all användning av kärnvapen, för det tredje att ska verka för att hindra att höganrikat uran kommer i fel händer, för det fjärde att bör verka för att stärka ickespridningsavtalet (NPT), för det femte att bör verka för att provstoppsavtalet (CTBT) som förbjuder kärnvapenprovsprängningar genom ratificeringar kan träda i kraft, för det sjätte att tillsammans med likasinnade länder bör söka förmå kärnvapenstaterna, främst och , att minska riskerna för oavsiktliga angrepp genom att ta bort vapnen från dagens höga beredskap att avlossas (s.k. dealerting), för det sjunde att bör använda sitt EU-medlemskap för att i denna krets vara pådrivande för att unionen ska skärpa sitt nedrustningsarbete, för det åttonde att i samverkan med både EU- och NAC-länder bör aktivt söka verka för att den internationella nedrustningskonferensen (CD) i , vilken i över ett årtionde har varit oförmögen att arbeta, kan återuppta sitt arbete, för det nionde, vad gäller kemiska vapen, att , som tidigare spelade en internationellt ledande roll i förhandlingarna om en konvention om förbud mot kemiska vapen, bör aktivera sitt deltagande i OPCW, konventionens verkställande organ i , för det tionde, att bör säkra och stärka den vetenskapliga kompetensen vad gäller massförstörelsevapen, såväl för skyddsändamål som för nedrustnings- och icke-spridningspolitik, för det elfte, att bör ratificera överenskommelsen om förbud mot klustervapen och inleda skrotningen av den svenska Bombkapsel 90 och för det tolfte, att bör intensifiera arbetet för att minska antalet och användningen av små och lätta vapen genom såväl som och genom att utveckla en nationell handlingsplan. I kommittémotion 2011/12:U245 (V) yrkande 4 föreslås att inom EU ska verka för att unionen ska bli en kärnvapenfri zon. I kommittémotionen hävdas det att EU för en inkonsekvent politik vad gäller kärnvapen. I detta sammanhang nämns att EU lyfter fram icke-spridningsavtalet som ett viktigt avtal som två av unionens medlemsländer såväl har som utvecklar kärnvapen. Detta trots att det i avtalet ingår att kärnvapenstaterna förbundit sig att successivt avveckla alla kärnvapen. I kommittémotionen konstateras det att har kärnvapen utplacerade i flera av EU:s länder. De amerikanska kärnvapnen är inte bara utplacerade på dessa länders territorium, de kan också användas av det aktuella landet i händelse av krig. Detta strider mot icke-spridningsavtalet som innehåller ett förbud mot att överlåta kontroll av kärnvapen från kärnvapenländer till icke-kärnvapenländer. I den enskilda motionen 2010/11:U203 (S) anför motionären att bör motverka att ett undantag görs för i samarbetet inom (). Traditionellt har ett flertal tekniskt avancerade stater, däribland , använt sig av olika exportkontrollmekanismer för att försöka förhindra spridning av känslig teknologi för kärnvapen och andra massförstörelsevapen till regionen. gjordes ett undantag av för , vilket innebar att de facto erkändes som en kärnvapenstat och fick tillgång till internationell nukleär teknologi och material utan att behöva ålägga sig utökade IAEA-inspektioner eller ratificera icke-spridningsfördraget som en icke-kärnvapenstat. behövde inte heller ratificera provstoppsavtalet. Tyvärr valde att inte utnyttja det veto man hade genom medlemskap i . Att skulle reagera negativt på detta var förutsebart, och landet vill nu ha samma undantag som fick och har härvidlag stöd av . Motionären menar att bör motverka att ett sådant undantag görs för samt påverka att inte gå vid sidan av NSG:s riktlinjer vad avser . I den enskilda motionen 2010/11:U239 (S) yrkande 1 och i den enskilda motionen 2011/12:U288 (S) yrkande 1 konstaterar motionären att Nato genomförde en stor revision av sin strategiska plan. I denna revision ingår även, enligt motionären, de ca 200 kärnvapen av typen B61 som finns lagrade på sex flygbaser i . I flera länder, exempelvis , och finns starka opinioner som stöder bortdragandet av dessa vapen. Även på högre politisk nivå har deras fortsatta existens ifrågasatts, exempelvis genom den tyske utrikesministerns tydliga uttalande att vapnen bör tas bort från . Ett borttagande av dessa vapen från skulle även, menar motionären, avsluta en rättslig anomali då man enligt (NPT) inte får ställa kärnvapen till förfogande för en annan stat. Motionären anser att ska verka för att de ca 200 Natobomberna av typen B61 ska flyttas från . ska stödja de Natostater som har samma position och även verka för att en ny säkerhetspolitisk ordning kommer till stånd i som ytterligare reducerar rollen för kärnvapen. I den enskilda motionen 2011/12:U288 (S) yrkande 4 konstaterar motionären att icke-spridningsavtalet (NPT) sedan det trädde i kraft har haft översynskonferens . Inför nästa översynskonferens som kommer att äga rum 2015 är, enligt motionären, de flesta nedrustningsfrågorna fortfarande mycket relevanta. Motionären argumenterar för risken för att översynskonferensen blir ett misslyckande. Ett sådant skulle, enligt motionären, skada icke-spridningsregimen.