bet · GZ01CU16 · 2012-03-15 00:00:00 — Utskottet ansåg, i likhet med vad utskottet tidigare konstaterat, att bestämmelserna om betänketid är väl avvägda och att utskottet inte var berett att föreslå ett avskaffande av betänketiden. Utskottet anser inte att det finns skäl att frångå tidigare ställningstagande. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ersättning till vigselförrättare. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. Jämför reservation 16 (S). och (båda S) begär i motion 2011/12:C223 ett tillkännagivande om en översyn av stöd och ersättning till vigselförrättare och om att man bör överväga olika finansieringsformer inklusive avgifter för dem som ska vigas. Även i motion 2011/12:C319 av m.fl. (S) föreslås ett tillkännagivande om att stödet för vigselförrättare att utföra sitt uppdrag bör öka och att det bör övervägas att se över arvodet. Bestämmelser om vigselförrättare finns i 4 kap. . Vigselförrättare utses av (3 § första stycket 2). Innan någon förordnas som vigselförrättare ska pröva att han eller hon har de kunskaper och kvalifikationer i övrigt som behövs för uppdraget (4 §). Uppdraget kan återkallas. Ersättning till vigselförrättare regleras i förordningen (2009:263) om vigsel som förrättas av särskilt förordnad vigselförrättare. En vigselförrättare har rätt till ersättning med för varje vigsel som han eller hon har förrättat (8 §). Har vigselförrättaren förrättat mer än en vigsel, är ersättningen för varje vigsel utöver den första. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet tidigare, i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet var inte berett att föreslå någon åtgärd från med anledning av motionerna, varför de avstyrktes. Utskottet anser inte att det finns skäl att frångå tidigare ställningstagande. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tvångs- och barnäktenskap. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservationerna 17 (SD) och 18 (V). (C) föreslår i motion 2011/12:Ju311 ett tillkännagivande om att barnäktenskap som ingåtts utomlands ska ogiltigförklaras (yrkande 2). I motion 2011/12:Ju339 av m.fl. (V) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag till en lagändring som innebär att dispensmöjligheten i , när det gäller äktenskap för barn , ska tas bort (yrkande 2). Den som är får enligt 2 kap. 1 § inte ingå äktenskap utan tillstånd av . Tillstånd får bara ges om det finns särskilda skäl. I ett dispensärende ska enligt 15 kap. 1 § inhämta yttrande samt de upplysningar som kan vara av betydelse för frågans bedömning från socialnämnden i den kommun där den underårige är folkbokförd eller, om sökanden inte är folkbokförd i , i den kommun där han eller hon vistas. Enligt 1 kap. 1 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap ska den svenska lagens bestämmelser om äktenskapshinder alltid tillämpas vid hindersprövning för vigsel inför en svensk myndighet, dvs. även om t.ex. båda parter är utländska medborgare. Möjligheten att få ett utländskt äktenskap erkänt i inskränks enligt 1 kap. 8 a §. Ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag erkänns, som huvudregel, inte i om det för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot äktenskapet enligt svensk lag och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i eller om det är sannolikt att äktenskapet har ingåtts under tvång. Regeringen avlämnade skrivelsen Handlingsplan för att förebygga och förhindra att unga blir gifta mot sin vilja (skr. 2009/10:229) till . I skrivelsen redogörs för problematiken kring och riskerna med att unga kan bli och blir gifta mot sin vilja. Handlingsplanen innehåller de åtgärder som regeringen har vidtagit eller avser att vidta för att stärka det förebyggande arbetet samt för att stärka skyddet och stödet till de unga som drabbas. Bland åtgärderna märks den utredning som regeringen har tillsatt om lagstiftning i syfte att stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Det kommer dessutom att genomföras åtgärder för att förbättra samverkan mellan myndigheter och för att öka kunskapen om förebyggande metoder (bet. 2010/11:KrU4, rskr. 2010/11:11). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att inhämta ytterligare kunskap om tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54). Utredaren ska bl.a. uppmärksamma vilka det är som drabbas och bakgrunden till att sådana äktenskap förekommer. Även omfattningen av tvångsäktenskap och barnäktenskap ska utredas. Med utgångspunkt i det kunskapsunderlag som inhämtas ska utredaren föreslå åtgärder för att motverka tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredaren ska också göra en samlad översyn av relevant straffrättslig, civilrättslig och internationellt privaträttslig lagstiftning. Utredaren ska lägga fram de förslag till författningsändringar som behövs för att ytterligare stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Uppdraget ska redovisas . () fick i uppdrag av regeringen att genomföra en kartläggning av antalet kontakter som olika myndigheter och andra verksamheter har haft med personer som är eller har varit utsatta för giftermål mot den egna viljan (dnr U2011/3525/UC). Kartläggningen ska både avse verksamheters kännedom om och verksamheters hantering av sådana ärenden . Med kontakter avses t.ex. telefonsamtal, besök och skyddat boende som har rört personer som är oroliga för eller har upplevt ett äktenskap mot den egna viljan, inklusive tvångsäktenskap, barnäktenskap, fullmaktsäktenskap eller informella vigslar mot den egna viljan. SCB ska dessutom redovisa relevant statistik för perioden 20082011 som rör antalet gifta personer i åldrarna . Statistiken som redovisas i kartläggningen ska vara uppdelad på kön och ålder samt svensk och utländsk bakgrund. SCB ska redovisa resultatet av kartläggningen till (). Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet konstaterade att frågan är föremål för utredning. Enligt utskottets mening borde det pågående arbetet därför inte föregripas genom någon åtgärd från , varför motionerna avstyrktes. Utskottet anser alltjämt att det pågående arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om s.k. flersamma förhållanden. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2011/12:C309 uppger (FP) att de lagar och regler som finns är uppbyggda kring tvåsamhet. Vid ett s.k. flersamt förhållande, dvs. där fler än två lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden, medför dessa lagar och regler problem, t.ex. vid en skilsmässa. Ett tillkännagivande yrkas om behovet av att se över lagstiftningen vad gäller s.k. flersamma förhållanden. Svensk familjerättslig lagstiftning bygger på det monogama äktenskapet. Enligt 1 kap. 1 § blir de två som ingår äktenskap med varandra makar. Ett förbud mot tvegifte har tagits in i 2 kap. 4 § , där det stadgas att den som är gift eller partner i ett registrerat äktenskap inte får ingå nytt äktenskap. Ett bestående äktenskap utgör ett indispensabelt äktenskapshinder, dvs. någon möjlighet till dispens finns inte. Om någon trots förbudet har ingått flera äktenskap framgår av 5 kap. 5 § att var och en av parterna har rätt till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Tvegifte är kriminaliserat enligt 7 kap. 1 § . Sambolagen gäller enligt 1 § för två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. Inom olika internationella organisationer har det bedrivits arbete som syftar till åtgärder för att stärka kvinnors möjlighet att utnyttja sina mänskliga rättigheter. Arbete har bedrivits i bl.a. (). I FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna stadgas i artikel 16 att män och kvinnor ska ha samma rättigheter i fråga om äktenskaps ingående, under äktenskapet och vid dess upplösning. har i en resolution deklarerat att vissa sedvänjor, ålderdomliga lagar och praxis rörande äktenskap och familj inte är i överensstämmelse med de principer som lagts fast i bl.a. den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna (resolution 843 (IX) ). I FN:s konvention om samtycke till äktenskap, minimiålder för äktenskap och registrering av äktenskap som antogs 1962 har konventionsstaterna i enlighet med resolution åtagit sig att vidta alla nödvändiga åtgärder i syfte att upphäva dessa sedvänjor, ålderdomliga lagar och praxis för att säkerställa bl.a. fullständig frihet i val av make. Konventionen ratificerades av 1964 och trädde i kraft . Även enligt FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor som antogs 1979 följer av artikel 16 att konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa kvinnors lika rätt när det gäller äktenskapsfrågor och andra familjerättsliga frågor. Konventionen ratificerades av 1980 och trädde i kraft året därpå. Motsvarande motionsyrkande har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet ansåg, liksom tidigare, att den gällande ordningen är tillfredsställande, varför motionen avstyrktes. Utskottet finner inte skäl att frångå sitt tidigare ställningstagande och föreslår därför att motionsyrkandet avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om förhindrande av separationer. Utskottet hänvisar till gällande ordning. Jämför reservation 19 (SD). Skånberg (KD) begär i motion 2011/12:C374 ett tillkännagivande om vikten av familjerådgivning, samlevnadsundervisning och andra åtgärder för att förebygga separationer. Motionären framhåller vikten av att äktenskapet prioriteras som samlevnadsform. innehåller de grundläggande principerna om äktenskap. Där anges bl.a. villkoren för äktenskapets ingående och upplösning samt reglering av makarnas ekonomiska förhållanden. Regler om sambor, dvs. två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll, finns i sambolagen (2003:376). Enligt 5 kap. 3 § socialtjänstlagen ska kommunen bl.a. sörja för att familjerådgivning genom kommunens försorg eller annars genom lämplig yrkesmässig rådgivare kan erbjudas dem som begär det. Med familjerådgivning avses i denna lag en verksamhet som består av samtal med syfte att bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer. Det pågår också arbete med ett förbättrat föräldrastöd. beslutade regeringen om Nationell strategi för ett utvecklat föräldrastöd En vinst för alla. Strategin baseras på ett betänkande av (SOU 2008:131). Motioner om familjerådgivning har behandlats av socialutskottet , i betänkande 2010/11:SoU10. kunde konstatera att möjligheten till familjerådgivning finns och att arbete pågår på området, bl.a. har regeringen beslutat om en nationell strategi för ett utveckla föräldrastödet. Med hänsyn till detta ansåg socialutskottet att inte borde ta något initiativ, varför motionerna avstyrktes. Utskottet anser att lagstiftningen så långt som möjligt bör vara neutral i förhållande till olika samlevnadsformer och att det inte bör ankomma på att styra enskilda individer i valet av samlevnadsform. Den gällande ordningen är enligt utskottets mening tillfredsställande. Som framgått ovan finns möjlighet till familjerådgivning, och arbete pågår på området. Med det anförda är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandet, varför det bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ändringar i namnlagen. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Motion 2011/12:C310 av (FP) innehåller förslag på ett tillkännagivande om att alla myndiga personer bör få rätt att fritt välja kvinno- eller mansnamn. I motion 2011/12:C402 av (M) yrkas på ett tillkännagivande om en ändring av namnlagen. Motionären anför att namnlagens konstruktion med mellannamn innebär att syskon kan få olika efternamn. Motionären anser att barn borde kunna få båda föräldrarnas efternamn liksom gifta par också borde kunna ha båda makarnas efternamn. m.fl. (S) anför i motion 2011/12:So593 att förändringar i namnlagen måste ske så att människor ges rätt att ändra förnamn, oavsett könsidentitet. Motionärerna anser att det är en självklarhet att lagen bör möjliggöra för människor att fritt välja det förnamn de önskar ha, oavsett om de avser att få en ändrad könstillhörighet eller inte. Ett tillkännagivande yrkas i enlighet härmed (yrkande 3). Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentarisk kommitté som ska göra en allmän översyn av namnlagen (dir. 2009:129). Enligt direktiven ska kommittén bl.a. undersöka och beskriva hur lagen tillämpas och mot bakgrund av undersökningen ta ställning till vilka förbättringar som kan åstadkommas. Utgångspunkten för kommitténs överväganden ska vara att regleringen av personnamn ska vara tidsenlig och hålla . Den enskildes befogade intresse av att kunna välja namn bör tillgodoses, liksom det allmänna intresset av stabilitet i namnordningen. Kommittén ska undersöka om de avvägningar som gjordes i samband med namnlagens tillkomst mellan intresset av namnstabilitet och enskildas önskemål om att fritt välja namn fortfarande kan anses bärkraftiga, eller om det finns utrymme för ett något större hänsynstagande till enskildas intresse av att själva få välja sitt namn. Uppdraget ska redovisas . Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet ansåg inte att det pågående beredningsarbetet borde föregripas genom någon åtgärd från , varför motionerna avstyrktes. I sammanhanget kan det nämnas att under innevarande vår beslutat om ändring i namnlagen (1982:670) som rör en särskilt uppmärksammad fråga, nämligen att namnlagen vid dubbelt medborgarskap inte tar tillräcklig hänsyn till namnskicket i det andra landet. Ändringen innebär att den som genom födelse, ändrat civilstånd eller annat familjerättsligt förhållande har förvärvat ett namn i ett annat EES-land eller i ska få förvärva det namnet också i , om han eller hon vid det utländska förvärvet var medborgare eller hade hemvist i den andra staten eller hade annan särskild anknytning dit. Lagändringen trädde i kraft (prop. 2011/12:12, bet. 2011/12:CU7, rskr. 2011/12:125). Utskottet anser alltjämt att det pågående utredningsarbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om retroaktiva namnbyten. Utskottet hänvisar till pågående arbete. (FP) begär i motion 2011/12:C308 ett tillkännagivande om att det bör införas en möjlighet för transsexuella att få intyg och betyg ändrade retroaktivt efter de nya personuppgifterna. I motion 2011/12:So593 m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att det bör införas en rätt för transpersoner att få intyg från skola, högskola och andra samhällsinstitutioner ändrade retroaktivt efter ny könstillhörighet (yrkande 2). Frågan om att införa bestämmelser om rätt att få identitetsuppgifter i tidigare erhållna intyg och betyg ändrade retroaktivt har berörts av i utredningsbetänkandet Ändrad könstillhörighet förslag till ny lag (SOU 2007:16). uttalar bl.a. att utredningen inte kan ställa sig bakom ett förslag om att en person som fått ny könstillhörighet själv skulle få rätt att ändra identitetsuppgifterna i intyg och betyg och erinrar om bestämmelserna om urkundsförfalskning i 14 kap. 1 § , av vilka framgår att den som ändrar eller utfyller en äkta urkund, exempelvis ett skuldebrev, intyg eller legitimationskort, kan dömas till fängelse i högst . Utredningen anför att det är av stor vikt för bl.a. rättsordningen att handlingar som upprättats inte generellt ska kunna ifrågasättas på grund av farhågor om att uppgifterna i dem inte stämmer. Även om svårigheterna att få ut nya intyg och betyg i den nya identiteten är ett stort problem för den enskilde och även om intyget eller betyget efter en sådan ändring skulle avse samma individ, anser utredningen att en enskild person inte kan ges rätt att ändra i betyg och intyg. Detta gäller särskilt mot bakgrund av att möjligheterna att kontrollera riktigheten i uppgifterna skulle vara mycket begränsade. Utredningen anser också att bestämmelser med innebörd att en intygsgivare skulle åläggas att ändra i givna betyg eller intyg inte kan föreslås utan att de rättsliga förutsättningarna för en sådan lagstiftning noggrant utretts , vilket utredningen inte hunnit göra. Enligt utredningen skulle det vara ett mycket stort ingripande för exempelvis privaträttsliga subjekt att ha åligganden med sådan innebörd som den angivna. Utredningen anför vidare att det också kan ifrågasättas hur en vägran att utfärda ett nytt intyg eller betyg skulle kunna sanktioneras. Skulle åtgärden straffbeläggas eller sanktioneras genom skadestånd eller på annat sätt? Det skulle kunna tänkas att den som fått ny könstillhörighet hamnade i en situation där han eller hon fick väcka en civilrättslig talan mot exempelvis en f.d. arbetsgivare i syfte att få ett intyg ändrat. En sådan utveckling är, enligt utredningen, knappast önskvärd. Däremot understryker utredningen vikten av att olika intygsgivare m.fl. även utan ett lagstadgat krav därom ställer sig positiva till framställningar från personer som fått ny könstillhörighet med önskemål att få nya intyg, betyg, m.m. utfärdade med den nya identiteten. Utredningen menar att statliga och kommunala myndigheter bör utfärda sådana nya handlingar på begäran och utan större dröjsmål. Det bör dock krävas att den transsexuelle kan prestera tillräcklig bevisning som stöder uppgiften att han eller hon är den person som avses i den handling som ska ändras. Utredningen har sammanfattningsvis inte ansett sig kunna lägga fram några konkreta förslag som berör de påtalade problemen med fel identitet i intyg, betyg, m.m. då den inte har funnit någon tillfredsställande lösning som uppfyller tillräckliga krav på en säker hantering. betänkande har remissbehandlats och bereds enligt uppgift från (se svar på skriftlig fråga 2011/12:25) inom . Motionsyrkanden om retroaktiva namnbyten har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/12:CU18. Utskottet delade, liksom tidigare, uppfattning att bestämmelser med innebörd att en intygsgivare skulle åläggas att ändra i givna betyg eller intyg inte kan föreslås utan att de rättsliga förutsättningarna för en sådan lagstiftning först noggrant utretts. Som utredningen påpekat, anförde utskottet, skulle det vara ett mycket stort ingripande för exempelvis privaträttsliga subjekt att ha åligganden med sådan innebörd som den angivna. Utskottet förutsatte att de frågeställningar som togs upp i motionerna kommer att bli föremål för överväganden inom . I sammanhanget ville utskottet nämna att enligt sina direktiv ska hålla sig informerad om beredningen av betänkandet Ändrad könstillhörighet förslag till ny lag (SOU 2007:16), som innehåller namnrättsliga överväganden. Med det anförda avstyrktes motionerna. Utskottet vidhåller sin ovan redovisade uppfattning och förutsätter alltjämt att de frågor som tas upp i motionerna kommer att bli föremål för överväganden inom . Motionsyrkandena bör därför avslås. Särkullbarns och efterlevande makes arvsrätt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om särkullbarns och efterlevande makes arvsrätt. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 20 (S, MP). (FP) föreslår i motion 2011/12:C236 ett tillkännagivande om en översyn av regler så att den efterlevande maken får behålla makarnas permanenta bostad även om detta skulle inkräkta på särkullbarnens rätt till arv efter sin avlidna förälder. Motion 2011/12:C240 av (M) innehåller förslag på ett tillkännagivande om en översyn av regler om laglott och ett övervägande om dessa bör avskaffas. I motion 2011/12:C294 av och (båda MP) föreslås ett tillkännagivande om en lagändring som innebär att bröstarvingar och särkullbarn behandlas lika och att de båda får kräva sin andel av arvet först när båda makarna har avlidit. m.fl. (S) föreslår i motion 2011/12:C346 ett tillkännagivande om en översyn av som innebär att det görs en avvägning mellan efterlevande makas eller makes besittningsrätt till bostaden och särkullbarns rätt att få ut sig del av arvet (yrkande 4). I motion 2011/12:C367 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande om en lagändring som innebär att särkullbarn, liksom bröstarvingar, kan kräva sin andel av arvet först när båda makarna har avlidit. I 3 kap. finns särskilda regler om makars arvsrätt. Reglerna innebär att en make vid den andre makens död ska ta arv framför makarnas gemensamma bröstarvingar. Dessa bröstarvingar har i stället getts rätt till arv efter den först avlidne maken vid den efterlevande makens död. Efterlevande makes arvsrätt omfattar även enskild egendom som den först avlidna ägt. Om det finns efterarvingar innehar den efterlevande maken under sin livstid den arvfallna egendomen med fri förfoganderätt. Finns det bröstarvingar efter den först avlidne som inte också är den efterlevandes barn, s.k. särkullbarn, gäller särskilda regler. Dessa innebär att särkullbarn har rätt att få ut sitt arv efter en avliden förälder. Särkullbarnen kan dock avstå från sin rätt till förmån för den avlidnes efterlevande make. Sker ett sådant avstående blir särkullbarnen berättigade till efterarv på samma sätt som makarnas gemensamma bröstarvingar. Reglerna innebär att bröstarvingar i princip får vänta med att få ut sitt arv tills den efterlevande maken dör. Däremot kan bröstarvingar göra sin rätt till arv gällande vid den först avlidne makens död om denne make gjort ett testamente som inkräktar på deras arvsrätt. Frågan om ändring i gällande lagbestämmelser om särkullbarns och efterlevandes rätt till arv har varit föremål för överväganden i betänkande Makes arvsrätt, dödsboförvaltare och dödförklaring (SOU 1998:110). betänkande är enligt alltjämt föremål för överväganden inom departementet. Motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2010/11:CU18. Utskottet fann, , att betänkande är föremål för överväganden inom . Utskottet ansåg att resultatet av den pågående beredningen bör avvaktas, varför motionerna avstyrktes. Utskottet anser, i likhet med vad utskottet ansett tidigare, att resultatet av den pågående beredningen bör avvaktas. Motionsyrkandena bör därför avslås. Arvsrätt för kusiner m.fl. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om arvsrätt för kusiner m.fl. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motion 2011/12:C224 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att bör ändras så att till den tredje arvsklassen hänförs alla släktingar som hör till den tredje parentelen, vilket innebär att släktarvsrätten skulle utsträckas till att omfatta även kusiner och deras avkomlingar. Även motion 2011/12:C227 av och (M) innehåller ett förslag till ett tillkännagivande om arvsrätt för kusiner. Enligt 2 kap. går arvet i första hand till den avlidnes bröstarvingar, dvs. barn och deras barn (med det undantag som följer av 3 kap. när den avlidne efterlämnar en make). Saknar den avlidne bröstarvingar är den avlidnes föräldrar eller om någon av dem eller båda har avlidit syskon och deras barn berättigade till arv. Är inte heller någon av dessa i livet går arvet i stället till far- och morföräldrar och deras barn, dvs. den avlidnes farbröder, fastrar, morbröder och mostrar. Om det inte finns någon efterlevande med ett så nära släktskap till den avlidne tillfaller arvet i stället Allmänna arvsfonden. Allmänna arvsfonden tillkom 1928 i samband med att kusiner och avlägsnare släktingar uteslöts från arvsrätt. Utgångspunkten för det allmännas arvsrätt blev att kvarlåtenskap som flyter in till det allmänna på grund av att en arvsberättigad släkting saknas skulle tillfalla en fond, Allmänna arvsfonden, och användas för att understödja åtgärder till främjande av samhällets barnavård. Medlen skulle inte, såsom tidigare hade varit fallet, flyta in bland statens övriga inkomster.