bet · GZ01KU20 · 2012-06-07 00:00:00 — meddelade chefsåklagare vid Åklagar- kammaren för säkerhetsmål att han beslutat att lägga ned förundersök- ningen om olovlig underrättelseverksamhet (beslut 0105 K104-10) eftersom sådan verksamhet inte kunde styrkas (bilaga A3.4.3). Chefsåklagaren redogjorde i sitt nedläggningsbeslut för vad som fram- kommit i förundersökningen, och från denna kan följande nämnas. En hög diplomatisk företrädare för amerikanska ambassaden i hade hörts upplysningsvis och han uppgav att Surveillance Detection Program (SDP) skapades med anledning av bombattentat mot ambassader i och 1998 och att programmet började fungera operativt i . Han uppgav vidare följande: Syftet med programmet är att systematiskt observera platser i närheten av diplomatiskt skyddade byggnader och personer för att upptäckta misstänkta aktiviteter som riktas mot dem. Iakttagelser som måste utre- das rapporteras till den lokala polisen eller till Säkerhetspolisen. Över- vakningen utförs av en Surveillance Detection Unit (SDU). Enheten består av 510 personer. SDP är ett defensivt program för observatio- ner. Observationer kan även göras av demonstrationer för att få en early warning om de kan komma att utgöra ett hot mot ambassadens Någon utredningsverksamhet får inte förekomma. De observa- tioner som görs loggas och är en okränkbar del av ambassadens arkiv, liksom alla rapporter som upprättas. Detta gäller även de iaktta- gelser som SDU gör. SDU opererar från en lokal i ambassadens närområde. Lokalen är okränkbar eftersom den är en del av beskick- ningen. Lokalen används som samlingsplats, för att skriva rapporter och förvara utrustning. Åklagaren uppger vidare i sitt beslut att det från amerikanskt håll hävdas att det 2000 hölls ett möte mellan ambassadens säkerhetsofficer och Stock- holmspolisens ambassadgrupp angående SDP och att båda parter var inför- stådda med hur SDU skulle arbeta. har det enligt förekommit live trainings mellan SDU och ambassadsäkerhetsgrupp och 2009 har två anställda vid tillsammans med ambassadör besökt SDU-lokalen och där fått infor- mation. Någon dokumentation om mötet och träningen finns enligt uppgift från inte. Åklagaren anger vidare att av de interna föreskrifterna för den amerikanska utrikesförvaltningen framgår att införande av SDP kräver godkännande av mottagarlandets regering. Åklagaren har också inhämtat uppgifter från bl.a. . Följande har framkommit i denna del. Säkerhetspolisen har rapporterat att det inte finns någon officiell anmä- lan eller annan deklaration om att har ett program benämnt SDP eller någon enhet kallad SDU. Däremot har inkommit ett antal minnesanteckningar från i angående incidenter av olika slag. Även direktkontak- ter mellan Säkerhetspolisen och ambassaden om frågor som har med säkerheten att göra, till exempel bombhot, har förekommit. På en hand- ling, som inkom 2005, förekommer uttrycket SD specialist angivet på två ställen. , 2006, har Säkerhetspolisen fått en fråga från ett annat europeiskt land om amerikanska ambassaden i hade ett surveillance detection program. Enligt vittnesförhör med anställda på Säkerhetspolisen som besvarade frågan 2006 fanns det på Säkerhetspolisen ingen kunskap om SDP men att man av Stock- holmspolisens ambassadsäkerhetsgrupp fått veta att det fanns ett sur- veillance team och att polisen får information om dess observationer. besökte den då nytillträdde amerikanske ambassadören i sällskap med tjänstgörande två livvakter från Säkerhetspolisen en lokal i ambassadens närområde. Lokalen visade sig vara den tidigare nämnda samlingsplatsen för SDU. Ambassadören fick information och livvakterna fick träffa personer som enligt uppgift ingick i SDU/. Livvakterna, som inte kände till att det fanns någon SDU-verk- samhet, upprättade en promemoria om besöket. Promemorian föran- ledde Säkerhetspolisen att påbörja en kartläggning av verksamheten. Kartläggningen har därefter övergått i nu pågående förundersökning. Från har meddelats att någon officiell anmälan eller annan deklaration från amerikansk sida om SDP eller SDU inte återfunnits i diarierna. Dock finns en förfrågan från ett icke- europeiskt land om har någon kännedom om Surveillance Detection. Genom förhör med handläggaren har framkommit att frå- gan besvarats med att saknar kännedom om detta. Åklagaren besökte också den lokal varifrån SDU-verksamheten bedrivits. Åklagaren uppger att lokalen fick diplomatisk status och anger att det av det skriftliga underlag som ambassaden lämnat till UD för att få lokalen godkänd som diplomatiskt skyddad inte framgår att den skulle används till SDU-verksamhet. Som skäl för sin bedömning i fråga om huruvida olovlig underrättelseverk- samhet har förekommit vid amerikanska ambassaden angav chefsåklagaren följande. Jag anser det klarlagt att inte följt sina egna bestämmelser (, Volume 12, Section 322) om att SDP kräver godkännande och stöd av regeringen i mottagarlandet. Någon information till rätt instans om pro- grammet och verksamheten har inte getts. Från amerikanskt håll har heller inte påståtts att regeringen informerats om programmet och god- känt det. Däremot har av hävdats att man redan från början haft kontakt med och informerat local authorities (talespersonen i svensk TV ). Frågan om kan anses ha förtigit SDP och SDU får straffrätts- lig relevans först om det kan visas att den verksamhet, oavsett vad den kallas, som rent faktiskt bedrivits eller avsetts att bedrivas, varit av det slag som straffbeläggs i 19 kap 10 § 2 st . En första fråga att besvara är vilken omfattning av skyddsverksam- het som kan anses tillåten enligt gällande rätt och konventioner. Det krävs inte något särskilt tillstånd för att etablera en säkerhetsor- ganisation vid ambassaden. En sådan organisation får i syfte att skydda ambassaden och dess personal göra observationer, göra anteckningar om dessa och ta bilder. Ambassadens skyddspersonal kan ha lokal även utanför ambassadområdet. Även om skyddspersonalens verksam- het ska vara begränsad till ambassadområdet och dess omedelbara närhet kan man tänka sig vissa undantag från denna regel. Om till exem- pel en demonstration som ska avslutas vid ambassaden påbörjas i en annan del av staden får det anses tillåtet att skyddspersonal iakttar demonstrationen redan från början för att få en bättre uppfattning om säkerhetsfrågorna. Inte heller anser jag det otillåtet att skyddspersonal skuggar en misstänkt person en kortare sträcka i anslutning till ambas- sadområdet för att ta reda på vad som är i görningen. Vilken sorts verksamhet kan då anses vara straffbar enligt bestäm- melsen om olovlig underrättelseverksamhet? Biometriska uppgifter eller fotografier i förening med iakttagelser, till exempel deltagande i en demonstration, som kan kopplas till en viss person, kan betraktas som en uppgift om annans personliga förhållande. En verksamhet som helt eller delvis består i ett systematiskt anskaffande och lagrande av sådana uppgifter kan därför vara att bedöma som olovlig underrättelse- verksamhet. Systematisk fotografering av personer som passerar förbi ambassaden i förening med någon uppgift som gör en identifiering möj- lig, exempelvis registreringsnumret till det fordon de färdas i, kan vara att bedöma på samma sätt. Ambassadens skyddspersonal har under de undersökta åren 2000 2011 rapporterat ett antal händelser och ställt ett antal frågor till både och till Säkerhetspolisen. Det har inte framkommit något som talar för att en olaglig verksamhet har förekommit. Tvärtom är innehållet i de minnesanteckningar och rapporter som granskats av för skyddsverksamheten förväntat slag, till exempel misstänkta beteen- den, misstänkta fordon eller bombhot. Inte heller har någon person framträtt och berättat om händelser som skulle kunna tyda på att en olaglig verksamhet bedrivits mot honom eller henne. Själva syftet med verksamheten ser inte ut att vara det politiskt betingade spionage som lagstiftaren tänkt sig som olovlig underrättelseverksamhet. De uppgifter som registreras i kan dock vara sådana uppgif- ter om personliga förhållanden som avses i bestämmelsen om olovlig underrättelseverksamhet. Detta anser jag framgå av den information som finns på regerings hemsida om databasen. Om avsikten med att införa SDP i var att SDU skulle rapportera uppgifter om personliga förhållanden till eller något annat liknande regis- ter kan det redan genom existensen av en organisation som SDU vara fråga om en straffbar verksamhet enligt 19 kap 10 § 2 st . För att kunna bedöma både avsikten med SDU och vilka iakttagelser SDU rapporterat skulle utredningen behövt hålla förhör utan inskränk- ningar med de SDU-anställda och få tillgång till ambassadens arkiv, inklusive , för att stämma av förhörsuppgifterna med registren. Utredningen har inte fått tillgång till något av detta med hänvisning till . Det går därför inte att bevisa att olovlig underrättel- severksamhet har förekommit och förundersökningen ska läggas ner. Genom en skrivelse, som sändes till , begärde utskottet följande redogörelser, svar på följande frågor och att få del av följande handlingar: En redogörelse önskas för vad som är känt inom om den amerikanska ambassadens övervakning av svenskar eller andra per- soner bosatta i . Finns det något dokument vid eller vid något annat departement av det slag som gör gällande i sin artikel ? Om ja, önskar ta del av detta dokument. Utskottet önskar även ta del av de handlingar som enligt ter (se artikel ) finns vid och som härrör från ett möte med den amerikanska ambassadören. Finns det ytterligare handlingar som rör amerikanska ambassadens bevakning i vid ? Om, ja önskas en redogö- relse för vilka handlingar och en redogörelse för innehållet i dessa. Har regeringen vidtagit några åtgärder för att skapa (ytterligare) klar- het kring frågan om den amerikanska ambassaden har bedrivit sin övervakningsverksamhet med hjälp av svenska myndigheter och om det skett med nuvarande eller tidigare regeringars samtycke? Om ja, vilka åtgärder har vidtagits? Om några sådana åtgärder ej har vidta- gits, är några sådana åtgärder planerade? I pressmeddelandet från den amerikanska ambassaden anges att ambassadens Surveillance Detection Unit (SDU) är ett program för att upptäcka övervakning mot amerikanska beskickningar utomlands och att det varken är ett hemligt program eller ett underrät- telseprogram, enligt ambassaden. Vad som sedan dock händer med den insamlade informationen är att den, enligt uppgifter i medierna, förs in i och bearbetas i databasen . Har förekomsten av det ame- rikanska programmet varit känt inom ? Om så är fallet, har några åtgärder vidtagits för att skapa klarhet i programmets innebörd såvitt avser verksamheten bedriven av den amerikanska ambas- saden i ? När fick eller andra svenska myndigheter kännedom om SDU och dess verksamhet i ? Vem fick denna information först och har verksamhet som syftar till att över- vaka och registrera svenska medborgare sanktionerats av svenska myn- digheter eller enskilda tjänstemän? begär att få del av eventuella upprättade handlingar. har förklarat att man samarbetat fullt ut med lokala myndigheter och syftar, enligt tidningsuppgifter, på ambassadsektionen vid . Är det inom känt vilket inne- håll detta samarbete hade/har och vilka informationer som utbyttes/ utbyts? När och av vem sanktionerades detta samarbete? Vilka kommentarer i övrigt föranleder anmälan och innehållet i denna promemoria? Som svar översändes en promemoria inklusive vissa bilagor som upprättats inom , och Försvarsdepartementet. Promemorian inklusive bilagorna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och utesluts därför i sin helhet ur betän- kandet. Följande kan dock nämnas om innehållet i svaret. Av redogörelsen framgår bl.a. att fick information första gången om att Säkerhetspolisen misstänkte att amerikanska ambassaden bedrev verksamhet liknande den som påträffats i . Vidare framgår att kabinettssekreteraren hade ett möte den 6 novem- ber 2010 med den amerikanske ambassadören. När åklagaren beslutade att inleda förundersökningar avbröt sina undersökningar om vad som ägt rum. Genom en skrivelse som sändes till begärde utskottet svar på ytterligare frågor. Huvuddelen av frågorna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Följande kan dock nämnas om inriktningen på frågorna. Frågorna gällde bl.a. rutiner för utbyte av information mellan och och mellan olika departement inom . Utskottet begärde även att få del av vissa handlingar, bl.a. en skrivelse som inkommit med. Utskottet ställde även frågor kring hanteringen av en handling som funnits i och som gällde en förfrågan från ett annat land om SDU-verksamhet. Frå- gor ställdes även om rutiner för besvarande av sådana frågor. Utskottet ställde även frågor kring ett brev daterat , som utskottet tagit del av, och som publicerats på det norska Justitie- och poli- tidepartementets webbplats och som innehöll information från amerikanska ambassaden i till de norska polismyndigheterna om att man avsåg att inrätta en observationsgrupp för SDU-verksamhet i . Frågan från utskottet gällde om något motsvarande brev översänts till någon svensk myndighet och vilka eventuella åtgärder detta hade föranlett. Utskottet bad även om en allmän redogörelse av vilka åtgärder en utländsk beskickning i enligt svensk lagstiftning och folkrättsliga konventioner har rätt att vidta i syfte att garantera säkerheten vid beskick- ningen. Vidare bad utskottet om en allmän redogörelse för uppgiftsfördel- ningen mellan olika svenska myndigheter när det gäller beskickningars säkerhet. En svarspromemoria som upprättats inom , Utrikes- departementet och Försvarsdepartementet översändes . Promemorian inklusive vissa bilagor innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och som därför utesluts ur betänkandet. Till svaret bifogades vissa handlingar som utskottet begärt att få del av, bl.a. den norska justitie- ministerns redogörelse till . Denna omfat- tas inte av sekretess (bilaga A3.4.4). I svarspromemorian redogörs för innehållet i artikel 41 (1) i Wienkon- ventionen om diplomatiska förbindelser (SÖ 1967:1) enligt vilken det åligger alla som åtnjuter privilegier och immunitet att iaktta den motta- gande statens lagar och författningar, om detta inte inkräktar på deras privilegier och immunitet. Konventionen har införlivats i svensk rätt genom 2 § lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. En utländsk beskickning kan, framhålls det i svaret, inom dessa ramar vidta de åtgärder man finner nödvändiga. Som svar på frågan om uppgiftsfördelningen mellan olika svenska myn- digheter i fråga om främmande beskickningars säkerhet hänvisades i svaret bl.a. till (RPSFS 2006:5). I denna regleras ansvarsförhållandet mellan och berörd polismyndighet när det gäller bevaknings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsled- ningen, statsbesök m.m. Säkerhetspolisen bedömer hotbilden och riskerna för skyddspersonerna och samordnar, inom polisväsendet, planeringen och förberedelserna av personskyddsverksamheten. Personskydd består av när- skydd (livvaktsbevakning) och distansskydd (platsbevakning eller andra distansskyddande åtgärder). Säkerhetspolisen ansvarar för den operativa led- ningen av närskyddet och polismyndigheterna (i Stockholmspo- skyddssektion) ansvarar för den operativa ledningen av distansskyddet. I promemorian begärde att muntligen få föredra inne- hållet i vissa handlingar inför utskottet. Utskottet beslutade att bevilja begäran, och vid sammanträdet föredrog rättschefen vid handlingarna inför utskottet. Dessa överlämnades såle- des inte till utskottet. En kompletterande uppgift överlämnades på begäran av utskottet genom en svarspromemoria som upprättats inom Regeringskans- liet. Även denna promemoria innehåller uppgifter som omfattas av sekre- tess och utesluts i sin helhet ur betänkandet. Utskottet begärde att få del av regleringsbrev för Riks- polisstyrelsen och övriga myndigheter inom polisorganisationen för budget- åren 20062011 inklusive bilagor som innehåller riktlinjer av relevans för Polismyndigheternas (särskilt skyddssektions) ansvar för den operativa ledningen av distansskyddet. Vidare begärde utskottet att få del av de delar av regleringsbrev för som gäller informationsutbyte mellan och . De begärda regleringsbreven för översändes till utskot- tet . Dessa innehöll inget av intresse för granskningen och utelämnas därför ur betänkandet. översändes en inom upprättad svarspromemoria inklusive en bilaga som gäller Säpos verksamhet. Promemorian och bilagan innehåller uppgifter som omfattas av sekretess och utesluts därför ur betänkandet. Genom en ny skrivelse som sändes till begärde utskottet att få svar på ett antal kompletterande frågor. Flera av frågorna innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Följande fråga kan dock nämnas: Enligt uppgifter på polismyndighetens webbplats innefattar den s.k. skyddssektionens arbete med bevakning av de utländska beskickning- arna regelbundna kontakter med UD, och ambassadernas säker- hetsansvariga. Vad avhandlas vid dessa kontakter? Finns det några rutiner för informationsutbyte mellan skyddssek- tion och ? Om ja, vilka rutiner finns och i förhål- lande till vilka departement? Föreligger någon rapporteringsskyldighet i frågor som har utrikespolitiska komplikationer och i förhållande till vilket departement? Som svar översändes en inom och upprättad promemoria (bilaga A3.4.5). Delar av svarspromemorian innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Dessa uppgifter utesluts ur betänkandet. Av svaret framgår indirekt att en tjänsteman på 2002 besvarat en förfrågan från en ambassad. I svaret anges, med hänvis- ning till vad man svarat i en tidigare promemoria, att saknar kännedom om vad tjänstemannen per telefon svarade på ambassadens frågor. Av svaret framgår vidare att hade fått kännedom om frågorna först . Utrikesde- partementet känner inte till om några kontakter med eller några andra myndigheter föregick besvarandet eller om någon information hämta- des in. Vidare anges att det inte finns några särskilda rutiner i för besvarandet av frågor av denna art. Svaret på hur en fråga besvaras kan skifta från fall till fall beroende av såväl frågans som svarets karaktär. Som svar på frågan om vad som avhandlas vid kontakterna mellan skyddssektionen och UD, och ambassadernas säkerhetsansvariga anges att vid sådana kontakter avhandlas aktuella frågor av betydelse för säkerheten vid ambassaderna i . Vidare anges det i svaret i fråga om informationsutbytet mellan polismyndigheten och UD att kontak- ter tas vid behov. På frågan om det finns någon rapporteringsskyldighet i frågor som har utrikespolitiska implikationer hänvisas det i svaret till 10 kap. 13 § reger- ingsformen. Enligt denna bestämmelse ska statliga myndigheter hålla che- fen för UD underrättad när en fråga som är av betydelse för förhållandet till en annan stat eller till en mellanfolklig organisation uppkommer. Utskottet hade till sammanträdet bjudit in en tidi- gare protokollchef respektive en tidigare tjänsteman vid UD till utfrågning. Den f.d. protokollchefen fick dock förhinder och någon utfrågning hölls därför inte med denne. I stället lämnade den f.d. protokollchefen vissa upp- lysningar per telefon till utskottets kansli (se vidare nedan). Utfrågningen med tjänstemannen hölls som planerat (se vidare nedan). Mot bakgrund av de upplysningar som lämnades till kansliet och vad som framkom vid den nämnda utfrågningen begärde utskottet genom en skrivelse, som sändes till , svar på följande frågor. Är det någon skillnad i hur skrivelser med frågor från utländska beskick- ningar hanteras beroende på om skrivelsen i fråga adresseras till en handläggare/tjänsteman på UD eller till UD-protokollet eller protokoll- chefen? Vilken betydelse, om någon, kan det tillmätas att frågorna från en ambassad ställdes i en s.k. aide memoire och adresserades till en tjänsteman vid UD? Vilka rutiner eller riktlinjer finns för samråd med UD:s ledning inför besvarande av frågor från utländska beskickningar? Ska/bör en hand- läggare samråda med någon inför besvarandet av frågor från utländska beskickningar? Vilken enhet inom UD/övriga RK har i uppgift att hantera frågor av det slag som framställdes i skrivelsen? Vad gäller i fråga om tjänsteanteckning när skriftliga frågor från ett annat lands beskickning besvaras per telefon? Vilka kommentarer i övrigt föranleder upplysningarna från en tidigare protokollschef vid och utfrågningen med en tidigare tjänsteman vid UD? En svarspromemoria som upprättats inom översändes till utskottet (bilaga A3.4.6). Promemorian innehål- ler uppgifter som omfattas av sekretess, och som därför utelämnats ur betänkandet. Av svaret framgår bl.a. att det inte är någon skillnad i hur skrivelser med frågor från utländska beskickningar hanteras beroende på om skrivel- sen i fråga adresseras till en tjänsteman på UD eller till UD-protokollet eller protokollchefen. Att frågorna ställdes i en aide memoire och till en tjänsteman ansågs enligt svaret inte kunna tillmätas någon betydelse. Vidare upprepas i svaret att det inte finns några särskilda samrådsrutiner inför besvarandet av frågor från utländska beskickningar. Det går inte att generellt avgöra om samråd bör ske innan en fråga besvaras, utan detta måste avgöras beroende av frågans och svarets karaktär. Av svaret framgår vidare att det är protokollsenhet som ansvarar bl.a. i för ärenden som rör beskickningarnas säkerhet och som är beskickningarnas kontaktpunkt. Någon enhet inom UD eller i övrigt som hanterar det slags frågor som ställdes i skrivelsen finns inte, anförs det vidare i svaret. Av svaret framgår vidare att det inte finns några särskilda rutiner för tjänsteanteckningar när skriftliga frågor från ett främmande lands beskickningar besvaras per telefon. hade inga övriga kommentarer med anledning av upplysningarna från den f.d. protokollchefen eller utfrågningen med tjänste- mannen. Utskottet begärde att få del av det beslut inklusive där- till hörande handlingar som innebar att den lokal där amerikanska ambassa- den bedrev s.k. SDU-verksamhet fick diplomatisk status . Som svar översändes en inom upprättad svarspromemoria inklusive två handlingar (bilaga A3.4.7). En av handlingarna är upprättad av protokollsenheten vid och innehåller en [b]edömning ang. fastigheter tillhörande Förenta stater- nas ambassad. Den är daterad och är ställd till . Av denna handling framgår att amerikanska ambassaden har vänt sig till med en bilagd skrivelse. Av handlingen framgår att det är uppfattning att vissa angivna fas- tigheter i används för beskickningens verksamhet och således är att betrakta som beskickningslokaler enligt artikel 1 (i) Wienkonventio- nen om diplomatiska förbindelser. Till handlingen bifogades en odaterad skrivelse från amerikanska ambas- saden. I skrivelsen bekräftar den amerikanska ambassaden till UD att den har hyrt ett antal lokaler som tjänar officiella diplomatiska ändamål som definieras i . I denna skrivelse anges vissa adresser och beskrivs vad lokalerna ska användas till. I fråga om den adress, som är den där den s.k. SDU-lokalen är lokaliserad, anges att den används som kontor för ambassadpersonal och som förråd. Ambassaden begär ett skynd- samt erkännande av de uppräknade adresserna som en del av den ameri- kanska beskickningen i . Genom en skrivelse som sändes till begärde utskottet svar på följande frågor. Vilka är rutinerna för att en lokal ska få diplomatisk status? Hur går det rent praktiskt till när ett land ansöker om att en lokal ska ges diplo- matisk status? Inom vilken enhet inom fattas ett sådant beslut? Är det fråga om ensidigt beslut från enhetens sida eller är det på något sätt en fråga om ett avtal mellan och det andra landet i fråga? Vem/vilka fattar sådana beslut? Är den politiska nivån på något sätt informerad eller involverad under beslutsprocessen? Föregås som regel sådana beslut av några kontakter med andra depar- tement eller den s.k. skyddssektionen vid i län (som ansvarar för skyddet av beskickningar) eller (som ansvarar för personskyddet)?