bet · GZ01SoU10 · 2012-02-15 00:00:00 — Blickar vi ut i finns ett tydligt samband mellan hur stor andel av BNP man lägger på äldreomsorg och hur stor andel av medelålders kvinnor som förvärvsarbetar. Detta leder fram till en av mina käpphästar: Vi måste sluta se äldreomsorg som enbart en kostnad. Det är en del av den sociala infrastrukturen. På samma sätt som vägar är viktiga för oss alla är äldreomsorgen viktig även för den som inte just nu behöver den. Vi kan åldras med tillförsikt om vi vet att det finns en god äldreomsorg när vi blir gamla. Vi kan fokusera på vårt arbete även när vi har föräldrar som behöver omsorg. Det påverkar också skattebasen. Ju fler som kan jobba, desto mer pengar finns att fördela. När det gäller konkurrensutsättningen är ungefär var femte plats i äldreboende och var femte hemtjänsttimme i privat regi. Det är en ökning från . De icke vinstsyftande organisationerna som stiftelser och kooperativ utgör oförändrat av äldreomsorgen. Det är stora kommunala skillnader. I fler än hälften av kommunerna är allt i regi, och i vissa kommuner är i privat regi. I en internationell jämförelse är den svenska äldreomsorgen en attraktiv marknad. Det beror på den generösa finansieringen men också på att vi har ovanligt låg grad av reglering och kontroll. Det har lett till att vi har en stark koncentration. De två största aktörerna har halva den privata marknaden. Det finns såvitt jag vet inget annat land som har lika stark koncentration. Vi har också högre närvaro av riskkapitalbolag inom äldreomsorgen än något annat land. Det beror till stor del på att anbudskonkurrensen har gynnat de stora. Den som har mycket muskler kan lägga ett underbud för att komma in på marknaden. Man har också en hel stab som kan formulera övertygande upphandlingsdokument vad gäller att utlova god kvalitet. Man har jurister och pr-stab. Det har inte gynnat de små privata och inte heller de icke vinstsyftande. När det gäller konkurrensens konsekvenser för kvalitet vet man inte så hemskt mycket, men en del vet man. Kvalitet är ett svårt begrepp och inget entydigt begrepp. Forskningen om äldreomsorg visar dock att för de gamla är det viktigt med tillräckligt med tid i mötet med personalen, med kontinuitet i mötet med personalen och med flexibilitet i mötet med personalen, att det finns utrymme att påverka situationen här och . Det är också en viktig arbetsmiljöfaktor för personalen att kunna ge god omsorg. Personalen måste ha handlingsutrymme när man möter den enskilda äldre. När det gäller skillnaden mellan privat och offentligt, vinstsyftande och icke vinstsyftande, finns det internationell forskning som visar att vinstsyftande äldreboenden har lägre personaltäthet. Det är framför allt de stora vinstsyftande som har en lägre personaltäthet, inte de små. Svensk forskning skiljer bara på offentlig och icke offentlig och visar ungefär samma sak. Vi har ingen svensk forskning som har skilt ut vinstsyftande från icke vinstsyftande. Det finns också internationell forskning som visar ett klart samband mellan lägre personaltäthet och kvalitet, bland annat vad gäller liggsår. Den visar också att det är vanligare med dålig kvalitet i vinstsyftande. Det ska tilläggas att det är stora skillnader både inom offentligt och privat. Detta är statistiska genomsnittliga skillnader. När det gäller nöjd-kund-mätningar i finns det inga stora skillnader, och de som finns pekar åt olika håll. Vissa visar att det är lite bättre i det privata; andra visar att det är lite bättre i det offentliga. som införde kundval 2002 har haft en något minskad kundnöjdhet med hemtjänst. I de senaste siffrorna finns det ingen skillnad i kundnöjdhet mellan som har privat och som har privat. Det beror helt enkelt på andra frågor än om det är offentligt eller privat. Det finns dock inga tecken på att det har blivit bättre med konkurrensutsättning. Vad gäller brukarinflytande genom kundval var en av förhoppningarna bakom införandet av LOV att konkurrensen och möjligheten till val och omval skulle stärka den enskildes inflytande och ge ökad kvalitet. Dessutom skulle det motverka oligopol. Forskningen visar att äldre självklart vill kunna påverka sin hjälp i vardagen. Man vill kunna styra vad man vill ha hjälp med vid ett givet tillfälle, hur denna hjälp ska ges och av vilken person. Det är dock långt ifrån alla som vill eller kan välja utförare, och en hel del gamla upplever det som ett stressmoment särskilt i en stad som där man har hundra att välja mellan. Det är få som byter. av dem som haft möjlighet att byta har bytt utförare. Vart femte sådant byte beror på att företaget har upphört, vilket är ett problem utifrån att kontinuitet är kvalitet. Detta beror på att priset för att byta, för exit, är för högt. Det har med kontinuitet att göra. Man vet vad man har men vet inte vad man får. Detta ställer till en del problem för de äldres inflytande i vardagen. Om man klagar och får till svar att man ska byta om man inte är nöjd fast man vill att fel och brister ska åtgärdas är det en risk att kundvalet, trots goda intentioner, i praktiken minskar inflytandet. Det finns olika vägar att öka de äldres inflytande. Den ena är att låta dem välja mellan utförare; den andra är att ge dem möjlighet att påverka vad, hur och av vem. Det är viktigt att utnyttja de så kallade naturliga experimenten, det vill säga de skillnader som finns mellan kommuner , för att i grunden analysera under vilka former de äldre får mer att säga till om i sin vardag. Min sista punkt handlar om välfärdens fördelning, det vill säga de jämlikhetsambitioner som finns i vår lagstiftning. När det gäller kundval är det ganska tydligt att högutbildade äldre har lättare att ta till sig information. De har också oftare högutbildade anhöriga som kan hjälpa dem att orientera sig och hitta de bästa utförarna. Det som många internationella forskare har lyft fram är: Vad händer om medelklassens vassa armbågar försvinner från en verksamhet? Kommer den att bli sämre? Det finns mycket som tyder på det. Det finns vinnare och förlorare i ett kundvalssystem. Stat och kommun har ett stort ansvar för att se till att anbudsupphandling inte gynnar pseudokvalitet, det vill säga att utföraren lovar god kvalitet men inte håller det. Det betyder också att man måste följa upp utlovade insatsers kvalitet. Man kan inte lita på att de äldre röstar med fötterna. Här finns dock ett bekymmer. Ropar man på striktare styrning och kontroll kan det leda till en detaljreglering och fokus på det mätbara, vilket kan hota omsorgskvalitet som mycket handlar om flexibilitet. Det behövs mer resurser. , (bilder, se s. 150171): Det är trevligt att komma hit och tala inför ett auditorium där hälften kommer att drabbas av demens. För att kunna ta hand om äldre måste vi ha kunskaper om det normala åldrandet, för annars har vi inte en chans att förstå det sjuka åldrandet. behandlar vi urinvägsinfektioner som orsakar förvirring med psykofarmaka, och det är inte adekvat behandling. Vi måste veta vad förutsättningarna är för att behandla äldre människor. Jag har ett omfattande material som kommer att finnas kvar som dokument för åhörarna. Jag visar samma sak som : Det är en enorm ökning av de allra äldsta. Vi har hört rapporter om att gamla blir friskare, men gamla blir också sjukare. Vi har en utveckling som pågår . Unga äldre blir allt friskare; en större andel gamla äldre blir sjuka. Den största förändringen är andelen som drabbas av demens. Det är den medicinska paradoxen: Eftersom vi behandlar hjärtsjukdom får hälften av er chansen att bli dementa. Blir ni inte dementa blir ni deprimerade. Man säger att man saknar kunskaper. har vi följt de allra äldsta i , och vi ser att de blir sjukare och sjukare. Depressioner är den största utmaningen för framtiden. Det har WHO också konstaterat. är depressioner det mest kostsamma och största lidandet i världen. ligger det på tredje plats, men är det den största utmaningen för oss. svälter av de äldsta i ihjäl. Hälften av dem som är har en kognitiv nedsättning. Alla är inte dementa, men de har en kognitiv nedsättning. Ett av de stora problemen i äldrevården är att vi inte behandlar gamla människor med hög kvalitet. Vi behandlar symtom i stället för att ta reda på vad deras symtom beror på. En gammal människa som sover dåligt får sömnmedel. En gammal människa som är förvirrad får lugnande mediciner i stället för att man tar reda på orsaken. I en kanadensisk studie visas att 16 000 demenssjuka människor som drabbades av förvirringstillstånd, oro och aggressivitet gavs psykofarmaka. Inom en månad var fyra gånger fler antingen döda eller inlagda på sjukhus med allvarliga medicinska komplikationer som var orsaken till deras psykiska problem. Man satte in en behandling som fyrdubblade risken att få stroke och som var potentiellt dödlig för patienten. Den vanligaste orsaken till att gamla människor hamnar på sjukhus i är att de får olämpliga och felaktiga läkemedel. Det är en skam, och problemet har blivit större. Vanligast är att doserna är för höga. Det handlar i stort sett enbart om bristfällig kunskap och utbildning; man har inte ens kunskap om hur man doserar läkemedel till äldre. Enligt får de dessutom olämpliga läkemedel. På tredje plats kommer att de får för många i olämplig kombination. När vi tittar på de studier som är gjorda i har andelen som läggs in på grund av läkemedelsbiverkningar fördubblats . Vi behandlar en massa åldrandeproblem med medicinering som inte är utprövad för äldre. En av de största bristerna i äldreomsorgen, hemsjukvården och akutsjukvården är att den läkare som sätter in behandling i princip aldrig följer upp och utvärderar effekten. Det är det största problemet när det gäller den bristfälliga kvaliteten. Man måste göra en utredning av orsaken till patientens symtom. De ställen där man får mest läkemedel i är på äldreboenden, och där har vi ofta den bristfälligaste kompetensen när det gäller att utreda symtom hos gamla. Detta måste man alltid göra och inte behandla symtomen med psykofarmaka. Man måste prioritera de viktigaste behandlingarna, och man måste följa upp effekter och biverkningar. Jag skulle kunna tala hur länge som helst om att kvinnor alltid får sämre behandling. Det är skrämmande att det är så i . Det gäller i alla avseenden. I åldrarna över 80 har lika många kvinnor och män hjärt-kärlsjukdom. så många män får behandling med nya kranskärl för en kvarts miljon; kvinnorna får billig nitroglycerin. Detta leder å andra sidan till att männen får större chans att drabbas av demens. ser vi en 40-procentig ökning av demens hos dem . Vi har en 25-procentig ökning av depressioner, och en femtedel har haft stroke. Detta innebär att vi har en helt ny grupp multisjuka äldre människor som behöver mycket högre kompetens i omhändertagandet. Därför är det en anomali att sjukvård och äldreomsorg är skild åt i . Det handlar också om att sjukvården inte tar sitt ansvar för denna grupp människor. , undertecknad och några till har gjort en studie där vi visade att om sjukvården ger äldre en god kvalitet i vården får man kortare vårdtider. Man halverar den andel som kommunen behöver ha på äldreboenden. Om bedriver vård av hög kvalitet och med kompetens kring vård av äldre blir det billigare för samhället, både för landstingens vård och för kommunernas vård. Jag är geriatriker. Men det behöver inte vara geriatrisk verksamhet. Vi åkte till och utbildade all personal på en avdelning, och sedan lottade vi patienterna. Vårdtiderna kortades , mortaliteten reducerades och förvirringstillstånden gick över på halva tiden. Det finns ett massivt vetenskapligt underlag för att högre kvalitet i vården av gamla människor ger fler som kan återvända hem, fler som kan bo kvar hemma, minskad risk för institutionalisering och minskad risk för försämring och död. Det sämsta stället gamla människor från äldreboenden kan hamna på är akutmottagningen. De drabbas av massor av komplikationer i onödan. Talar vi om patientsäkerhet i sjukvården handlar det nästan enbart om de gamla sköra patienterna. De står för av fallolyckorna och en stor del av de allvarliga infektionerna och dödsfallen. Här har vi den bristfälliga kvaliteten. Här vanvårdas svartepetter. Man är inte intresserad av den här gruppen människor, varken i primärvården eller i akutsjukvården. Försvarsdepartementet har ansvaret för fallprevention. Fallskadorna har ökat . Försvarsdepartementet är nog inte det lämpligaste departementet att förebygga fallolyckor hos äldre. Som gammal blir man förvirrad när man får en urinvägsinfektion och får felaktiga läkemedel. Har vårdpersonalen inte kunskap om detta får de äldre fel utredning och fel behandling. Vi gjorde en studie i där vi lottade patienter till ortopeden eller inte. Ortopederna gillar att operera höfter, men de gillar inte gamla förvirrade patienter. Färre blev förvirrade. Förvirringstillstånden gick över. Man minskade fallolyckorna med mer än två tredjedelar. Man halverade nästan förekomsten av urinvägsinfektioner och trycksår. Precis som visade vi att det är alldeles för mycket vanvård på äldreboenden. Men problemen är lika stora inom akutsjukvården av äldre och i hemsjukvården hos äldre. För höftpatienterna blev vårdtiden betydligt kortare, och kunde fler gå självständigt jämfört med om de legat på ortopeden. Det handlar också om att använda kompetens och teamarbete i den kommunala äldrevården. Vi gjorde detta för att förebygga fallolyckor. Det minskade fallolyckorna och höftfrakturerna . Det finns kunskap och sätt att arbeta för att minska dessa onödiga kostnader. Presentationen innehåller också ett tiopunktsprogram som ni kan få ta del av och som kommer att lösa alla problem. Vi kommer inte att behöva spara pengar om vi ökar kvaliteten, vilket leder till minskade kostnader för både kommuner och landsting. , Svenskt demenscentrum (bilder, se s. 172174): Herr ordförande och mina damer och herrar! Det är en stor glädje att få vara här i dessa tider när man tittar på äldreomsorgen och vad vi tillsammans som organisationer och myndigheter kan göra. Jag är därför glad över att vara här och representera Svenskt demenscentrum. Det jag kommer att tala om är vad nästan alla andra redan har nämnt, och på något sätt säger det att vi har en samsyn i dessa frågor. fanns en SOU som tog upp tre viktiga delar för hur man kan skapa kvalitet inom vården. Det vi har hört handlar om ledarskapet och hur otroligt viktigt det är inom alla delar av omsorgen och sjukvården. Vi talar om värdegrund, och vi har hört utryck som kultur och attityder. Allt detta hänger samman. Vi har hört flera som har talat om behovet av att det ska finnas utbildade medarbetare på alla nivåer. var vi här och talade också då om hur vi kan uppnå kvalitet i äldrevården. Vi hade tittat på hur det såg ut med utbildning inom gerontologi, geriatrik och specifik demens i grundvårdutbildningarna, och det såg inte bra ut. är det inte bättre. Vi ser fram emot en utveckling inom detta område. Vi är tacksamma över att det kommer allmänna råd och föreskrifter. har gjort ett bra arbete med att ta fram en hel del olika utredningar, bland annat riktlinjerna inom demensområdet. Det har precis publicerats allmänna råd om vilken kunskap omvårdnadspersonal inom bör ha för att kunna förmedla den bästa vårdkvaliteten. Vi har hört att det behövs resurser på alla nivåer. Det behövs kloka resurser. Det behövs självklart platser. Det behövs tillräckligt antal medarbetare på alla nivåer för att möta behoven. Det behövs riktigt bra utbildade medarbetare. Det behövs en struktur och en organisation. Det behövs struktur för att följa upp allt det som vi har hört att det är problem med. Vi vill vara delaktiga i utvecklingen av en god och stark äldrevård som vi faktiskt inte ska vara rädda för att hamna i. Vi kan blunda här inne. Men man kan inte blunda ute i de särskilda vård- och omsorgsboendena när man har personer med demenssjukdom som riskerar att fara illa på grund av allvarlig kognitiv sjukdom. Vi har varit med om att ta fram en rapport tillsammans med hela landets expertis, och vi ser att det behövs en lagreglering inom området gällande skydd och begränsning. Paradoxen är att en lagreglering kan minska behovet av tvång och begränsningsåtgärder. Det har man sett i bland annat och där man har lagreglerat i dessa frågor. Detta är något som under strikta regler aldrig någonsin skulle kunna användas för att motivera en låg bemanning, dåligt utbildade medarbetare eller en dålig miljö. Svenskt demenscentrum är ett nationellt som funnits . Vi forskar inte. Vi fungerar som en intermediär mellan myndigheter, organisationer, utbildningsväsende, akademier, FoU-enheter, vård och omsorg, intresseorganisationer och allmänhet. Vårt jobb är att samla, strukturera och ta fram kunskap och information som når ut till allmänheten. Det är mycket viktigt att bygga en stark äldreomsorg där man kan vara demenssjuk. Jag har själv varit med inom äldreområdet , och jag ser att har kunskapsmängden inom många nivåer beträffande både medicin och omvårdnad vuxit starkt. Vi har nationella riktlinjer för demensvård och omsorg som omfattar såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård. De nationella riktlinjerna utgör utgångsläge för eftersom vi därmed kunnat ta fram en nätbaserad utbildning som är avgiftsfri och som alla kan nå. Alla kommuner ute i landet har på så sätt möjlighet att implementera riktlinjerna. Antalet deltagare i utbildningen ökar för , och hade 32 515 personer i landet tagit till sig nationella riktlinjer för demensvård och omsorg. Det ser vi som den absolut lägsta ribban. Det är ingen fullödig demensutbildning, men vår förhoppning är att det ska öka intresset för mer utbildning. Vi räknar med att vi i vår har nått upp till 50 000 deltagare. arbetar vi med att ta fram ytterligare avgiftsfria utbildningsmoduler som kommer att ligga på nätet, tillgängliga för alla. Vi har startat med att bygga upp modulen för primärvården. Anledningen är att någonstans måste personer med demens upptäckas på deras sjukdomsresa så att de får en professionell bedömning. Här handlar det om att hjälpa teamet på vårdcentralen läkaren, sjuksköterskan, arbetsterapeuten, undersköterskan så att de på ett klokt och bra sätt kan göra en utredning, följa riktlinjerna och redan här jobba med kvalitetsregister så att vi knyter ihop allt det goda som faktiskt finns i vårt land. Utifrån det vi sett i och andra länder där man utbildat anser vi att ju mer utbildning man har, desto större chans är det att behovet av tvingande åtgärder för den stora, sköra gruppen demenspatienter minskar, även om utbildning inte löser alla problem. Vår förhoppning är att de övriga modulerna som handlar om hemtjänst, särskilt vård- och omsorgsboende, biståndshandläggning och akutsjukvård samt anhörigvård ska kunna komplettera den goda utveckling som vi tillsammans får jobba för att skapa. Vi är inte riktigt i hamn ännu, men vi har goda förutsättningar. Ordföranden: har vi lyssnat på alla föredragandena. Vi är något försenade. Vi har 13 frågeställare och på oss. Min ambition är att vi ska hinna med alla, och därför kommer jag att be frågeställarna att, fyra och fyra, ställa en kort fråga och även be de svarande att ge ett kort svar, maximalt en minut per fråga och svar. (S): Herr ordförande! Min fråga går till , , som i sin föredragning och i de öppna jämförelserna visar att det är bedrövliga och oacceptabla skillnader i omsorgen om våra äldre alltifrån den mat de får till smärtlindring i slutet av livet. Kommunerna är mycket rädda om det kommunala självstyret, vilket jag ser som ett stort problem. Man sluter sig i sina enheter och anser att man har en bra äldreomsorg. Vad anser vara det viktigaste beslutet eller den viktigaste åtgärden för att komma till rätta med detta, så att man minskar på de stora skillnaderna som han redovisade i sin föredragning? (C): Min fråga går till . har sagt att individens behov ska styra äldreomsorgen. vill att vi ska ha nationell lagstiftning om bemanningstal. Anser SKL att nationella riktlinjer om bemanning, där man tvingar kommuner att fastställa lokala bemanningstal, skulle förbättra möjligheterna att få kvalitet i äldreomsorgen? (MP): Min fråga går till Vårdföretagarna. Det är många som berättat att det just är bemanning man behöver, alltså antal. Man behöver ha siffror på det. Vad anser Vårdföretagarna om detta? Behöver kommunerna utarbeta riktlinjerna för bemanning? Det har, som sagt, kommit fram från flera håll. (M): Min fråga går till . Det var en diskussion om uppföljning och kommunernas ansvar att följa upp verksamheten. Du beskriver att när ni tillsynar kommunerna saknas det uppföljning från sida. Vi fick en lite annan bild från SKL, men vad är din bild av hur mycket som måste göras? , : Den viktigaste åtgärden, som jag ser det, är att vi nu tar fram föreskrifter och allmänna råd om det här. Vi har numera fått ett bemyndigande att göra det, vilket vi inte hade tidigare. De föreskrifterna kommer att tydliggöra kraven för nämnderna som är ansvariga men också för verksamhetsutövarna. Det är den viktigaste åtgärden. Där kommer vi tillbaka, återigen, till nämndernas ansvar, att de måste ta ett ansvar för varje enskild utifrån socialtjänstlagens paragrafer och därmed också följa upp varje enskild individ. Nämnden kan inte nöja sig med bara en uppföljning på aggregerad nivå en gång eftersom många hinner dö under den tiden. Man måste ha regelbunden uppföljning av varje individ. Nämnden ska ha koll på läget, oavsett vem som är utförare. , Kommuner och Landsting: SKL har ingen bestämd uppfattning vad gäller bemanning och nationella bestämmande riktlinjer. Det finns i huvudsak två risker med det. Det ena är att det inte blir den individualisering som de flesta vårdboende behöver ha. Varje människa med demenssjukdom behöver ha en individuell bedömning, och det finns en risk att man generaliserar bemanningen i det läget. Det andra är att om man ska ha bestämmande riktlinjer om bemanning riskerar det som man kanske tycker borde vara ett golv att bli ett tak. Vad handlar detta om? Är det så att en siffra blir det som vi ska sätta dit? Är det det som är bestämmande? Risken är uppenbar, framför allt om man har en krympande ekonomi och besvärligheter att placera ännu mer pengar inom vård och omsorg, att en god tanke blir ett dåligt genomförande. , Vårdföretagarna: riktlinjer för bemanningskrav på nivå instämmer jag i delar i det du säger, men jag vill säga att ute i landet har kommunerna i vissa upphandlingar bestämt nivån. I de kommuner där man gjort kloka och bra upphandlingar har man dessutom span på bemanningsfrågorna i de egna verksamheterna. (V): Jag ställer min fråga till . Om vi nu får bemanningskriterier som tydliggör vilken tid det går åt för att få den goda äldreomsorg som det sägs att vi vill ha, vad skulle det innebära för dem som har vård i äldreomsorgen? (KD): Jag vill ställa min fråga till från . Du redovisade en rad intressanta uppgifter. En av de avgörande är hur många av ungdomarna som vill satsa på äldrevården som en del av sitt yrke? I den statistik du redovisade var det ett fall från 18 000 ned till 3 000. Jag såg av diagrammet att det var ett fall från 14 000 sökande till 4 000 sökande. Vad var det för misstag vi gjorde när vi förlorade det attraktionsvärde som fanns tidigare? (S): från sade att kvalitet kan handla om att det tar att bli avspolad eller att få hjälp med att duscha. Många har vittnat om behovet av fler välutbildade händer i vården. Min fråga till från är om det med den bilden finns någon anledning att vi ska fortsätta att tillåta vinstdrivna företag inom äldreomsorgen. (FP): Ordförande! Jag tackar för bra föredragningar. De är mycket intressanta och angelägna. kom ett pressmeddelande från med rubriken i vård och omsorg om de mest sjuka äldre. Därför skulle jag vilja ställa en fråga till . Trots lagstiftningen hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen och också annan lagstiftning finns det alltså brister i läkemedelsförskrivningen och i individuell planering och fast vårdkontakt.