bet · GZ01SfU10 · 2012-04-02 00:00:00 — I motion 2011/12:Sf241 av m.fl. (V) yrkande 38 begärs ett beslut om en ändring i utlänningslagen så att det i mål om utvisning eller avvisning ska hållas muntlig förhandling om det inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas om någon part begär det. I yrkande 39 begärs ett tillkännagivande om omröstningsreglerna i migrationsdomstolarna. Vid lika röstetal bör inte ordföranden ha utslagsröst som vid tvistemål. I stället bör de röstregler tillämpas som gäller vid brottmål, dvs. det mest förmånliga för den enskilde. I yrkande 41 begärs att regeringen återkommer med ett förslag om sådan ändring av utlänningslagen att ändringsdispens på ansökan av den enskilde införs hos Migrationsöverdomstolen. har i sitt slutbetänkande (SOU 2009:56) gjort bedömningen att möjligheten till muntlig förhandling har ökat öppenheten i asylmålsprocessen. Andelen muntliga förhandlingar i asylmål var . Utredningen konstaterar att den som söker asyl i förhållandevis stor utsträckning ges tillfälle att själv muntligen lägga fram sin sak för domstolen jämfört med andra förvaltningsmål. Utskottet kan konstatera att det inte finns några bestämmelser i utlänningslagen som reglerar vilka omröstningsregler som ska gälla vid lika röstetal i migrationsdomstol. Det är således reglerna om omröstning i allmän förvaltningsdomstol, vilka hänvisar till , som tillämpas. Mot bakgrund av det anförda ser utskottet inte anledning att föreslå tillkännagivanden i fråga om de processuella reglerna i utlänningslagen. Därmed avstyrks motion 2011/12:Sf241 yrkandena 38 och 39. är Migrationsöverdomstolen en renodlad prejudikatinstans med ansvar för rättsbildningen på migrationsområdet. Av betänkande (SOU 2010:44) framgår att Migrationsöverdomstolens arbete med prejudikatbildningen riskerar att bli begränsat om domstolen ska meddela prövningstillstånd också i ändringsfall. Migrationsöverdomstolen kommer då främst att vara kontrollinstans och först i andra hand prejudikatinstans, vilket enligt utredningen riskerar att leda till en försämrad prejudikatbildning. Utredningen anför att problem också kan uppstå med hur Migrationsöverdomstolens avgöranden uppfattas. Det kan vara svårt för mottagaren att avgöra vad som är ett prejudikat och vad som är ett vanligt avgörande. Följden skulle kunna bli att prejudikaten får sämre genomslag. En konsekvens vid införande av ändringsfall som grund för att meddela prövningstillstånd i Migrationsöverdomstolen bör därför enligt utredningens uppfattning bli att ansvaret för prejudikatbildningen på migrationsområdet läggs på , som har det ansvaret på i princip alla andra förvaltningsrättsliga områden, en förändring som skulle leda till ytterligare, mycket stora konsekvenser. förslag bereds i . Utskottet avvaktar denna beredning och avstyrker motion 2011/12:Sf241 yrkande 41. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om att omhändertagande enligt LVU ska anses som ett verkställighetshinder, om återtagandeavtal och om att polisen ska kunna återlämna ett verkställighetsärende till . Jämför reservation 19 (V). Bestämmelserna om avvisning och utvisning finns i 8 kap. utlänningslagen och bestämmelserna om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning finns i 12 kap. samma lag. Beslut om avvisning ska fattas räknat från den första ansökan om uppehållstillstånd efter ankomsten till . För beslut som fattas senare än efter ansökan används beteckningen utvisning. När beslutar om avvisning eller utvisning får beslutet förenas med ett förbud för utlänningen att återvända till utan tillstånd av eller, i ett ärende enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, av regeringen. Enligt utlänningslagen ska en utlänning som fått ett beslut om avvisning eller utvisning självmant lämna landet, som huvudregel vid avvisningsbeslut och vid utvisningsbeslut efter det att beslutet vunnit laga kraft, om inte annat bestämts i beslutet. har så sent som ställt sig bakom regeringens förslag i proposition 2011/12:60 Genomförande av återvändandedirektivet (bet. 2011/12:SfU6, rskr. 2011/12:164). Det innebär bl.a. att fr.o.m. ska ett beslut om avvisning eller utvisning som huvudregel innehålla en tidsfrist för frivillig avresa. Tidsfristen ska bestämmas vid avvisning och vid utvisning. Finns inte förutsättningar att meddela en tidsfrist för frivillig avresa ska ett beslut om avvisning eller utvisning normalt åtföljas av ett återreseförbud för av högst . Återreseförbud ska i normalfallet även meddelas en utlänning som har beviljats en tidsfrist för frivillig avresa om han eller hon inte har lämnat landet när tidsfristen har löpt ut. Tiden för återreseförbudet ska då bestämmas till . Ett återreseförbud får upphävas om det finns särskilda skäl för att förbudet inte längre ska gälla. Om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polismyndighetens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet får överlämna ett ärende för verkställighet till polismyndigheten. får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller kan beviljas på någon annan grund. Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och i samband med det avslagits genom ett beslut som vunnit laga kraft. Undantag får dock göras vid omedelbar verkställighet eller utvisning på grund av brott. Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det föreligger ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns hinder mot verkställigheten enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL (dvs. bl.a. vid risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid återkomsten till hemlandet) eller om det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Detsamma gäller om det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning att beslutet inte bör verkställas. Om det endast finns ett tillfälligt hinder mot verkställighet får bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Vid bedömningen av om det finns särskild anledning att ett beslut inte bör verkställas ska konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder särskilt beaktas, om det står klart att uppehållstillstånd på grund av stark anknytning skulle ha beviljats om prövningen gjorts före inresan till . Av 12 kap. 19 § UtlL framgår att om utlänningen i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft åberopar nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL, och dessa omständigheter inte har kunnat åberopas av utlänningen tidigare eller utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning. Ett beslut om avvisning eller utvisning får inte verkställas innan har avgjort frågan om ny prövning ska ske eller, om ny prövning beviljas, innan frågan om uppehållstillstånd har avgjorts genom ett beslut som vunnit laga kraft. Om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande och en sådan ansökan inte tidigare prövats genom ett lagakraftvunnet beslut ska pröva ansökan och besluta om inhibition i verkställighetsärendet. I motion 2011/12:Sf233 av och (MP) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att stärka lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, gentemot utlänningslagen. Enligt motionärerna strider det mot att barn som omhändertagits av utvisas med de föräldrar som ansett som olämpliga. Ett bättre samarbete mellan och behövs därför. I motion 2011/12:Sf328 av och (C) begärs ett tillkännagivande om utvisning av barn som har rätt till vård enligt LVU. Åtgärder bör vidtas för att förhindra att barn som vårdas enligt LVU utvisas tillsammans med sina våldsbenägna föräldrar. I kommittémotion 2011/12:Sf241 av m.fl. (V) begärs i yrkande 27 ett tillkännagivande om att återtagandeavtal med och bör sägas upp. Åtskilliga irakiska asylsökande har enligt motionärerna vittnat om fortsatta trakasserier och förföljelse vid återsändande och att de tvingats fly igen. I samma motion yrkande 30 begärs ett tillkännagivande om en förändring av LVU så att den som är tvångsomhändertagen enligt den lagen inte ska utvisas utan att socialnämnden lämnat sitt godkännande. I yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om att det bör införas en ny bestämmelse i utlänningslagen om att avlägsnandebeslut inte ska fattas om det står klart att det inte går att verkställa. I yrkande 35 begärs ett tillkännagivande om en översyn av 12 kap. 19 § UtlL. Kravet att man inte ska ha åberopat ett verkställighetshinder tidigare eller ha en giltig ursäkt för att inte ha åberopat det tidigare står enligt motionärerna i uppenbar strid med artikel 3 i om de mänskliga rättigheterna. I yrkande 36 begärs ett tillkännagivande om en sådan lagändring att möjlighet ges till polisen att återlämna ett verkställighetsärende till . I kommittémotion 2011/12:Sf2 av m.fl. (V) begärs i yrkande 5 ett tillkännagivande om en ändring av utlänningslagen så att ett LVU-omhändertagande räknas som verkställighetshinder. Utskottet kan konstatera att ett beslut om vård med stöd av LVU inte hindrar ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen. Frågan om verkställighet av lagakraftvunna utvisningsbeslut där barn i en familj har omhändertagits av sociala myndigheter har behandlats av utskottet tidigare, senast i betänkande 2010/11:SfU6. Utskottet hänvisade då till proposition 1996/97:25, där regeringen föreslog att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska få meddelas om det behövs för vård enligt LVU. Utskottet ansåg att det var bra att det klargjorts i lagstiftningen att en kollision mellan de båda lagarna ger utrymme för att ge ett tidsbegränsat uppehållstillstånd så länge barnets vård- och skyddsbehov kvarstår. Utskottet delade emellertid regeringens bedömning att det inte är rimligt att ett omhändertagande enligt LVU automatiskt innebär att barnet och vårdnadshavaren får stanna i . Vidare menade utskottet att stor vikt måste fästas vid socialnämndens uppfattning, om nämnden hörs med anledning av att det är tveksamt om ett uppehållstillstånd ska meddelas eller inte. Utskottet förutsatte att de myndigheter som tillämpar utlänningslagen och vederbörande socialnämnd ska kunna samarbeta i frågorna på det sätt som gagnar barnet bäst. Utskottet gör inte nu någon annan bedömning i frågan. I den mån motionerna 2011/12:Sf2 yrkande 5, 2011/12:Sf233 yrkande 1, 2011/12:Sf241 yrkande 30 och 2011/12:Sf328 inte kan anses tillgodosedda med vad utskottet anfört avstyrks motionsyrkandena i fråga. En viktig förutsättning för att kunna erbjuda skydd till dem som verkligen behöver det är att de beslut som fattas av och migrationsdomstolarna respekteras och kan verkställas. Ett fungerande asylsystem förutsätter således att den som har meddelats lagakraftvunna avvisnings- och utvisningsbeslut lämnar landet. Utgångspunkten måste alltid vara att personen lämnar landet frivilligt. Som angivits ovan har skyldighet att ex officio beakta sådana nya omständigheter som kommer fram i ett verkställighetsärende och som utgör hinder mot verkställigheten, t.ex. risk för tortyr. är även skyldigt att under vissa förutsättningar pröva frågan om uppehållstillstånd på nytt. Skyldigheten är i det fallet begränsad till sådana situationer då utlänningen åberopar bestående verkställighetshinder, bl.a. tortyr, som inte har prövats. Det krävs också att de nya omständigheterna inte har kunnat åberopas tidigare eller utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. Utskottet anser inte att det finns skäl för att ta initiativ till en ändring av dessa regler. Motion 2011/12:Sf241 yrkande 35 avstyrks därmed. Som redan nämnts får överlämna ett ärende för verkställighet till polismyndigheten om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polismyndighetens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet. Om har beslutat att lämna över ett ärende till polisen kan polisen inte besluta att återlämna det till . verkställighet kan dock avbrytas under vissa förutsättningar. Om en polismyndighet ska verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning och denna myndighet finner att den inte kan verkställa beslutet eller att den behöver ytterligare besked, ska myndigheten underrätta . Detsamma gäller om utlänningen hos myndigheten åberopar att det finns sådana hinder som avses i 12 kap. 13 §§ UtlL mot verkställigheten eller om det på annat sätt kommer fram att det kan finnas sådana hinder. ska i sådana fall ge anvisningar om verkställigheten eller vidta andra åtgärder. En sökande kan anföra eller åberopa verkställighetshinder . Verkställigheten fortsätter dock till dess att ett beslut om inhibition har meddelats eller till dess att ett beslut om uppehållstillstånd har meddelats. Om det innebär problem att polisen vid behov inte kan återlämna ett verkställighetsärende till förutsätter utskottet att regeringen överväger om det finns skäl att ändra lagstiftningen. Utskottet utgår från att detta kan ske utan ett tillkännagivande från . Utskottet avstyrker därmed motion 2011/12:Sf241 yrkande 36. Av 8 kap. 17 § UtlL framgår att vid beslut om avvisning eller utvisning ska hänsyn tas till om personen inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs. Enligt utskottets mening saknas skäl att föreslå ett tillkännagivande om att avlägsnandebeslut inte ska fattas om det står klart att de inte går att verkställa. Därmed avstyrks motion 2011/12:Sf241 yrkande 34. Syftet med återtagandeavtal är att bidra till ett förbättrat återvändande och har sin grund i det förhållandet att alla stater har en skyldighet att ta tillbaka sina egna medborgare. har till uppgift att underlätta återvändandet bl.a. genom att verka för att avtal sluts med svenska, utländska och internationella organisationer. Utskottet ser ingen anledning att ifrågasätta systemet med återtagandeavtal vare sig generellt eller i fråga om något särskilt avtal. Motion 2011/12:Sf241 yrkande 27 avstyrks därför. Utvisning på grund av brott m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om utvisning på grund av brott och förbud mot tiggeri m.m. Jämför reservation 20 (SD). Bestämmelserna om domstolsbeslut om återkallelse av uppehållstillstånd och utvisning på grund av brott finns i 78 kap. UtlL. Enligt dessa bestämmelser kan ett uppehållstillstånd bl.a. återkallas om en utlänning har lämnat felaktiga uppgifter eller medvetet förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet. Om utlänningen har vistats här i landet med uppehållstillstånd när frågan om återkallelse prövas av den myndighet som först beslutar i saken, får uppehållstillståndet återkallas endast om det finns synnerliga skäl för det. Ett permanent uppehållstillstånd kan även återkallas bl.a. om utlänningen är bosatt i . För en utlänning som har vistats här som flykting eller annan skyddsbehövande får dock uppehållstillståndet återkallas tidigast när har förflutit efter det att bosättningen här i landet upphört, om utlänningen har återvänt till ett land där han eller hon har varit bosatt därför att de politiska förhållandena i landet har ändrats. En utlänning får utvisas vid brott som kan leda till fängelse eller om domstolen i brottmålet undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till tidigare. Det krävs dock att utlänningen döms till en svårare påföljd än böter. Ytterligare en förutsättning är att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet eller att brottet är särskilt allvarligt. En utvisning kan gälla eller utan tidsbegränsning. När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas ska den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället och särskilt beakta utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . Domstolen ska även särskilt beakta om utlänningen har barn i och barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten mellan dem har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas. Hänsyn ska också tas till om det finns hinder mot verkställighet av utvisningen enligt utlänningslagens bestämmelser om verkställighetshinder, t.ex. risk för dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller förföljelse, och utlänningen därför inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att utvisningsbeslutet verkställs. En utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. En utvisning får också ske om utlänningen i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta med en sådan verksamhet här. Vidare får en utlänning utvisas endast när det finns synnerliga skäl, om han eller hon har vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcks eller om han eller hon då har varit bosatt i . En utlänning som har permanent uppehållsrätt (EU/EES-medborgare) får utvisas på grund av brott endast när det finns synnerliga skäl. Det måste också i dessa fall finnas synnerliga skäl för utvisning på grund av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Utvisning på grund av brott m.m. I partimotion 2011/12:Sf352 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 17 ett tillkännagivande om att personer som saknar svenskt medborgarskap och som gör sig skyldiga till grova brott eller upprepade brott av mindre grov art ska få sitt uppehållstillstånd indraget och utvisas. I samma motion yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om att en person med uppehållstillstånd som visar sig ha besökt det land som han eller hon sagt sig vara på flykt från ska få uppehållstillståndet indraget och därefter utvisas. I partimotion 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) yrkandena begärs tillkännagivanden enligt följande. Frågan om utvisning ska bli en obligatorisk del för domstolen att pröva vid brottmål där den tilltalade innehar medborgarskap i ett annat land än eller är statslös. Vidare ska det finnas synnerligen starka skäl för att utvisning inte ska utdömas i de fall där en utlänning döms för ett brott som i och för sig kan medföra utvisning. Utvisning ska vara obligatorisk och på livstid i de fall en utlänning har dömts för bl.a. mord, dråp, våldtäkt, misshandel, narkotikabrott, stöld eller rån, eller annan jämförlig brottslighet eller för bedrägeri kopplat till sociala förmåner. För de fall där brottsligheten inte bedöms som grov ska obligatorisk utvisning utdömas om det rör sig om upprepad brottslighet. Domstolar ska inte heller ta hänsyn till utlänningars levnadsomständigheter eller hur länge de har vistats i . Det ska inte krävas synnerliga skäl för att en kriminell utlänning som bott i eller som har haft uppehållstillstånd ska kunna utvisas. Det ska inte heller krävas att det måste vara ett synnerligen grovt brott som medfört allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet för att domstolen ska besluta om utvisning i de fall den kriminella utlänningen har flyktingstatus. Vidare bör det upprättas en databas där utvisningsdömdas foto, fingeravtryck och dna-prov lagras, mot vilka framtida immigranter som söker uppehållstillstånd eller medborgarskap ska kontrolleras. En person i detta register ska frihetsberövas till dess att han eller hon är utvisad, vilket ska ske omgående. Liknande yrkanden finns i motion 2011/12:Ju390 av och (SD) yrkandena 17 och 9. Förbud mot tiggeri m.m. I partimotion 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 24 ett tillkännagivande om att kriminalisera en handling som syftar till att dölja en illegal invandrare från rättsväsendet eller hjälpa honom eller henne att undkomma, att undanröja bevis om den illegala invandraren eller på annat dylikt sätt motverka att rättsväsendet uppdagar var den illegala invandraren befinner sig. I samma motion yrkande 25 begärs ett tillkännagivande om att införa rapporteringsplikt till polisen när en anställd vid en offentlig institution eller dess privata motsvarighet påträffar en illegal invandrare i sin yrkesutövning som den anställde förstår eller borde ha förstått var illegal. I yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om att förbjuda tiggeri eller verksamhet som till sin art kan anses vara tiggeri, lösdriveri eller dylikt för utländska medborgare. I yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att de utlänningar som ertappas med att tigga eller dylikt ska avvisas från landet och förbjudas att återvända. Motion 2011/12:Ju412 av (SD) yrkandena 1 och 2 är likalydande med yrkandena 24 och 25 i motion 2011/12:Ju411. I motion 2011/12:Sf344 av (SD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att förbjuda tiggeri eller verksamhet som till sin art kan anses vara tiggeri eller näraliggande för utländska medborgare. handlar det om yrkestiggare från och som förstör gatubilden och besvärar hederliga medborgare. Enligt motionären bör man skilja mellan dessa yrkestiggare och det tiggeri som utförs då och då av svenskar med alkoholproblem. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att de utlänningar som ertappas med tiggeri, lösdriveri eller närliggande ska avvisas från landet med livstids förbud att återvända. I motion 2011/12:Sf354 av och (SD) begärs ett tillkännagivande om att tiggeri och prostitution ska betraktas som oärlig försörjning och därmed vara skäl för att avvisa respektive utvisa utländska medborgare enligt utlänningslagen. Utvisning på grund av brott m.m. Frågan om utvisning ska prövas av domstolen oberoende av om åklagaren har framställt ett yrkande om detta. Vanligen initieras dock frågan om utvisning av åklagaren i stämningsansökan eller under huvudförhandlingen. En utlänning kan utvisas ur på grund av brott av en viss svårighetsgrad, dvs. om han eller hon döms för brott som kan leda till fängelse. Utvisning ska normalt inte ske vid mindre allvarlig brottslighet, men om denna är upprepad eller systematisk kan utvisning komma i fråga även vid exempelvis brott av typen snatteri. Återfallsrisk är normalt en förutsättning för att utvisa en person. I vissa allvarligare fall får dock utvisning tillgripas utan att det finns någon återfallsrisk. En allmän riktlinje är att brottet bör ha ett straffvärde om fängelse för att utvisning ska ske oberoende av återfallsrisk (t.ex. NJA 2001 s. 464). Utvisningsmöjligheten begränsas av utlänningens anknytning till . Bedömningen av anknytningen till görs utifrån en sammanvägning av vad som är känt om utlänningens personliga förhållanden, såsom familje-, bostads- och arbetsförhållanden, vistelsetid i , flyktingstatus, beviljat uppehållstillstånd, social anpassning, eventuella kvarvarande band till ursprungslandet m.m. Utskottet vill särskilt framhålla de svårigheter som en utvisning kan innebära om utlänningen har familj i , vilken då kan drabbas hårt. Det är därför viktigt att frågan om utvisning prövas med beaktande av den skada och olägenhet som kan drabba en utvisad persons familj.