bet · GZ01FöU5 · 2012-05-14 00:00:00 — I båda yttrandena har utskottet betonat de arbetsrättsliga aspekterna av en övergång till ett försvar som bl.a. bygger på tidsbegränsade anställningar för gruppbefäl, soldater och sjömän. Utskottet kan konstatera att propositionen inte mötts av några invändningar när det gäller att reglera anställningsförhållandena för dessa personalkategorier i en speciallag. Den verksamhet som regleras genom lagförslaget är enligt utskottets bedömning så särpräglad att en speciallagstiftning är motiverad. Det förstnämnda yttrandet ovan beskrev vissa grundläggande aspekter på anställningsskyddet och möjligheten att genom kollektivavtal avvika från dessa regler. Utskottet välkomnar mot den bakgrunden propositionen och noterar med tillfredsställelse att lagförslaget överensstämmer med utskottets synpunkter den gången, t.ex. i fråga om möjligheten för en arbetstagare att säga upp en längre tidsbegränsad anställning hos Försvarsmakten. har inga invändningar mot lagförslagen i sig men anser att den skeva könsfördelningen inom Försvarsmakten kräver lösningar, och partiet förespråkar en ny handlingsplan för att nå en jämnare könsfördelning. Utskottet återkommer till denna fråga. Utskottet har en grundläggande positiv inställning till det framlagda lagförslaget men måste konstatera att det i vissa avseenden avviker från gängse arbetsrättslig reglering. Det gäller främst anställningsformen tjänstgöring som i hög grad bygger på att det finns två parallella arbetsgivare, och en civil arbetsgivare, och att arbetstagaren alternerar mellan dessa anställningar. Propositionen utgår från att tjänstgöringen hos Försvarsmakten ska mötas av välvilja hos den civila arbetsgivaren. Självfallet är detta en rimlig utgångspunkt. Som sägs i propositionen måste Försvarets personalförsörjning ses som en fråga för hela samhället. Vissa arbetsgivare får acceptera att dela viss personal med Försvarsmakten och inrätta sig efter det regelverk som tagits fram för att möjliggöra Försvarsmaktens personalförsörjning. Det kan enligt utskottets bedömning inte uteslutas att de två arbetsgivarna i olika avseenden kan ha motstridiga intressen. Utskottet vill peka på att det kan komma att innebära en del svårigheter för de civila arbetsgivarna. Detta kan särskilt antas gälla mindre företag. Ett anställningsförhållande bygger på ömsesidig lojalitet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren, vilket gör att man inte heller kan bortse från att en arbetstagare kan hamna i besvärlig situation med dubbla lojaliteter. Av detta skäl är det viktigt att Försvarsmakten planerar in tjänstgöringen för olika arbetstagare med god framförhållning. Som sägs i propositionen kommer det att vara en betydelsefull förutsättning för verksamheten att det finns en översiktlig preliminär planering. Arbetstagaren och den civila arbetsgivaren bör ha möjlighet att, även om planeringen är preliminär, överblicka en längre tidshorisont än . Även konsekvenserna av systemet med återhämtningstid är något som den civila arbetsgivaren måste överblicka. Utskottet vill liksom regeringen betona vikten av ett förtroendefullt samarbete mellan Försvarsmakten och de civila arbetsgivarna, och det gör sig särskilt gällande när det rör sig om tjänstgörande personal. Det är av största betydelse att en sådan dialog äger rum. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda finns det risk för att den tidvisa tjänstgöringen som större delen av soldatanställningarna ska utgöras av inte kommer att fungera som regeringen tänkt sig. Därför är det positivt att regeringen anser att en central funktion för arbetsgivarrelationer bör inrättas inom Försvarsmakten. Att det för en och samma arbetstagare kan handla om två parallella och stadigvarande arbetsgivare kan också leda till en komplex organisationsbild. Arbetstagaren kan vara medlem i en arbetstagarorganisation som Försvarsmakten inte har någon avtalsrelation till, vilket i praktiken bl.a. skulle kunna leda till tillämpningssvårigheter för Försvarsmakten när det gäller förhandlingar, överläggningar och varsel. Utskottet gör bedömningen att detta är frågor som arbetsmarknadens parter har de bästa förutsättningarna att finna praktiska lösningar på. Utskottet konstaterar att det är fråga om ett nytt slag av lagstiftning vars praktiska konsekvenser är svåra att förutse i alla delar. Utskottet förutsätter att regeringen noggrant följer utvecklingen och vid behov återkommer till . Utskottet övergår nu till den fråga som tar upp. Utskottet vill understryka att kvinnor har haft möjlighet att göra värnplikt och bli officerare . upphävdes dessutom de sista formella restriktionerna för kvinnor att inneha befattningar och tjänstgöra vid förband. Trots det kan utskottet konstatera att det inte råder någon jämn könsbalans inom Försvarsmakten. Utskottet instämmer därför i regeringens uppfattning att Försvarsmakten måste åstadkomma en jämnare könsbalans bland sina anställda och att förändringstakten måste öka. Det är dock angeläget att Försvarsmaktens ansträngningar inte bara avser rekryteringen. Det är minst lika viktigt att erbjuda kvinnor en bra och därmed attraktiv arbetsplats med goda utvecklingsmöjligheter så att de stannar kvar hela anställningstiden. En självklar och grundläggande förutsättning är att utrustning och materiel anpassas också till kvinnor så att både kvinnor och män kan verka i Försvarsmakten. Utskottet anser att det är av stor betydelse att Försvarsmakten också vidtar åtgärder före, under och efter anställningen för att fler kvinnor ska söka sig till Försvarsmakten och stanna kvar i sin anställning. Utskottet gör bedömningen att möjligheten att gå vidare i det civila arbetslivet efter avslutad anställning kommer att vara viktig för både kvinnor och män. Det kan därför vara av särskild betydelse att tidigt analysera vilka områden som anställda kvinnor vill och kan karriärväxla till. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att Försvarsmakten bör överväga att inrätta en central funktion för meritbedömning m.m. Sammanfattningsvis anser utskottet att försvarsutskottet bör tillstyrka propositionen och avstyrka motion 2011/12:Fö7 (V) yrkande 3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (KD), (V), (MP) och (SD). Soldatanställningar i Försvarsmakten (MP, V) (V) och (MP) anför: Vi anser att Försvarsmakten inte får bli en inåtvänd organisation med en smal rekryteringsbas. Kvinnor söker sig i betydligt mindre utsträckning än män till försvaret. Den skeva könsfördelningen kräver lösningar. Vi anser att regeringen bör återkomma med förslag om att upprätta en ny handlingsplan för att nå en jämnare könsfördelning. Med detta tillstyrker vi motion 2011/12:Fö7 (V) yrkande 3. Den allmänna värnplikten var ett system som skapade en grundläggande förankring för försvaret hos svenska folket. Värnplikten blev grundbulten i folkförsvarstanken. Det var ett system som också skapade ett brett underlag för rekrytering till Försvarsmaktens olika yrken. Länge var värnplikten en oomtvistad grundpelare i den svenska försvarspolitiken. Försvaret skulle vara hela svenska folkets angelägenhet. Det handlade om att bygga ett demokratiskt folkförsvar.När det tog slut och försvaret omriktades från en tydlig nationell uppgift till att betraktas vara ett insatsförsvar med huvudsaklig inriktning på internationella insatser ifrågasattes värnplikten från vissa håll. I takt med att antalet inkallade minskade och de internationella missionerna ställdes i centrum krävde vissa ledande militärer en yrkesarmé och professionella soldater. Det svenska försvarets personalförsörjning skulle likna den i andra länder som har en helt annan militär och försvarspolitisk tradition. Värnplikten ströps långsamt med de fredsframtvingande insatserna inom EU och Nato som bräckjärn. Våra nordiska grannländer valde en annan väg. Där är värnplikten fortfarande grunden för försvarsmakten.Till sist tog den borgerliga regeringen det avgörande steget och med knapp majoritet - tre rösters övervikt - avskaffade man värnplikten och gjorde den formellt vilande. Detta gjorde man trots att det system som skulle ersätta värnplikten var synnerligen oprövat, saknade bred förankring hos svenska folket, byggde på osäkra antaganden, oklara förutsättningar och frånvaro av nödvändig lagstiftning och styrande regelverk. Grunden för reformen var svag och den var dåligt genomtänkt.Detta mycket dyra personalsystem har redan satt djupa spår i Försvarsmaktens ekonomi. För att finansiera det har viktiga materialsystem fått skjutas . ÖB har i en skrivelse anmält att detta kommer att leda till behov av resurstillskott som uppgår till miljardbelopp.När beslutet skulle fattas visade tyvärr den borgerliga regeringen ingen vilja till en politisk uppgörelse över blockgränsen. I historiens ljus är det att betrakta som anmärkningsvärt att man inte sökte samarbete över blockgränsen i denna för nationen så viktiga fråga. Det är att betrakta som ett icke konstruktivt agerande som ännu kastar sin mörka skugga över både reformen och det fortsatta politiska beslutsfattandet när det gäller personalförsörjning.Nu har det gått beslut. Uppbyggnaden av det nya systemet har inletts med omfattande rekryteringskampanjer. De företrädare för regeringsalliansen som klivit fram har i princip tävlat om att beskriva den nya personalförsörjningen som alltigenom lyckad. Detta trots att det har gått sedan det svåra arbetet med rekrytering av soldater och uppbyggnad av den nya organisationen startade. I den blinda politiska propagandans värld tycks solen lysa från en klarblå molnfri himmel varje dag.Verkligheten ute på förbanden är en annan. Efter att ha besökt förband i , , , , , , och hemvärnet och fört samtal med soldater och officerare har jag fått en helt annan bild än den officiella. Den är mer nyanserad och mer verklighetsanpassad. Det är ett stort gap mellan den officiella bilden som Försvarsdepartementets ledning och andra borgerliga politiker spridit och den riktiga verkligheten på marken. Den som inte vill ta till sig signalerna från marknivå kommer inte att bli lyckosam när det gäller att lösa problemen.Huvudproblemet är den stora risken för avhopp. Många soldater umgås med tankar om att avsluta sin tjänstgöring efter två till . Detta trots att kontraktstiden är sex till . Orsaken är att villkoren i annat, civilt arbete är bättre. Soldater jag mött diskuterar allt från löner, bostäder, vidare studier, personlig utveckling och innehållet i tjänsten. Många ser en internationell mission som viktig för att efter den erfarenheten gå över till ett civilt yrke. Man kan fråga sig vad som händer om möjligheterna till internationella missioner minskar ; det finns mycket som talar för det.Redan nu finns alltför många exempel på avhopp. Avhoppen kostar pengar i form av nyrekrytering och nya utbildningskostnader. Det finns också de som hotar att hoppa av för att de anser sig illa behandlade av Försvarsmakten och ytterst de politiskt ansvariga. Jag mötte detta vid ett förbandsbesök där soldater redogjorde för att de inte skulle få bo kvar på logementet längre.Deras problem var att de inte kunde få tag i en rimlig bostad dels på grund av bostadsbrist, dels på grund av att lönen inte räcker för de bostadskostnader som råder i . Självklart är det ingen långsiktig lösning att bo på logement, men det är heller ingen lösning att hänvisa soldater till att bo i tältläger eller husvagn. Löser man inte denna fråga är det definitivt ingen bra reklam för vare sig Försvarsmakten eller den nya personalförsörjningen. Detta är ett exempel som kräver en akut och omedelbar lösning. Det måste vara en bättre lösning än att man kommer fram till att soldaterna får bo kvar på logementet. Det krävs långsiktiga åtgärder som löser problemet i grunden.Från socialdemokratiskt håll anser vi att det behövs en bred översyn av soldaternas villkor. I uppgörelsen med regeringen om detta betänkande från försvarsutskottet har vi förhandlat fram följande resultat:En särskild arbetsgivarfunktion inom Försvarsmakten ska inrättas.En partsammansatt grupp på det statliga avtalsområdet ska ta upp frågor om sociala villkor för personalkategorierna soldater, sjömän och gruppbefäl. Bland annat löner, försäkringar och ska hanteras.Arbetet med så kallat civilt meritvärde ska påbörjas genom att en central funktion för certifiering av erfarenhet och utbildning inrättas. ska tas upp som en del av incitamentsstrukturen inom Försvarsmakten. Ett försvarsmaktsråd inrättas, där försvarsmakt, kommuner, arbetsgivare, frivilligorganisationer och fackliga organisationer kan samverka för att lösa problem och ta vara på möjligheter vid personalrekrytering och utveckla folkförankringen. Då kan man också göra positiva insatser.Från socialdemokratiskt håll vill vi bidra konstruktivt för att åtgärda svagheterna i den nya personalförsörjningen. Men den politiska uppgörelse som är ett faktum kräver också att regeringen levererar det vi är överens om. Vi kommer noga att följa utvecklingen och ställa krav på åtgärder som stabiliserar personalförsörjningen. Inledningen på reformen har varit för svag och det måste till en ordentlig insikt om problemen och om att ensidig politisk propaganda inte för saken framåt.Men att från vår sida nu inte bidra till att skapa de regler och lagar som krävs för att de kontinuerligt och anställda soldaterna ska komma på plats skulle vara ett farligt spel. Det skulle försvaga trovärdigheten i den svenska försvars- och säkerhetspolitiken. Detta även om de nödvändiga besluten borde ha varit beredda och fattade för länge sedan. Trots vår grundläggande kritik mot det system som skapats väljer vi för stabiliteten den politiska uppgörelsens väg.De anställda soldaterna som ska uppgå till sammanlagt 9 500 är ett av de två ben som den nya insatsorganisationen vilar på. Regelverket som vi nu ska besluta om är viktigt, men det som avgör om det kommer att fungera är dess relevans i förhållande till verkligheten. Kommer företagen, och då framför allt de små och medelstora, att släppa sina anställda till tjänstgöring i försvaret? Kommer det att gå helt friktionsfritt? Vi har inte sett det praktiska utfallet av detta . Jag tror inte att konfrontationen med verkligheten blir helt enkel. Ett omfattande och målmedvetet arbete måste läggas ned. Här kan nyinrättade försvarsmaktsråd spela en väsentlig roll som en viktig partner för dialog mellan Försvarsmakten och det lokala näringslivet. En utveckling där det inom näringslivet betraktas som en negativ merit att vara anställd soldat inom Försvarsmakten får inte bli fallet. Men vi ska också vara medvetna om risken. Från socialdemokratiskt håll vill vi också ge de anställda soldaterna en förankring i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. Det återstår som bekant mycket arbete innan den nya personalförsörjningen är plats. Över 10 000 befattningar är obesatta, insatsorganisationen ska till viss del vara klar till 2014, men fullt utrustade och personalsatta krigsförband med enbart anställda soldater kommer vi inte att se . Detta är en process som riskerar att både försenas och fördyras. senast har ÖB pekat på behov av resurstillskott till personalförsörjningen, och han är inte ensam om denna bedömning. Behovet av uppföljning när det gäller den nya personalförsörjningen är stort. Om denna reform misslyckas är skadan för Försvarsmakten och mycket stor. Eftersom personalförsörjningen är kärnan i Försvarsmakten måste den bygga på kvalitet och stabilitet. Därför är det nödvändigt med ett flexibelt förhållningssätt. Beslut måste kunna förändras och korrigeras i takt med att tiden ger nya erfarenheter. Jag vill därför varna för en blind tro på det nya systemets förträfflighet och vill också föranstalta om politisk beredskap för nödvändiga förändringar. Solen lyser som bekant definitivt inte från en klarblå himmel över den nya personalförsörjningen. gäller det att arbeta för att innehållet i uppgörelsen mellan Socialdemokraterna och regeringen faller ut i praktiskt resultat. Det är förpliktande. I praktiken är det inte ord utan resultat som räknas. Med detta yrkar jag bifall till propositionen Soldatanställningar i Försvarsmakten och till förslaget i försvarsutskottets betänkande 5. I betänkandet finns också ett särskilt yttrande från Socialdemokraterna. Förändringar i livet kan ske på många olika sätt. kommer de smygande så sakta att man knappt förstår vad det är som är på väg att hända, och i bästa fall förstår man först efteråt vad det är som har skett. Andra gånger blir förändringarna mer märkbara och ibland så tydliga att det just av den anledningen blir svårt att veta vad som har skett förrän det är över. Min egen bekantskap med Försvarsmakten får nog sättas upp i den sistnämnda kategorin: , chockartat, väldigt annorlunda. Jag minns än den där sommardagen då jag med ängslan men också med rätt mycket förväntan i kroppen klev ombord på ett tåg med så många vagnar att jag undrade om tåget ens hade något slut. Det var tur att jag inte var ensam, för ensam var jag verkligen inte. Vi var flera hundra som satte oss på tåget. Eller rättare sagt: Vi var flera hundra killar och noll tjejer som satte oss på tåget. var tjejerna i matbespisningen i stort sett de enda representanterna för halva befolkningen som jag kom att träffa på. På de flesta ställen i gjorde man värnplikten av många olika skäl. Några gjorde den för att de ville det mer än något annat, andra för att de inte hade så mycket bättre för sig. Vissa ville absolut bara hem. Men vad hade man egentligen för val? Värnplikt var värnplikt, ett lagfäst obligatorium där den som inte ville vara med snabbt kom på andra tankar med hot om att sättas i fängelse. Det gällde helt enkelt att gilla läget, och det lärde man sig snabbt. Flera här inne har säkert liknande berättelser som min eller har kanske en familjemedlem som har det, förmodligen på en annan plats, , men säkert med ungefär samma upplevelser. är det skolavslutning igen. En ny kull studenter står där på skolgården och funderar på vad livet har att erbjuda dem. Idéer om jobb trängs med idéer om utbildning eller drömmar att resa någonstans. kan jag inte låta bli att fundera på hur deras reaktioner skulle bli om vi på något märkligt sätt kom över en apparat som möjliggjorde för oss att nollställa vår egen historia och hur vi med hjälp av den kunde skapa ett helt nytt personalförsörjningssystem som vi valde att kalla för värnplikt och att vi skapade en ny myndighet för att sköta denna process som naturligtvis skulle döpas till för att markera att detta inte är en möjlighet eller en framtida karriär utan först och främst faktiskt en plikt. Där säger vi att den som inte vill delta ska dömas för brott mot totalförsvarsplikten och sättas i fängelse. Där väljer vi också aktivt bort halva befolkningen från att medverka i försvaret av . Låt oss inte definiera människor utifrån vad de kan utan utifrån vilket kön de har. En soldat är så klart en kille på väg att bli man. Gärna tjejer, men inte just här. Låt oss också se till att soldater och sjömän när de är som allra bäst - efter månader av utbildning, träning och samövning - får beskedet att det nu är dags att åka hem. Det är hög tid att ta av sig uniformen, tänka på något annat, räcka över vapnet till en nyinryckt soldat - en kille så klart - och sedan göra något annat. Och den nya soldaten får börja om från första början. Så där kan man hålla på. Det finns fler exempel. Jag tror inte att det är någon högoddsare att säga att ett sådant system i av de allra flesta skulle uppfattas som hopplöst gammalmodigt och helt apart jämfört med mycket av den övriga samhällsutvecklingen, skild från den strävan vi har att bedöma alla människor efter de hela personer som de är. Min historia om tåget på väg till har bara på nacken. Det är egentligen inte jättelänge sedan. Men det hade kunnat vara , eller för den delen . Mitt lilla tankeexperiment tjänar som illustration till hur snabbt utvecklingen i samhället kan gå, hur gamla sanningar som där och då tjänade detta land mycket väl inte sällan skulle framstå som hopplöst föråldrade i dagens värld, men också till hur stora förändringar som har genomförts i svensk försvarspolitik liksom hur mycket av det som tas för givet. Låt oss nu blicka framåt. När vi skriver befinner sig försvar mitt uppe i den största förändringen som har gjorts . har värnplikten gjorts vilande och ersatts av en frivillig rekrytering. Man ska så klart inte underskatta konsekvenserna av denna reform för Försvarsmakten men också för samhället i stort. Jag är glad över att kunna stå i denna talarstol och luta mig mot det faktum att det finns ett stort intresse bland killar och tjejer för att bli en del av det nya försvarets framtid. I denna process har det sannerligen inte saknats olyckskorpar som har förklarat att rekryteringen inte kommer att gå vägen, och om den ändå skulle göra det kommer det säkert att brista på någon annan punkt, i alla fall . Vi ska vara ärliga mot oss själva. Ingen har facit på hur den här reformen kommer att utvecklas. är för det. Men vi kan i alla fall se tendenser. Vi ser att sedan den frivilliga rekryteringen startade har 42 000 personer sökt sig till Försvarsmaktens 4 700 platser. Vi kan därmed konstatera att intresset för detta i alla fall håller i sig. Jag är också glad över att kunna konstatera att av sökandena i den senaste rekryteringsomgången var kvinnor. Det är faktiskt rekord, och denna andel har egentligen ökat från första början av denna reform, och vi ser en tydlig trend där. Även om vi i denna sal kan tycka olika om mycket borde vi alla kunna glädjas åt detta, alltså att viljan är stor hos killar och tjejer för att bli en del av det nya försvaret. Denna proposition är efterlängtad, framför allt av anställda i Försvarsmakten. Det är positivt att vi kan fatta beslut om den i politisk enighet. Det är bra för våra soldater och sjömän, och det är bra för Sverige.Med detta sagt vill jag vara tydlig på en punkt, och det är att det återstår mycket att göra. Det är naturligt. Utmaningarna är stora. Ett värnpliktssystem som skapades 1901 men med långt äldre anor än så ersätter man inte i alla dess bitar över och inte heller. Om vi står här är jag helt övertygad om att det kommer att finnas saker som behöver utvecklas och förändras. Det är en logisk följd av att vi lämnar ett system där allting kunde placeras tryggt i olika mallar. Saknades det soldater var det bara att skicka efter fler. ser det annorlunda ut. Försvarets viktigaste uppgift är att arbeta på sin attraktionskraft. Jag tänker inte främst på nya broschyrer, utan jag tänker på att erbjuda killar och tjejer en bra utbildning, färdigheter för livet, meningsfulla uppgifter och ett gott stöd för att efter avslutat kontrakt kunna komma vidare i karriären.Som av en händelse är det här faktorer som också bygger en stark försvarsförmåga. Motiverade, välutbildade och trygga soldater och sjömän gör ett bra jobb.Vissa vill nu stämpla det faktum att nya frågor ständigt dyker upp som ett tecken på att allt borde ha skett på ett annat sätt - fler utredningar, nya möten och ännu mer av väntande. Det är klart att det alltid finns något att vänta på. Men den som gör väntandet till främsta prioritet kommer till slut att bli omsprungen av verkligheten. Det skulle inte vara till fördel för våra soldater och sjömän och inte heller för försvarsmakt.Jag tror inte att svaret på de utmaningar vi ser är vare sig nostalgi eller ojanden över att utredningar och möten inte varit tillräckligt många. Jag tror inte heller att det stämmer överens med medborgarnas bild av oss, oavsett parti.I stället måste vi nu vårda den här reformen, skapa förutsättningar för att utveckla den. Vissa bitar måste skötas centralt - certifiering av utbildningar, program för karriärväxling och karriärutveckling samt strategiskt samarbete med högskolor och universitet. Men mycket kan och bör ske på den egna orten. Planering för allt från bostäder till förskoleverksamhet och parkeringsplatser kan inte lösas av någon i denna kammare.