bet · GZ01MJU13 · 2012-03-12 00:00:00 — Även EU:s art- och habitatdirektiv inskränker emellertid möjligheterna att utan särskilt tillstånd jaga bl.a. de stora rovdjuren, mård, iller, bäver och skogshare utan särskilt tillstånd. Det finns enligt landsbygdsministern möjlighet att genom ett beslut i det enskilda fallet ge tillstånd till jakt på fåglar och de däggdjur där generellt tillstånd inte föreligger. Bestämmelserna utformades efter en analys av fågeldirektivets samt art- och habitatdirektivets bestämmelser om jakt från motordrivet fordon. Landsbygdsministern ser det därför som svårt att införa bestämmelser som ytterligare underlättar jakt från motordrivet fordon. Utskottet vill också redovisa att , om det finns särskilda skäl, får föreskriva om undantag i enskilda fall från förbudet mot körning i terräng i 1 § terrängkörningslagen (1975:1313). Enligt 2005:1 Terrängkörning kan rörelsehindrade personer ha starkare skäl än andra att få köra med motordrivet fordon i terräng. I ett allmänt råd till 12 § terrängkörningsförordningen (1978:594) anges att rörelsehinder bör kunna vara ett särskilt skäl för dispens. Dispens bör inte regelmässigt medges enbart på grund av rörelsehinder och för vilken typ av körning som helst. Myndigheten bör i varje enskilt fall ta ställning till ändamålet med körningen och tyngden i den enskildes behov i förhållande till områdets känslighet och allmänna naturvårds- och friluftslivsintressen. I de fall körning medges bör endast körning inom ett visst avgränsat terrängområde medges, exempelvis nära en bostad, kring en fiskesjö eller i ett jaktområde. Undantag för större områden, t.ex. hela län, bör inte medges. Undantag bör inte heller medges för körning inom skyddade områden. I de allmänna råden anges vidare att dispensen bör vara tidsbegränsad till förslagsvis tre till , eller den som rörelsehindret kan förväntas kvarstå. Åberopat rörelsehinder bör styrkas med läkarintyg som innehåller en beskrivning av rörelsehindret och en bedömning av rörelseförmågan i terräng samt behov av hjälpmedel. Som rörelsehinder bör inte räknas enbart hög ålder. Vissa eldrivna rullstolar är enligt de allmänna råden inte att betrakta som motordrivna fordon och omfattas således inte av förbudet mot terrängkörning. Utskottet är inte berett att föreslå något uttalande från sida med anledning av motion MJ329 (M). Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motioner (S, M, KD och V) om jakt- och viltvård som rör förslag som har behandlats tidigare . Jämför särskilda yttrandena 2 (S) och 3 (V). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat . Detta har gjorts i betänkandena /11:MJU2 Utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel, 2010/11:MJU6 och 2010/11:MJU Jakt och viltvård. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionsförslagen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Översyn av rennäringslagen, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ446. Uppfattningen att alla medborgare ska vara lika inför lagen och att ingen ska behöva utstå diskriminering på grund av sin börd eller etniska tillhörighet är en allmänt erkänd princip i den svenska samhällsdebatten. I realiteten finns det dock flera exempel på lagar som gör skillnad mellan svenska medborgare på basis av deras etniska tillhörighet. Ett sådant exempel är rennäringslagen (1971:437) där det stadgas följande i 1 §: Den som är av samisk härkomst (same) får enligt bestämmelserna i denna lag använda mark och vatten till underhåll för sig och sina renar. Rätten enligt första stycket (renskötselrätten) tillkommer den samiska befolkningen och grundas på urminnes hävd. Renskötselrätten får utövas av den som är medlem i sameby. Vidare stadgas att renskötselrätten bl.a. för med sig rätten att på statlig mark ta virke till byggande av familjebostad, anläggningar kopplade till rennäringen, slöjd och bränsle. Till medlemskapet i samebyn kopplas också särskilda jakt- och fiskerättigheter. Det faktum att staten har tilldelat en viss grupp av samer särskilda privilegier har gjort att svenskar och andra grupper av samer med rätta har känt sig diskriminerade. Detta har gett upphov till stora motsättningar och infekterade konflikter. Samerna ska i egenskap av ursprungsbefolkning ha en självklar rätt att bevara sitt språk och sin kultur inom den svenska statens ramar. Att reservera en hel näringsgren för en grupp av medborgare av särskild börd och att också ge dessa medborgare särskilda rättigheter till land och vatten är dock enligt vår mening att gå för långt och kan inte anses vara förenligt med de grundläggande principerna för en rättsstat. Vi anser inte att det är rimligt eller moraliskt försvarbart att svenska medborgare av samisk börd boende i södra och ska ha mindre rättigheter än medborgare av svensk börd i dessa områden. Följaktligen anser vi därmed inte heller att medborgare av svensk, finsk eller annan börd ska ha mindre rättigheter än medborgare av samisk börd i norra . Regeringen bör mot bakgrund av det anförda göra en översyn av rennäringslagen i syfte att garantera alla medborgare likhet inför lagen oavsett börd och etnisk tillhörighet. Detta bör ges regeringen till känna. Fjälljakt, punkt 2 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (C), (M), (KD), (M) och (FP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed avslår motionerna 2011/12:MJ241 yrkande 2, 2011/12:MJ374 yrkandena 1 och 2, 2011/12:MJ376 yrkande 34, 2011/12:MJ381 och 2011/12:MJ454. infördes en ändring i rennäringsförordningen (1993:348) som innebär att rätt till småviltsjakt på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen är begränsad enbart till personer bosatta i . Utskottet har behandlat frågan om ändring i rennäringsförordningen bl.a. i betänkandena /09:MJU11, 2009/10:MJU13 och 2010/11:MJU8. I svar på interpellation 2008/09:86 (prot. 2008/09:28) anförde jordbruksminister att ändringen i 3 § rennäringsförordningen gjordes efter en grundlig analys av såväl som vad gällde bestämmelsens förenlighet med artiklarna 12 och 49 i dåvarande EG-fördraget (numera artiklarna 18 och 56 i EUF-fördraget). Regeringen konstaterade att bestämmelsen inte kunde behållas. De tidigare gällande bestämmelserna om småviltsjakten innebar nämligen att personer bosatta i gynnades. Detta utgjorde indirekt ett handelshinder dels genom att tjänster knutna till jakten inte på lika villkor kunde erbjudas till personer bosatta utomlands, dels genom att personer bosatta utomlands inte på lika villkor kunde ta del av tjänsterna. Även om själva upplåtelsen av jakträtten inte utgör en tjänst medförde nämligen bestämmelserna att det inte var lika attraktivt för t.ex. en person bosatt i att ta del av en jaktresa med logi och transport som för en skåning. Indirekta handelshinder av detta slag är inte förenligt med fördraget. Det som motiverade interpellationen var en anmälan till kommissionen mot i vilken det gjordes gällande att utfärdandet av jaktlicenser skulle utgöra en inskränkning av friheten att tillhandahålla tjänster enligt artiklarna 49 och 12 i dåvarande EG-fördraget (numera artiklarna 56 och 18 i ). I ett brevsvar till klaganden uttalade en tjänsteman vid generaldirektoratet för inre marknaden och tjänster att det inte gick att fastställa att utfärdande av jaktlicenser utgör ett tillhandahållande av tjänster som skulle kunna omfattas av friheten att tillhandahålla tjänster och att direktoratet därför avsåg att föreslå kommissionen att avsluta ärendet. Som framgått av denna redogörelse var det enligt interpellationssvaret här fråga om två olika saker. Det generaldirektoratet uttalade sig om var att statens försäljning av jaktkort inte utgjorde en tjänst i fördragets mening. Jordbruksministern hade inte heller någon annan uppfattning. Det svenska ärendet gällde däremot begränsningar i möjligheten för företag att tillhandahålla jakttjänster åt jägare som inte är folkbokförda i . Som regeringens analys av frågan visade kunde de då gällande reglerna komma att anses utgöra ett handelshinder. Jordbruksministern hade därför inte någon avsikt att enbart mot bakgrund av det finska ärendet föreslå regeringen en ändring av bestämmelserna i rennäringsförordningen vad gäller småviltsjakt på statens mark. Redan i en interpellationsdebatt framhölls dock möjligheten, och vikten av, att beakta regionalpolitiska hänsyn och den möjlighet för detta som finns även inom ramen för EG-fördraget (numera EUF-fördraget). Det är länsstyrelserna som har att besluta om de närmare bestämmelserna på länsnivå. Det besked som lämnades av generaldirektoratet får vägas in i länsstyrelsernas bedömning av om det t.ex. är lämpligt med årskort som kan köpas av länsinvånarna och som gäller i hela länet, s.k. länskort. Justitiekanslern tillerkände i ett beslut från ersättning av staten med plus ränta samt ersättning för ombudskostnader med . Justitiekanslern uttalade i beslutet att jakttids- och jaktansvarighetskravet innebär att har uppställt villkor för upplåtelsen av jakträtt som är mindre förmånliga för jägare från andra stater inom EES än för jägare folkbokförda i . Tjänsteföretag som tillhandahåller tjänster som har ett direkt samband med småviltsjakt går miste om de intäkter som tjänstetillhandahållandet annars hade inbringat. Bolaget tillhandahåller tjänstepaket till jägare som innefattar transporter och boende. I den mån jägare från andra stater inom EES har avstått från att utnyttja dessa tjänster på grund av de ändrade villkoren för upplåtelse av jakträtt måste därför bolaget anses ha lidit en ersättningsgill skada motsvarande de uteblivna intäkterna från de aktuella tjänsterna. I ett beslut från tillerkändes i ersättning av staten med plus ränta samt ersättning för kostnader i ärendet med , och tillerkändes i ersättning av staten med plus ränta samt i ersättning för kostnader. Enligt anslog verket via Viltvårdsfonden till projektet ripa för åren 20102011. Projektet analyserar utvecklingen av ripjakten på statens mark i . Syftet är att ta fram generella förvaltningsprinciper för småviltsjakt i fjällen, men även att ta reda på under vilka förutsättningar som jakt behöver begränsas. Projektet har förlängts och kommer att redovisas . Projektet en art som minskar? kommer efter förlängning att redovisas . Enligt Landsbygdsdepartementet planeras inte någon översyn av rennäringsförordningen. Möjligheterna att begränsa jaktmöjligheterna är mycket små på grund av EU:s förbud mot diskriminering av EU-medborgare och bestämmelserna om fri rörlighet av tjänster. I ett svar på skriftlig fråga 2010/11:223 anförde landsbygdsministern att när det gäller småviltsjakten på renbetesfjällen och på kronomarken ovan odlingsgränsen gäller enligt 3 § rennäringsförordningen (1993:384) att får upplåta sådan jakträtt om det inte uppkommer någon olägenhet av betydelse för rennäringen och om jakten inte inverkar menligt på miljön, turismen eller andra intressen. För att en sådan menlig inverkan inte ska uppstå och för att anpassa jakttrycket får begränsa jakten på lämpligt sätt. Detta sker exempelvis genom en indelning i jaktområden av varierande storlek, begränsning av det antal vilt som varje jägare får fälla, begränsning av det antal jägare som får jaga inom varje område och avlysning av jakten inom ett område där jakttrycket inte bör öka. ville landsbygdsministern dock tillägga att den svenska jakten så långt möjligt bör förbli en regional eller nationell angelägenhet. Som har framförts i denna fråga är hans bedömning att det finns möjligheter till lokal hänsyn och att det är positivt att myndigheterna prövar de möjligheterna. Genom de bestämmelser och den tillämpning av dem som han redogjort för ansåg han att den gynnsamma utveckling som Per Åsling efterfrågade är säkerställd. redovisade landsbygdsminister i svar på fråga 2011/12:324 Fjälljakten regeringens uppdrag till att i samråd med berörda myndigheter och efter samråd med berörda organisationer övervaka och följa effekterna av hur ändringen påverkar småviltsstammar m.m. och tillgången till jakt för svenska jägare i förhållande till utländska jägare. En delredovisning gjordes 2008 där det konstaterades att det med hänsyn till den korta tiden inte varit möjligt att dra några säkra slutsatser om hur ändringen påverkat det uppdraget avser. har dock för avsikt att när data för innevarande jaktår tagits fram överväga om tillräckliga data för utvärdering av effekterna av ändringen av fjälljakten är för handen. Vi vill sammanfattningsvis anföra följande. Det tidigare regelverket, som ändrades 2007, gjorde det möjligt att reglera jakten och vid situationer med alltför hårt jakttryck gynna den i boende befolkningen. Som redovisats ovan uppdrog regeringen åt att i samråd med berörda myndigheter och efter samråd med berörda organisationer övervaka och följa effekterna av hur ändringen påverkar småviltsstammar m.m. och tillgången till jakt för svenska jägare i förhållande till utländska jägare. En delredovisning gjordes 2008 där det konstaterades att det med hänsyn till den korta tiden inte varit möjligt att dra några säkra slutsatser om hur ändringen påverkat det uppdraget avser. har dock för avsikt att när data för innevarande jaktår tagits fram överväga om tillräckliga data för utvärdering av effekterna av ändringen av fjälljakten är för handen. Regeringen bör, med utgångspunkt i hur bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen var utformade före förändringen , utifrån den pågående utvärdering som genomför överväga vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att långsiktigt hållbart utveckla fjälljakten. De svenska reglerna för upplåtelse av småviltsjakt får självfallet inte hindra företag att bedriva verksamhet i i enlighet med den fria etableringsrätt som föreskrivs i artikel 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Regeringen bör således få i uppdrag att utreda vilka ytterligare möjligheter som finns för att stärka den regionala möjligheten till jakt och därmed på bästa sätt tillvarata i bosatta personers tillgång till småviltsjakt i fjällen. Detta bör ges regeringen till känna. Mot bakgrund av det anförda föreslår vi att motionerna MJ241 (V) yrkande 2, MJ374 (S) yrkandena 1 och 2, MJ376 (S) yrkande 34, MJ383 (M) och MJ454 (SD) lämnas utan vidare åtgärd. Den nya älgförvaltningen m.m., punkt 3 (S) av (S), i (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ376 yrkande 35 och avslår motion 2011/12:MJ356. Inom den svenska jakten har älgjakten en särställning. Omkring 100 000 älgar skjuts , vilket ger älgkött till ett värde av nära . är inriktad på att skapa en livskraftig älgstam med hög kvalitet och i balans med betet. är tanken att det nya systemet för älgförvaltning ska träda i kraft och börja fungera rent praktiskt. Vi upplever en viss oro inför sjösättandet av det nya systemet. Vi anser att det är nödvändigt att regeringen har säkerställt att kostnaderna för den nya förvaltningen inte kommer att överstiga intäkterna och att den inte kommer att medföra att de enskilda jägarna ska bära den ökade kostnaden själva. Detta bör ges regeringen till känna. Jakt på vildsvin, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ384. På många håll i utgör vildsvin ett reellt problem. Vildsvinen orsakar ekonomiska förluster för både jord- och skogsbruk men även för privatpersoner som upplever skador på hus och trädgårdar. Enligt nuvarande lagstiftning är det tillåtet att utfodra vildsvinen vid s.k. åtelplatser i syfte att sedan jaga djuren. Man har även fått införa belysning vid åtelplatserna för att underlätta jägarnas arbete och minska behovet av naturligt månsken och snö. Det finns även en möjlighet att videoövervaka platserna i syfte att utröna djurens rutiner och således kartlägga när jakten skulle vara som mest effektiv. Videoövervakningen underlättar också kartläggningen av utbredning. Tillståndet för videoövervakning ges av och kostar . Dessvärre är det endast av ansökningarna som blir godkända, främst med hänvisning till inkräktande på allemansrätten. Principen som tillämpas är samma som vid videoövervakning i områden, t.ex. vid nattöppna bensinstationer, banker och busshållplatser. Det är orimligt att anta att dessa två situationer är jämförbara. Att tillåtas videoövervaka på avskilda platser i skogen i syfte att skydda naturen och hålla tillbaka vildsvinsstammen bör inte jämföras med att få tillstånd att videoövervaka exempelvis en nattöppen bensinstation. På grund av vad som anförts ovan bör man om möjligt överväga att se över regelverket kring tillstånd för videoövervakning. Detta bör ges regeringen till känna. Godsjakt, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ400. Godsjakt innebär jakt på uppfödda fåglar, exempelvis änder, fasaner och rapphöns. Dessa föds upp med ett enda syfte, att släppas i det fria för att direkt bli skjutna av jägare. Detta är en form av jakt som känns oetisk och där man borde överväga ett förbud. Detta bör ges regeringen till känna. 28 § jaktförordningen, punkt 6 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ241 yrkande 3. ändrade regeringen 28 § jaktförordningen. Ändringen, som möjliggör skjutande av rovdjur utanför hägn, öppnar upp för ett mer utbrett och godtyckligt dödande av rovdjur. Den nya lydelsen är ett stort hot mot upprätthållandet av vargstammens gynnsamma bevarandestatus. anser därför att 28 § jaktförordningen bör återgå till sin tidigare lydelse. Detta bör ges regeringen till känna. Bågjakt, punkt 7 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ241 yrkande 11. Vi ser stora problem med jakt med båge där problemet med skadskjutning är en stor risk. I och med att pilen har en bågformad bana i luften krävs det en mycket liten miss i avståndsbedömning för att djuret ska bli skadskjutet. Skadskjutning är en stor plåga för djuret. Bågjakt kräver även att djuret står helt stilla för att skytten ska kunna träffa med en dödande pil, men det räcker med att djuret blir skrämt eller helt enkelt bara flyttar på sig för att det ska riskera att skadskjutas, även av den bästa bågskytt. Sist men inte minst är all typ av tyst jakt ett problem beträffande tjuvjakt. I detta fall krävs en särskild bågjägarexamen för att få bedriva bågskyttejakt. Men risken för tjuvskytte, då vapnet i detta fall är lättare att få tag i än andra typer av vapen, resulterar i ytterligare en ökad risk för tjuvjakt. anser därför att bågjakt inte bör tillåtas. Detta bör ges regeringen till känna. Jakt och funktionshinder, punkt 8 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:MJ329. Vill man jaga som funktionshindrad behöver man oftast använda sig av ett motordrivet fordon för att komma ut i terräng. För att få tillstånd till detta måste man söka undantag, dispens, från terrängkörningslagen, jaktförordningen och jaktlagen. Är man rullstolsburen behöver man emellertid inte söka undantag från jaktlagen. Ansökan om dispens lämnas till i berört län. I ansökan ska det medfölja ett läkarintyg. Dispensen man får omfattar olika stora markområden. I en del län gäller dispensen hela länet, medan dispensen i andra län enbart gäller på den egna jaktmarken. Dispensens giltighetstid är oftast maximalt . Att dispensen gäller ett visst markområde , , innebär för den funktionshindrade att man enbart kan jaga på det område man sökt för. Får man dispens på sin jaktmark och blir inbjuden till jaktgrannen på jakt måste man därmed söka ny dispens. En aktiv funktionsnedsatt jägare kan ha ett stort antal dispenser som måste medföras. I och med att varje område har en egen dispens innebär det för jägaren en omfattande kontroll om dispenserna snart går ut och om ny ansökan måste göras. Systemet innebär att mycket tid går åt till att göra vad andra redan har gjort tidigare, dvs. kontrollera behovet av dispensen för en person. Kostnaderna för myndigheterna blir onödigt dyra. Tiden som det tar, , skulle kunna användas till mer prioriterade ärenden. Därmed vore det önskvärt att sökt och beviljad dispens gäller för jakt med motordrivet fordon i hela . Detta bör ges regeringen till känna. Fjälljakt, punkt 2 (MP) (MP) anför: Vi har ställt oss bakom betänkandet kring ändring av fjälljakten då vi ser det som ett första steg mot att reformera lagstiftningen på området. Vi ser dock behov av ytterligare reformering av småviltsjaktens förvaltning för att göra den hållbar. Grundproblemet är att småviltsjakten i fjällen har släppts helt fri genom fjälljaktsreformen 1993, inte enbart det faktum att utländska jägare fått tillgång till jakten. Motioner som bereds förenklat, punkt 9 (S) (S), i (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilagan. Då det gäller våra förslag hänvisar vi till den nu aktuella motionen. Vi vidhåller de synpunkter vi framfört i det sammanhanget men avstår från att på nytt ge uttryck för dem i en reservation. Motioner som bereds förenklat, punkt 9 (V) (V) anför: Utskottet har genom förenklad beredning avstyrkt de motionsförslag som finns upptagna i bilagan. Då det gäller våra förslag hänvisar vi till den nu aktuella motionen. Vi vidhåller de synpunkter vi framfört i det sammanhanget men avstår från att på nytt ge uttryck för dem i en reservation. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2011/12:MJ240 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över jaktlagstiftningen i syfte att tillåta en ökad jakt på vildsvin. 2011/12:MJ241 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att riva upp beslutet som innebär att utländska jägare har samma jakträtt på statens marker i de svenska fjällen som jägare bosatta i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ändra 28 § jaktförordningen till den tidigare lydelsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om krav på att obligatoriska, årliga skjutprov införs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en separat lagstiftning för de vilda djuren. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förbjuda bågjakt. 2011/12:MJ259 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell översyn för att reglera vildsvinsstammens storlek. 2011/12:MJ273 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fler åtgärder för att minska vildsvinsstammen och förhindra skadeverkningar. 2011/12:MJ277 av och (båda M):