sou · GZB361 · 2011-09-29 00:00:00 — Exempelvis berättar 57 personer att de skadligt utnyttjats i arbete, 53 personer har upplevt olika former av bestraffningar i samband med måltiden, 50 har fått stå ut med integritetskränkande tilltal eller fått höra sådana omdömen om sina närstående. 49 personer har hotats med våld, bevittnat våld eller skrämts av sina vårdare. När det gäller skola och hälsa uppger 29 personer att skolgången var otillräcklig, att de vägrats gå i skola eller att de inte fick nöd- vändig hjälp med sina läxor etc. 22 personer uppgav att de var sjuka utan att få nödvändig vård. I den följande tabellen redovisas hur många vanvårdskategorier som intervjupersoner som ej utnyttjats sexuellt eller blivit utsatta för fysiskt våld har uppgett. Tabell 4.6 Antal vanvårdskategorier rapporterade av personer som varken har uppgett våld eller sexuella övergrepp 2–5 kategorier 6–10 kategorier 11–15 kategorier Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Nedan beskrivs fyra olika livshistorier. De bygger i första hand på intervjuer med de människor som beskrivs, i andra hand på autentiska fällande domar i tingsrätt eller hovrätt där förövaren i två fall har nekat till anklagelserna och i två fall tillstått vad som lagts honom till last. Dessutom förekommer hänvisningar till utdrag ur journaler och annat arkivmaterial som utredningen haft tillgång till. I ett fall har vi även redovisat samtida tidningsartiklar som varit relaterade till de fall vi beskriver. De intervjuade personerna är anonymiserade. Händelseförlopp, miljöer, människor och omständigheter med anknytning till de beskrivna fallen är också kamouflerade för att omöjliggöra identifiering av den drabbade. Ambitionen att redovisa människors erfarenheter av vanvård och övergrepp där förövare spårats upp och lagförts, har begränsats av utredningens tillgång på domar och domstolsprotokoll. Det hör till undantagen att förövarna av den vanvård och de övergrepp som skett har fått stå till svars inför domstol. Av den anledningen har vi inför denna redovisning varit hänvisade till det fåtal intervjuper- soner som har bistått utredningen med den typ av material. Motiven för att så pass detaljerat som här beskriva den vanvård och de övergrepp som intervjupersonerna berättat att de varit utsatta för är flera. Vi vill ge rättvisa åt vad det faktiskt var som intervjupersonerna berättar att de som barn fick stå ut med och som så många barn valt och väljer att förtiga. Om vi skulle utelämna, förtiga, förminska eller trivialisera dessa berättelser skulle vi medverka till att upprätt- hålla tystnaden kring vad barn fått utstå och fortfarande utstår. Det vill vi inte. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Att göra det verkliga verkligt Den verklighet som intervjupersonerna hade att förhålla sig till som barn beskrivs av många som outhärdlig, smärtsam och obegriplig. Ett sätt att överleva som, många sedan som vuxna har beskrivit i intervjuerna, låg närmast till hands var att tiga. Att inte sätta ord på vad som händer blir i barnets värld ett för- sök att göra en outhärdlig verklighet lite mer uthärdlig. Språket och orden utgör för barnet på samma gång ett hot och en möjlighet. Att berätta vad man är med om kan i bästa fall innebära att man blir trodd och får hjälp, i sämsta fall att barnet blir än mer utlämnad åt en bister verklighet som dessutom verkar göra mer ont när den är definierad. Som om att prata om verkligheten kan bli detsamma som att skapa den. Att prata om det kan i barnets värld i värsta fall upplevas som ett hot mot själva överlevnaden och som någon uttryckte det: Jag var beredd att försvara tystnaden med mitt liv. I dessa sammanhang är det viktigt att inte väja för orden. Vi hoppas att ett sådant här försök att göra det verkliga verkligt ska inspirera och stärka barn och professionella att utmana och urholka tystnaden i dessa avseenden. Ett annat motiv för att redovisa övergrepp där förövaren har dömts har att göra med innehållet i de berättelser som vi tagit del av. De innehåller, inte sällan, mer eller mindre uppseendeväckande upp- gifter och detaljer om allvarliga övergrepp och som inte bekräftas av vare sig journalanteckningar, domar eller andra vittnesmål. Vi hoppas att en så här omfattande genomgång av autentiska fall med dokumenterad vanvård kan bidra till att validera och styrka berättelser om allvarliga övergrepp som inte stöds av annat än intervjupersonernas egna minnesbilder. Det ingår inte i utredningens uppdrag att granska motiven för omhändertagande eller om besluten var motiverade. I de följande berättelserna finns det emellertid beskrivningar av tiden före och efter placeringen i den sociala barnavården. Det motiveras av att vi vill ge läsaren en mer fullständig bild av personen, miljön och tids- andan. Hur det gick senare i livet för intervjupersonerna redovisas här men också mer utförligt för hela intervjugruppen i kapitel 8. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser 4.7en pojkvasker utan social förankring. mitt , gick ut på gården för att leka. Han hade fyllt och skulle börja i första klass i . Han fick för sig att han skulle åka spårvagn gratis, vilket han hade gjort förut och tyckte mycket om. Han lämnade hemmet vid , gick hela vägen till och , där han visste att det gick många spår- vagnar. Alldeles vid korsningen fick han syn på en affär som sålde vykort. Eftersom han var mycket intresserad av att titta på sådana gick han in i affären. Inne i affären var det ingen som brydde sig om honom. På en låg disk mitt i affären fick han syn på en bunt vykort med omslag. kom då att tänka på att han kunde sälja vykort på spårvag- Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser narna, varför han tog en bunt och lämnade affären utan att någon såg det. Sedan åkte han runt hela med olika bussar och spår- vagnar tills radiopolisen tog hand om honom på efter- middagen. Han hade dock aldrig försökt sälja några kort utan endast kastat bort omslaget. , stäng- ning återfick , , mot kvitto 12 st. vykort till ett sammanlagt värde av 2:25. Enligt polisens förundersökningsprotokoll hade firman igen- känt korten som sina egna, men ville inte göra en skriftlig anmälan. hade redan i tre, fyraårsåldern börjat ge sig av hemifrån på egen hand och med tiden blev utflykterna allt längre. Av bevarade journalanteckningar framgår att han under sina eskapader färdats på järnväg ända till och från , ibland i sällskap med mindre barn, som det sades att han lurat med sig. Han blev ofta omhändertagen och hemskickad av polisen då han illa klädd strövat omkring i , ibland sent på kvällar och nätter. Det framgår också av handlingarna att blivit omnämnd i tidningarna på grund av sitt omfattande gratis- åkande och vagabonderande. befann sig och två mindre poj- kar på is. Alldeles utanför koloniområde föll de ner i en vak. En av pojkarna drunknade, sedan förgäves hade försökt rädda honom med en båtshake. Stämningen i grannskapet blev mycket hätsk då ansågs skyldig till kamratens död. Vid denna händelse hade fyllt . Tillbudet uppmärksammades av de barnavårdande myndigheterna som väl kände till och hans familj. Han upp- fattades som efterbliven, orolig och ovårdad med bristfälliga hem- Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Och av den anledningen placerades han för utredning på Nybodahemmet. hamnade han på Barnbyn . Där beskrevs han i ett utlåtande som en pojkvasker utan social förankring och utan förmåga till anpassning i något sammanhangsom en psykotiskt förvirrad pojke, helt behärs- kad av driftsartade impulser i olika riktningar. (driva omkring, rymma, snatta, etc.) När intervjuades i om sin tid på Skå framhöll han att han är dubbel i sitt förhållande till Skå. Han menar att det på många sätt var en bra tid. Han erbjöds skola och fasta rutiner, hade vuxna som han knöt an till och som brydde sig om honom. Han fick flera kamrater som han hållit kontakten med även senare i livet. Han är dock kritisk till att den låt-gå mentalitet som rådde på Skå. Man kunde bränna ner ett helt hus utan att det gjorde nåt och om barnen ville så fick dom röka fastän dom bara var . Han minns att det förekom en omröstning om just rökningen som bar- nen vann. Han är också kritisk till den så kallade väggterapi som tilläm- pades, speciellt vid tillfällen när pojkarna hade ertappats med att sniffa thinner. beskriver hur han och andra pojkar fick ställa sig mot en vägg och motta knytnävsslag mot ansikte och kropp tills de föll ihop. Därefter fick de resa sig och proceduren upprepades. Detta hände berättade . Ett annat namn på denna behandling gick under benämningen element- valsen, berättade . I sin avhandling skåpojke7 analyserar 20 intervjuer med före detta skåpojkar. Där omnämns också denna behandling som väggschottis. När någon hade ertappats med ha gjort ofog beskrivs att På Skå var ritualen den att skulle 7 , , En gång Skå-pojke-: en studie av 20 f d Skå-pojkars erfarenheter av Barnbyn , Univ., Diss. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser tala med alla inblandade. Det hela avslutades ofta med en vägg- schottis. vart helvild, då åkte man mellan elementen, berättar en av hennes intervjupersoner. När personalen på i flera tidningsreportage från (, ) ställs till svars för den här behandlingen som rapporterats av flera barn, förnekades all användning av våld och fysisk bestraffning. Personalen går med på att barn ibland hålls fast med våld, bärs ut eller bärs in när de över- reagerar, får raseriutbrott eller blir hysteriska. I en intervju med personalen hänvisas till en praktikant som i barnens närvaro använt begreppet vegetoterapi8. Detta tror man möjligt- vis att barnen felaktigt uppfattat som väggterapi. berättade under intervjun att det även förekom sexuella övergrepp på barnbyn. Han berättade att äldre pojkar utnyttjade yngre, tvingade dem till sexuella aktiviteter i kojor och på undanskymda platser. Detta var något som inte uppmärksammades av personalen, eller så ville man inte låtsas om det, trodde . Det förekom även att vuxna i personalen drog in barn i sexuali- serade sammanhang, berättade . fanns det flera anställda som var pedofiler, som arbetade på Skå. Han min- des någon som bodde i Längan, en lärare som brukade visa film med nakna gubbar för pojkarna och att det fanns en sopåkare som med en fällkniv hade tilltvingat sig sexuella tjänster av honom. Han berättade också om en anställd som en gång hade lurat in honom i en koja som barnen hade byggt på barnbyns område och där förmått att dra (onanera) åt honom. 8 Vegetoterapin går ut på att med hjälp av tryck eller massage mjuka upp muskelpansaret så att de vegetativa funktionerna, såsom matsmältning, andning och orgasm, kan få fritt utlopp. Även andningsövningar ingår i terapin, då en ytlig andning är ett sätt att reducera energi- produktionen i kroppen och därmed även hålla ångesten i schack. Allt eftersom spänning- arna löses upp kan minnen från barndomen väckas och levas ut. Alternativa terapier – en kartläggning SOU 1989:62. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser uppgifter om anställda med pedofila böjelser bekräftas av två domar , efter en rättegång vid och domsagas häradsrätt. Två lärare på Barnbyn dömdes för otukt och tjänstefel vid ett stort antal tillfällen med minderåriga elever på Skå. Den här så kallade homosexskandalen på Skå väckte stort uppseende i pressen sedan en 19-årig diversearbetare och f.d. skåpojke erkänt hur han omtöcknad av thinner och alkohol förgri- pit sig på och dödat en 10-årig pojke på . Förövaren berättade att han som tio- åring varit placerad på Skå och där fått lära sig homosex. I rättegången mot de två lärarna erkände de vad som lades dem till last. Den ene läraren dömdes till 18 månaders straffarbete ovillkor- ligt för att vid cirka 140 tillfällen ha förmått 2 minderåriga pojkar, elever på Skå, till otukt. hade han varit iförd kvinnounderkläder som han låtit gossen avkläda honom. Vid ett annat tillfälle hade han stått gömd i en garderob i sin lärarbostad på och låtit två gossar onanera åt varandra, den ene ovetandes. Den andre läraren dömdes till 4 månaders straff- arbete ovillkorligt för otukt vid åtta tillfällen med minderårig elev vid Skå. Båda lärarna hade slutat sina anställningar på Skå när de greps och förhördes. De beskrev övergreppen som ungdomssynder och sa att de ångrade sig. Jag började med homosex av nyfikenhet, säger den ene i en intervju. Den andre säger att han inte vill kalla sin samvaro med Hammarby- pojken för ett kärleksförhållande. Vi var helt enkelt två mycket goda kompisar som talade mycket med varandra och ofta var det Hammarbypojken som tog initiativ till otukt, säger han. Den ene läraren hänvisar dessutom till att homosexuella förbindel- ser förekom ymnigt bland skolans elever. Enligt en talesman på Skå hade det förekommit homosexrykten , skvaller om homosex, riktat bland Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser annat mot en lärare. Men efter samtal med läraren konstaterades att han var mycket omtyckt och varmt religiös. Han svor vid att han var oskyldig och misstankarna emot honom avskrevs. På frågan från journalist om skåpojkarna ljuger när de bekräftar hammarbypojkens uppgifter om promiskuitet och sexu- ella övergrepp på barnbyn svarar föreståndaren på Skå att De lju- ger inte. Men detta är inget erkännande från min sida att eventuella påståenden överensstämmer med verkligheten. Föreståndaren fortsätter: De svårt skadade barn vi har hos oss upplever fantasier som verklighet. Han för ett resonemang som går ut på att barn projicerar (överför) sin egen rädsla, hat och skräck för egna känslor och böjelser på andra, som en säkerhets- ventil för att inte själv duka under. För att illustrera detta anförs ett exempel där ett barn under en promenad med sin mamma snubblar på en sten och säger: dumma sten, som ett försvar för sin egen oförsiktighet eller för att inte ha följt moderns förmaningar om att gå försiktigt. Föreståndaren menar att personalen på möter denna typ av försvarsmekanismer för det barnen inte orkar med själva. Den strykrädde pojken går lös som en furie på terapeuten men beskyller terapeuten för att istället slå honom. Det finns den ihjältjatade pojken eller flickan som oavbrutet tjatar på en moltigande terapeut, men tera- peuten beskylls för tjat. Samma sak gäller för sexuella problem, fortsätter föreståndaren. En homo- sexuell med djupt liggande skräck för sin böjelse försöker befria sig genom att beskylla någon för övergrepp. Det är alltså fria fantasier men den sjuke upplever det som verklighet. Han ljuger inte även om det inte är sanning. Ur vår synvinkel är det en del av skadan hos den sjuke och dessutom en del av behandlingen. Vi på Skå blir beskyllda för allt möjligt – även homosexualitet.9 Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Av journalanteckningarna från barnbyn framgår att under sina terapitimmar med psykologen uppvisar symtom på vad hon uppfattar som sexualtrauma eller sexualneuros. Han beskrivs som sexualfixerad, upptagen av sex, frågar ofta om sex, använder sig av ett sexualiserat språk, ritar bilder av förstorade manliga köns- organ. Det framgår inte av anteckningarna att detta skulle kunna sättas i samband med eventuella sexuella övergrepp på barnbyn, i stället talas det vagt om en gubbe i en port. Knyta an till en vuxen Det bedömdes att var för svårt skadad för att kunna bo kvar på Skå. Han kunde inte tillgodogöra sig lekterapin, testresultaten och personalens observationer gav vid handen att han var obegåvad, på gränsen till debil, fladdrig, ljög, snattade och rymde så fort han kom åt. Man bedömde att han behövde vara till- sammans med en vuxen som han kunde knyta an till och som enbart ägnade sig åt honom. Därför blev det bestämt att skulle få följa med en av barnbyns praktikanter, , till och bo där med henne . Formellt löstes detta genom att foster- hemsplacerades hos praktikanten innan resan. berättade under intervjun att de blev bestulna på reskassan och därför fick lifta genom för att komma fram. Av berättelse och bevarade anteckningar framgår att vistelsen i varade . Det var meningen att skulle få skoluppgifter sända till sig från Skå, vilket enligt honom aldrig skedde. Han berättade under intervjun att Inga i stället ägnade sig åt att umgås med olika franska män som hon stiftade bekantskap med på orten. lämnades ofta vind för våg. Han mindes att han ofta vistades i hamnen och blev bekant med de fiskare som höll till där och lärde sig prata lite franska som han kommer ihåg lite av. , berättade han, blev han varse hur Inga höll på att flyta till havs, sedan hon somnat på en gummi- . Med hjälp av och hans fiskarevänner kunde hon dock räddas. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser 4.7.2Ur askan i elden Efter hemkomsten från ordnades det med ett fosterhem på ett relativt stort jordbruk i åt . Detta var att hamna ur askan i elden, berättade han. Han blev som tolvåring systematiskt utnyttjad som obetald arbets- kraft. Tillsammans med gårdens drängar skulle han utföra tungt jord- bruksarbete och om han inte orkade eller inte ville, blev han slagen, både av både drängarna och bonden, som enligt hade händer stora som dasslock. sov han tillsammans med drängarna på ett loft där också pigorna bodde. Någon skolgång var det inte tal om. Sexuellt utnyttjad av prästen berättade under intervjun att han, eventuellt i samband med konfirmationsundervisningen, vid ett flertal tillfällen, blev sexuellt utnyttjad av prästen i byn. Prästen menade att det var som var syndig, att det var hans fel att prästen fick syndiga tankar och att de båda riskerade att drabbas av straff, i synnerhet om berättade om vad som hänt för någon enda. har inte nämnt något om dessa övergrepp innan inter- vjutillfället och blev mycket berörd av minnena. Efter händelserna med prästen avvek från fosterhemmet. Han försökte ta sig till och sina biologiska föräldrar genom att stjäla en bil, men blev upptäckt och greps av polisen. placerades i ett nytt fosterhem i Väst- , hos ett äldre par med vuxna barn. Fosterfadern arbetade på SJ och fostermodern drev en mindre konditorirörelse. Om detta foster- hem har inget ont att säga, snälla människor som hade tålamod och glädje. Han blev kvar hos dem tills han blev myndig, hjälpte till med konditoriet och arbetade även på ett åkeri som mas- säck (medhjälpare). höll kontakt med fosterhemmet ända upp i medel- åldern och uppfattade fosterföräldrarnas egna barn som sina syskon. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser 4.7.4Efter den sociala barnavården När blev myndig återvände han till , tog upp kontakten med sina biologiska föräldrar, försökte bo tillsammans med dem, men hamnade tämligen omgående i drogmissbruk och kriminalitet. När han var 23 gjorde han sin första volta på Härnösands- fängelset, efter att först ha suttit på . Sedan fortsatte det med droger, stölder, bedrägeri, misshandel, mordbrand, avbrutet av perioder med kortare och längre fängelse- vistelser, kortare och längre försök med familjeliv och hederligt arbete. har varit gift en gång, har tre vuxna döttrar som han inte har någon kontakt med. Han tror att han har två barnbarn som han tänker mycket på. har haft tankar på att göra slut på sig och försvinna för gott. Han har då tittat efter lämpligt sätt att göra det på dock utan att seriöst försöka. är sjukpensionär och har en särbo. Sedan barndomen har varit mycket fäst vid hun- dar som han alltid lyckats få en alldeles speciell kontakt med. har han två bordercolliehundar åt vilka han i princip ägnar all sin tid. Skitig, skrubbad och chanslös När ser tillbaka på sitt liv menar han att han aldrig egent- ligen fick en rimlig chans till ett normalt liv. Han hade en utvecklingsstörd storebror som tog all föräldrarnas tid och omsorg. tror själv att han hade alla bokstavs- diagnoser som finns, kunde inte sitta still och koncentrera sig, fötterna och händerna drog jämt iväg med mig. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Den enda hjälp han fick var piller som drogade ner mig och som han själv tror bidrog till att han disponerades för att sniffa thinner och injicera narkotiska preparat. Han fick ingen utbildning. Han lämnades tidigt vind för våg utan möjlighet att ta hand om sig själv, skitig, skrubbad och skrapad, taskigt med käk. Föräldrarna var för fattiga, lägenheten för trång och eländig, morsan för nervös och farsan, en misslyckad konstnär, lättretad och våldsam, samt begiven på sprit. Grannarna där han bodde hade det likadant. Han hade ingen att se upp till och ty sig till och blev därför ett lätt byte för sådana med skumma avsikter, som han själv säger. Han menar att familjen skulle ha fått samhällets stöd i hemmet, med brodern, med boen- det, med ekonomin. Men var det inte så viktigt med oss fattiglappar, vi stod ju i alla fall på bena. menar att hans pappa var något slags svarta fåret i en familj där det fanns flera dugliga, kompetenta och utbildade människor med resurser. Varför fanns det ingen hjälp att få därifrån, undrar han. På frågan vad som var det allra värsta råkade ut för när han var placerad i den sociala barn- och ungdomsvården, drog han sig till minnes en episod från skåtiden där några pojkar hade bundit fast honom vid ett träd. Där fick han fick stå i timmar med en nedkissad strumpa ned- tryckt i munnen. Han ändrade sig dock snabbt och berättade om när han hade fått en egen vit kattunge, också , som han upptäckte var försvunnen. När han begav sig ut för att leta efter kattungen hittade han den dränkt i en säck nere vid badplatsen på Skå. Berättelsen om handlar förstås om mer än hans specifika upplevelser och erfarenheter. Den handlar också om hans samtid för ganska precis , om synen på friskt och sjukt, Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser synen på barn och barns inre. Det handlar om barns berättelser, symtom och behandling. historia visar oss också på vilken betydelse det hade för honom att ha turen att hamna bland hyggliga människor som ville honom väl. hade han det riktigt bra, vilket kom att ha livslång betydelse för honom. I denna kommentar uppehåller vi oss i huvudsak vid hans tid på Barnbyn . Där fanns ledande representanter för den tidens spets- kunskap. De var i entusiastisk pionjäranda besjälade av en bred till- lämpning av främst psykoanalysens teoribildningar. De ville förstå och tolka barns symtom och berättelser som uttryck för fantasier och stört driftliv. Det nya i detta tänkesätt var att barns symtom skulle tolkas och synliggöras snarare än att uppfostras bort, bestraffas och korrigeras, vilket tidigare varit vägledande för den tidens sociala barn- och ungdomsvård. Vid granskning av de reportage som följde i spåren av den så kal- lade homosexskandalen på Skå slås vi av den överslätande, ursäkt- ande, förnekande och förminskande attityd som skåpersonalen gav uttryck för. I detta resonemang reserverar vi oss förstås emot eventuella förvanskningar och felcitat som kan ha förekommit i medias reportage och intervjuer. I en intervju med någon av de åtalade lärarna framhölls att det var barnen själva som tog initiativ till homosex, att det rådde en sexuellt laddad atmosfär på Skå som kan vara svår att stå emot i den närhet som krävs för den behandling som bedrivs på barnbyn. Det talas om ungdomssynder och nyfikenhet, från förövar- nas sida, att homosex är ett problem i all barnavård. I beskrivningen av det inträffade noterar vi att man vid den här tidpunkten ännu inte börjat klä vuxnas övergrepp mot barn i ter- mer av just övergrepp och våldtäkt. Homosex får bli ett diffust och svårtolkat samlingsbegrepp som rymmer den tidens grumliga föreställningar när det gäller barns ansvar och egen skuld när de utnyttjats av vuxna för sexuella ändamål. I sin avhandling10om synen barn och barns sexualitet ger ett flertal exempel från just Barnbyn som beskriver 10 , , Barnet, libido och samhället: om den svenska diskursen kring barns sexuali- tet 1930–1960, , Diss. , s. 142, 1994. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser