sou · GZB374 · 2011-11-15 00:00:00 — För den enskilde är det under dessa förutsättningar svårt att förutse och förstå vad som gäller t.ex. vid sjukdom eller i vilket lands arbetslöshetskassa han eller hon bör vara medlem. Som tidigare nämnts är det endast ett lands lagstiftning som kan vara tillämplig och det gäller såväl förmåner som avgifter. AK lämnar även instruktioner för hur dessa ärenden ska administreras. Om denna administration fungerade, skulle den enskilde kunna vara förvissad om att så länge han eller hon är bosatt i och har rätt till svensk arbetslöshetsersättning gäller uteslutande svensk lagstiftning trots arbete i annat land. De administrativa rutinerna tycks dock inte fungera i praktiken. De administrativa problemen avser förutom rena kunskapsfrågor om regelverk och ovan nämnda rekommendation, även bristande kommunikation mellan berörda parter. För att möjliggöra korrekta beslut måste den svenska arbetslöshetskassan få reda på att medlemmen har påbörjat ett deltidsarbete i annat land. Denna upplysning kan komma antingen från den enskilde själv eller från en institution i det andra landet. Den sistnämnda har emellertid sällan kunskap om vilken arbetslöshetskassa som personen är medlem i och personen själv har inte alltid kunskap om tillämpliga regler och rutiner. Detta gör att den nödvändiga informationen inte alltid når fram till arbetslöshetskassan. Det finns även brister i informationsutbytet inom landet. Den enskilde eller arbetslöshetskassan ska underrätta om att han eller hon har påbörjat ett deltidsarbete i annat land. Det saknas emellertid rutiner mellan de involverade aktörerna kring hur 8 Den administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetstagare består av en företrädare för varje medlemsstats regering och en företrädare för Europeiska kommissionen. Den har hand om administrativa frågor, tolkning av bestämmelserna i förordningarna och utveckling av samarbetet mellan medlemsstaterna. Identifierade gränshinder - analys och förslag och när denna underrättelse ska lämnas. Följden kan bli att personen får arbetslöshetsersättning från och betalar sociala avgifter till arbetslandet, vilket skulle strida mot principen om att endast ett lands lagstiftning kan vara tillämpligt. Sammantaget gör detta att det är svårt för inblandade institutioner och myndigheter att lämna relevant och korrekt information till den enskilde och därmed svårt för den enskilde att veta vilket lands trygghetssystem han eller hon omfattas av och därmed ska vända sig till vid sjukdom eller liknande. Ett annat problem som kan uppstå när , utifrån lagvalsbestämmelserna, kommer fram till att den svenska lagstiftningen är tillämplig oavsett om arbetet utförs i eller annat land, är att arbetsgivaren i det andra landet måste betala svensk arbetsgivaravgift. Detta blir följden av att endast ett lands lag kan vara tillämplig vid ett och samma tillfälle. Eftersom den svenska arbetsgivaravgiften är högre än exempelvis den danska och norska finns det en uppenbar risk att danska och norska arbetsgivare avstår från att anställa personer som bor i och som arbetar, eller anses arbeta, i både och eller . Vissa danska och norska arbetsgivare har, enligt uppgift till kommittén, gått så långt att de i anställningsavtalet skriver in att personen inte får ta ett arbete i . Nivåskillnaden i socialavgifterna gör att svensk arbetskraft förlorar attraktionskraft i och . Det regelverk som är tänkt att stimulera rörlighet över nationsgränserna, riskerar i detta fall att i stället leda till lägre rörlighet. Även i detta fall är regelverket förhållandevis tydligt, om än komplicerat. Det har visat sig att det av flera skäl, bl.a. bristande informationsutbyte, är svårt att tillämpa gällande regler och att det är svårt för den enskilde gränsarbetaren av veta vad som gäller. För att öka tydligheten för individen och underlätta tillämpningen bedömer kommittén att det är informationen, de administrativa rutinerna och samverkan mellan berörda aktörer som behöver förbättras. Det behövs lättillgänglig, samlad, tydlig och korrekt information. Det är dessutom av stor vikt att berörda myndigheter och andra aktörer i de olika länderna har en god kunskap om regler och rekommendationer samt att de samverkar Identifierade gränshinder - analys och förslag för att hitta lösningar inom ramen för gällande regelverk. Det är viktigt att rutinerna fungerar för att ska kunna fatta beslut om vilket lands sociala trygghetssystem som är tillämpligt för gränsarbetaren, såsom det är tänkt enligt EU/och rekommendationer. I första hand bör de involverade myndigheterna och arbetslöshetskassorna upparbeta tydliga administrativa rutiner och en god samverkan på eget initiativ. I andra hand bör regeringen ge lämplig myndighet i uppdrag att, i samråd med berörda aktörer, åstadkomma detta i . Det är slutligen önskvärt att det gränshinder som uppstår i och med att de nordiska länderna har olika nivå på socialavgifterna får sin lösning. Socialavgifterna är olika höga bl.a. beroende på att länderna har valt att finansiera sina socialförsäkringssystem på olika sätt. Att harmonisera avgiftsnivåerna är därför inte aktuellt. Problemet kan inte heller lösas ensidigt av . Den bör verka för att gränshindret löses gemensamt med de andra nordiska länderna genom en överenskommelse som gör att den enskilde individens rörlighet inte påverkas negativt. IV) Den som bor i och är anställd eller som uppdragstagare i bemanningsföretag i ett annat nordiskt land och har olika syn på begreppen och konsekvenserna av att vara anställd och att vara uppdragstagare i bemanningsföretag. I betraktas man inte som anställd mellan arbetsperioderna, de danska arbetslöshetskassorna menar att anställningen upphör efter varje arbetstillfälle som timanställd eller efter varje uppdrag hos en kund som uppdragstagare i ett bemanningsföretag. Den sökande anses därmed helt arbetslös. Som konsekvens menar de danska arbetslöshetskassorna att den som bor i är hänvisad att söka arbetslöshetsförmåner i . För tillgång till den inkomstrelaterade ersättningen måste då den arbetslöse vara medlem i en svensk arbetslöshetskassa och ansöka om arbetslöshetsersättning från denna. De svenska arbetslöshetskassorna däremot menar att så länge den anställde fortfarande har en anknytning till dansk arbetsgivare, antingen som timanställd eller i ett bemanningsföretag, ska han eller hon betraktas som arbetslös. Till följd härav ska, enligt artikel 65.1 i förordning 883/2004, denne ställa sig till arbets- Identifierade gränshinder - analys och förslag givarens eller arbetsförmedlingens förfogande i arbetslandet, dvs. Även detta gränshinder är av karaktären att det lämpligen diskuteras inom ramen för Gränshindersforums arbete eller i EU:s Administrativa kommission (AK) eftersom det inte kan lösas ensidigt av . Regeringen bör aktivt arbeta för att förtydliga de oklarheter som råder kring tillämpningen av samordningsreglerna när det gäller personer som är anställda eller är uppdragstagare i bemanningsförtag. 4.3.2Otillräcklig information i intyg från då personen haft arbeidsavklaringspeng Den som söker arbetslöshetsersättning i efter arbete i kan för att få rätt till ersättning behöva tillgodoräkna sig arbetad och försäkrad tid i . Detta intygas i formulär som skickas mellan institutioner i länderna. Det som kallas arbeidsavklaringspeng i (tidigare attföringspeng) är en bosättningsbaserad förmån som kan beviljas om en individs arbetsförmåga är fortsatt nedsatt med . För att ta del av arbeidsavklaringspengen måste den försäkrade genomgå behandling, rehabilitering eller andra insatser för återgång i arbete alternativt vänta på att få tillgång till dessa åtgärder. Förmånen kan också beviljas medan den försäkrade som genomgått behandling eller andra insatser söker arbete, eller som längst i avvaktan på att rätt till förtidspension utreds. I tillgodoräknas i princip perioder med ersättning (såsom sjukpenning, arbetslöshetsersättning och föräldrapenning) vid bedömning av rätt till dagpenning. En period med arbeidsavklaringspeng ger inte rätt till dagpenning och redovisar därför inte denna i intyget. I anses period med arbeidsavklaringspeng motsvara tid då sjukdom är styrkt och tiden är därmed överhoppningsbar vid bedömning om ett arbetsvillkor är uppfyllt. Identifierade gränshinder - analys och förslag Konsekvensen av att inte redovisar arbeidsavklaringsperioder som försäkrad tid är att om personen därefter blir arbetslös och söker ersättning från en svensk arbetslöshetskassa så tillgodoräknas inte tiden vid beräkning av arbetsvillkor/ramtid. Kommittén anser att om ersättningen enligt norsk lagstiftning inte är att anse som en period under arbetslöshetsförsäkringen kan inte kräva av att den ska intygas som sådan. Det är alltid lagstiftningen i det land där perioden har utförts som avgör huruvida det är en försäkringsperiod eller inte. Kommittén bedömer att rätten till ersättning i inte bör vara beroende av om informationen om detta förhållande finns i ett formulär. Som nämndes i avsnitt 3.6 pågår ett arbete med att skapa ett elektroniskt informationsutbyte mellan medlemsstaternas institutioner. Utgångspunkten bör vara att all nödvändig information i första hand utbyts inom ramen för detta system. I andra hand bör den svenska arbetslöshetskassan kunna inhämta denna uppgift på annat sätt av berörd myndigheten eller få den direkt av den försäkrade, i enlighet med artikel 5 i förordning 883/2004. Frågan om sammanläggning av anställnings- och försäkringsperioder är också aktuell i Administrativa kommissionen (AK). Det polska ordförandeskapet i EU arbetar med att sammanställa hur medlemsstaterna ser på vad som ska intygas och vad som ska sammanläggas. Kommittén utgår från att den i detta sammanhang verkar för en ökad samsyn mellan medlemsstaterna. 4.4Gränshinder som bedöms möjliga att lösa genom rättslig reglering I detta avsnitt redogör kommittén för gränshinder som beror av den svenska rättsliga regleringen och som bedöms möjliga att lösa genom ändringar i lagar och förordningar. Identifierade gränshinder - analys och förslag 4.4.1Hinder att bli medlem i en arbetslöshetskassa efter Förslag: Ett ny bestämmelse införs i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor av vilken framgår att för den vars rätt till arbetslöshetsförmåner ska bedömas enligt förordning 883/2004, ska rätten att bli medlem i en arbetslöshetskassa upphöra senast före den månad när han eller hon fyller . Enligt 34 § lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor, LAK, kan inte den som har fyllt bli medlem i en arbetslöshetskassa. En person som har anställning i en annan medlemsstat omfattas av lagstiftningen i arbetslandet. Det är då inte nödvändigt att vara medlem i den svenska arbetslöshetskassan. För en i bosatt person som har varit gränsarbetare, med anställning i annat land, och som blir helt arbetslös ska bosättningslandets lagstiftning tillämpas avseende arbetslöshetsförmåner (förordning 883/2004, artikel 65.5 a). Den tid han eller hon har arbetat i ett annat land, liksom försäkring i annat lands arbetslöshetsförsäkring, får enligt den s.k. sammanläggningsprincipen (se avsnitt 3.3) tillgodoräknas som om arbetet utförts i . För att få rätt till inkomstrelaterad ersättning från förutsätts dock ånyo medlemskap i svensk arbetslöshetskassa. Om personen hunnit fylla kan han eller hon inte bli medlem och blir således utan den inkomstrelaterade ersättningen. Regeln om att inträde i en arbetslöshetskassa inte är möjlig efter har sitt ursprung i den tidigare lagen (1973:370) om arbetslöshetsersättning. Åldersgränsen har samband med pensionsåldern. Enligt 22 § i den tidigare lagen om arbetslöshetsersättning upphörde rätten till dagpenning vid utgången av månaden före den under vilken den försäkrade fyller . 1973:56 s. 195 betonades att ålderpensionärerna av principiella, administrativa och ekonomiska skäl inte borde tillhöra arbetslöshetsförsäkringen när deras försörjning är tillfredsställande ordnad genom olika former av pension. Med anledning av att den allmänna pensionsåldern sänktes till ändrades även regeln om rätt till arbetslöshetsersättning till att upphöra vid utgången av månaden före den under vilken den försäkrade fyller . Identifierade gränshinder - analys och förslag sänktes åldersgränsen för att bli medlem i en arbetslöshetskassa till . För att undanröja gränshindret att personer som arbetat i ett annat land och blir arbetslösa går miste om den inkomstrelaterade ersättningen på grund av ålder, bör en ny bestämmelse införas i LAK. Det kan inte heller uteslutas att bestämmelsen i 34 § LAK hindrar den fria rörligheten inom EU och därigenom står i strid med gemenskapsrätten. Det är därför även av denna anledning angeläget att undanröja hindret genom en lagändring. Det finns olika alternativ till en sådan ändring. Ett alternativ är att helt ta bort åldersgränsen, ett annat alternativ är att höja gränsen till för den berörda gruppen. Borttagande av åldersgränsen i 34 § LAK. Som tidigare nämnts har 64-årsgränsen ett samband med den allmänna pensionsåldern. Regeringen tillsatte en utredning om pensionsåldern där bl.a. de pensionsrelaterade åldersgränserna ska analyseras, Utredningen om översyn av pensionsrelaterade åldersgränser och möjligheter för ett längre arbetsliv.9 Den särskilde utredaren ska i fråga om analysen redovisa uppdraget och slutredovisa hela uppdraget . I uppdraget ingår att ta fram förslag till följdändringar av hur åldersgränser i socialförsäkringssystemet, skattesystemet, arbetslöshetsförsäkringen och andra angränsande system bör hanteras samt vilka konsekvenser som följdändringar i de systemen leder till. Kommittén har övervägt om 64-årsgränsen för att bli medlem i en arbetslöshetskassa bör tas bort, vilket vore önskvärt. Men med hänsyn till kommitténs fortsatta arbete samt till att pensionsåldern och följdändringar i socialförsäkringssystemet utreds, anser kommittén att en åldergräns tills vidare bör finnas kvar i 34 § LAK. 9 Dir. 2011:34. Identifierade gränshinder - analys och förslag Höjning av åldersgränsen till För att möjliggöra för de vars rätt till arbetslöshetsförmåner bedöms enligt förordning 883/2004 och som har fyllt att erhålla inkomstrelaterad ersättning enligt arbetslöshetsförsäkringen, anser kommittén att åldersgränsen i 34 § LAK bör höjas till . Dessa personer går då inte på grund av ålder miste om den inkomstrelaterade ersättningen. Rätten till dagpenning upphör enligt 22 § lag (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, , före den månad då den arbetslöse fyller . 4.4.2Kortare avbrott i medlemskap i arbetslöshetskassa förhindrar att ersättning betalas ut enligt inkomstbortfallsförsäkringen Förslag: En ny bestämmelse införs i lag (1997:239) om arbetslöshetskassor av vilken framgår att för de vars rätt till arbetslöshetsförmåner bedöms med stöd av förordning 883/2004 ska inträdet i en arbetslöshetskassa anses ha skett tidigast innan den kalendermånad när ansökan om medlemskap gjordes. För att erhålla arbetslöshetsersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen krävs bl.a. minst tolv månaders medlemskap i en arbetslöshetskassa, 7 § . Bestämmelsen har i praxis tolkats så att tolv månaders medlemskap ska avse en sammanhängande period (se avsnitt 4.3.1). Frågan har dock inte prövats av (tidigare Regeringsrätten). I förordning 883/2004 finns särskilda regler om sammanläggning av försäkrings- eller anställningsperioder (se avsnitt 3.5). Reglerna om sammanläggning innebär att försäkringsperioder som fullgjorts i annat land får tillgodoräknas i . För en gränsarbetare bosatt i som arbetar i gäller arbetslandets lagstiftning avseende den sociala tryggheten, för arbete. Om personen blir helt arbetslös gäller i stället bosättningslandets lagstiftning. För att erhålla inkomstbortfallsförsäkring från den svenska arbetslöshetsförsäkringen krävs enligt praxis medlemskap i svensk arbetslöshetskassa under Identifierade gränshinder - analys och förslag en obruten tolvmånadersperiod. Personen kan enligt ovan nämnda sammanläggningsregler tillgodoräkna sig försäkringsperioder från tiden i . Problem kan uppstå vid övergången från arbetslandets arbetslöshetsförsäkring till bosättningslandets arbetslöshetsförsäkring. För att i få tillgång till inkomstbortfallsförsäkringen krävs medlemskap i en svensk arbetslöshetskassa. Om en gränsarbetare eller annan person återvänder till efter arbete inom EU/EES måste han eller hon ansöka om medlemskap i en svensk arbetslöshetskassa i samband med övergången mellan länderna. Om personen inte ansöker direkt kan ett avbrott uppkomma. Det i sin tur leder till att personen inte uppfyller medlemsvillkoret enligt svensk lagstiftning och han eller hon kan då enbart få ersättning enligt grundförsäkringen. I finns en regel som säger att det kan gå från det att man har omfattats av en annan medlemsstats arbetslöshetsförsäkring till det att man blir medlem i en dansk arbetslöshetskassa utan att det betraktas som ett avbrott i försäkringsperioden. Av 34 § LAK framgår att när medlemskap i arbetslöshetskassan beviljas anses inträdet ha skett i den kalendermånad när ansökan om medlemskap gjordes. Om en person som arbetat i inom EU/EES lämnar den utländska arbetslöshetsförsäkringen i slutet av en månad och ansöker om inträde i en svensk arbetslöshetskassa i början av kan avbrott uppstå. För att undvika detta bör de som arbetat inom EU/EES få på sig att ansöka om medlemskap i en svensk arbetslöshetskassa än den tid som gäller enligt den nuvarande bestämmelsen i LAK. För dessa personer ska, när det behövs för att undvika avbrott, inträdet i stället anses ha skett före den kalendermånad när ansökan om medlemskap görs. Sker övergången under en och samma månad bör dock regeln i 34 § LAK gälla. Ett alternativ till lagändring är att överlåta till arbetslöshetskassorna och domstolarna att avgöra hur långt ett uppehåll får vara för att inte betraktas som ett avbrott. Det kan dock skapa olika tillämpning och osäkerhet för den enskilde, varför en lagändring är att föredra. Identifierade gränshinder - analys och förslag 4.4.3Bristande försäkringsskydd vid arbetslivsinriktad rehabilitering Arbetslivsinriktad rehabilitering definieras enligt förordning 883/2004 som en vårdförmån. Huvudregeln är att vårdförmåner ska tillhandahållas i bosättningslandet. I de fall en person som bor i en medlemsstat och arbetar i en annan blir sjuk, ska arbetslandet ansvara för ersättningen till en person som inte kan arbeta på grund av sjukdom och bosättningslandet ansvara för den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Den som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering kan förorsaka skada för anordnaren av rehabiliteringen. I sådana fall har anordnaren rätt till ersättning av allmänna medel för den skada som uppstår. Det är emellertid endast när den som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering i uppbär ersättning enligt socialförsäkringsbalken som den som anordnar rehabiliteringen har rätt till ersättning av allmänna medel vid skada (1 § 1 st. p 3. förordning (1980:631) om ersättning av allmänna medel för skada orsakad av deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program eller arbetslivsinriktad rehabilitering m.m.). Detta innebär att den som bor i och arbetar i en annan medlemsstat, får kontantförmån från arbetslandet vid sjukdom. Om denna person sedan genomgår arbetslivsinriktad rehabilitering i , får han eller hon ett sämre skydd; personen riskerar att själv få ta ansvar för skada som han eller hon förorsakar under den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Det kan göra att personen avstår från åtgärden. Det kan även innebära att den som anordnar rehabilitering i avstår från att anordna arbetslivsinriktad rehabilitering för dessa personer eftersom risken att inte få ersättning vid uppkommen skada bedöms som för stor. Kommittén anser att ersättning av allmänna medel även bör lämnas för skador som orsakats av den som deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering med ersättning med stöd av rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. Detta regleras lämpligen genom en förordningsändring. Identifierade gränshinder - analys och förslag 4.4.4Hinder för personer som återinträder i vissa arbetsmarknadspolitiska program att bibehålla nivån i aktivitetsstödet på grund av svårigheter att åter bli medlem i en svensk arbetslöshetskassa efter arbete utomlands Detta gränshinder gäller särskilt personer som har deltagit i jobb- och utvecklingsgarantin, men även för dem som deltagit i jobbgarantin för ungdomar och som haft ett kortare arbete i ett annat land. När arbetet upphör finns en rätt till återinträde i garantin. Det finns då en risk att deras ersättningsnivå i aktivitetsstödet påverkas, eftersom de kan få problem med att åter bli medlemmar i den svenska arbetslöshetskassa som de lämnade när de började arbeta i det andra landet. Vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska program lämnas aktivitetsstöd. Till den som är eller skulle ha varit berättigad till arbetslöshetsersättning lämnas aktivitetsstöd med samma belopp som skulle ha lämnats som arbetslöshetsersättning. För ungdomar lämnas i stället i vissa fall utvecklingsersättning. Vid ett återinträde i en garanti efter kortare arbete ska deltagaren få aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning med det belopp som deltagaren skulle ha fått om han eller hon inte hade lämnat garantin (5 b § förordning (1996:100) om aktivitetsstöd). För att få ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen krävs medlemskap i svensk arbetslöshetskassa. För att bli medlem i en arbetslöshetskassa ska den som inte arbetar uppfylla villkoren i arbetslöshetskassans stadgar om tidigare arbete inom arbetslöshetskassans verksamhetsområde. I flera av arbetslöshetskassornas stadgar finns en begränsning av verksamhetsområdet till arbete i . I en föreskrift från Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAFFS 2010:3, 2 §) ges en gränsarbetare rätt till inträde i den arbetslöshetskassa vars verksamhetsområde närmast motsvarar den sysselsättning han eller hon hade i arbetslandet. Som förutsättning för att på detta sätt utvidga verksamhetsområdet till arbete utanför krävs dels att personen är arbetslös, dels att personen har rätt till arbetslöshetsersättning enligt svensk lagstiftning. Dessa begränsningar av möjligheten att tillgodoräkna sig arbete i annat land för medlemskap innebär att den som återgår till en av garantierna inte kan bli medlem. Den som återinträder i någon av garantierna uppfyller därmed inte villkoren enligt arbetslöshetskassans stadgar för att bli medlem Identifierade gränshinder - analys och förslag Därmed kan personen i fråga inte få den inkomstrelaterade ersättningen, som mest per dag, utan får i stället grundbeloppet om eller per dag i aktivitetsstöd. Även om detta gränshinder avser ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska program, bygger nivån i aktivitetsstödet på reglerna om ersättning enligt arbetslöshetsersättningen. Begränsningen att endast arbete i ger rätt till inträde i en arbetslöshetskassa finns i de flesta arbetslöshetskassors stadgar, dock inte alla. Eftersom de som återinträder i garantierna inte omfattas av föreskriften som vidgar verksamhetsområdet att omfatta även arbete i annat land begränsas deras möjlighet till återinträde i arbetslöshetskassan. Det identifierade gränshindret, att inte få möjlighet till aktivitetsstöd på samma nivå som om personen inte lämnat garantierna, löses enklast genom att ange som förutsättning att personen inte lämnar arbetslöshetskassan, när återinträde kan vara aktuellt. Även om andra än de som gränsarbetat skulle träffas av en sådan regel får det anses rimligt att det för att erhålla samma nivå som tidigare, baserat på inkomstbortfallsförsäkringen, förutsätts ett fortsatt medlemskap. Kommittén anser att bibehållet medlemskap i arbetslöshetskassa ska anges som förutsättning för att få aktivitetsstöd på samma nivå som om det arbetsmarknadspolitiska programmet inte lämnats. Detta regleras lämpligen genom en förordningsändring. Identifierade gränshinder - analys och förslag