sou · GYB396 · 2011-01-01 00:00:00 — Beslutet får inte vara till nackdel för den försäkrade om en förmån som redan har förfallit till betalning eller om det finns synnerliga skäl mot det. Har tidsfristen för begäran om omprövning löpt ut bör i dessa fall ändå pröva om beslutet ska ändras. får i regel inte ändra ett uppenbart oriktigt beslut om det har gått från beslutsdagen. Undantag görs om det först efter denna tidpunkt kommer fram att beslutet fattats på uppenbart felaktigt eller ofullständigt beslutsunderlag eller om det finns andra synnerliga skäl. Ändringen bör göras så skyndsamt som möjligt (2001). Centrala () prövar om en person har rätt till studiestöd. Vid omprövning av sina egna beslut tillämpar myndigheten 27 § förvaltningslagen (1986:223) om omprövning av beslut. CSN är därmed skyldig att ändra ett uppenbart oriktigt beslut om det kan ske snabbt och enkel och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Omprövningsskyldigheten gäller oavsett om det ursprungliga beslutet har överklagas till eller inte. En begäran om ändring av ett beslut beror, enligt uppgift från CSN, inte sällan på att det har skett förändringar i ursprungsärendet. Eftersom CSN:s beslut grundas på förhandsbedömningar behöver en ändring alltså inte innebära att det ursprungliga beslutet var felaktigt. En elev som blir underkänd på ett körprov kan inte överklaga beslutet. kan dock utifrån förvaltningslagens bestämmelser ompröva ett beslut att underkänna ett körprov. Enligt uppgift från händer det att en elev eller dess förälder klagar på att ett körprov underkänts. Det är mycket sällsynt att ett beslut att underkänna ett körprov vid en omprövning ändras till godkänt. Det har dock hänt. Det är den förarprövare som var med vid uppkörningen som gör ändringen. Det finns, enligt , ingen möjlighet för någon annan än den närvarande förarprövare att ändra ett underkänt körprov. För att kunna ändra ett körprov krävs att den som gör ändringen var med då eleven körde upp. 1.7Omprövning av betyg i andra länder har genom Internationella programkontoret inhämtat information från länder i om möjligheten för elever att få betyg omprövade av någon annan än den Information har även hämtats från Eurydike5 samt betänkande (SOU 2002:121). De länder utredningen har granskat angående betygssättning och omprövning i och gymnasieskolan är bl.a. , , , , och . Samtliga länder har någon form av omprövning av betyg. Ländernas skolsystem, kunskapsbedömning och betygssättning skiljer sig dock åt på många sätt. I en del länder sätts t.ex. betyg utifrån examensprov, medan andra länder väger in prestationer under en termin eller kurs eller använder en kombination av båda. I vissa länder görs en omprövning av skolans styrelse, medan andra har en särskilt tillsatt nämnd. I några länder kan granskningen liknas vid en prövning, dvs. att eleven på nytt får visa sina kunskaper. För att generella slutsatser om ett lands system för granskning av betygssättningen ska kunna föras över till svenska förhållanden krävs ingående kunskaper om landets skolsystem och betygssättning. Mot denna bakgrund har utredningen bedömt att det inte är arbetsmässigt motiverat och relevant att göra en detaljerad analys av möjligheten till omprövning i andra länder. I likhet med har utredningen dock funnit att det finska skolsystemet i mycket liknar det svenska och att möjligheten till omprövning av betyg i är särskilt intressant. gjorde ett studiebesök i . besökte för att komplettera den information som fått om omprövning av betyg i . Möten skedde med företrädare för Utbildningsstyrelsen och ()6. 1.7.1Den finska skolan och omprövning Vid studiebesöket i erhölls kunskaper om betygssättning och omprövning av betyg i den finska , gymnasieskolan och yrkesutbildningen. I samtliga skolformer är syftet med bedömningen att leda och sporra eleverna i deras studier och utveckla 5Eurydike är ett nätverk som till handahåller information om och analys av skolsystemen i 6Regionförvaltningsverket inledde sin verksamhet . På finländska fastlandet finns det sex regionförvaltningsverk som ansvarar för vissa uppgifter som tidigare hörde till bl.a. länsstyrelserna. deras förutsättningar att bedöma sig själva. Elevernas inlärning och arbete ska bedömas mångsidigt. Det förs ingen nationell statistik över antalet begärda omprövningar eller fattade beslut. RFV uppskattar dock att 6–7 omprövningar av slutbetyg har begärts . Orsaken till att antalet begärda omprövningar är så få antas bero på att varken elever eller dess föräldrar vet att betyg kan omprövas. Den grundläggande utbildningen är nioårig. Påbyggnadsundervisning kan ordnas under ett läsår, årskurs 10, för studerande som har fullgjort lärokursen i den grundläggande utbildningen. Ungdomarna kan ha fått avgångsbetyg från den grundläggande utbildningen samma eller föregående år. Antagning till gymnasie- och yrkesutbildning sker på basis av elevens avgångsbetyg från . Elevens lärare beslutar enskilt eller kollegialt om elevens betyg i ett visst ämne. Med kollegialt menas att bedömningen vid behov kan göras av flera av de lärare som undervisat eleven under läsåret. En kollegial bedömning görs ofta av elevens uppförande och även i hemkunskap, eftersom ämnet utgörs av en grupp läroämnen. I bedömningen beaktas inte endast provresultat utan också bl.a. elevens arbete på lektionerna, i inlämningssituationer och vid hemuppgifter. Betyg ska ges minst vid varje läsårs slut. Betyg med siffror måste dock ges från årskurs åtta, men ges ofta tidigare. Betygsskalan är sjugradig och den sifferskala som används är 4–10, där 10 är det högsta betyget och 4 är underkänt. Betygssättningen är målrelaterad. De kriterier som finns gäller dock endast betyget 8, som motsvarar goda kunskaper. Hur de övriga betygen sätts avgör lärarna själva. I vitsordsgivningen7 bedömer läraren elevens kunnande i relation till kriterierna för goda kunskaper och i enlighet med anvisningar och riktlinjer för elevbedömningen som finns i läroplanen. 7 Eleven får vitsord för sina kunskaper i ett ämne. Sammanställningen av alla vitsord utgör elevens betyg. Vitsord, kan liksom betyg, ges skriftligen eller verbalt. En elev har slutfört gymnasieskolans lärokurs när han eller hon har klarat de valda ämneskurserna med godkända vitsord och då minimiantalet kurser uppfyllts. Varje kurs bedöms då den är avslutad. Elevens kunskaper i ett ämne bedöms av elevens lärare. Om det finns flera lärare görs bedömningen gemensamt. En elev som har slutfört gymnasiets hela lärokurs får avgångsbetyg. Betygsskalan är den samma som i , dvs. 4–10, och bedömningen är målrelaterad. Gymnasiestudierna avslutas i regel med att den studerande avlägger studentexamen. Vitsorden i studentexamen beaktas vid antagning till universitet och högskola. En yrkesinriktad grundexamen kan avläggas som en grundläggande yrkesutbildning eller som en fristående examen. De examina som avläggs ger behörighet till fortsatta studier vid universitet och yrkeshögskolor. Examen består av dels yrkesinriktade delar, dels delar som kompletterar yrkeskompetensen. Den studerandes yrkeskunnande ska bl.a. bedömas utifrån yrkesprov som den studerande gör i en arbetssituation eller arbetsuppgifter på en arbetsplats eller i en läroanstalt. Studieprestationerna bedöms av den lärare som ansvarar för undervisningen eller, om lärarna är flera, av lärarna gemensamt. Bedömningen av den utbildning som anordnas på en arbetsplats görs gemensamt av den lärare som ansvarar för undervisningen och en person som arbetsgivaren har utsett. Godkända studieresultat bedöms utifrån skalan berömliga (3), goda (2) och nöjaktiga (1). Motsvarande skala används vid bedömning av yrkesprov. I förordningen (6.11.1998/811) om yrkesutbildning föreskrivs uttryckligen att en studerande ska ges möjlighet att ta del av det material som upptagits i skriftlig eller annan form och som ligger till grund för bedömningen av studier, kunnande eller yrkesprov. Det sägs också att materialet ska sparas efter det att betyget har satts. Omprövning av betyg i och på gymnasieskolan I kan en elev och dennes vårdnadshavare begära omprövning av ett slutbetyg i ett eller flera ämnen i och gymnasiet. Omprövningen görs på grundval av vad eleven redan presterat. En omprövning kan göras i två steg. I ett första steg görs den på skolnivå av skolans rektor och den betygssättande läraren. I ett andra steg görs den på regionnivå av (). En elev som har fyllt och dennes vårdnadshavare kan från det att de fick kännedom om betyget lämna in en begäran om omprövning till rektorn. Det finns i lagstiftningen inga formella krav på en begäran om omprövning, normalt är begäran skriftlig. Även om formen för en begäran om omprövning inte preciseras i lag ska vårdnadshavaren ange skälen för begäran. Rektorn och läraren beslutar gemensamt om betyget är oriktigt och därmed ska ändras. Ett betyg kan dock inte sänkas. Om eleven eller dennes vårdnadshavare är missnöjd med rektorns och lärarens bedömning kan de begära en omprövning av RFV. Det finns ingen tidsgräns angiven för denna begäran. Normalt kommer dock begäran in i nära anslutning till beslutet på skolnivå. När en begäran om omprövning av ett betyg kommer in till RFV begär de in en utredning från skolan, såsom dokumentation om elevens prestationer och vid behov utlåtande från t.ex. rektorn, lärare och speciallärare. Det finns inget författningskrav på att lärare ska dokumentera elevers prestationer. Utifrån god förvaltningssed finns dock ett krav och en förväntan på att lärare ska dokumentera elevers kunskapsutveckling. RFV gör en helhetsbedömning av ärendet utifrån dokumentationen. Om RFV anser att rektorns och lärarens beslut är uppenbart felaktig kan de ändra betyget. De kan även ålägga läraren att göra en ny bedömning. Vilket alternativ som väljs avgörs genom en individuell bedömning i varje ärende. Vid studiebesöket i gav RFV bl.a. följande exempel på ett omprövningsärende. I en skola med särskild inriktning på engelska ansåg vårdnadshavaren till en elev i årskurs nio att elevens betyg i engelska skulle höjas från betyget 9 till 10. , som då hade ansvaret för omprövningar, bedömde att skolan inte hade relaterat elevens kunskaper och färdigheter till nivån på de nationella kriterierna, utan hade ställt för höga krav. fann därmed att rektorns och lärarens beslut var uppenbart felaktigt och höjde betyget till 10. Omprövning av betyg i yrkesutbildning En studerande som är missnöjd med bedömningen av en studie-, yrkesprovs- eller examensprestation kan muntligen eller skriftligen begära att bedömningen ändras. Begäran ska lämnas in till rektorn eller den lärare eller annan som bedömt prestationen. Begäran ska göras från det att den studerande haft möjlighet att få veta resultatet. Om den studerande är missnöjd med beslutet kan han eller hon skriftligen ansöka om rättelse hos en särskild instans8 från det att studenten delgavs beslutet. Om beslutet bedöms som uppenbart oriktigt kan beslut fattas om att en ny bedömning ska göras. Den instans som handlägger omprövningar av betyg består av medlemmar som företräder utbildningsanordnaren, lärarna, studenterna samt arbets- och näringslivet inom respektive bransch eller branscher. Ordförande och övriga medlemmar utses för högst i taget. Ordförande får inte företräda de studerande. En medlem som företräder de studerande måste ha fyllt . Han eller hon har rätt att närvara och yttra sig då en begäran om rättelse av ett betyg behandlas. 1.8Tycker elever att de får rättvisa betyg? Det finns begränsade kunskaper om huruvida elever tycker att lärare sätter riktiga betyg eller inte. Information finns främst att hämta i rapporter och undersökningar av elevers attityder till skolan, Skolinspektionens kvalitetsgranskningar av betygssättning samt forskning. gör nationella attitydundersökningar bland elever i kommunala och fristående grundskolor och gymnasieskolor. I undersökningarna ställs bl.a. frågor om bedömning och betyg. Enligt undersökningen tycker åtta av tio elever att alla eller de flesta lärare sätter rättvisa betyg (, 2009a). Andelen är oförändrad jämfört med , men har ökat då av eleverna ansåg att lärarna sätter rättvisa betyg. 8 Läroanstalten kan själv bestämma benämningen av instansen för omprövning. undersökningen 2009 ansåg av eleverna att inga eller några få lärare sätter rättvisa betyg, vilket är en minskning då andelen var . Varför eleverna anser att de får orättvisa betyg framgår dock inte. I undersökningarna 2003 och 2006 var det vanligare att pojkar än flickor ansåg att alla eller de flesta lärare satte rättvisa betyg. undersökning finns det inte längre någon skillnad mellan pojkar och flickor. Däremot är det vanligare att elever med svensk9 än utländsk10 bakgrund anser att betygssättningen är rättvis, . Skillnaderna i åsikter mellan elever med svensk och utländsk bakgrund fanns även i undersökningen 2006. Frågan om elever att tycker de får riktiga betyg har också ställts av och Elevråds (). lät de genomföra en undersökning bland 1000 elever om bl.a. betygssättning i kommunala och fristående gymnasieskolor (och Elevråds 2010). Någon större skillnad fanns inte mellan elever på kommunala respektive fristående skolor. av eleverna ansåg att de har fått ett felaktigt betyg . De flesta elever ansåg att betyget var för lågt. Tretton procent av eleverna ansåg dock att de hade fått ett för högt betyg. Bland de elever som ansåg att lärare sätter felaktiga betyg var majoriteten flickor, elever på studieförberedande program och elever i årskurs 3. Av undersökningen framgår också att av eleverna var positiva till möjligheten att få en möjlighet att ompröva sina betyg medan var negativt inställda. Skolinspektionen genomförde en granskning av betygsättning i 30 gymnasieskolor (Skolinspektionen 2010). Granskningen inriktades på betygssättning i kurserna engelska A, naturkunskap A och ellära A, men även betygssättning generellt. Skolinspektionen fann i en enkätundersökning att drygt hälften av eleverna hade förtroende för betygssättningen i engelska A, naturkunskap och ellära. De fann också att varannan elev upplevde att betygen grundas på närvaro och att en tredjedel av eleverna ansåg att betygen grundas på ordning och uppförande samt personliga egenskaper. 9Med svensk bakgrund avses att eleven själv är född i och att minst en av föräldrarna är född i . 10Med utländsk bakgrund avses att eleven själv är född i ett annat land än eller att båda föräldrarna är födda i ett annat land än . Eleverna uppgav vid Skolinspektionens besök i skolorna bl.a. att betygen grundar sig på hur man är som person, hur man uppträder och om man är den som läraren gillar mest. Eleverna berättade också att lärare sätter tidsgränser för när kunskaper ska redovisas. Om eleven lämnar in en uppgift efter denna tidpunkt kan eleven bara få G, oavsett kvaliteten på det inlämnade arbetet. Skolinspektionen konstaterade att inget av de nämnda kriterierna ingår i de nationella betygskriterierna och att användningen av tidsgränser strider mot ett målrelaterat betygssystem. Vid Skolinspektionens granskning framkom också att av eleverna upplevde att det är olika lätt/svårt att få ett betyg beroende på vilken lärare de har. Var fjärde elev uppgav att de tror att de skulle ha fått ett annat betyg om de hade gått på ett annat program.11 Vid granskningen framkom att det fanns skillnader i elevers syn på betygssättningen utifrån skolans storlek. Elever på små skolor hade generellt större förtroende för betygssättningen än elever i stora skolor. För att få mer och aktuell information om vad elever tycker om betygssättningen i har utredningen bett Skolinspektionens chefer för de olika inspektionsenheterna att samla in inspektörernas erfarenheter utifrån möten med elever. Skolinspektionen genomför ett stort antal skolbesök. Vid skolbesöken träffar inspektörerna alltid några elevgrupper. Redovisningen ger på intet sätt en representativ eller fullständig bild av vad elever tycker om betygssättningen, men kan dock vara en indikation. Inspektörernas huvudsakliga intryck verkar vara att eleverna generellt sett tycker att de får rättvisa betyg. finns det på varje skola ofta elever som anser att betygen är orättvisa. Som skäl framförs bl.a. att flickor och skötsamma elever har lättare att få högre betyg, att närvaro, trevligt beteende och att uppgifter är gjorda i rätt tid spelar in i bedömningen. Eleverna pekar också på att det finns skillnader mellan hur skolor och lärare sätter betyg och att lärare håller ner betygen. De upplever även att kvantitativa prestationer, som att springa fort eller hoppa långt inom idrotten betygsätts. har träffat ett tiotal elever som studerar vid naturvetenskapsprogrammet eller estetiska programmet i årskurs två eller tre på . 11 Resultatet av Skolinspektionen granskningar överensstämmer i stora dela med nationella kvalitetsgranskningar av gymnasieskolors arbete med en likvärdig och rättvis betygssättning (2000, 2001–2002). mötet var att diskutera elevernas syn på betygssättning och möjligheten till omprövning av betyg. Eleverna framförde bl.a. att många lärare är dåliga på att förklara kunskapskraven, vilket leder till att de sällan vet vilka kunskaper som krävs för ett visst betyg. Eleverna menade att de förmodligen skulle ha förståelse för betygssättningen om de förstod vad som krävs för ett visst betyg. Nästan alla elever uppgav att de har ett eller ett par betyg som de skulle vilja få omprövade av någon annan än läraren. En elev ville inte ompröva något betyg. Nästan alla elever ansåg att det vore bra om det fanns en möjlighet att få ett betyg omprövat av någon annan än läraren. Den elev som inte ville ha en omprövning av någon annan menade att det skulle kosta för mycket. Eleverna på kan givetvis inte anses vara representativa för elever i allmänhet. De gav dock en bild av hur några elever på studieförberedande program på en större gymnasieskola i ser på betygssättning och omprövning. Det har även i andra sammanhang framförts att information om betygssättning och dialog med elever ökar förståelsen och därmed acceptansen för betygssättningen. Såväl Skolinspektionens granskning av gymnasieskolan som de inspektörer som har uttalat sig om menade att det finns ett direkt samband mellan elevernas förtroende för betygssättning och att de ges tydlig information om på vilka grunder betyget sätts. Forskning om elever i den svenska skolan tycker att de får rättvisa betyg eller inte är begränsad. Det finns dock viss vägledning. I två studier har nio elever i årskurs fem och 45 elever i årskurs ett till nio intervjuats om betygsättning och bedömning (Bilaga 5). Gemensamt för resultatet av studierna är att eleverna anser att de inte blir bedömda för sin egen skull, utan för att läraren ska ha kontroll och för att kunna nivågruppera eleverna samt kunna ge information till föräldrarna. I studien framkom även att elever anser att lärarens bedömning grundar sig på hur snabbt de räknar och om de skriver snyggt. Den samlade bilden är att majoriteten av eleverna i såväl som gymnasieskolan tycker att lärarna sätter riktiga betyg.12 Elevernas åsikter skiljer sig inte nämnvärt beroende på om de går i en eller fristående skola. Elever som saknar förtroende för betygssättningen framför bl.a. att lärare bedömer subjektiva faktorer, såsom flit, ordningssinne och hur man upp- 12 För vuxenutbildningen har utredningen inte kunnat finna någon information om vad studenterna tycker om lärares betygssättning. De framför också att närvaro vägs in och att möjligheten att få ett högt betyg beror på vilken lärare som sätter betyget och vilken skola man går i. 1.9.1Utredningens uppdrag om prövning En elev som inte är nöjd med sitt resultat och sitt betyg kan pröva för betyg. Prövning innebär att eleven under vissa omständigheter och på vissa villkor på nytt får visa sina kunskaper. Vanligen sker det för en annan lärare än den som satte det ursprungliga betyget. Prövning kan också innebära att en elev som vill ha ett betyg i ett ämne utan att tidigare ha fått betyg i ämnet kan få det genom prövning. Prövning är möjlig i alla skolformer utom särskolan. Bestämmelserna är i stort sett desamma oavsett skolform. Elever som går i de olika skolformerna får pröva även i skolformen. Undantaget är för en elev i gymnasieskolan som inte har rätt att genomgå prövning i en kurs om eleven tidigare fått minst betyget Godkänt på kursen. Enligt förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet ska fristående skolor motsvarande grund- och gymnasieskolor tillämpa bestämmelserna i respektive skolformsförordning. Utredningens uppdrag är att analysera gällande regler för prövning och vid behov föreslå förändringar. Utredaren ska även särskilt uppmärksamma i vilken utsträckning prövningsavgiften påverkar den enskilde elevens möjlighet till prövning och vilka kostnader prövningen kan medföra för skolorna. En bestämmelse om prövning har tidigare funnits för alla skolformer utom för särskolan och särvux. Bestämmelsen har flyttats till 3 kap. 21 § skollagen (2010:800). Genom prövning kan eleven få en möjlighet att påverka sitt betyg genom att eleven får visa sina kunskaper igen för en annan lärare. Den ger även eleven möjlighet att kunna få ett betyg på en kurs som eleven inte tidigare undervisats i. Bestämmelserna för prövning som tidigare funnits i respektive skolformsförordning redovisas i detalj i bilaga 3. I bilagan redovisas dessutom konsekvenserna av den nya skollagen. I förordningen (1991:1124) om avgifter för prövning inom det offentliga skolväsendet regleras att huvudmännen ha rätt att ta ut en avgift för den som vill gå igenom prövning. Avgiften får uppgå till högst . Det offentliga skolväsendet definierades tidigare i 1 kap. 1 § skollagen (1985:1100) som utbildning som det allmänna anordnar. I 1 kap. 3 § skollagen sägs att det vid sidan av de skolformer som anordnades av del allmänna kunde finns skolor som anordnades av enskilda fysiska eller juridiska personer, s.k. fristående skolor. Avgiftsförordningen gäller inom det offentliga skolväsendet och omfattar därför inte fristående skolor. I förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet kan fristående skolor ges rätt att anordna prövning. Den sökande måste vid tillståndansökan hos Skolinspektionen (tidigare ) begära detta. En avgift för prövning infördes första gången i en förordning 1972. Den gällde för , gymnasieskolan och vuxenutbildningen och avgiften skulle betalas i förskott till . Avgiften var för varje ämne och prövningstillfälle. Avgiften har senare höjts vid ett antal tillfällen. ställdes som enda krav att avgiften skulle vara skälig. kompletterades förordningen med uppgifter om vid vilka tillfällen avgift inte fick tas ut. Det skedde också en återgång till en bestämd högsta avgift, nu på . Avgiften har varit oförändrad . Om avgiften räknas upp med konsumentprisindex för perioden –2010 stannar den vid nästan . Huvudmannen får ta ut en avgift om högst för den som vill gå igenom särskilt anordnad prövning i , gymnasieskolan, vuxenutbildning och svenskundervisning för invandrare. De tillfällen en avgift inte får tas ut är för den som har gått ut och inte uppnått kursplanens mål (betyget Godkänt) för det nionde skolåret i det ämne prövningen gäller, elev i gymnasieskolan eller komvux som har fått betyget Icke godkänt på den kurs prövningen gäller, elev inom den kommunala vuxenutbildningen som fått betyget Icke godkänt på den kurs prövningen gäller samt den som efter avslutad kurs inom svenskundervisning för invandrare inte nått upp till nivån för betyget Godkänt får pröva utan avgift. Det är värt att notera att avgift får tas ut för den elev som vill pröva en kurs i komvux och inte har fått betyg på kursen. Om eleven i stället läser kursen inom ramen för komvux är undervisningen avgiftsfri. 1.9.3Uppföljning, utvärdering, statistik och andra undersökningar Vid kontakter med har det framgått att någon systematisk uppföljning eller utvärdering av prövning i någon aspekt inte gjorts.