sou · GZB381 · 2011-12-13 00:00:00 — respektive , om vederbörande haft chefsanställning i mindre än tolv men , haft chefsanställning men inte i oavbruten följd, eller till följd av egen begäran beviljats entledigande före anställningstidens utgång. En förutsättning för tillämpning av bestämmelsen är självklart att arbetstagaren omfattas av förordningen. 8.2.1Hur beräknas storleken på inkomstgaranti? En hel inkomstgaranti utgör av pensionsunderlaget till den del detta svarar mot högst 20 inkomstbasbelopp och därutöver av pensionsunderlaget till den del detta överstiger 20 men inte 30 inkomstbasbelopp.12 Om underlaget överstiger 30 inkomstbasbelopp, utges ingen inkomstgaranti på den överskjutande delen. Detta kan jämföras med hur ålderspensionens storlek beräknas före enligt PA 03.13 För den arbetstagare som inte har uppnått chefsanställning avkortas inkomstgarantibeloppet med en tämligen komplicerad kvartalsberäkning (se 8 § avgångsförmånsförordningen).14 Nuvarande reglering ger också utrymme för regeringen att besluta att inkomstgarantin inte ska avkortas eller avkortas med ett lägre belopp än vad kvartalsberäkningen skulle ge utrymme för (se 9 § samma förordning). En exemplifierande beräkning av storleken på inkomstgaranti finns i bilaga 3, tabell 1 och 2. 12Pensionsunderlaget beräknas med utgångspunkt från den pensionsgrundande lönen för de fem kalenderåren närmast före avgångsåret. Hur underlaget beräknas anges i 15 § PA 03. Inkomstbasbelopp avser inkomstbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 13Jfr 20 § PA 03. 14Har arbetstagaren haft chefsanställning i mindre än , avkortas inkomstgarantin för varje helt fjärdedels år som anställningstiden understiger , dock med högst , se 8 § avgångsförmånsförordningen. Om arbetstagaren får en ny anställning som han eller hon uppbär inkomstgaranti, samordnas utgående förmåner. Syftet med samordning mellan lön och inkomstgaranti är att förhindra att en mottagare av inkomstgaranti ska få dubbla förmåner. Om en arbetstagare får inkomstgaranti, ska därför inkomstgarantin minskas med inkomst av anställning eller något annat förvärvsarbete (se 10 § avgångsförmånsförordningen).15 Detta kallas i dagligt tal ofta för att inkomstgarantin avräknas mot andra inkomster. Hur denna minskning beräknas anges i 11 § avgångsförmånsförordningen. En exemplifierande beräkning finns i bilaga 3, tabell 3. Regleringen är komplicerad. Inkomster på upp till ett prisbasbelopp (enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken) leder inte till att inkomstgarantin minskas (jfr 11 § första stycket avgångsförmånsförordningen). 2011 uppgår prisbasbeloppet till . Det innebär att, om en garantitagare får en ny sidoinkomst, han eller hon kan uppbära oförändrad inkomstgaranti och behålla ny inkomst upp till prisbasbeloppets storlek som inkomstgarantin avser. Är sidoinkomsten högre än ett prisbasbelopp, minskas en hel garanti med skillnaden mellan av inkomsten och det aktuella prisbasbeloppet. Hur stor minskningen blir av en inkomstgaranti som inte är hel beror på antal år med chefsanställning, vilket i förordningen uttrycks på ett svårtillgängligt sätt.16 15Vilket avser 1. inkomst som är pensionsgrundande enligt 59 kap. socialförsäkrings-balken (2010:110), 2. sådan inkomst av anställning utomlands som inte beskattas i , 3. delpension enligt kollektivavtal, 4. sådan pension eller livränta som inte samordnas med tjänstepensionsrätt enligt statliga pensionsbestämmelser och 5. andra kontanta förmåner p.g.a. anställning eller uppdrag än som avses i 1–4, se 10 § avgångsförmånsförordningen. 16Om inkomstgarantin är avkortad enligt 8 § andra stycket, avkortas också minskningen på motsvarande sätt (se 11 § första stycket aktuell förordning). 8.2.3Inkomstgaranti i förhållande till ålderspension Från och med pensionsåldern enligt PA 03 räknas inkomstgarantin om till en ålderspension med tillämpning av bestämmelserna om ålderspension i pensionsavtalet.17 Det innebär att tjänstetidsfaktorn räknas om, eftersom det för hel ålderspension enligt PA 03 krävs minst 30 statliga tjänsteår (360 månader). Enligt avgångsförmånsförordningen tillgodoräknas vid omräkning all tid med statlig tjänstepensionsrätt, oavsett om tiden infallit före eller efter avgången från chefsanställningen. En exemplifierande beräkning finns i bilaga 3. Om en myndighetschefs anställningstid löper ut och chefsanställningen inte blir förnyad av någon annan anledning än att arbetstagaren begär det, har vederbörande – under förutsättning att han eller hon inte får inkomstgaranti eller pension – rätt till avgångsvederlag (se 16 § avgångsförmånsförordningen). Avgångsvederlag kan betalas (se 17 § aktuell förordning). Det baseras på den pensionsgrundande lönen i anställningen. Vederlaget minskas med inkomst av anställning eller annat förvärvsarbete enligt 10 § andra stycket aktuell förordning. Regeringen kan också, om det finns särskilda skäl, besluta om andra villkor än vad som följer av bestämmelserna i förordningen. Arbetstagaren behöver inte ha uppnått en viss ålder, och chefstiden behöver inte ha pågått i oavbruten följd för att en rätt till avgångsvederlag ska komma i fråga. Som förutsättning gäller dock att anställning som myndighetschef ska ha innehafts under . Dessutom gäller, som ovan nämnts, att chefsanställningen inte ska bli förnyad av någon annan anledning än att arbetstagaren begär det (se 16 § avgångsförmånsförordningen).18 1714 § avgångsförmånsförordningen. En inkomstgaranti behöver dock inte vara utbetald för att räknas om. Det kan hända att garantin inte betalas ut på grund av samordning med andra inkomster före pensionsåldern, men den ska ändå räknas om och börja betalas ut som en ålderspension. 18Samma sak gäller för vissa arbetstagare som aktualiseras för inkomstgaranti, se 3 § andra stycket aktuell förordning och ovan not 11. 8.3.1Hur beräknas storleken på avgångsvederlag? Beräkningsunderlaget för avgångsvederlag (pensionsgrundande lön) är inte detsamma som det som gäller för inkomstgaranti (pensionsunderlaget). Vad som utgör pensionsgrundande lön definieras i 13 § PA 03. Bl.a. ingår i regel arbetstagarens fasta lön och andra kontanta avlöningsförmåner.19 En exemplifierande beräkning vad gäller storleken på avgångsvederlag finns i bilaga 3, tabell 4. Till skillnad mot vad som gäller för inkomstgaranti, minskas avgångsvederlag krona för krona med annan inkomst. Varje intjänad krona minskar vederlaget med lika mycket som tjänats in.20 8.3.3Avgångsvederlag i förhållande till ålderspension Ett avgångsvederlag är pensionsgrundande i det allmänna pensionssystemet men inte i det statliga tjänstepensionssystemet. Det är en skillnad mot vad som gäller för inkomstgaranti, jfr avsnitt 8.2.3. Den chef som efter en anställning saknar rätt till inkomstgaranti eller ålderspension har därför – enligt reglerna i PA 03 – rätt till ett värdesäkrat fribrev för den intjänade statliga tjänstepensionsrätten. 19Jfr att pensionsunderlaget beräknas med utgångspunkt från den pensionsgrundande lönen för de fem kalenderåren närmast före avgångsåret, se 15 § PA 03. 20Det hänger samman med att avgångsvederlagets nuvarande storlek motsvarar den pensionsgrundande lönen vid avgången (avräkning lön mot lön). Inkomstgaranti beräknas istället som en ålderspension (i princip av pensionsunderlaget). 21Fribrevet beskriver vilket pensionsbelopp den tidigare arbetstagaren har rätt att få ut vid pensionsåldern. storlek beräknas på så sätt att dess kapitalvärde likställs med bruttopremien för varje anställningsmånad som förevarit enligt SPV:s försäkringstekniska riktlinjer, och värdesäkras genom anknytning till prisbasbeloppets förändring. 8.4Vad gäller för de myndighetschefer som inte omfattas av avgångsförmånsförordningen? Majoriteten av de chefer som leder myndigheter som lyder under regeringen omfattas av avgångsförmånsförordningen (se bilagan till förordningen) eller de två äldre förordningarna. av myndighetscheferna omfattas dock inte av de generella bestämmelserna i avgångsförmånsförordningen. Varför vissa chefsanställningar omfattas av förordningen och vissa inte är inte helt klart.22 Vi noterar att bland överintendenterna vid de nio statliga museerna endast sex anställningar omfattas av avgångsförmånsförordningen.23 Av de nio direktörerna finns endast en anställning uppräknad i bilagan till förordningen, och av de tre ordförandena finns två anställningar med i bilagan. De 34 rektorerna för de statliga lärosätena utgör knappt hälften av de myndighetschefer som inte omfattas av avgångsförmånsförordningens bestämmelser. Historiskt sett kan ett skäl till detta ha varit att många rektorer för sådan anställning varit tjänstlediga från en anställning vid något universitet eller en högskola, vilket gjort att avgångsförmåner inte varit aktuella för sådana arbetstagare. I propositionen Den öppna högskolan gjorde regeringen följande uttalande i frågan om den ansåg att rektorerna skulle omfattas av den s.k. chefspensionsförordningen. 22Vissa äldre uttalanden i fråga om rektorer ska ha förordningsreglerad rätt till avgångsförmåner finns i prop. 2001/02:15 s. 160 f. 23Överintendent är titeln på en chef för ett statligt museum. benämndes en sådan chef museichef. Förordningen om statliga chefspensioner m.m. bör --- inte tillämpas på rektorer bl.a. av det skälet att villkoret för att få hel pension är att vederbörande har uppnått ålder samt innehaft chefsanställningen . Det är visserligen regeringen som utser rektor men det är lärosätet som lämnar förslag på rektorskandidat. Det är också lärosätet som föreslår om rektor bör omförordnas för ytterligare en period. (---) lärarnas, studenternas och övriga anställdas inflytande vid framtagande av rektorskandidat (är) grundläggande för rektors legitimitet som myndighetens chef. Regeringen styr således inte helt över de villkor som ska vara uppfyllda enligt förordningen om statliga chefspensioner. Rektorer har också, efter lärosätets eget beslut, rätt att behålla en tillsvidareanställning. Sådan rätt föreligger inte för t.ex. verkschefer. Det finns inte någon generell lösning vad gäller förmåner vid anställningens upphörande för rektorer. När anställningstiden löper ut kan rektor antingen gå tillbaka till tidigare anställning eller erhålla någon form av pension eller avgångsvederlag. Lärosätena kan naturligtvis också erbjuda avgående rektorer tillsvidareanställning eller projektanställning för annan verksamhet vid högskolan. Pension eller avgångsvederlag kan beviljas av regeringen enligt riktlinjerna i s.k. verksledningsbeslut (---) till en rektor som inte uppfyller villkoren i det statliga pensionsavtalet PA-91 för att få pension.24 För de myndighetschefer som inte omfattas av de förordningsreglerade avgångsförmånerna finns möjlighet att få del av motsvarande förmåner genom ett beslut av regeringen, eller i vissa fall av . Det har i sådana situationer förekommit att det i ett anställningsbeslut tagits in en föreskrift om rätt till pensionsförmån (inkomstgaranti) eller avgångsvederlag, om förlängd anställning inte erbjuds. Föremål för dessa beslut har främst varit arbetstagare som har endast kvar till pensionsåldern när anställningstiden löper ut. Det normala är dock att ett beslut om inkomstgaranti eller avgångsvederlag fattas i samband med att anställningen upphör. Det avtalsreglerade området bestäms dels av frikretsavtalet, dels av en möjlighet för arbetsgivaren, dvs. regeringen eller , att med stöd av 33 § i PA 03, besluta om förmånligare villkor än vad som följer av pensionsavtalet. 24 Se prop. 2001/02:15 s. 160–161. ger regeringen möjlighet att besluta om tilllämpning av eller avsteg från gällande kollektivavtal om avgångsförmåner m.m. för vissa högre statliga anställningar utan att iaktta 11, 12, 14, 19 eller 20 § MBL. Det ger således en möjlighet för regeringen att t.ex. frångå pensionsvillkoren i PA 03.25 33 § PA 03 tar sikte på regeringens och möjligheter till beslut om förmånligare villkor än vad som följer av pensionsavtalet. Bestämmelsen rör inte uttryckligen avgångsförmåner (inkomstgaranti och avgångsvederlag) och lämnas därför därhän i den fortsatta framställningen. Det s.k. verksledningsbemyndigandet gör det möjligt för regeringen att även i andra fall besluta om avgångsförmåner till arbetstagare i chefsställning. I verksledningsbemyndigandet anges att avdelningschefer, departementsråd eller motsvarande kan få avgångsvederlag eller pension under vissa förutsättningar vid förtida avgång ur tjänst.26 I bemyndigandet omnämns uttryckligen vissa statliga anställningar, men regeringen har också använt bemyndigandet som stöd för beslut om avgångsvederlag och inkomstgaranti även till sådana arbetstagare som är myndighetschefer och som inte omfattas av avgångsförmånsförordningen. 25De anställningar som omfattas av frikretsavtalet är följande. Anställning som justitiekansler, riksåklagare, vice riksåklagare, ordförande i , Arbetsdomstolen, Patentbesvärsrätten eller Försvarsunderrättelsedomstolen. Vid sådan anställning som chefstjänsteman som anges i 9 § förordning med instruktion för . Anställning som landshövding, generaldirektör (motsvarande) eller annan chef för sådan myndighet som lyder under regeringen. Anställning som överdirektör som anställs genom beslut av regeringen, länsråd som är landshövdingens ställföreträdare, biträdande rikskronofogde vid eller kanslichef vid . Se 1 § frikretsavtalet. 1986/87:99 s. 164. Verksledningsbemyndigandet är till sin ordalydelse och begreppsapparat otidsenligt och bärs upp av den praxis som regeringens beslut bildat (se avsnitt 8.4.3). 8.4.3Praxis för utbetalning av inkomstgaranti Det är i huvudsak inkomstgarantier som regeringen har fattat särskilda beslut om. Den praxis som utvecklats för sådana beslut – med stöd av frikretsavtalet eller med stöd av verksledningsbemyndigandet – innebär följande. Den anställde ska ha uppnått . Den anställde ska ha haft en lång anställningstid. Det finns något särskilt skäl som föranleder utbetalning. Exempel på särskilda skäl är dokumenterade hälsoproblem, att en myndighet avvecklas och chefen inte erbjuds fortsatt anställning i den nya myndigheten eller att det från arbetsgivarsynpunkt är önskvärt med ett byte på chefsposten och att det är svårt för regeringen att hitta andra lämpliga arbetsuppgifter för den berörde. 8.5Statistik över utbetalda avgångsförmåner Statistiken i avsnitten nedan avser förordningsgrundade avgångsförmåner samt sådana förmåner som betalats ut efter särskilda beslut av regeringen. 27 I verksledningsbemyndigandet uttalas bl.a. att avgångsvederlag eller förtidspension ska kunna erbjudas arbetstagare i vissa situationer. Sådana situationer kan uppstå t.ex. efter en anställning för bestämd tid där en tjänsteman väljer att avgå ur statlig tjänst i stället för att tillträda en likvärdig befattning inom myndigheten eller en ny tjänst hos en annan myndighet. En förutsättning för förtidspension bör enligt verksledningsbemyndigandet vara att tjänstemannen fyllt och har lång tjänstetid. 1986/87:99 s. 164. Nedan finns en sammanställning av det totala antalet avgångsförmåner som betalats ut till arbetstagare med sådan chefsanställning som omfattas av de tre aktuella förordningarna i form av förordnandepension, chefspension, inkomstgaranti (i tabellen benämnda pensionsförmåner) eller avgångsvederlag – 2010.28 28 Sammanställningen bygger på av SPV redovisade uppgifter avseende antal löpande avgångsförmåner och genomsnittlig ålder vid avgång med pensionsförmån. Utredningen har också fått uppgift om antal avgångsförmåner med minskningsbelopp samt kostnader för förmånerna. Uppgifterna kom in till utredningen . Sammanställning av utbetalda förmåner 2007–2010 betalats ut endast under vid avgång med pensions- varav förmåner som inte betalats ut p.g.a. stor- leken på annan inkomst Se förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m. Se förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. Se förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning. Följande iakttagelser kan göras. Antalet utbetalda pensionsförmåner (förordnandepension, chefspension och inkomstgaranti) tyder på att sådana förmåner betalas ut förhållandevis ofta. Statistiken ger vid handen att knappt ett trettiotal (28) pensionsförmåner har betalats ut med stöd av reglerna i de tre förordningarna. I relation till att rekryteringsbehovet är cirka 35 nya myndighetschefer finns därför fog för att säga att avgångsförmåner betalas ut tämligen frekvent. är det ett osäkert antagande eftersom de flesta avgångsförmånerna grundats på de äldre förordningsreglerna. Det har inte i någon större utsträckning betalats ut inkomstgarantier med stöd av avgångsförmånsförordningen. Förordningen har dock varit i bruk endast under , och många arbetstagare som omfattas av den förordningen är fortfarande aktiva i arbete. En jämförelse av åldern vid avgång med pensionsförmån ger vid handen att de förmånstagare som fått en förmån med stöd av avgångsförmånsförordningen varit äldre än de som omfattats av de två äldre förordningarna. Minskningsbeloppen för pensionsförmånerna är små i jämförelse med de sammanlagda beloppen. Antalet avgångsvederlag som betalats ut är förhållandevis få, dock noteras 2010 en viss ökning. Snittet () har vad gäller total nettokostnad varit , vilket är ett i sammanhanget litet belopp. 8.5.2Särskilda beslut om avgångsförmåner beslutade regeringen om 15 avgångsförmåner som inte grundades på förordningsregler. De flesta av dessa beslut rörde universitets- eller högskolerektorer. fram beslutade regeringen att bevilja avgångsförmåner i fyra fall.32 Majoriteten av besluten har fattats med stöd av verkledningsbemyndigandet. Som ovan påpekats har dock regeringens praxis varit densamma, oavsett om besluten har haft stöd i avtal (frikretsavtalet) eller bemyndigande. 32 Det har givetvis även förekommit att regeringen avslagit ansökningar om utbetalning av avgångsförmåner. De statliga tjänstepensionsförmåner m.m. som administreras av SPV finansieras genom en statlig försäkringsmodell.33 SPV har det övergripande ansvaret för försäkringsmodellen. Modellen innebär att arbetsgivarna bekostar arbetstagarnas förmåner antingen genom att betala till SPV (pensionsrörelsen) eller genom att skuldföra åtagandet i balansräkningen (arbetsgivarens åtaganden). SPV administrerar förmånsbestämda pensioner, ersättningar och förmåner.34 Avgångsförmåner som betalas till vissa arbetstagare med statlig chefsanställning finansieras under grenen Övriga förmåner i pensionsrörelsen.35 Övriga förmåner har ingen försäkringsteknisk finansiering, och före den allmänna pensionsåldern sker följaktligen inte någon avgiftsfinansiering av avgångsförmåner. Detta har ibland beskrivits som att medlen för att bekosta avgångsförmåner till myndighetschefer kommer från ett slags svart hål. Det svarta hålet bör dock inte beskrivas som något hål, utan det är fråga om avsättningar för övriga förmåner som ingår i statens årsredovisning.36 Medel för utbetalning av aktuella förmåner anvisas på anslaget Statliga tjänstepensioner m.m.. Bakgrunden till att någon avgiftsfinansiering inte sker för utbetalning av avgångsförmåner till vissa arbetstagare med statlig chefsanställning (t.ex. myndighetschefer) kan antas vara den att det är regeringen som är dessa arbetstagares arbetsgivare. Mot denna bakgrund framstår det också som naturligt att en myndighet inte ska behöva bära ett sådant kostnadsansvar. Från verksamhetssynpunkt bör den som beslutar om en förmån också stå för kostnaden för den.37 Att aktuella avgångsförmåner inte tjänas in för anställning kan förklaras med att staten först i ett visst läge får vetskap om huruvida det kommer att bli en förmån 33De avgiftsbestämda förmånerna, dvs. den individuella ålderspensionen och den kompletterande ålderspensionen (Kåpan), hanteras inte inom försäkringsmodellen, utan avgifterna betalas till försäkringsbolag eller motsvarande som sköter förvaltningen. 34Grundade på exempelvis PA 03, och avgångsförmånsförordningen. 35Detta gäller oavsett om förmånen grundats på en förordningsbestämmelse eller är en följd av ett regeringsbeslut om en sådan förmån (beslut med stöd av frikretsavtalet eller verksledningsbemyndigandet). 36I SPV:s årsredovisning finns posten övriga förmåner som en avsättning (s. 65 not 19). Summan uppgår i årsredovisningen till . Det anges dock att endast en mindre del av det totala åtagandet har kunnat beräknas, vilket beror på att beräkningen sker först vid ett förmånsfall. 2009/10:175 s. 129 f. Dessutom samordnas (minskas) avgångsförmånerna med eventuella förvärvsinkomster. Noteras bör dock att ovanstående gäller för samtliga myndighetschefer med undantag av generaldirektörerna för de statliga affärsverken. Affärsverken bokför avgångsförmåner som pensionsskulder. 9 Överväganden och förslag Utredningen har identifierat nio områden där vi kommer att koncentrera våra överväganden. Lämplig form för anställning i ljuset av regeringens styrning av myndigheterna och den enskildes behov av anställningstrygghet. Detta avsnitt kallar vi Anställningsform (avsnitt 9.1). Anställningsskydd, uppsägning och avskedande m.m. (avsnitt 9.2). Förflyttningsinstrumentet och möjligheten att skilja vissa chefer från anställning (avsnitt 9.3). Lön och andra villkor under anställningen (avsnitt 9.4). Regeringens möjligheter att ge myndighetscheferna en bättre bild av uppdrag och villkor för anställning. Detta avsnitt kallar vi Tydligare uppdrag och villkor (avsnitt 9.5). Regeringens arbetsgivarroll i förhållande till myndighetscheferna. Detta avsnitt kallar vi Regeringen som arbetsgivare (avsnitt 9.6). Utformning av ändamålsenliga avgångsförmåner. Detta avsnitt kallar vi Avgångsförmåner (avsnitt 9.7). Att använda f.d. myndighetschefers kompetens. Detta avsnitt kallar vi Efter anställning (avsnitt 9.8). Två övriga frågor (avsnitt 9.9). Våra bedömningar och förslag: Chefer som leder förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen ska, med undantag för de som anställs med fullmakt, anställas tidsbegränsat. En arbetstagare ska, i likhet med vad som gäller , vid en första anställning som myndighetschef som huvudregel anställas . Regeringen ska i enlighet med dagens praxis kunna förlänga anställningen vid en och samma myndighet . Det ska stå regeringen fritt att avvika från den rekommenderade anställningstiden. Också när det gäller rektorer vid de statliga lärosätena bör det stå regeringen fritt att besluta om längden på en tidsbestämd anställning. Regeringen måste före anställningstidens slut, normalt , ta upp frågan om fortsatt anställning med berörd myndighetschef. Regeringen anställer – med några få undantag – cheferna för de myndigheter som lyder under regeringen tidsbestämt. Enligt verksledningspropositionen visade den dåvarande erfarenheten att rörlighet och cirkulation på chefsbefattningar verkar utvecklande och vitaliserande för såväl verksamheten som individen.1 Vi har i uppdrag att bedöma om den nuvarande ordningen med visstidsanställningar av myndighetschefer utgör en rimlig avvägning mellan regeringens behov av att kunna göra förändringar i ledningen av en myndighet och myndighetschefernas behov av anställningstrygghet. Utgångspunkten är att en myndighetschef ska anställas med en sådan form av anställning som fungerar i förhållande till regeringens styrning av statsförvaltningen. Frågan är om en tidsbestämd anställning är den form av anställning som ger störst fördelar och minst nackdelar för både arbetsgivaren och arbetstagaren. 1986/87:99 s. 66. Utnämningen av en myndighetschef är ett direkt medel för att styra en del av statsförvaltningen. Regeringen svarar ytterst inför för hur den styr riket. Den måste följaktligen, mot bakgrund av vårt parlamentariska styrsystem, alltid ha möjlighet att besluta om vem som ska leda arbetet i statsförvaltningen. Tidsbegränsade chefsuppdrag ger regeringen goda möjligheter att löpande bedöma vem som bör leda en myndighet.