sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Skäl för utredningens bedömning: Enligt bestämmelserna i artikel 28 i Solvens II-direktivet ska i sin tillsyn ta vederbörlig hänsyn till de potentiella effekter som dess beslut kan komma att få för de berörda finanssystemens stabilitet i Europeiska unionen, särskilt i krissituationer, med hänsyn till den information som finns tillgänglig vid tillfället i fråga. I tider av exceptionella rörelser på finansmarknaderna ska dessutom ta hänsyn till de potentiellt s.k. procykliska effekterna av sina åtgärder. Bestämmelserna, som inte har någon motsvarighet i de äldre direktiven, har för svenskt vidkommande sin motsvarighet i 2 och 5 §§ förordning (2009:93) med instruktion för . Något behov av kompletterande reglering föreligger således inte enligt utredningens mening. I sammanhanget kan anmärkas att utredningen anser att den del av artikel 28 i direktivet som anger att myndighetens beslut ska utgå från den information som finns till- gänglig för beslutet inte uttryckligen behöver framgå, eftersom det får anses självklart. Det ska även anmärkas att innehållet i artikel 28 inte bör uppfattas ge stöd för att en tillsyns- myndighet i de aktuella fallen och med stöd i den bestämmelsen kan välja att generellt åsidosätta övriga bestämmelser i direktivet. Innehållet i artikel 28 bör istället uppfattas som en skyldighet för medlemsstaterna att i föreskrift erinra dess tillsynsmyndighet om att den i utförande av allmänna uppgifter inom de ramar som bestäms genom direktivet även ska ta hänsyn till finansiell stabilitet och procykalitet. Direktivets särbestämmelser vid s.k. exceptionella omständigheter behandlas i avsnitt 13.9.3. 13.2.4Allmänna principer för tillsynen Utredningens förslag: har tillsyn över för- säkringsföretag. Tillsynen omfattar att verksamheten drivs enligt 2.andra författningar som reglerar företagets näringsverksam- het, 3.företagets bolagsordning eller stadgar, och 4.de styrdokument och riktlinjer som företaget ska ha enligt denna lag. har dessutom tillsyn över att försäkringsföretagets ägare uppfyller lämplighetskraven i denna lag. tillsyn ska utgå från en proaktiv och riskbaserad metod. Skäl för utredningens förslag: Enligt artikel 29.1 i Solvens II- direktivet ska tillsynen utgå från en proaktiv och riskbaserad metod. Tillsynen ska innefatta en kontinuerlig kontroll av att för- säkringsverksamheten fungerar korrekt och att försäkringsföre- tagen iakttar gällande tillsynsregler. Bestämmelserna i den aktuella artikeln, som inte har någon direkt motsvarighet i de äldre direkti- ven, får i huvudsak anses motsvaras av bestämmelserna i nuvarande 14 kap. 2 § FRL, om att har tillsyn över försäk- ringsföretag (kontinuerlig kontroll). Den nuvarande bestämmelserna i 14 kap. 2 § FRL bör komplet- teras med krav på att tillsynen ska utgå från en proaktiv och risk- baserad metod samt justeras till följd av direktivets krav på styr- dokument och riktlinjer, se t.ex. avsnitt 12.2.5. Innehållet i 14 kap. 2 § tredje stycket, om tillsyn över att ägare och ledning i ett försäkringsföretag uppfyller lämplighetskraven, bör justeras genom strykning av tillsynen över ledningens uppfyl- lande av de aktuella kraven. Strykningen är föranledd av att Finans- inspektionens tillsyn över uppfyllandet av lämplighetskraven för personer i ledningen istället tillgodoses genom kravet på att verk- samheten i ett försäkringsföretag drivs enligt FRL, där ett särskilt krav på lämplighet bl.a. för personer i ett företags ledning föreslås, se avsnitt 12.2.8. Bestämmelserna om tillsynens omfattning bör återspeglas i bestämmelserna om ingripande. De nuvarande bestämmelserna i 16 kap. 1 § FRL bör därför justeras på motsvarande sätt. Utredningen uppfattar kravet på användande av en proaktiv och riskbaserad metod dels som ett krav på att ingripande ska kunna ske i ett tidigt skede för att förhindra att problem uppkommer, dels som ett krav på en mer individualiserad bedömning av de enskilda företagen. Det att utgångspunkten för tillsynen ska tas i en proaktiv och riskbaserad metod medför enligt utredningen att tillsynen kan för- utsättas vara mer inriktad på kontroll av att de enskilda företagen har upprättat och följer kvalitativt godtagbara interna rutiner och beslutsprocesser, än på kontroll av att företagen når upp till mer generella kvantitativa minimikrav. Enligt utredningen medför detta krav på en mer flexibel tillsyn, som bygger på en mer individualise- rad bedömning av företagen. En tillkommande faktor som måste beaktas är att det nya regelverket kan sägas skapa större flexibilitet (frihet) när det gäller hur de olika kraven på företagen ska uppfyllas. Den nya tillsynen ställer därför större krav såväl på företagen som på . Företagen måste kunna motivera och bevisa hur de kvalitativa kraven i regelverket efterlevs, och måste ha möjlighet att göra resurskrävande individuella bedömningar. Enligt artikel 29.1 i direktivet ska tillsynen innefatta kontroll av att försäkringsföretagen iakttar gällande tillsynsregler. Vilka till- synsregler som avses framgår emellertid inte. Utredningens förslag utgår därför från den terminologi som används i den nuvarande bestämmelsen i 14 kap. 2 § FRL. Enligt artikel 29.2 ska tillsynen innefatta en lämplig blandning av s.k. skrivbordsundersökningar och inspektioner på plats. Att en lämplig tillsyn bör bedrivas på detta sätt framstår som självklart. Bestämmelser som möjliggör s.k. platsundersökning finns i nuva- rande 14 kap. 6 § FRL. Kravet på lämplig blandning av åtgärder bör dock enligt utredningen, om det anses nödvändigt, tas in i före- skrifter på lägre nivå. Utredningens bedömning: Någon särskild bestämmelse om proportionalitetsprincipens beaktande vid tillsynen över försäk- ringsföretag är inte nödvändig. Skäl för utredningens bedömning: Som framgått av avsnitt 5.3 föreslår utredningen att det i FRL ska införas en portalbestämmelse om proportionalitetsprincipen. Den föreslagna bestämmelsen inne- fattar bl.a. krav på att tillsyn enligt FRL ska vara förenlig med proportionalitetsprincipen. Någon ytterligare bestäm- melse om proportionalitetsprincipens beaktande vid tillsynen över försäkringsföretag är därför, enligt utredningens mening, inte nöd- vändig för att artikel 29.3 i Solvens II-direktivet ska anses vara genomförd i svensk rätt. 13.2.6Tillsynsmyndigheter och tillsynens omfattning Utredningens bedömning: Bestämmelserna om hemlandstill- syn i Solvens II-direktivet tillgodoses redan av bestämmelser i försäkringsrörelselagen och i lagen om utländska försäkrings- givares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . Skäl för utredningens bedömning: Enligt bestämmelserna i artikel 30.1i Solvens II-direktivet är hemlandet ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen över de försäkringsföretag som har fått till- stånd av myndigheterna i det landet, inbegripet den del av verk- samheten som företagen bedriver genom filial eller med stöd av friheten att tillhandahålla tjänster. Enligt första stycket i artikel 30.2ska denna finansiella tillsyn omfatta kontroll avseende försäk- ringsföretagets hela verksamhet, inbegripet dess solvens och upp- rättandet av försäkringstekniska avsättningar samt dess tillgångar och medräkningsbara kapitalbas, enligt de regler som hemlandet fastställt eller den praxis som tillämpas i hemlandet med iaktta- gande av de bestämmelser som har antagits på gemenskapsnivå. Artikel 30.1 har stora likheter med den reglering som finns i äldre direktiv, som redan har införts i svensk lag. När det gäller de svenska försäkringsföretagen finns principen om hemlandstillsyn numera i 14 kap. 2 § FRL. När det gäller EES-företag så återspeglas principen om hemlandstillsyn i 3 kap. 1 § LUFT. De närmare bestämmelserna i direktivet kring vad den finansiella tillsynen ska omfatta får enligt utredningen anses följa av redan nu gällande bestämmelser i 14 kap. 2 § FRL och 3 kap. 2 § LUFT om att ska utöva tillsyn över att verksamheten drivs enligt bestämmelserna i försäkringsrörelselagen m.m. Någon till- kommande lagstiftningsåtgärd är således inte nödvändig med anled- ning av innehållet i artikel 30.1 och första stycket i artikel 30.2. Bestämmelserna i artikel 30.2 andra stycket om tillsyn över s.k. assistansförsäkring har sin motsvarighet i de äldre direktiven, men har inte införts i svensk lag eftersom svensk lagstiftning inte före- skriver kontroll av de resurser i tekniskt avseende som försäk- ringsföretag (som har auktorisation för försäkringsklass 18) för- fogar över för att kunna utföra den assistans det har åtagit sig att lämna. Utredningen föreslår inte någon förändring av svensk rätt i detta avseende. Något behov av kompletterande reglering förelig- ger således inte enligt utredningens mening. Enligt artikel 30.3 första stycket ska tillsynsmyndigheterna i den medlemsstat där risken är belägen, medlemsstaten för åtagandet eller, när det gäller återförsäkringsföretag, i värdmedlemsstaten informera tillsynsmyndigheterna i detta företags hemmedlemsstat om det finns anledning att anta att verksamheten i ett försäkrings- företag kan påverka dess finansiella sundhet. Bestämmelsen har sin motsvarighet i de äldre direktiven, och är enligt utredningens mening redan genomförd i svensk rätt genom de nuvarande bestäm- melserna i 14 kap. 3 § FRL och 5 § förordning (2009:93) med instruk- tion för . Något behov av kompletterande regle- ring föreligger inte enligt utredningens mening. Enligt andra stycket i artikel 30.3 ska tillsynsmyndigheterna i hemlandet avgöra om företaget följer de stabilitetsprinciper som har fastställs genom direktivet. Bestämmelsen, som närmast får anses vara av upplysningskaraktär med anledning av den ansvars- fördelning som följer av bestämmelsen i artikel 30.1, saknar direkt motsvarighet i äldre direktiv. Att det är tillsynsmyndigheten i hem- medlemsstaten som har att avgöra om ett företag följer de stabili- tetsprinciper som har fastställts genom direktivet följer redan av principen om hemlandstillsyn i 3 kap. 1 § LUFT. Någon lagstift- ningsåtgärd är därför inte nödvändig för bestämmelsens genom- förande i svensk rätt. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i tivet om att tillsynsmyndigheterna ska utföra sina uppgifter på ett överblickbart sätt med tydlig ansvarsfördelning och veder- börlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information samt ha transparenta rutiner för tillsättande och avskedande av leda- möter i tillsynsmyndigheternas styrelser och verkställande organ tillgodoses redan av bestämmelser i försäkringsrörelselagen, för- ordning med instruktion för och offentlig- hets- och sekretesslagen. Utredningens förslag: Bestämmelserna i om tillsynsmyndigheters offentliggörande av information bör tas in i föreskrifter på lägre nivå. Skäl för utredningens bedömning och förslag: Krav på hur ska utföra sina uppgifter Enligt artikel 31.1 i Solvens II-direktivet ska tillsynsmyndigheterna utföra sina uppgifter på ett överblickbart sätt med tydlig ansvars- fördelning och vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information. Enligt utredningens mening följer krav på överblickbarhet och ansvarsfördelning i betydelsen tydlighet och förutsägbarhet redan genom den mer övergripande regleringen av tillsynens utövande i nuvarande 14 kap. FRL och av kravet på att se till att de regelverk och rutiner som myndigheten disponerar över är kostnadseffektiva och enkla för medborgare och företag att för- stå och följa i 2 § tredje stycket förordning (2009:93) med instruk- tion för . När det sedan gäller kravet i artikel 31.1 på vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information uppfylls detta enligt utredningen genom bestämmelserna om tyst- nadsplikt i det allmännas verksamhet och om myndigheters övriga hantering av allmänna handlingar i offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). Enligt utredningens mening är någon ytterligare lagstiftningsåtgärd således inte nödvändig för att bestämmelserna i artikel 31.1 ska anses vara genomförda i svensk rätt. Särskilda krav på öppenhet (transparens) Enligt artikel 31.2 ska medlemsstaterna se till att följande informa- tion offentliggörs: a)Texter till lagar och andra författningar samt allmänna vägled- ningar på försäkringsrättens område. b)De allmänna kriterier och metoder, inklusive de verktyg som utvecklats i enlighet med artikel 34.4, som tillämpas vid den samlade tillsynsbedömningen enligt artikel 36. c)Aggregerade statistiska uppgifter om centrala aspekter av till- lämpningen av stabilitetsregelverket. d)Hur de valmöjligheter som ges genom direktivet utnyttjas. e)Tillsynens syften och dess huvudsakliga funktioner och verk- samhetsformer. Enligt utredningens mening är översättningen av engelskans pru- dential framework med termen stabilitetsregelverket missvisande, se punkt c) ovan. De som åsyftas får istället uppfattas vara det som i allmänhet avses med termen tillsynsregelverket. Av artikel 31.2 följer vidare att de uppgifter som offentliggörs ska vara tillräckliga som underlag för en jämförelse mellan de metoder som används av tillsynsmyndigheterna i olika medlems- stater och att offentliggörandet ska ha ett gemensamt format och uppdateras regelbundet. Denna information ska finnas tillgänglig i varje medlemsstat på en och samma webbplats. Av artikel 31.4 framgår att ska anta genom- förandeåtgärder i fråga om kraven under artikel 31.2. Bestämmelserna i artikel 31.2 har ingen direkt motsvarighet i de äldre direktiven, och är av sådan art att de bör genomföras i svensk rätt genom föreskrifter på lägre nivå. Punkternas inbördes ordning bör dock övervägas av tillgänglighetsskäl. Det bör emellertid upp- märksammas att kommissionen enligt artikel 31.4 har lämnats en relativt långtgående rätt att anta genomförandeåtgärder. Enligt artikel 31.3 i direktivet ska medlemsstaterna föreskriva transparenta rutiner för tillsättande och avskedande av ledamöter i tillsynsmyndigheternas styrelser och verkställande organ. Finans- inspektionens styrelse och generaldirektör utses av regeringen. Bestämmelsen har ingen direkt motsvarighet i äldre direktiv, men nuvarande regler bedöms vara tillräckliga för att artikel 31.3 ska anses vara genomförd i svensk rätt. Utredningen föreslår mot denna bakgrund inga ändringar i gällande regelverk med anledning av innehållet i artikel 31.3. 13.2.8Förbud mot att vägra att godkänna återförsäkrings- och retrocessionsavtal Utredningens bedömning: Bestämmelserna om förbud mot att vägra godkänna återförsäkrings- och retrocessionsavtal i Solvens II-direktivet tillgodoses redan av bestämmelser i försäkrings- rörelselagen. Skäl för utredningens bedömning: Enligt bestämmelserna i artikel 32.1 i Solvens II-direktivet får ett försäkringsföretags hemland inte vägra att godkänna ett s.k. återförsäkringsavtal som ingåtts med ett återförsäkringsföretag eller ett försäkringsföretag som är auktorise- rat i ett annat land inom EES av skäl som direkt sammanhänger med sundheten i det återförsäkrings- eller försäkringsföretagets finanser. Bestämmelsen har sin motsvarighet i de äldre direktiven, och är redan införd i svensk rätt genom bestämmelserna i nuva- rande 6 kap. 1 § FRL. Enligt bestämmelsen i artikel 32.2 får återförsäkringsföretagets hemland inte motsätta sig ett s.k. retrocessionsavtal som företaget ingått med ett återförsäkrings- eller försäkringsföretag som är auktoriserat i ett annat land inom EES av skäl som direkt samman- hänger med sundheten i det återförsäkrings- eller försäkringsföre- tagets finanser. Även denna bestämmelse har sin motsvarighet i de äldre direktiven, och är införd i svensk rätt genom bestämmelserna i nuvarande 6 kap. 1 § FRL. 13.2.9Tillsyn över filialer i en annan medlemsstat Utredningens bedömning: Solvens II-direktivets bestämmelser om tillsyn över filialer i en annan medlemsstat i tillgodoses redan av bestämmelser i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . Skäl för utredningens bedömning: Bestämmelserna i artikel 33 i Solvens II-direktivet om möjligheten för tillsynsmyndigheten i hemlandet att på visst sätt bedriva tillsyn på plats över en filial i en annan medlemsstat har sin motsvarighet i de äldre direktiven, och är införda i svensk rätt genom bestämmelserna i 3 kap. 1–5 §§ LUFT. Någon ytterligare lagstiftningsåtgärd är således inte nöd- vändig för bestämmelsens genomförande i svensk rätt. Utredningens förslag: får besluta att ett försäkringsföretag ska bedöma hur möjliga händelser eller för- ändringar av de ekonomiska förhållandena skulle kunna påverka företagets finansiella ställning negativt. Skyldigheten att göra bedömningar enligt första stycket gäller även för styrelsen eller den verkställande direktören eller mot- svarande organ i ett företag som har åtagit sig att utföra verk- samhet åt ett försäkringsföretag. Utredningens bedömning: I övrigt tillgodoses Solvens II- direktivets bestämmelser om tillsynsmyndigheternas befogenhet att vidta förebyggande eller korrigerande åtgärder, lämpliga åtgärder av administrativ eller finansiell natur, kräva in uppgif- ter, genomföra platsundersökningar eller genomdriva dessa åtgärder på rättslig väg avseende försäkringsföretag och verk- samheter i dessa som omfattas av uppdragsavtal redan av bestäm- melser i försäkringsrörelselagen. Bestämmelserna i om krav på tillsynsmyndigheters möjlighet till utarbetande av kvantitativa redskap bör tas in i föreskrifter på lägre nivå. Skäl för utredningens bedömning och förslag: Enligt bestämmel- serna i artikel 34.1 i Solvens II-direktivet ska medlemsstaterna se till att tillsynsmyndigheterna har befogenheter att vidta förebyg- gande och korrigerande åtgärder för att säkerställa att försäkrings- företag följer lagar och andra författningar i varje medlemsstat. Tillsynsmyndigheterna ska enligt artikel 34.2 ha befogenhet att vidta alla åtgärder som krävs – när så är lämpligt, även av administ- rativ eller finansiell natur – som rör försäkringsföretag och med- lemmar av deras förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan. Med- lemsstaterna ska vidare enligt artikel 34.3 säkerställa att tillsyns- myndigheterna har befogenhet att kräva in alla uppgifter som är nödvändiga för att utöva tillsyn enligt artikel 35, som avser de upp- gifter som ska lämnas in till tillsynsmyndigheten. Enligt artikel 34.5 ska tillsynsmyndigheten dessutom ha befogenhet att göra under- sökningar på plats i försäkringsföretagets lokaler. Enligt artikel 34.7 ska de ovan angivna befogenheterna avslutningsvis även gälla verksamhet i ett företag som omfattas av s.k. uppdragsavtal, se avsnitt 12.4.7. Bestämmelserna om vilka befogenheter som ska ha inom ramen för tillsynen har stora likheter med bestämmel- serna i de äldre direktiven, och är med ett fåtal undantag redan införda i svensk rätt genom bestämmelserna i nuvarande 14 och 16 kap. FRL, jfr prop. 1994/95:184 s. 222 ff. Det övriga innehållet i artikel 34 i direktivet har medfört följande överväganden. Bestämmelserna i artikel 34.4 innebär att medlemsstaterna ska säkerställa att tillsynsmyndigheterna har befogenhet att utarbeta kvantitativa redskap för att analysera försäkringsföretags förmåga att hantera möjliga händelser eller framtida förändringar av de eko- nomiska förhållanden som skulle kunna påverka deras samlade finansiella ställning negativt samt att tillsynsmyndigheterna även ska ha befogenhet att kräva att företagen genomför sådana bedöm- ningar. Kravet på möjlighet till utarbetande av kvantitativa redskap bör regleras i föreskrifter på lägre nivå. Kravet på befogenhet att kräva att företagen genomför sådana bedöm- ningar är emellertid av sådan art att det bör genomföras i lag. I utformningen av den föreslagna bestämmelsen har även kravet i artikel 34.7, på att de nu aktuella befogenheterna även ska gälla verksamhet i företagen som omfattas av uppdragsavtal, beaktats. Artikel 34.6 innehåller krav på att tillsynsmyndigheterna ska utöva sina befogenheter inom rimlig tid och på ett proportionerligt sätt. Som framgått av avsnitt 5.3 föreslår utredningen att det i FRL ska införas en portalbestämmelse om proportionalitetsprincipen. Den föreslagna bestämmelsen innefattar bl.a. krav på att Finans- inspektionens tillsyn enligt FRL ska vara förenlig med proportio- nalitetsprincipen. Någon ytterligare bestämmelse om proportiona- litetsprincipens beaktande vid utövning av befogenheter är, enligt utredningens mening, inte nödvändig för att kravet på proportio- nalitet enligt artikel 34.6 ska anses vara genomfört i svensk rätt. Även när det gäller kravet på utövande av befogenheter inom rimlig tid saknas enligt utredningen behov av tillkommande lagstiftnings- åtgärder. Kravet på att ska utöva sina befogen- heter inom rimlig tid tillgodoses enligt utredningens mening redan av den allmänna regleringen om ingripande i nuvarande 16 kap. 1– 3 §§ FRL. Av artikel 34.8 följer avslutningsvis att de åtgärder som anges i punkterna 1–5 och 7 vid behov och när så är lämpligt ska kunna genomdrivas rättsligt. Bestämmelser med sådan innebörd är enligt utredningen införda i svensk rätt genom regleringen av uppgifter och ingripande i nuvarande 14 och 16 kap. FRL. Utredningens förslag: Bestämmelserna i om granskningsprocess bör tas in i före- skrifter på lägre nivå. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i tivet om nödvändiga befogenheter för att kräva att försäkringsföretag åtgärdar svagheter eller brister som påvisats i den samlade tillsynsbedömningen tillgodoses redan av bestämmelser i försäkringsrörelselagen. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelserna i artikel 36.1 första stycket i Solvens II-direktivet framgår att tillsynsmyndig- heterna ska granska och utvärdera de strategier, processer och rap- porteringsrutiner som försäkringsföretagen har inrättat för att följa de lagar och andra författningar som antas enligt Solvens II-direk- tivet. Av artikel 36.1 andra stycket och artikel 36.2 framgår att gransk- ningen och utvärderingen ska omfatta bedömningar av de kvalita- tiva kraven, risker, och företagens förutsättningar att kunna bedöma dessa risker och att tillsynsmyndigheterna särskilt ska granska och utvärdera efterlevnaden av bestämmelserna om a)företagsstyrningssystem, inklusive egen risk- och solvensbedöm- ning, b)försäkringstekniska avsättningar, c)kapitalkrav, d)placeringsregler, e)kapitalbasens kvalitet och kvantitet, och f)fullständiga och partiella interna modeller. Enligt artikel 36.3 ska tillsynsmyndigheterna ha inrättat lämpliga kontrollredskap för att kunna påvisa försämringar av den finansiella ställningen för försäkringsföretag och följa upp insatserna för att åtgärda sådana försämringar. Av artikel 36.4 framgår att tillsynsmyndigheterna ska bedöma om försäkringsföretagen har utvecklat tillfredsställande metoder och arbetsrutiner för att påvisa möjliga händelser eller framtida för- ändringar av de ekonomiska förhållandena som skulle kunna påverka den samlade ekonomiska ställningen negativt i de företag som berörs samt bedöma företagens förmåga att stå emot sådana möj- liga händelser eller framtida förändringar av de ekonomiska för- hållandena. Enligt artikel 36.5 ska tillsynsmyndigheterna ha nödvändiga befogenheter för att kräva att försäkringsföretag åtgärdar svagheter eller brister som påvisats i den samlade tillsynsbedömningen. Bestämmelser med denna innebörd finns i nuvarande 14 och 16 kap. FRL. Något behov av tillkommande befogenheter bedöms inte föreligga för att artikel 36.5 ska anses vara genomförd i svensk rätt. Enligt artikel 36.6 ska avslutningsvis de granskningar, utvärde- ringar och bedömningar som avses i artikel 36.1, 36.2 och 36.4 genomföras regelbundet. Tillsynsmyndigheterna ska vidare fast- ställa en minsta frekvens och omfattning för dessa granskningar, utvärderingar och bedömningar med beaktande av arten, omfatt- ningen och komplexiteten av det berörda försäkringsföretagets verksamhet. Bestämmelserna i nu nämnda artiklar har ingen direkt motsva- righet i de äldre direktiven, men är, med undantag av vad som följer av artikel 36.5, av sådan art att de enligt utredningen bör tas in i föreskrifter på lägre nivå.