sou · GYB322 · 2011-01-01 00:00:00 — Den skall utöva sin verksamhet i enlighet med bifogande domstolsstadga, som bygger på den fasta mellanfolkliga domstolens stadga och utgör en integrerande del av stadga. 1.Alla medlemmar av äro ipso facto anslutna till den internationella domstolens stadga. 2.Stat, som ej är medlem av , må ansluta sig till den internationella domstolens stadga på villkor, som fastställas ivarje särskilt fall av generalförsamlingen efter tillstyrkan av säkerhetsrådet. 1.Varje medlem av förpliktar sig att ställa sig den internationella domstolens beslut till efterrättelse i alla mål i vilka verderbörande medlem är part. 2.Därest någon part i ett mål underlåter att fullgöra de förpliktelser, som åligga parten jämlikt ett av domstolen fällt utslag, må andra parten hänvända sig till säkerhetsrådet, som äger, om det finner nödvändigt, framlägga förslag eller fatta beslut om vidtagande av åtgärder för utslagets verkställande. Ingen bestämmelse i denna stadga skall utgöra hinder för medlemmar att på grundval av redan gällande eller träffade avtal till annan domstol hänskjuta sina tvister. 1.Generalförsamlingen eller säkerhetsrådet äger av den begära rådgivande yttrande i varje rättsfråga. 2.Förenta Nationernas övriga organ och fackorganen äga, när helst de av generalförsamlingen därtill bemyndigats, jämväl rätt att begära rådgivande yttranden av domstolen i rättsfrågor, som kunna uppkomma inom ramen för deras verksamhet. Varje fördrag eller internationell överenskommelse, som ingås av medlem av efter denna stadgas ikraftträdande, skall registreras hos sekretariatet och av detta offentliggöras. Part i dylikt fördrag eller dylik internationell överenskommelse, som ej registrerats i enlighet med bestämmelsema i moment 1 av denna artikel, äger ej åberopa detta fördrag eller denna överkommelse inför något av organ. I händelse av konflikt mellan medlemmarnas förpliktelser enligt denna stadga och deras förpliktelser enligt någon annan internationell överenskommelse skola förpliktelserna enligt stadgan gälla. Organisationen skall inom varje medlems territorium åtnjuta sådan rättskapacitet som må vara erforderlig för fullgörande av dess uppgifter och fullföljande av dess ändamål. 1.Organisationen skall inom varje medlems territorium åtnjuta de privilegier och immuniteter som äro nödvändiga för fullföljande av dess ändamål. 2.Medlemmarnas ombud och organisationens tjänstemän skola likaledes åtnjuta de privilegier och immuniteter som äro nödvändiga för att de i fullt oberoende må kunna fullgöra sina i samband med organisationen stående uppgifter. 3.Generalförsamlingen äger framlägga förslag i och för fastställande av närmare bestämmelser rörande tillämpningen av momenten 1 och 2 i denna artikel eller underställa medlemmarna av förslag till avtal därom. Kapitel XVII Övergångsbestämmelser rörande säkerheten I avvaktan på ikraftträdandet av sådana i artikel 43 avsedda särskilda avtal, som enligt säkerhetsrådets uppfattning sätta rådet i stånd att börja utöva sina uppgifter enligt artikel 42, skola undertecknarna av fyrmaktsdeklarationen i av samt i enlighet med bestämmelserna i deklarationens punkt 5 rådgöra med varandra och, när omständigheterna så påkalla, med andra medlemmar av i och för sådant samfällt inskridande på organisationens vägnar, som må krävas för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Ingen bestämmelse i denna stadga medför ogiltighet av eller utesluter ingripande avseende stat, vilken under det varit fiende till någon av denna stadgas signatärmakter, och vidtaget eller godkänt som följd av detta krig av de regeringar som bära ansvaret för dylika åtgärder. Ändringar i denna stadga träda i kraft för alla medlemmar av , när de antagits med två tredjedelars majoritet av generalförsamlingens medlemmar och i den ordning, som de olika staternas författningar föreskriva, ratificerats av två tredjedelar av medlemmar, bland dem alla ständiga medlemmar av säkerhetsrådet. 1.En allmän konferens av medlemmar med ändamål att taga denna stadga under omprövning må hållas å tid och plats, som fastställas genom beslut med två tredjedelars majoritet av generalförsamlingens medlemmar och beslut av nio medlemmar av säkerhetsrådet, oavsett vilka. Varje medlem av skall på konferensen hava en röst. 2.Varje förändring av denna stadga, som föreslagits av konferensen med två tredjedelars majoritet, skall träda i kraft, när den i den ordning, som de olika staternas författningar föreskriva, ratificerats av två tredjedelar av medlemmar, bland dem alla ständiga medlemmar av säkerhetsrådet. 3.Därest en sådan konferens ej hållits före generalförsamlingens tionde årliga möte efter denna stadgas ikraftträdande, skall förslag att sammankalla en sådan konferens upptagas på dagordningen för detta möte; konferensen skall hållas, om beslut därom fattas med bifall av flertalet av generalförsamlingens medlemmar samt av sju medlemmar av säkerhetsrådet, oavsett vilka. SOU 2010:22 1945. Kapitel XIX Ratifikation och undertecknande 1.Denna stadga skall ratificeras av signatärmakterna i den ordning, som de olika staternas författningar föreskriva. 2.Ratifikationsinstrumenten skola deponeras hos Förenta Staters regering, vilken om varje deposition skall notificera samtliga signatärmakter ävensom organisationens generalsekreterare, sedan denne utsetts. 3.Stadgan skall träda i kraft, när Republiken , . De Socialistiska Rådsrepublikernas Union, Det Förenade och samt Förenta Stater ävensom flertalet av övriga signatärmakter deponerat sina ratifikationsinstrument. Ett protokoll över de deponerade ratifikationsinstrumenten skall därefter upprättas av Förenta Staters regering, som skall tillställa alla signatärmakter avskrifter av detsamma. 4.Signatärmakt, som ratificerar denna stadga efter dess ikraftträdande, blir ursprunglig medlem av Förenta Nationema den dag, åvilken dess ratifikationsinstrument deponeras. Denna stadga, vars kinesiska, franska, ryska, engelska och spanska texter äga lika vitsord, skall förbliva deponerad i Förenta Staters regerings arkiv. Behörigen bestyrkta avskrifter av stadgan skola av denna regering tillställas övriga signatärmakters regeringar. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV hava ombuden för de förenade nationernas regeringar undertecknat denna stadga. SOM SKEDDE i . Överenskommelse mellan Det förenade och , förenta staters regering, Den franska republikens provisoriska regering och De socialistiska unions regering beträffande åtal mot och bestraffning av de europeiska axelmakternas förnämsta krigsförbrytare (Överenskommelse om Nürnbergtribunalen) Mellan och hölls en konferens i där segrarmakter , , och formellt beslutade att inrätta en internationell militärdomstol för lagföring av grova krigsförbrytare från axelmakterna; domstolen brukar benämnas Nürnbergtribunalen efter den stad i där den fick sitt säte. Konferensen hade föregåtts av ett viktigt förberedelsearbete; hade de allierade meddelat att en för krigsförbrytelser skulle inrättas. En sådan kommission etablerades också hösten . Vidare hade , och efter ett möte i utfärdat en samfälld deklaration där de slog fast att tyska krigsförbrytare skulle dömas och bestraffas i de länder där brotten blivit begångna samt att i de fall det var svårt att fastställa en speciell geografisk plats för brottet skulle bestraffningen ske genom ett gemensamt beslut av de allierade regeringarna. Den s.k. Moskvadeklaration utvecklades och formaliserades vid till det s.k. Londonprotokollet. Enligt Nürnbergtribunalens stadga, som ingår som ett integrerat annex till Londonprotokollet, omfattade domstolens jurisdiktion såväl brott mot freden (politiska brott i strid mot folkrättens aggressionsförbud), krigsförbrytelser (brott mot krigets humanitära lagar) och brott mot mänskligheten (folkmord och liknande förföljelse av viss folkgrupp). kom att pågå 1945–1949. Nürnbergprocessen var den inledande och mest kända av rättegångarna. I denna åtalades 24 av Nazitysklands främsta politiska och militära ledare. Processen varade mellan och och ledde till att tolv personer dömdes till döden (bl.a Jodl, Bormann, , och ). , och dömdes till livstids fängelse. Fyra personer fick tidsbegränsade fängelsestraff (Speer och , och Dönitz ). Övriga tre personer frikändes och två åtal lades ned (p.g.a. hälsoskäl respektive självmord). Enär de förenade nationerna upprepade gånger uttalat sin avsikt att ställa krigsförbrytarna inför rätta; och enär i Moskvadeklarationen av beträffande tyska grymheter i det ockuperade tillkännagivits, att de tyska officerare och meniga samt medlemmar av det , som ha varit ansvariga för eller av fri vilja deltagit i skändligheter och brott, skola återsändas till de länder, i vilka deras avskyvärda handlingar begåtts, på det att de må dömas och bestraffas enligt lagarna i dessa befriade länder och enligt lagar stiftade av de fria regeringar, som skola tillsättas inom dessa länder; och enär denna deklaration förklarades icke avse de stora förbrytare, vilkas brott icke äro direkt lokaliserade till något särskilt geografiskt område och vilka skola bestraffas i enlighet med av de allierade regeringarna gemensamt fattat beslut; ha nu därför Det förenade och , förenta staters regering, Den franska republikens provisoriska regering och De socialistiska unions regering (härnedan kallade »signatärmakterna») i alla de förenade nationernas intresse och genom sina vederbörligen befullmäktigade ombud träffat denna överenskommelse: Efter samråd med för skall en internationell militärdomstol upprättas för rannsakning av krigsförbrytare, vilkas brott icke äro lokaliserade till något särskilt geografiskt område, vare sig de åtalas individuellt eller i sin egenskap av medlemmar av organisationer eller grupper eller i båda hänseendena. Den internationella militärdomstolens sammansättning, behörighet och uppgifter fastställas i den stadga, som bifogas denna överenskommelse, vilken stadga utgör en integrerande del av denna överenskommelse. Var och en av signatärmakterna skall vidtaga erforderliga åtgärder för att i och för utredning av anklagelserna och för rannsakning ställa till förfogande de förnämsta krigsförbrytare, som hållas i förvar av dem och som skola rannsakas av den . Signatärmakterna skola jämväl göra sitt bästa för att för utredning av anklagelserna och rannsakning inför den ställa till förfogande sådana stora krigsförbrytare, som icke befinna sig inom någon signatärmakts territorium. Intet i denna överenskommelse skall innebära någon inskränkning i de av Moskvadeklarationen beslutade åtgärderna angående återsändande av krigsförbrytare till de länder, där de begått sina brott. av de förenade nationernas regeringar har rätt att ansluta sig till denna överenskommelse genom meddelande på diplomatisk väg till Det förenade , som skall underrätta de andra signatärmakterna och anslutna regeringar om varje sådan anslutning. Intet i denna överenskommelse skall innebära någon inskränkning i den behörighet eller befogenhet, som tillkommer någon nationell domstol eller ockupationsdomstol, vilken upprättats eller kommer att upprättas inom något allierat territorium eller i för rannsakning av krigsförbrytare. Denna överenskommelse träder i kraft för dess undertecknande och förblir i kraft av och skall även därefter bestå, med förbehåll för varje signatärmakts rätt att på diplomatisk väg uppsäga densamma med en månads varsel. Ett sådant frånträdande skall icke ha någon inverkan på åtgärder, som redan vidtagits eller utslag som redan fällts i enlighet med denna överenskommelse. Till bekräftelse härpå hava Undertecknade underskrivit denna överenskommelse. Utfärdad i fyra exemplar i innevarande dag, , vart och ett på engelska, franska och ryska, och äger varje text lika vitsord. För Det förenade och : För förenta staters regering: För Den franska republikens provisoriska regering: För De socialistiska unions regering: A N. TRAININ. Stadga för den (Nürnbergtribunalens stadga) I.Den internationella militärdomstolens sammansättning. Jämlikt den överenskommelse, som undertecknats av Det förenade och , förenta staters regering, Den franska republikens provisoriska regering och De socialistiska unions regering skall en internationell militärdomstol (härefter kallad »Domstolen») upprättas för rättvis och snabb rannsakning och bestraffning av de europeiska axelmakternas förnämsta krigsförbrytare. Domstolen skall bestå av fyra ledamöter, envar med en suppleant. Var och en av signatärmakterna skall utse en ledamot och en suppleant. Suppleanterna skola, i den mån de kunna, vara närvarande vid Domstolens alla sessioner. Därest någon av Domstolens ledamöter insjuknar eller av annat skäl blir ur stånd att fylla sina uppgifter, skall hans suppleant intaga hans plats. Varken mot Domstolen, dess ledamöter eller deras suppleanter kan jäv anföras av åklagarna eller av svarandena eller deras rättegångsbiträden. Varje signatärmakt har rätt att, på grund av hälsoskäl eller av annan giltig anledning, utbyta sin medlem av Domstolen eller hans suppleant, dock att sådant utbyte icke under pågående rannsakning får ske annat än av suppleanten. a)För beslutsmässighet erfordras närvaro av alla fyra domstolsledamöterna eller, om någon medlem är frånvarande, av dennes suppleant. b)Ledamöterna av Domstolen skola, innan någon rannsakning börjar, genom inbördes överenskommelse utse en ordförande bland sig själva, och ordföranden skall inneha sin post under hela rannsakningen, där ej annorlunda beslutas av minst tre av medlemmarne. Beträffande ordförandeskapet för på varandra följande rannsakningar skall omflyttningsprincipen gälla. Om emellertid någon av Domstolens sessioner äger rum inom någon signatärmakts territorium, skall denna signatärmakts representant i Domstolen vara ordförande. c)Med undantag för vad ovan sagts, skall Domstolens beslut fattas med enkel majoritet, och för den händelse att rösterna äro lika fördelade, skall ordförandens röst vara utslagsgivande; dock att för fällande utslag och domar fordras, att minst tre av domstolsledamöterna äro ense därom. I händelse av behov och beroende av antalet mål, som skola handläggas, må andra domstolar upprättas; varje sådan domstols organisation, uppgifter och förfarande skola vara identiska och stå i överensstämmelse med denna stadga. II.Behörighet och allmänna principer. Den för rannsakning och bestraffning av de europeiska axelmakternas förnämsta krigsförbrytare genom den i artikel 1 nämnda överenskommelsen upprättade Domstolen, skall ha befogenhet att rannsaka och bestraffa personer, som i de europeiska axelmakternas intresse ha, antingen såsom individer eller såsom medlemmar av organisationer, begått något av följande brott. Följande handlingar, eller någon av dem, äro brott, som falla inom Domstolens behörighet och för vilka individuellt ansvar skall utkrävas: a)Brott mot freden: nämligen planering, förberedelse, igångsättande eller förande av ett anfallskrig eller av ett krig i strid med internationella fördrag, överenskommelser eller försäkringar, eller deltagande i en gemensam plan eller sammansvärjning för åstadkommande av något av det ovan nämnda; b)Krigsförbrytelser: nämligen överträdelser av krigets lagar eller sedvänjor. Sådana överträdelser skola innefatta men inte begränsas till mord, misshandel, deportation till slavarbete eller för något annat ändamål av civilbefolkning tillhörande eller bosatt inom ockuperat område, mord eller misshandel av krigsfångar eller personer, som färdas på haven, dödande av gisslan, plundring av allmän eller privat egendom, godtycklig förstörelse av städer eller byar eller ödeläggelse, som icke dikterats av militär nödvändighet; c)Brott mot humaniteten: nämligen mord, utrotande, förslavande, deportation och andra omänskliga handlingar, begångna mot någon civilbefolkning före eller under kriget; eller förföljelser av politiska, rasliga eller religiösa skäl vid utförandet av eller i samband med något brott, som faller inom Domstolens behörighet, vare sig gärningarna stå i strid med lagarna inom det land, där de begåtts, eller icke. Ledare, organisatörer, anstiftare och medbrottslingar, vilka deltagit i utarbetandet eller utförandet av en gemensam plan eller sammansvärjning för något av ovan nämnda brott, äro ansvariga för alla handlingar, som utförts av någon person vid genomförandet av en sådan plan. Svarandes officiella ställning vare sig som statsöverhuvud eller ansvarig ämbetsman i regeringsdepartement skall icke utgöra skäl för att fria honom från ansvar eller för att mildra straffet. Det förhållandet, att en svarande handlat på order av sin regering eller av en överordnad, skall icke fritaga honom från ansvar, men det må tagas i betraktande som skäl till straffets nedsättande, om Domstolen finner, att rättvisan så kräver. Vid rannsakningen med någon enskild medlem av någon grupp eller organisation må Domstolen förklara (i samband med någon handling, till vilken han må förklaras skyldig) den grupp eller organisation, som han tillhört, som en brottslig organisation. Efter mottagandet av stämningen skall Domstolen tillkännagiva, på sätt den finner lämpligt, att åklagaren avser att hos Domstolen framställa yrkande om en sådan förklaring, och varje medlem av organisationen skall ha rätt att hos Domstolen anhålla om att bliva hörd av Domstolen beträffande organisationens brottsliga karaktär. Domstolen skall ha befogenhet att bifalla eller avslå sådan anhållan. Om anhållan bifalles, äger Domstolen bestämma på vad sätt vederbörande skola företrädas och höras. I fall, då en grupp eller organisation förklaras brottslig av Domstolen, skall varje signatärmakts behöriga nationella myndighet ha rätt att ställa enskilda personer under åtal för medlemskap däri inför nationella, militära eller ockupationsdomstolar. I varje sådant fall anses gruppens eller organisationens brottslighet bevisad och får icke ifrågasättas. Varje person, som blivit dömd av Domstolen, må anklagas inför en i artikel 10 av denna stadga avsedd nationell, militär eller ockupationsdomstol, för annat brott än medlemskap i en brottslig grupp eller organisation, och sådan domstol må efter fällande dom utmäta straff oberoende av och utöver det straff, som ådömts av Domstolen för deltagande i sådan grupps eller organisations brottsliga verksamhet. Domstolen skall ha rätt att upptaga talan mot person anklagad för brott, som avses i artikel 6 av denna stadga, i hans frånvaro, om han icke har påträffats eller Domstolen av något skäl finner det nödvändigt att i rättvisans intresse rannsaka honom i hans frånvaro. Domstolen skall fastställa regler för förfarandet inför Domstolen. Dessa regler må icke strida mot bestämmelserna i denna stadga. av undersökningar och åtal mot de förnämsta krigsförbrytarna. Varje signatärmakt skall utse en högste åklagare för utförande av undersökningar och åtal mot de förnämsta krigsförbrytarna. De högsta åklagarna skola utgöra en syften: a)att överenskomma om en plan för envar högste åklagares och hans stabs arbete; b)att slutgiltigt utpeka de förnämsta krigsförbrytarna, som skola rannsakas av Domstolen; c)att godkänna stämningen och de dokument, som skola framläggas tillsammans med denna; d)att ingiva stämningen med åtföljande dokument till Domstolen; e)att utarbeta och till Domstolen för dess godkännande ingiva förslag till sådana procedurregler, som avses i artikel 13 av denna stadga. Domstolen skall ha befogenhet att med eller utan ändringar godkänna eller förkasta på detta sätt föreslagna regler. Nämndens beslut i alla ovan nämnda angelägenheter fattas med enkel majoritet; ordförande skall utses på lämpligt sätt och i överensstämmelse med omflyttningsprincipen. Om röstetalen skulle bli lika fördelade beträffande förslag att åtala någon inför Domstolen eller beträffande angivandet av de brott, för vilka han skall anklagas, skall det förslag anses vara antaget, som framställts av den part, som föreslagit, att vederbörande skulle rannsakas eller att de ifrågavarande anklagelserna skulle framföras mot honom. De högsta åklagarna skola var för sig och i samarbete med varandra fullgöra även följande plikter: a)undersöka, samla och framlägga all nödvändig bevisning före eller under rannsakningen; b)utarbeta stämningen i och för godkännande av nämnden i överensstämmelse med artikel 14 mom. c); c)anställa förberedande förhör med alla nödvändiga vittnen och med svarandena; d)tjänstgöra som åklagare vid rannsakningen; e)utse ombud att utföra sådana uppgifter, som må tilldelas dem; f)vidtaga övriga åtgärder, som må synas dem nödvändiga för rannsakningens förberedande och utförande. Det är underförstått, att vittne eller svarande, som hålles i häkte av någon signatärmakt, icke skall fråntagas denna signatärmakt utan dess samtycke. Rättvis rannsakning av svarandena. I syfte att trygga en rättvis rannsakning av svarandena skall följande ordning följas: a)Stämningen skall fullständigt och i detalj angiva anklagelserna mot svarandena. En avskrift av stämningen med alla till densamma hörande dokument skall, i översättning till ett språk som han förstår, överlämnas till svaranden i skälig tid före rannsakningen. b)Under varje förberedande förhör eller rannsakning skall vederbörande svarande ha rätt att avgiva vilken förklaring han önskar beträffande de anklagelser, som framställas mot honom. c)Förberedande förhör med svarande och rannsakningen med honom skall hållas på eller översättas till ett språk, som svaranden förstår. d)Svarande skall ha rätt att föra sin egen talan inför Domstolen eller att biträdas av advokat. e)Svarande skall ha rätt att själv eller genom sin advokat under rannsakningen framlägga bevisning till stöd för sitt försvar och att korsförhöra varje vittne, som inkallas av åklagaren. V.Domstolens befogenheter och rättegångsordningen. Domstolen skall ha befogenhet: a)att inkalla vittnen till rannsakningen och att kräva deras närvaro och vittnesmål och att ställa frågor till dem; b)att utfråga svarandena; c)att kräva framläggande av dokument och annat bevismaterial; d)att förestava eden för vittnena; e)att utse tjänstemän att utföra varje av Domstolen bestämd uppgift, inbegripet befogenhet att efter uppdrag upptaga vittnesmål. a)strängt begränsa rannsakningen till en skyndsam handläggning av de frågor, som uppkomma genom anklagelserna; b)vidtaga stränga åtgärder för att förhindra allt som kan orsaka orimligt dröjsmål och utesluta icke relevanta frågor och uttalanden av vad slag de vara må; c)eftertryckligt inskrida mot all gensträvighet genom att utdöma lämpligt straff, innefattande detta jämväl rätt att utesluta någon svarande eller hans advokat från någon eller alla följande handläggningar men utan att detta inverkar på bestämmandet av anklagelserna. Domstolen skall icke vara bunden av tekniska regler för vittnesmål. Den skall antaga och i största möjliga omfattning tillämpa ett skyndsamt och icke tekniskt förfarande och skall tillåta varje vittnesmål, som den anser ha bevisvärde. Domstolen må fordra att få upplysning om arten av varje vittnesmål, innan detta framlägges, så att den må kunna avgöra dess relevans. Domstolen skall icke kräva bevis för allmänt kända fakta utan skall taga juridisk hänsyn därtill. Den skall också taga juridisk hänsyn till officiella statliga dokument och rapporter från de förenade nationerna, inbegripet handlingar och dokument från de kommittéer, som tillsatts i de olika allierade länderna för undersökning av krigsförbrytelser, och protokoll och utslag från militära eller andra domstolar inom någon av de förenade nationerna. Domstolens permanenta säte skall vara i . De första sammanträdena mellan Domstolens ledamöter och de högsta åklagarna skola hållas i på en plats, som skall bestämmas av för . Den första rannsakningen skall hållas i , och följande rannsakningar skola hållas på sådana platser, som Domstolen må bestämma. En eller flera av de högsta åklagarna må taga del i framläggandet av anklagelserna vid varje rannsakning. Varje högste åklagares funktion kan fyllas av honom själv personligen eller av person eller personer, bemyndigade av honom.