sou · GZB320 · 2011-03-15 00:00:00 — Bestämmelser om utlämnande av personuppgifter och uppgifts- skyldighet regleras i 2 kap. 14–19 §§ och särskilda regler om elektroniskt utlämnande av personuppgifter i 2 kap. 20–21 §§. I sammanhanget är av särskilt intresse vad som regleras angående möjligheten att lämna ut uppgifter till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer. I 2 kap. 15 § anges att – om det är förenligt med svenska intressen – får person- uppgifter lämnas till 1. eller Europol, eller till en polis- myndighet eller åklagarmyndighet i en stat som är ansluten till , om det behövs för att myndigheten eller organisationen ska kunna förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller beivra brott, eller 2. utländsk underrättelse- eller säkerhetstjänst. Uppgifter får vidare, enligt paragrafen, lämnas till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation, om utlämnandet följer av en interna- tionell överenskommelse som efter godkän- nande har tillträtt. Kap. 3 i lagen innehåller särskilda bestämmelser för person- uppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga i polisens brottsbekämpande verksamhet. Register som regleras särskilt i polisdatalagen I 4 kap. polisdatalagen finns bestämmelser om register som regleras särskilt i lagen. Dessa register är register över DNA-profiler, dvs. , utredningsregistret och spårregistret (4 kap. 1– 10 §§), fingertrycks- och signalementsregistret (4 kap. 11–17 §§), penningtvättregistret (4 kap. 18–20 §§), samt det internationella registret (4 kap. 21–22 §§). I kapitlet finns särskilda bestämmelser om ändamål, gallring och direktåtkomst. Behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet I 5 kap. polisdatalagen finns särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verk- samhet. I kapitlet regleras särskilt ändamålen i detta sammanhang (5 kap. 1 §) och finns särskilda regler som stadgar att person- Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet uppgifter som behandlas enligt dessa ändamål även får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i bl.a. brottsbekämpande verksamhet hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation (5 kap. 2 § 4. 5 kap. 4 § i lagen hänvisar till motsvarande bestämmelser i 2 kap. samma lag, bl.a. avseende behandlingen av känsliga uppgifter och utlämnande av personuppgifter och uppgiftsskyldighet. I kapitlet finns särskilda angivna bestämmelser för bevarande och gallring (5 kap. 6 §). Slutligen finns särskilda bestämmelser för behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter (5 kap. 8-14 §§). Allmänt om myndighetens brottsbekämpande verksamhet brottsbekämpade verksamhetsgren är organiserad i sju skattebrottsenheter (SBE) och är nationellt täckande. Av 8 § förordningen med instruktionen för (2007:780) framgår att det vid verket ska finnas en eller flera särskilda enheter för uppgiften att medverka i brottsutredningar enligt lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar. Enheterna är organisatoriskt skilda från verksamhet i övrigt. De bedriver utredningsverksamhet i form av åklagarledda förundersökningar och s.k. förutredningar. Skatte- brottsenheterna bedriver även underrättelseverksamhet såväl på lokal, regional och nationell nivå. Underrättelseverksamheten vid enheterna är till stor del inriktad mot att förhindra, upptäcka och avbryta grov och organiserad ekonomisk brottslighet inom främst skatteområdet, vilken ofta har samband med annan organiserad och allvarlig brottslighet. De rättsliga förutsättningarna för den brottsbekämpande verksamheten återfinns i lagen om medverkan i brottsutredningar. I 1 § i denna lag anges de brott som skatte- brottsenheterna primärt har att agera mot nämligen brott enligt skattebrottslagen (1971:69), 30 kap. 1 § första stycket 4 aktie- brottslagen (2005:551), 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., folkbokföringslagen (1991:481), 11 kap. 5 § (bokföringsbrott), samt lagen (1986:436) om näringsförbud. Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet medverka vid undersökning av annat brott, förutsatt att åklagaren finner att det föreligger särskilda skäl för det. I 6 § lagen om medverkan i brottsutredningar stadgas vidare att får bedriva spaning och verksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt 23 kap. . Regler om behandling av personuppgifter I lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar och tillhörande förordning (1999:105) regleras behandlingen av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Lagen gäller utöver personuppgiftslagen, så när inte annat sägs ska således person- uppgiftslagen tillämpas, t.ex. vid förundersökningar. Lagen – som gäller dels för spaning och utredning av brott, dels för att förebygga brott – är uppbyggd med polisdatalagen (1998:622) som förebild. Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter. brottsbekämpande verksamhet avser i första hand sådana brott som anges i 1 § lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar, bl.a. brott enligt skattebrottslagen (1971:69) och lagen (1986:436) om näringsförbud. Eftersom – enligt 1 § lagen om medverkan i brottsutredningar – får medverka vid förundersökning i fråga om andra brott, om åklagaren finner särskilda skäl för det, omfattar tillämpningsområdet för de ovan nämnda författningarna vad gäller personuppgiftsbehandling även sådana brott. I lagen om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar regleras underrättelseregister, som får föras dels för att ge underlag för beslut om särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslighet, dels för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. Lagen innehåller en uttömmande reglering av vilka typer av personuppgifter som får förekomma i underrättelseregister (10 §). Som huvudregel får ett underrättelse- Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet register innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslighet utövats eller kan komma att utövas och den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva denna verksamhet. För att personuppgifter ska få behandlas i underrättelse- verksamhet utanför underrättelseregister föreskrivs att en särskild undersökning avseende brott som avses i lagen om medverkan i brottsutredningar ska ha inletts och att det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. Allvarlig brottslighet definieras som verksamhet som omfattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller därutöver. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska över- tygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden (4 §). Om upp- gifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med känsliga personuppgifter, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. Känsliga personuppgifter får dock aldrig behandlas i underrättelseverksamhet. I lagen finns också bestämmelser som reglerar utlämnande av uppgifter, bl.a. till utländska myndigheter och organisationer (6 §), och om gallring (15 §). Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt lagen (16 §). beslut i fråga om rättelse får överklagas (17 §). har till uppgift att övervaka efterlevnaden av särskilda bestämmelser om införsel och utförsel av varor. Av förordningen (2007:782) med instruktion för framgår att ska både tillse att en riktig uppbörd kan säkerställas och kontrollera in- och utförselrestriktioner. Verket har också befogenhet att bekämpa brott inom hela sitt ansvarsområde. har även viss utrednings- och åklagarverksamhet. Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Den legala grunden för den brottsbekämpande verksamheten utgörs främst av lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) samt lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott, liksom de författningar som denna lag hänvisar till. I smugglingslagen finns bestämmelser avseende förundersökning, tvångsmedel, åtal m.m. vid bland annat brotten smuggling, narkotikasmuggling och tullbrott. När det gäller verksamhet med uppbörd av tullar, skatter och avgifter samt kontroll av restriktioner finns den grundläggande regleringen i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av (tullkodex) och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av (tillämpningskodex) samt tullagen (2000:1281). Denna verksamhet brukar ibland kortfattat beskrivas som fiskal. Det finns en ny tullkodex, Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (moderniserad tullkodex), som delvis har trätt i kraft, främst avseende rätt för kommissionen att besluta om genomförande- bestämmelser. Närmare reglering finns i tullagen, tullförordningen (2000:1306) och föreskrifter och allmänna råd (TFS 2000:20) om tullförfaranden m.m. (tullordningen). har vidare befogenheter att utföra kontroller i enlighet med lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energi- produkter. Punktskattekontrollen har inslag av brottsbekämpning och då särskilt beträffande lagens straffprocessuella bestämmelser om olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor och olovlig befattning med punktskattepliktiga varor. En tjänsteman vid jämställs i vissa hänseenden med en polisman. Tulltjänstemän har därför getts polisiära befogenheter. Tulltjänstemän har i likhet med poliser t.ex. rätt att ta med någon till förhör och att gripa en person som är misstänkt för ett brott som är skyldigt att beivra. Tulltjänstemän har också rätt att ta egendom i beslag under vissa förutsättningar liksom att föranstalta om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. får fatta beslut om att inleda förundersökning angående brott mot bl.a. smugglingslagen. Om inte saken är av enkel beskaffenhet ska ledningen av förundersökningen övertas av Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet åklagare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Även i andra situationer ska åklagaren överta ledningen när detta är påkallat av särskilda skäl. När förundersökningen leds av en åklagare får han eller hon anlita biträde av . Särskilda s.k. tullåklagare (jfr föreskrifter och allmänna råd, ÅFS, 2005:23, Riksåklagarens riktlinjer, RåR, 2007:2 samt 19 och 32 §§ smugglingslagen) har rätt att väcka åtal om det handlar om ett brott enligt smugglingslagen eller andra brott som särskilt omnämns i denna lag och det är uppenbart att brottets straffvärde medför att påföljden ska stanna vid böter. Regler om behandling av personuppgifter För fiskala verksamhet finns bestämmelser om behandling av personuppgifter i lagen (2001:185) och förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet. Uppgifter får enligt lagen behandlas bl.a. för de primära ändamålen bestämmande, redovisning och betalning av tullar, skatter och avgifter samt för övervakning, revision och kontrollverksamhet. Uppgifter som behandlas för nämnda primära ändamål får även behandlas för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet. Vad gäller brottsbekämpande verksamhet finns regler om behandling av personuppgifter i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och i förordningen (2005:791) i samma ämne. Det finns även bestämmelser om hantering av personuppgifter i annan lagstiftning, t.ex. i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete och i förordningen (2000:1222) i samma ämne, tullagen och i EU-lagstiftning. Närmare om personuppgiftsbehandling i brottsbekämpande verksamhet Lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet gäller i stället för personuppgiftslagen (5 §). I 6 § hänvisas dock till vissa bestämmelser i personuppgiftslagen. Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Lagen innehåller dels allmänna regler om behandling av person- uppgifter i tullens brottsbekämpande arbete, dels bestämmelser om en särskild databas, tullbrottsdatabasen (3 §). och m.fl. kan med stöd av förordningen under vissa förutsättningar ges direktåtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen. Lagen är endast tillämplig om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter (1 §). I viss utsträckning tillämpas lagen även på behandling av uppgifter om juridiska personer. I brottsbekämpande verksamhet får personuppgifter behandlas om det behövs för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, för att utreda eller beivra visst brott, eller för att fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete (7 §). Vidare får personuppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhanda- hålla information till andra svenska brottsbekämpande myndigheter (8 §). Enligt 9 § får uppgifter som huvudregel inte behandlas för några andra ändamål än de som anges i 7 och 8 §§. Uppgifter får lämnas ut till och regeringen samt, i den utsträckning uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning, till andra. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska över- tygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de dock kompletteras med känsliga personuppgifter när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen (11 §). I 12–15 §§ anges de närmare förutsättningarna för behandling av uppgifter för de tre huvudsyften som anges i 7 §. För ändamålet att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet får enligt 12 § uppgifter behandlas enligt följande. -om uppgifterna dels ger anledning att anta att brottslig verksamhet, som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse har utövats eller kan komma att utövas, eller som innefattar andra brott, om verksamheten sker Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet systematiskt, dels kan hänföras till en person och gör att personen skäligen kan misstänkas för verksamheten i fråga, -om uppgifterna avser sådana transportmedel, varor eller hjälpmedel som kan antas ha samband med sådan verksamhet som sagts och inte kan hänföras till en person, eller -om uppgifterna avser en person som, utan att vara skäligen misstänkt, kan antas ha samband med sådan verksamhet. Härutöver får uppgifter som kommit in till myndigheten om passagerare, importörer, exportörer och transportörer samt varor och transportmedel behandlas för planering av kontroll- verksamheten och urval av kontrollobjekt (13 §). För ändamålet att utreda och beivra brott får uppgifter om den som kan misstänkas för brottet och om andra personer behandlas när det behövs för att utreda eller beivra brottet (14 §). Utöver vad som följer av 12-14 §§ får, enligt 15 § första stycket, behandla uppgifter för att fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen om internationellt tullsamarbete. Som huvudregel ska uppgifter om personer som inte är misstänkta eller kan komma att misstänkas för brott förses med en särskild upplysning om detta. Uppgifter om en person som kan ha samband med brottslig verksamhet ska förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak (16 §). I 19 § anges vilka typer av personuppgifter som får behandlas i tullbrottsdatabasen. 20–22 §§ reglerar vilka sökbegrepp som får användas. I lagen finns också regler om när gallring av olika uppgifter ska ske (27 och 28 §§). 27 § innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att uppgifter ska bevaras än de frister som annars gäller. I bestämmelsen anges inte för vilka ändamål det får föreskrivas att uppgifter ska bevaras längre. I 4 § förordningen om behandling av uppgifter i brotts- bekämpande verksamhet föreskrivs att uppgifter och handlingar i ett ärende som avser prövning av om förundersökning ska inledas får bevaras längre än vad som anges i 27 § i lagen men att de ska gallras senast vid utgången av det kalenderår då påföljd kan dömas ut för de brott som omfattades av prövningen av om förundersökning ska inledas. Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Det finns i lagen också bestämmelser om information till den registrerade (29 §) och överklagande (30 §). Inom ramen för den brottsbekämpande verksamheten har rätt enligt 9 § förordningen om behandling av person- uppgifter i brottsbekämpande verksamhet att inrätta ett underrättelseregister. Regler om behandling av personuppgifter Förordningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet gäller utöver personuppgiftslagen (1 §). Den är tillämplig på och åklagarverksamhet, om behandlingen av personuppgifter är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter. Sådan behandling av personuppgifter som regleras i förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden har undantagits från tillämpningsområdet. I förordningen om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet anges uttömmande vilken behandling av person- uppgifter som är tillåten. Huvudregeln är att uppgifter om den som kan misstänkas för brott och om andra personer får behandlas, när det behövs för att en åklagare ska kunna utföra de uppgifter som enligt eller annan författning ankommer på åklagare (7 §). Vidare får personuppgifter behandlas för tillsyn, planering, uppföljning eller framställning av statistik. Dessutom får uppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos en brottsbekämpande eller brottsbeivrande myndighet eller för att lämna uppgifter till andra, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning (8 och 9 §§). Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden (10 §). Om uppgifterna finns i en handling som kommit in till myndigheten får de dock behandlas. Behandlas uppgifter om en person på annan grund får de kompletteras med känsliga Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet personuppgifter, om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Inom åklagarväsendet förs en ärendedatabas, vars ändamål och innehåll regleras i förordningen. Ärendedatabasen får bl.a. innehålla uppgifter som behövs för kommunikation med personen, uppgifter om en fysisk eller juridisk persons ställning och koppling till andra personer i ett ärende samt uppgifter om fysiska personers personliga och ekonomiska förhållanden, uppgifter om juridiska personers ekonomiska förhållanden, uppgifter om brottshjälpmedel och transportmedel samt om beslut, händelser och åtgärder i ett ärende (13 §). Förordningen reglerar också vilka sökbegrepp som får användas vid sökning i ärendedatabasen (14–16 §§) samt gallring (21 §) och utlämnande av uppgifter (17 och 18 §§). Uppgifter får som huvudregel lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation, endast om utlämnandet sker inom ramen för ett samarbete som är reglerat i en internationell överenskommelse som är bindande för . Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt förordningen (19 §). får enligt 3 § förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden föra ett centralt register för strafförelägganden. Av 2 § i förordningen framgår vidare att , och får föra lokala register över strafförelägganden. I 9 § finns dessutom bestämmelser om vilka uppgifter som registren får innehålla. Såvitt gäller strafförelägganderegister gäller detta bl.a. för uppgifter om den misstänkte och om målsäganden samt om gärningen, påföljden, beslut i ärendet och underrättelser. I 17 och 18 §§ anges vilka sökbegrepp som får användas vid sökning i registren. Förordningen innehåller inga bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter eller om skadestånd för otillåten behandling av personuppgifter. pågår ett arbete inom med att se över ovan nämnda bestämmelser, där utgångspunkten för arbetet bl.a. är polisdatalagen (2010:361) samt det betänkande som har lämnats av (SOU 2008:87). Detta betänkande har remissbehandlats och inom pågår för Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet SOU 2011:20 närvarande arbetet med att utforma en lagrådsremiss som behandlar ny lagstiftning inom detta område. I betänkandet föreslog utredningen att en ny lag – lagen om behandling av uppgifter i åklagarväsendets brottsbekämpande verksamhet – skulle ersätta den nu gällande förordningen. Denna lag skulle, enligt utredningen, gälla i stället för personuppgiftslagen. Lagen föreslås utgå från personuppgiftslagens tillämpnings- område, begrepp och terminologi. I lagen anges de undantag, preciseringar och förtydliganden i förhållande till person- uppgiftslagen som är motiverade. Förslaget innehåller – förutom regler om lagens syfte och tillämpningsområde – allmänna bestämmelser om behandling av personuppgifter i åklagarväsendets brottsbekämpande verksamhet, vari det bl.a. regleras personuppgiftsansvar, ändamålet för behandlingen, regler om behandling av känsliga personuppgifter, tillgången till personuppgifter, gallring samt utlämnande av personuppgifter och uppgiftsskyldighet. Härutöver innehåller betänkandets lagförslag särskilda regler om gemensamt tillgängliga uppgifter. 4.3Behandling av personuppgifter vid andra myndigheter i rättskedjan Kriminalvården sorteras in under politikområde Rättsväsendet. Kriminalvårdens verksamhetsgrenar är häkte, anstalt och frivård. Inom myndigheten finns också en transporttjänst, som förutom transporter inom även utför transporter av frihetsberövade personer på uppdrag av andra myndigheter. Verksamheten regleras i bl.a. förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården. är Kriminalvården organiserad som en enda myndighet. Kriminalvården ansvarar för att verkställa utdömda påföljder, bedriva häktesverksamhet samt utföra personutredningar i brott- mål. Inom dessa ramar ska Kriminalvården verka för att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt, att lagföring kan ske på ett effektivt sätt samt att återfall i brott förebyggs. Behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet Kriminalvården ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras, frigivningen förbereds, narkotikamissbruket bekämpas, och innehållet i verkställigheten anpassas efter varje individs behov. Regler om behandling av personuppgifter Kriminalvårdens behandling av personuppgifter regleras i lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården och förordningen (2001:682) i samma ämne. Regleringen gäller för samtliga myndigheter inom kriminalvården, således inte bara för myndigheten utan även för övervaknings- nämnderna och .