sou · GYB323d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Varken den erkända organisationen eller de inspektörer och den tekniska personal som den anställer får under några omständigheter, utan att detta påverkar medlemsstaternas och kom missionens befogenhet att utföra bedömningar, särskilt i enlighet med artikel 9, vidarebefordra eller sprida kom mersiellt relevanta uppgifter som de erhållit under sitt arbete med att inspektera, kontrollera och övervaka fartyg under konstruktion eller reparation. 6.Den erkända organisationens ledning ska ha definierat och dokumenterat sin policy, sina mål och sitt åtagande i förhållande till kvalitet, och ha säkerställt att policyn förstås, genomförs och upprätthålls på alla nivåer inom den erkända organisationen. Den erkända organisationens policy ska omfatta mål och indikatorer för verksamheten med avseende på säkerhet och förhindrande av förorening. 7.Den erkända organisationen ska säkerställa följande: a)Att organisationens regler och förfaranden fastställs och upprätthålls på ett systematiskt sätt. b)Att organisationens regler och förfaranden efterlevs och att ett internt system inrättas för att bedöma tjänsternas kvalitet i förhållande till dessa regler och förfaranden. c)Att kraven i fråga om utfärdande av föreskrivna certifikat som den erkända organisationen har bemyndigats att utföra är uppfyllda och att ett internt system inrättas för att bedöma tjänsternas kvalitet i förhållande till efterlevnaden av de internationella konventionerna. d)Att ansvar och befogenheter hos samt inbördes förhållande mellan anställda vars arbete påverkar kvaliteten på den erkända organisationens tjänster definieras och dokumenteras. e)Att allt arbete utförs under kontrollerade förhållanden. f)Att det finns ett kontrollsystem som övervakar de åtgärder och det arbete som utförs av inspektörer och teknisk och administrativ personal som är anställd av den erkända organisationen. g)Att inspektörerna har omfattande kunskaper om den typ av fartyg på vilka de utför sitt arbete, med relevans för den särskilda inspektion som ska utföras, samt om de krav som gäller. h)Att det finns ett system för utbildning av inspektörer och för kontinuerlig uppdatering av deras kunskaper. i)Att registrering bevaras som visar att de föreskrivna standarderna har uppfyllts på de punkter som omfattas av de utförda tjänsterna och att kvalitetssystemet fungerar effektivt. j)Att det finns ett omfattande system för planerad och dokumenterad intern kontroll av kvalitetsrelaterade aktiviteter inom alla delar av organisationen. k)Att de lagstadgade besiktningar och inspektioner som krävs enligt det harmoniserade systemet för besiktning och certifiering och som den erkända organisationen är bemyndigad att utföra, utförs i enlighet med bestäm melsen i bilagan och tillägget till IMO:s resolution A.948(23) om riktlinjer för besiktningar inom ramen för det harmoniserade systemet för besiktning och certifiering. l)Att klara och tydliga direktiv utfärdas om ansvarsfördelning och kontroll mellan den erkända organisationens huvudkontor och dess regionkontor samt mellan de erkända organisationerna och deras inspektörer. Europeiska unionens officiella tidning L 131/21 8.Den erkända organisationen ska utveckla, genomföra och upprätthålla ett effektivt internt kvalitetssystem grundat på lämpliga delar av internationellt erkända kvalitetsstandarder som stämmer överens med EN ISO/IEC 17020:2004 (inspektionsorgan) och EN ISO 9001:2000 (kvalitetssystem, krav), såsom de tolkas och certifieras av den enhet för kvalitetsbedömning och certifiering som avses i artikel 11.1. 9.Den erkända organisationens regler och förfaranden ska tillämpas på ett sådant sätt att organisationen kan lägga sin egen, direkta kunskap och sitt eget omdöme till grund för en tillförlitlig och objektiv förklaring om ett fartygs säkerhet i form av ett klasscertifikat, som i sin tur kan ligga till grund för ett föreskrivet certifikat. 10.Den erkända organisationen ska ha de nödvändiga resurserna för att – med hjälp av kvalificerad, professionell personal, och i enlighet med bestämmelserna i bilagan till IMO:s resolution A.913(22) om riktlinjer för administ rationernas genomförande av den internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden) – bedöma tillämp ningen och upprätthållandet av det land- och fartygsbaserade säkerhetsorganisationssystem som ska omfattas av certifieringen. 11.Den erkända organisationen ska tillåta att företrädare för administrationen och andra berörda parter deltar i utvecklingen av dess regler och förfaranden. L 131/22 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /57/EG Direktiv /15/EG Artikel 4.1 första meningen Artikel 4.1 andra meningen Artikel 4.1 tredje meningen Artikel 4.1 fjärde meningen Artikel 4.2, 4.3 och 4.4 Artikel 6.1, 6.2, 6.3 och 6.4 Artikel 5.1, 5.2, 5.3 och 5.4 Artikel 8.1 första strecksatsen Artikel 7.1 första stycket a Artikel 8.1 andra strecksatsen Artikel 8.1 tredje strecksatsen Artikel 7.1 första stycket b Artikel 7.1 andra stycket Artikel 13.1 andra stycket Artikel 8.2 andra stycket Europeiska unionens officiella tidning L 131/23 Direktiv /57/EG Direktiv /15/EG Artikel 10.1 a, b och c, 10.2, 10.3 och Artikel 11.1 och 11.2 Artikel 9.1 och 9.2 Artikel 11.3 och 11.4 Artikel 8.1 och 8.2 Artikel 11.1 och 11.2 Artikel 10.1 och 10.2 Artikel 10.6 första, andra, tredje och Artikel 10.6 fjärde stycket L 131/114 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/18/EG om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av rådets direktiv /35/EG och och rådets direktiv /59/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR sådana olyckor som resulterar i förlust av och fartyg samt förorening av den miljön. med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, (3)I sin resolution av om ökad sjösäker het (4) uppmanar med kraft kommis sionen att lägga fram ett förslag till direktiv om utredning av fartygsolyckor. med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlik ningskommittén , och av följande skäl: (1)En hög allmän säkerhetsnivå bör upprätthållas inom sjö transporten i och alla ansträngningar bör göras för att minska antalet sjöolyckor och tillbud till sjöss. (2)En snabb teknisk utredning av sjöolyckor ökar sjösäker heten genom att bidra till att förhindra en upprepning av (1) EUT C 318, 23.12.2006, s. 195. (2) EUT C 229, 22.9.2006, s. 38. (3) Europarlamentets yttrande av (EUT C 74 E, 30.3.2008, s. 546), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 184 E, 22.7.2008, s. 23). stånd punkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av och lag stiftningsresolution av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4)Enligt artikel 2 i havsrättskonvention av (nedan kallad Unclos) har kuststaterna rätt att utreda orsakerna till alla sjöolyckor som inträffar i deras territorialhav och som kan komma att utgöra fara för liv eller miljön, beröra kuststatens räddningstjänst eller på annat sätt påverka kuststaten. (5)Enligt artikel 94 i Unclos ska flaggstaterna låta en eller flera sakkunniga personer utreda vissa sjöolyckor eller navigeringsincidenter på det fria havet. (6)I regel I/21 i internationella konventionen av den 1 no vember 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss (nedan kallad Solas 74), i internationella lastlinjekonven tionen av och i internationella konven tionen av rörande förhindrande av havsföroreningar från fartyg fastställs att flaggstaterna an svarar för att olyckor utreds och att relevanta resultat överlämnas till Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). (7)I koden för genomförandet av bindande IMO-instrument, som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.996(25) av påminns det om att flaggstaterna är skyldiga att se till att sjösäkerhetsut redningar genomförs av sakkunniga utredare med kom petens i frågor som rör sjöolyckor och tillbud till sjöss. Enligt den koden ska flaggstaterna dessutom kunna till handahålla sakkunniga utredare för detta ändamål, obe roende av platsen för olyckan eller tillbudet. (4) EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 730. Europeiska unionens officiella tidning L 131/115 (8)Det bör tas hänsyn till den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-försam lingens resolution A.849(20) av (nedan kallad IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss) och som föreskriver att en gemensam metod ska användas vid säkerhetsutredningar av sjöolyckor och till bud till sjöss och att staterna ska samarbeta när de kart lägger de faktorer som bidrog till att olyckan eller till budet inträffade. Beaktas bör också IMO-församlingens resolution A.861(20) av och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78) av , som innehåller en definition av färdskrivare (VDR). (9)Sjöfolk har erkänts utgöra en särskild kategori arbetsta gare och de behöver särskilt skydd mot bakgrund av sjötransportsektorns globala natur och de olika jurisdik tioner som de kan komma i kontakt med, särskilt när det gäller kontakter med offentliga myndigheter. För att öka sjösäkerheten bör sjöfolk kunna räkna med rättvis be handling vid sjöolyckor. Deras mänskliga rättigheter och deras värdighet bör upprätthållas och alla säkerhetsutredningar bör utföras rättvist och skyndsamt. Vidare bör medlemsstaterna i detta syfte be akta, i enlighet med nationell lagstiftning, tillämpliga be stämmelser i IMO:s riktlinjer för rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor. (10)Medlemsstaterna bör, inom ramen för sina rättssystem, skydda vittnesutlåtanden efter en olycka och hindra att de används för andra syften än säkerhetsutredningar, i syfte att undvika diskriminerande åtgärder eller vedergäll ningsåtgärder mot vittnen på grund av deras deltagande i utredningarna. (11)Enligt rådets direktiv /35/EG av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets passagerarfartyg i reguljär trafik (1) ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlems stat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller, där så föreskrivs i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss, leda varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss där ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat. (12)Enligt och rådets direktiv /59/EG av om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i ge menskapen (2) ska medlemsstaterna följa bestämmelserna (1) EGT L 138, , s. 1. (2) EGT L 208, , s. 10. i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss och se till att resultaten av utredningen offentliggörs efter det att den har avslutats. (13)Det är av största vikt att en säkerhetsutredning av olyckor och tillbud med inblandning av havsgående far tyg, eller av andra fartyg i hamnar eller i andra begrän sade havsområden, genomförs på ett opartiskt sätt för att omständigheterna kring och orsakerna till sådana olyckor eller tillbud effektivt ska kunna fastställas. Sådana utred ningar bör därför genomföras av sakkunniga utredare under överinseende av ett oberoende organ eller institut med nödvändiga befogenheter så att eventuella intresse konflikter undviks. (14)Medlemsstaterna bör, i enlighet med sin lagstiftning be träffande befogenheterna för de myndigheter som ansva rar för den rättsliga undersökningen, och i samarbete med dessa myndigheter, när så är lämpligt, se till att de som ansvarar för den tekniska undersökningen kan ge nomföra sina uppgifter under bästa möjliga förutsätt ningar. (15)Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av parlamentets och rådets direktiv /46/EG av den 24 ok tober 1995 om skydd för enskilda personer med avse ende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (3). (16)Medlemsstaterna bör säkerställa att deras rättssystem gör det möjligt för dem och för varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller leda utredningar av sjöolyckor på grundval av bestämmelserna i för utredning av olyckor och tillbud till sjöss. (17)I princip bör varje sjöolycka eller tillbud till sjöss endast omfattas av en utredning genomförd av en medlemsstat eller en medlemsstat som leder utredningen med delta gande av eventuella andra stater med väsentligt intresse. I vederbörligen motiverade undantagsfall där två eller fler medlemsstater är inblandade när det gäller det berörda fartygets flagg, platsen där skadan skett eller offrens na tionalitet skulle parallella utredningar kunna utföras. (18)En medlemsstat får anförtro uppgiften att leda en säker hetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss (nedan kallad säkerhetsutredning), eller särskilda uppgifter som rör denna utredning, åt en annan medlemsstat om man gemensamt enats om detta. (3) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. L 131/116 Europeiska unionens officiella tidning (19)Medlemsstaterna bör göra sitt yttersta för att inte utkräva betalning för det bistånd som begärts inom ramen för säkerhetsundersökningar där två eller flera medlemsstater är inblandade. Om bistånd begärs av en medlemsstat som inte är inblandad i säkerhetsutredningen bör medlemssta terna enas om återbetalningen av kostnaderna. (20)För att underlätta utredningar måste, enligt regel V/20 i Solas 74, passagerarfartyg och andra fartyg än passage rarfartyg med bruttodräktighet av 3 000 eller mer, byggda och senare, vara utrustade med en färdskrivare. Eftersom sådan utrustning är ett viktigt led i en strategi som syftar till att förhindra olyckor till sjöss, bör det vara obligatoriskt att färdskrivare finns ombord på sådana fartyg i inrikes och internationell tra fik som anlöper hamnar i gemenskapen. (21)De uppgifter som tillhandahålls av ett färdskrivarsystem, och av annan elektronisk utrustning, kan användas både i efterhand, för att utreda orsakerna till en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, och i förebyggande syfte, för att dra lärdom av de omständigheter som kan leda till sådana händelser. Medlemsstaterna bör se till att de uppgifter som finns tillgängliga verkligen används i båda dessa syften. (22)Enligt och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (1) ska Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad byrån) i samarbete med medlemsstaterna utveckla tekniska lösningar och ge tekniskt stöd avseende genom förandet av gemenskapslagstiftningen. När det gäller ut redning av olyckor har sjösäkerhetsbyrån den specifika uppgiften att underlätta samarbetet mellan medlemssta terna och kommissionen vid utarbetandet, med vederbör ligt beaktande av medlemsstaternas olika rättssystem, av en gemensam metod för utredning av sjöolyckor i enlig het med internationellt överenskomna principer. (23)I enlighet med förordning (EG) nr 1406/2002 ska byrån underlätta samarbetet när stöd ges av medlemsstaterna vid utredningar och vid analys av befintliga olycksrappor ter. (24)Eventuella relevanta lärdomar från säkerhetsutredningar bör beaktas vid utvecklingen eller ändringen av gemen samma utredningsmetoder för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. (25)Medlemsstaterna och gemenskapen bör vederbörligen be akta de säkerhetsrekommendationer som lämnas till följd av en säkerhetsutredning. (1) EGT L 208, , s. 1. (26)Eftersom den tekniska säkerhetsutredningens syfte är att förebygga olyckor och tillbud till sjöss, bör de samman fattande bedömningarna och säkerhetsrekommendatio nerna under inga omständigheter avgöra ansvars- eller skuldfrågan. (27)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att förbättra sjösäkerheten i gemenskapen och på så sätt minska ris ken för framtida sjöolyckor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan upp nås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i för draget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvän digt för att uppnå detta mål. (28)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge nomförandebefogenheter (2). (29)Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra detta direktiv i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner och anta eller anpassa en gemen sam metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det före skrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut /468/EG. (30)I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (3) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överens stämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgär derna samt att offentliggöra dessa tabeller. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att förbättra sjösäkerheten och att förhindra förorening från fartyg, samt att på så sätt minska risken för framtida sjöolyckor genom att (2) EGT L 184, , s. 23. (3) EUT C 321, 31.12.2003, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 131/117 a)underlätta ett snabbt genomförande av säkerhetsutredningar och en ordentlig analys av sjöolyckor och tillbud till sjöss i syfte att fastställa deras orsaker, och b)säkerställa tillförlitlig rapportering om säkerhetsutredningar samt förslag till korrigerande åtgärder. 2.Utredningar enligt detta direktiv ska inte avgöra ansvars- eller skuldfrågan. Medlemsstaterna ska emellertid se till att ut redningsorganet inte avstår från att lämna en fullständig rapport om orsakerna till sjöolyckan eller tillbudet av den anledningen att man utifrån resultaten kan dra slutsatser om ansvars- eller skuldfrågan. Detta direktiv ska tillämpas på sådana sjöolyckor och till bud till sjöss som a)berör fartyg som för en medlemsstats flagg, b)inträffar inom medlemsstaternas territorialhav och inre vat ten enligt definitionen i Unclos, eller c)är av annat väsentligt intresse för medlemsstaterna. 2.Detta direktiv ska inte tillämpas på sådana olyckor och tillbud till sjöss som bara berör a)örlogsfartyg, trupptransportfartyg eller andra fartyg som ägs eller drivs av en medlemsstat och som uteslutande utnyttjas för statliga och icke-kommersiella ändamål, b)fartyg som inte drivs mekaniskt, träfartyg av primitiv kon struktion samt nöjes- och fritidsbåtar som inte används i handelssyfte, om de inte har eller kommer att ha en besätt ning och medför fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte, c)fartyg som är avsedda för och trafikerar inre vattenvägar, d)fiskefartyg, vars längd underskrider , e)fasta oljeborrplattformar till sjöss. I detta direktiv avses med 1.IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjössden kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av (i uppdaterad version). Följande begrepp ska förstås i enlighet med definitionerna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss: a)sjöolycka, b)mycket allvarlig olycka, c)tillbud till sjöss, d)säkerhetsutredning av sjöolycka eller tillbud till sjöss, e)stat med ansvar för utredningen, f)stat med väsentligt intresse. 3.allvarlig olycka: olyckor i enlighet med den uppdaterade defi nitionen i cirkulär MSC-MEPC.3/Circ.3 från IMO:s sjösäker hetskommitté och kommittén för skydd av den mil jön av . 4.IMOs riktlinjer om rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor: de riktlinjer som utgör en bilaga till IMO:s juridiska kommittés resolution LEG.3(91) av , som godkändes av vid dess 296:e session den 12–. 5.ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartygfartyg: i enlighet med definitionerna i artikel 2 i direktiv /35/EG. 6.färdskrivare (nedan kallad VDR): utrustning i enlighet med definitionen i IMO-församlingens resolution A.861(20) och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78). 7.säkerhetsrekommendation: med säkerhetsrekommendation, in begripet förslag om registrering och kontroll, avses a)ett förslag som utredningsorganet i den stat som genom för eller ansvarar för en säkerhetsutredning lämnar på grundval av information som erhållits genom utred ningen, eller i lämpliga fall, b)ett förslag som kommissionen lämnar på grundval av en abstrakt dataanalys och resultaten av utförda säkerhets utredningar. L 131/118 Europeiska unionens officiella tidning Medlemsstaterna ska i enlighet med sina rättssystem fast ställa rättslig status för säkerhetsutredningen på ett sådant sätt att dessa utredningar kan genomföras så effektivt och snabbt som möjligt. Medlemsstaterna ska i enlighet med sin lagstiftning, och, vid behov, i samarbete med de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen se till att säkerhetsutredningarna a)är oberoende av straffrättsliga eller andra parallella utred ningar som genomförs för att avgöra ansvar eller skuld, och b)inte förhindras i onödan, avbryts eller försenas på grund av sådana utredningar. Medlemsstaternas regler ska, i enlighet med den perma nenta samarbetsstruktur som avses i artikel 10, inbegripa be stämmelser som gör det möjligt att a)samarbeta i och ge ömsesidigt bistånd till säkerhetsutred ningar som leds av andra medlemsstater, eller att anförtro ledningen av en sådan utredning åt en annan medlemsstat i enlighet med artikel 7, och b)samordna deras respektive utredningsorgans verksamhet i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås. Varje medlemsstat ska se till att en säkerhetsutredning genomförs av det utredningsorgan som avses i artikel 8 efter mycket allvarliga sjöolyckor a)där ett fartyg som för medlemsstatens flagg är inblandat, oavsett olycksplatsen, b)som inträffar inom medlemsstatens territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, oberoende av de olycks drabbade fartygens flagg, eller c)som är av väsentligt intresse för medlemsstaten, oavsett olycksplatsen och de olycksdrabbade fartygens flagg. 2.Utredningsorganet ska dessutom vid allvarliga olyckor göra en preliminär bedömning i syfte att avgöra huruvida en säkerhetsutredning ska genomföras. slutar att inte genomföra en säkerhetsutredning ska skälen för detta beslut noteras och anmälas i enlighet med artikel 17.3. Vid andra sjöolyckor eller tillbud ska utredningsorganet avgöra huruvida en säkerhetsutredning ska genomföras. I de beslut som avses i första och andra stycket ska utrednings organet ta hänsyn till hur allvarlig sjöolyckan eller tillbudet är, vad för slag av fartyg och/eller last som berörs och i vilken mån resultatet av säkerhetsutredningen kan bidra till att förhindra framtida olyckor och tillbud. 3.Omfattningen av och de praktiska arrangemangen för sä kerhetsutredningens genomförande ska fastställas av utrednings organet i staten med ansvar för utredningen i samarbete med motsvarande organ i övriga stater med väsentligt intresse, och på det sätt som det anser vara lämpligast för att direktivets syften ska kunna uppnås och i syfte att förebygga framtida olyckor och tillbud. 4.När utredningsorganet utför säkerhetsutredningar ska det följa den gemensamma metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss som har tagits fram i enlighet med artikel 2 e i förordning (EG) nr 1406/2002. Utredarna får avvika från denna metod i specifika fall, när detta enligt deras yrkesmässiga be dömning i nödvändig omfattning kan motiveras, och om det är nödvändigt för att nå utredningssyftet.