sou · GYB390 · 2011-01-01 00:00:00 — Ett sätt att åstadkomma detta kan synas vara att föreskriva att det inte får antas nya investerande medlemmar om det antal röster som de investerande medlemmarna därefter förfogar över uppgår till mer än en tredjedel av det sammanlagda antalet röster i fören- ingen. En sådan ordning skulle emellertid inte ha någon långsiktig inverkan på röstförhållanden. De aktiva respektive de investerande medlemmarnas relativa röststyrka i föreningen skulle kunna för- ändras genom att ett antal aktiva medlemmar lämnar föreningen. Till detta kommer att, om ett antal aktiva medlemmar uteblir från föreningsstämman, så skulle stämmans beslut ändå kunna dikteras 35 Se skrivelse, Draft Consultation Paper, Co-operatives in Enterprise Europe, , , 1, Summary of Member States Laws in respect of Co-operatives. Grunddragen hos en ekonomisk förening av de investerande medlemmarna. Vi förordar därför inte detta slag av bestämmelser. I stället bör reglerna utformas som regler om röstviktning i enskilda fall. Det sammanlagda röstvärdet av de röster som de investerande medlemmarna avger bör aldrig få utgöra mer än en tredjedel av det sammanlagda antalet avgivna röster. Detta kan åstad- kommas på följande sätt. Vid varje omröstning kontrolleras hur stor andel av det sammanlagda antalet avgivna röster som härrör från investerande medlemmar. Om mer än en tredjedel av de av- givna rösterna härrör från de investerande medlemmarna, sätts värdet av dessa medlemmars röster ned så att värdet sammanlagt inte uppgår till mer än hälften av det sammanlagda antalet övriga av- givna röster. För varje enskild omröstning görs således en proportio- nerlig omräkning av de investerande medlemmarnas röster. Stadgebestämmelser om investerande medlemmar Enligt 2 kap. 2 § första stycket 12 föreningslagen ska det av stadgarna framgå om förlagsinsatser kan förekomma och vad som i så fall gäller för dessa. På motsvarande sätt bör det få förekomma in- vesterande medlemmar i en ekonomisk förening enbart om det finns bestämmelser om detta i stadgarna. Av stadgarna bör dess- utom framgå vad som särskilt ska gälla för investerande medlem- mar, t.ex. i fråga om rätt till vinstutdelning. Beslut att ändra stadgarna fattas av föreningsstämman och enligt gällande rätt krävs för stadgeändring som huvudregel två tredje- delars majoritet. Frågan är om denna majoritetsnivå är lämplig även när det är fråga om att införa stadgebestämmelser om att invester- ande medlemmar ska kunna förekomma. En ordning som tillåter att externa investerare får inflytande över verksamheten i en förening kan, som vi redan har berört, i viss utsträckning komma i konflikt med kooperativa principer. Det kan därför i och för sig vara motiverat med ett högre majoritetskrav än två tredjedelars majoritet. Vi har som ett möjligt alternativ övervägt en bestämmelse om att en sådan stadgeändring måste biträdas av samtliga röstande på föreningsstämman. Ett sådant majoritetskrav är dock mycket svårt att uppnå och skulle göra det onödigt svårt för en ekonomisk förening att utnyttja de möjligheter som ett system med investerande medlemmar kan ge. Vi förordar därför inte detta alternativ. Grunddragen hos en ekonomisk förening Vi föreslår i stället att beslut om att införa bestämmelser i stadgarna om investerande medlemmar och beslut om att ändra sådana bestämmelser ska fattas enligt huvudregeln, dvs. det ska vara tillräckligt att beslutet biträds av två tredjedelar av de röstande, om inte stadgarna innehåller strängare majoritetskrav. En sådan majoritetsregel skulle kunna förenas med en ovillkorlig rätt för de medlemmar som inte samtycker till beslutet att gå ur föreningen. Föreningslagen innehåller bestämmelser av minoritetsskyddskaraktär som ger medlemmar som inte samtycker till ett visst beslut en sådan rätt (se 7 kap. 15 § föreningslagen). De situationer som omfattas av utträdesrätten är dock på något sätt kopplade till den enskilde medlemmens rättigheter eller skyldig- heter, exempelvis inskränkningar i rätten till årsvinst eller ökad insats- skyldighet. Ett beslut att införa ett system med investerande med- lemmar påverkar inte den enskilde lika påtagligt, i synnerhet inte om de investerande medlemmarnas inflytande begränsas på det sätt som vi har föreslagit. Någon särskild utträdesrätt för de med- lemmar som inte har samtyckt till beslutet bör alltså inte införas. En investerande medlems rättigheter och skyldigheter En särskild fråga är om en investerande medlem i något eller några avseenden bör ha andra rättigheter och skyldigheter än vanliga medlemmar. Det ligger i sakens natur att det i ett avseende kommer att föreligga en skillnad mellan investerande medlemmar och andra medlemmar; en investerande medlem kommer inte att ha någon rätt att använda sig av föreningens tjänster (i annan omfattning än vad som gäller för tredje man). Med undantag för rätten att använda sig av föreningens tjänster bör emellertid, enligt vår mening, in- vesterande medlemmar ha samma ekonomiska rättigheter och samma förvaltningsrättigheter som andra medlemmar. En fråga som rör investerande medlemmars ekonomiska rättig- heter är huruvida dessa medlemmar ska ha rätt att få del i föreningens överskott vid föreningens upplösning. Det är enligt vår mening naturligt att de har en sådan rätt. En anknytande fråga är om investerande medlemmar också bör ha företräde till utbetalning vid föreningens upplösning, liksom är fallet för innehavare av förlags- andelar (se 5 kap. 3 § föreningslagen). Det kan hävdas att en sådan ordning skulle göra det mer attraktivt att på detta sätt investera i en ekonomisk förening. Enligt vår mening bör det också vara möjligt Grunddragen hos en ekonomisk förening för de ekonomiska föreningar som så önskar att i viss utsträckning särbehandla investerande medlemmar på detta sätt. Ekonomiska föreningar torde dock ha möjlighet att i stadgarna ta in bestämmelser som ger vissa medlemskategorier företräde till skiftes- likvid, så länge det ligger inom de ramar som likhetsprincipen sätter. Det finns därför enligt vår uppfattning inte anledning att reglera frågan i lag. För att ytterligare locka till sig investerande medlemmar kan det sannolikt vara ändamålsenligt att ge investerande med- lemmar en särskild rätt till insatsränta. Nuvarande lagstiftning torde inte utgöra något hinder mot att bestämmelser om detta tas in i stadgarna och några särskilda lagbestämmelser i saken behövs därför inte. Inte heller i detta avseende finns det därför något behov av någon ytterligare reglering. Att investerande medlemmar bör ha samma förvaltningsrättig- heter som övriga medlemmar innebär bl.a. att de bör ha rätt att närvara vid stämman, yttra sig vid denna och rösta. Liksom andra medlemmar bör de också ha rätt att klandra stämmobeslut och utöva olika slag av minoritetsrättigheter, såsom exempelvis att be- gära att extra stämma sammankallas. Inte heller detta kräver några särskilda lagregler. En annan fråga gäller rätten att gå in i en ekonomisk förening som investerande medlem. Som vi redan har konstaterat bör in- vesterande medlemmar endast kunna förekomma i föreningar där det finns stadgebestämmelser om detta. En förening som inte vill ha några investerande medlemmar kan alltså avstå från att ta in bestämmelser om detta i stadgarna. Bestämmelser om att investerande medlemmar ska kunna förekomma i föreningen bör också kunna utformas så att föreningen genom föreningsstämman eller styrelsen kan avgöra i vilken utsträckning investerande medlemmar ska tas in i föreningen. Om det inte tas in några sådana begränsande villkor i stadgarna, bör i och för sig allmänna bestämmelser om rätt till medlemskap gälla. Det innebär bl.a. att den s.k. öppenhetsprincipen bör gälla även i fråga om investerande medlemmar. Det är naturligt att medlemsförteckningen innehåller uppgift om investerande medlemmar på samma sätt som om vanliga verk- samma medlemmar. Såväl de som ingår i medlemskretsen som tredje man har också ett intresse av att det i förteckningen anges vilka som är medlemmar av det ena respektive andra slaget. I förteck- ningen bör alltså lämnas särskild uppgift om vilka som är investerande medlemmar. Grunddragen hos en ekonomisk förening En annan fråga är vad som bör gälla om en investerande medlem begär att få bli medlem av vanligt slag. Enligt vår mening bör en sådan begäran prövas enligt samma kriterier som en medlems- ansökan från någon helt utomstående. Det kan innebära att den investerande medlemmen vägras vanligt medlemskap. Vi har över- vägt om den investerande medlemmen i en sådan situation bör ha en särskild utträdesrätt, motsvarande den rätt till ut- träde som en medlem som har motsatt sig vissa slag av stadge- ändringar har, men har ansett att det inte finns tillräckliga skäl för detta. 6.5.3Bör ekonomiska föreningar kunna ha ett i huvudsak allmännyttigt ändamål? Bedömning: Det bör inte vara möjligt att bilda eller driva en ekonomisk förening som har ett i huvudsak allmännyttigt eller ideellt syfte. Det finns ekonomiska föreningar vilkas medlemmar uppfattar att den ekonomiska verksamheten i föreningen inte i första hand be- drivs i deras ekonomiska intresse utan att verksamheten snarare har ett socialt eller på annat sätt ideellt intresse. Vi har övervägt om det är en lämplig avgränsning för vad som kan utgöra en ekonomisk förening att verksamheten ska ha till syfte att främja medlem- marnas ekonomiska intressen. Utgångspunkten för våra överväg- anden har varit – såsom utsägs i utredningsdirektiven – att det finns ett behov av ett modernt och enkelt regelverk såväl för stora och små kooperativa företag av traditionellt slag som för sociala företag som bedriver sin näringsverksamhet med sociala mål och i koopera- tiv form. Såsom har konstaterats medger gällande rätt att en eko- nomisk förening har andra syften än det grundläggande syftet att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. I doktrinen har så- lunda uttalats att det inte bör vara ett registreringshinder att en förening har dubbla syften, på så sätt att verksamheten dels ska gynna föreningsmedlemmars ekonomiska intressen, dels fullfölja ett ideellt syfte.36 Frågan är emellertid om detta är tillräckligt eller om det 36 Se E. Hagbergh och S. , Lagen om ekonomiska föreningar, 5 uppl., s. 20 och C. Hemström, Organisationernas rättsliga ställning. Om ekonomiska och ideella föreningar, 7 uppl., s. 21. Grunddragen hos en ekonomisk förening även bör vara möjligt för en ekonomisk förening att ha som ensamt, eller i vart fall huvudsakligt, syfte att främja något annat än med- lemmarnas ekonomiska intressen. Social ekonomi och socialt företagande har det vuxit fram nya former av ekonomiska föreningar vid sidan av de traditionella föreningarna inom detalj- handel, lantbruks- och skogsbruksnäringarna och bostadskoopera- tionen. Det har tillkommit kooperativ för barnomsorg och skola, utformade som personalkooperativ eller föräldrakooperativ. Även inom andra områden, såsom vård och äldreomsorg, har det etablerats ekonomiska föreningar. Det finns exempel på vårdcentraler och äldreboenden som drivs i form av ekonomiska föreningar. Verksamheter av detta slag anses ibland utgöra en del av den sociala ekonomin. Begreppet social ekonomi har definierats som organiserade verksamheter som primärt har samhälleliga ändamål, bygger på demokratiska värderingar och är organisatoriskt fristående från den offentliga sektorn. Dessa sociala och ekonomiska verksamheter bedrivs huvudsakligen i föreningar, kooperativ, stiftelser och liknande sammanslutningar. Verksamheter inom den sociala ekonomin har allmän- nytta eller medlemsnytta, inte vinstintresse, som främsta drivkraft.37 beskrivs verksamhet av detta slag som en del av det civila samhället. Detta samhälle kan sägas vara en arena, skild från staten, marknaden och enskilda hushåll, där människor, grupper och orga- nisationer agerar tillsammans för gemensamma intressen. Det civila samhällets aktörer anses agera utifrån ett huvudsakligen ideellt syfte. Utmärkande för organisationer som drivs med annat än vinstintresse som verksamhetsändamål är att vinst som genereras i organisationen inte delas ut till medlemmar, ägare eller annan person, utan i stället återinvesteras i rörelsen. Nykooperationen torde som regel ingå i det civila samhället.38 Även begreppet socialt företag kommer ofta till användning. Ett socialt företag kan definieras som ett företag som bedriver närings- verksamhet och som 37Se rapporten ekonomi – en tredje sektor för välfärd, demokrati och tillväxt? Slut- rapport från Arbetsgruppen om den sociala ekonomin och dess utveckling, Kulturdeparte- mentet 1999. 2009/10:55 s. 28. Grunddragen hos en ekonomisk förening har som övergripande mål att integrera människor som har stora svårigheter att få och/eller behålla ett arbete, i arbetsliv och samhälle, skapar delaktighet för medarbetare genom ägande, avtal eller på annat väl dokumenterat sätt, i huvudsak återinvesterar sina vinster i den egna verksamheten eller liknande verksamheter, och är organisatoriskt fristående från offentlig verksamhet.39 Någon samlad statistik över antalet svenska sociala företag finns inte; antalet torde dock ligga på ungefär 150. Av dessa har knappt hälften valt att organisera sin verksamhet i form av en ekonomisk förening. Många sociala företag bedrivs i stället som ideella fören- ingar.40 Som tidigare nämnts ska ett andelslag ha till syfte att stödja med- lemmars ekonomi eller näringsutövning. Till skillnad från svensk rätt säger dock den finska lagstiftningen uttryckligen att det i andels- lagets stadgar kan anges att andelslagets uppgift är att fullfölja ett i huvudsak ideellt syfte.41 Denna lagreglering infördes genom lag om andelslag och i förarbetena till författningen angavs att sådana syften exempelvis kan bestå i främjande av kooperationsidén eller av något allmännyttigt syfte.42 har även en särskild lagstiftning om sociala företag (se lagen om sociala företag, 30.12.2003/1351). Ett socialt företag defi- nieras där som ett företag med syfte att erbjuda huvudsakligen handikappade och långtidsarbetslösa arbetsmöjligheter. Benämningen socialt företag åsyftar inte någon särskild associationsform utan utgör en beteckning för den verksamhet som organisationen utövar. Endast näringsidkare som är intagna i registret över sociala företag har rätt att använda beteckningen socialt företag. fanns ungefär 70 sociala företag registrerade.43 39Se rapporten för fler och växande sociala företag, , 2008. 40Se rapporten i , , 2008. 41Se 1 kap. 1 § andra stycket lagen om andelslag, 28.12.2001/1488. 42RP 176/2001 rd s. 33. 43Se rapporten Social enterprise in Europe: recent trends and development, , , WP no. 08/01. Grunddragen hos en ekonomisk förening Ett andelsselskabs verksamhet ska, enligt dansk lagstiftning, ha till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom näringsverksamhet.44 Genom detta krav avgränsas andelsselskaber gentemot ideella föreningar. För att det ska vara fråga om en förening med ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen krävs som regel att deltagarna direkt eller indirekt får en ekonomisk fördel genom att vara med- lem i föreningen jämfört med att inte vara medlem. En sådan eko- nomisk fördel får inte vara av underordnad betydelse. Fördelen kan bestå i överskottsutdelning, utskiftning av medel vid upplösning, bonus, rabatter, m.m.45 Dansk lagstiftning erbjuder således inte någon möjlighet att bedriva verksamhet som har ett huvudsakligen allmän- nyttigt ändamål i form av andelsselskab. Ett samvirkeforetaks huvudändamål ska vara att främja medlem- marnas ekonomiska intressen. Avsikten är dock att begreppet främja medlemmarnas ekonomiska intressen ska ges en vid tolkning. Det är således möjligt för ett samvirkeforetak att ha flera syften utan att det är möjligt att urskilja ett huvudändamål. I förarbetena anges som exempel på detta föräldrakooperativ för barnomsorg eller brukarkooperativ inom vård- och äldreomsorg. I sådana fall bildas kooperativet för att täcka ett behov av tjänsterna till en låg kostnad. Verksamhetens syfte är därför tudelat; täckande av ett viktigt behov och en önskan att få behovet uppfyllt till en låg kostnad. Behovstäckningen kan i vissa fall ha företräde framför ekonomiska aspekter men detta hindrar inte att ett sådant kooperativ kan regi- streras som ett samvirkeforetak. Det finns därför inte något krav på att föreningsmedlemmarnas ekonomiska intressen är huvudskälet till föreningens bildande och fortlevnad.46 44Se 1 § lov om visse erhvervsdrivende virksomheder. m.fl., Erhvervsdrivende virksomheder, en lovkommentar, 2 udg., s. 38–39. 46Se NOU 2002:6 avsnitt 23.4.3. Grunddragen hos en ekonomisk förening I en rad europeiska länder har det skapats särskilda juridiska före- tagsformer för verksamhet med sociala syften. I antogs en lag om en särskild juridisk form av sociala kooperativ. Lagen skiljer mellan två typer av sociala kooperativ, dels sådana som bedriver verksamhet inom omsorg, vård och utbild- ning, dels sådana som skapar arbete och integration för utsatta grupper. Ytterligare en lag om socialt företagande antogs . Denna lag gäller de flesta företag med sociala ändamål, oberoende av vilken juridisk form som de ges. Även i finns det en särskild juridisk form för företag med ett allmännyttigt syfte, s.k. Den lag som reglerar denna har funnits och fanns det ungefär ettusen . Såväl som har lagstiftning om särskilda juridiska former för socialt företagande, med inriktning på integration för utsatta grupper. Den juridiska form som har valts i båda dessa länder är av kooperativ karaktär. I finns särskilda bestämmelser om kooperativ med allmännyttiga intressen (coopérative dintérêt collectif). Kännetecknande för denna verksamhetsform är att det är fråga om ett s.k. mångintressentkooperativ (multi-stakeholder cooperative), där medlemskåren består av flera olika kategorier, såsom nyttjare, an- ställda, frivilliga, lokala eller regionala myndigheter eller stödjande medlemmar. I några av de länder där lagstiftningen tillhandahåller särskilda juridiska former av företag med sociala ändamål har dessa företags- former fått gott genomslag. I merparten av länderna väljer dock de flesta företag med sociala ändamål ändå att bedriva sin verksamhet i en traditionell, etablerad juridisk form (däribland föreningar, koopera- tiv eller bolag).47 Innebär kravet på främjande av ekonomiskt intresse ett problem? Såsom vi redan har varit inne på finns det i – liksom i andra länder – en rad exempel på ekonomiska föreningar vilkas verksam- het bedrivs främst för att täcka vissa sociala behov. Andra fören- ingar har bildats för att skapa en möjlighet att tillhandahålla vissa 47 Se rapporten Social enterprise in Europe: recent trends and development, , , WP no 81/01. Grunddragen hos en ekonomisk förening tjänster till sina medlemmar, såsom lokala serviceställen. I de sist- nämnda fallen är det centrala syftet med verksamheten någon form av behovstäckning och alltså inte i första hand att sänka medlem- marnas kostnader eller öka deras inkomster. Det finns även exempel på att en ekonomisk förenings verksamhet är inrättad så att de som gynnas av denna huvudsakligen är andra än medlemmar. Det före- kommer alltså en del ekonomiska föreningar som be- driver verksamhet som inte helt och fullt uppfyller föreningslagens kriterier. Frågan är då om förekomsten av sådana ekonomiska föreningar som det här är fråga om ger anledning att förändra föreningslagens hittillsvarande ändamålskrav. Det bör först sägas att, trots vad som har sagts, ekono- miska föreningar av de angivna slagen vanligen ändå torde kunna bedömas som ekonomiska föreningar. Ett skäl till det är att lagen tillåter föreningar med dubbla syften, under förutsättning att det huvudsakliga syftet är att främja medlemmarnas intressen. Ett annat skäl är att en del föreningar vilkas syfte i förstone förefaller vara av ideellt slag vid en närmare granskning visar sig ha ett ekonomiskt syfte. En förening vars verksamhet syftar till att åstadkomma viss behovstäckning för medlemmarna har ofta ett i grunden ekonomiskt inslag; så blir t.ex. fallet om föreningens verksamhet är en förutsätt- ning för att medlemmarna ska kunna bedriva annan verksamhet som är ägnad att främja deras ekonomi. Och ett arbetskooperativ, vars verksamhet är helt inriktad på att ge service, stöd eller hjälp till utomstående, kan likväl vara en ekonomisk förening om verksam- heten även producerar ett överskott som är avsett för medlemmarnas löner. Av det som har framkommit under utredningens gång förefaller det inte heller som att nuvarande lagstiftnings krav på att ekonomiska föreningars verksamhet ska gynna medlemmarnas ekonomiska in- tressen orsakar några särskilda problem. Föreningar med sådan social verksamhet som har nämnts brukar inte vägras registrering och godkänner regelmässigt stadgeformuleringar som innebär att den aktuella föreningens ändamål är att främja medlem- marnas ekonomiska och sociala intressen, dvs. föreningar med dubbla syften. Vi har också haft kontakter med företrädare för organisationer verksamma inom det civila samhället, däribland SERUS, FAMNA och . Det har då framkommit att organisationerna inte upplever att det finns ett behov av att ändra föreningslagens ända- Grunddragen hos en ekonomisk förening SERUS har förklarat att en ekonomisk förening även i fortsättningen bör kännetecknas av att verksamheten drivs för att gynna medlemmarnas ekonomiska intressen. SERUS har dock poängterat att det bör vara möjligt att etablera föreningar med dubbla verksamhetssyften. Om även föreningar vars syfte helt eller huvudsakligen är något annat än att gynna medlemmarna ekonomiskt godtas som ekono- miska föreningar, riskerar man att gränsdragningen mot ideella föreningar blir otydlig. En ideell förening kännetecknas oftast av att den har till syfte att gynna ett ideellt intresse – vilket kan vara medlemmarnas ideella eller sociala intressen – men för att främja detta syfte kan den bedriva olika slag av ekonomisk verksamhet. Om lagstiftaren godtar ekonomiska föreningar med huvudsakligen ideella syften, kommer skillnaden mellan ideella föreningar och ekonomiska föreningar till stor del att suddas ut, något som skulle ge upphov till oklarheter kring olika föreningars rättsliga status. Detta är inte önskvärt. Ytterligare ett tänkbart problem med att godta allmännyttiga ekonomiska föreningar är att detta kan komma att skada associations- formens varumärke. Företrädare för kooperationen har under utredningens gång framhållit vikten av att den ekonomiska fören- ingen i första hand framträder som en föreningsform för företag- ande. Tonvikten på företagande framträder tydligast om kravet på att verksamhen ska främja medlemmarnas ekonomiska intressen kvarstår. Vår bedömning är därför att det krav som uppställs i nuvarande lagstiftning på att föreningens verksamhet ska främja medlemmarnas ekonomiska intresse inte bör ändras. Något hinder mot ekonomiska föreningar med dubbla syften – ett huvudsakligt syfte att främja medlemmarnas ekonomiska intressen och ett kompletterande, ideellt syfte – bör dock inte, lika lite som , finnas. Det bör sålunda inte finnas något hinder mot att föreningen vid sidan av sådan verksam- het som främjar medlemmarnas ekonomiska intressen även bedriver viss mindre verksamhet med ideellt syfte eller att verksamheten på annat sätt har ett begränsat ideellt inslag. Inte heller bör det dock vara möjligt för en ekonomisk förening att enbart eller huvudsakligen bedriva ideell verksamhet. Det kan tilläggas att vi med detta inte avser att ta ställning till behovet av särskild associationsrättslig lagstiftning för sådana före- tag som är verksamma inom den sociala ekonomin. För en del så- dana företag kan såväl aktiebolagsformen som den ekonomiska Grunddragen hos en ekonomisk förening föreningsformen framstå som främmande, medan den ideella fören- ingsformen framstår som alltför oreglerad och osäker.