sou · GZB39 · 2011-02-10 00:00:00 — 17Bortfallet består av 38 kommuner samt tre stadsdelar i en av de tre storstäderna. Flertalet av kommunerna som utgör bortfall är små och har relativt få placeringar. 18Fallen av övergrepp fördelar sig på 80 kommuner/stadsdelar och fallen av annan vanvård på 65kommuner/stadsdelar. 19Enligt uppgifter från barn och unga-register var sammanlagt 32 733 barn och unga placerade . 3 846 av dessa var placerade av någon av de kommuner som inte har lämnat uppgifter till undersökningen. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård Andel polisanmälningar och omplaceringar I enkäten ställdes frågan om hur många av de misstänkta över- greppen som hade polisanmälts respektive hur stor andel av barnen som hade omplacerats eller där vården hade upphört. Syftet var att få en uppfattning om allvarlighetsgraden i misstankarna. Av svaren framgick att misstankarna lett till polisanmälan i av fallen och till omplacering eller upphörande av vården i av fallen. Dessa uppgifter har inte kontrollerats vid den efter- följande kontakten. Av de 112 fall, som i enkätsvaren uppgavs ha polisanmälts, hade endast 12 med säkerhet lett till en dom, enligt den uppföljande kontakten. I 62 fall visste inte uppgiftslämnaren hur den rättsliga processen hade slutat eller så var den inte avslutad än.20 Av enkätsvaren framgår att barnet var den vanligaste informations- källan för , nämligen i av fallen. I har informationen kommit till från barnets biologiska familj och lika vanligt var att informationen kom från familjehemsförälder respektive behandlingspersonal. I av fallen har skolpersonal underrättat och i kom informationen via polisen. Uppgiften om informationskälla har inte kontrollerats vid den uppföljande kontakten. Typ av övergrepp och placeringsform Av de totalt 144 barn och ungdomar, som identifierades vid den uppföljande kontakten, gällde 87 misstanke om våld och 61 miss- tanke om sexuella övergrepp. Fyra av dem misstänktes ha varit ut- satta för både våld och sexuella övergrepp. (114) var placerade i familjehem, varav minst 6 pro- cent (7) i konsulentstödda familjehem och (14) i ett nätverkshem.21 (30) var placerade på institution. 20Eftersom det finns en differens mellan det antal fall som uppgavs i enkäten och de som identifierats i den uppföljande intervjun kan inte siffrorna relateras till varandra. 21Minst förklaras av att uppgiftslämnaren i vissa fall inte kände till vilken typ av hem barnet var placerat i. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård Misstänkt förövare och bedömning av trovärdighet I (94) av fallen var den misstänkte förövaren en familje- hemsförälder, i (14) behandlingspersonal, i (24) andra barn eller ungdomar, placerade i samma familjehem res- pektive behandlingshem och i (7) biologiska barn i familjehemmet. I ett fall rörde det sig om en vuxen placerad i sam- ma hem och i 5 fall någon annan person utanför hemmet. Frågan gällde misstankar och det går ofta inte att styrka över- grepp, eftersom det saknas erkännande, skador eller vittnen. Därför ställdes frågan om uppgifterna av bedömdes som trovärdiga. I drygt hälften av fallen fanns ingen tvekan om tro- värdighet. I av fallen fanns tveksamheter, medan upp- giftslämnaren i resterande fall inte hade någon information eller uppfattning om trovärdighet. Ålder och typ av övergrepp av de barn och unga som misstänktes ha varit utsatta för övergrepp var 0–, 7–och 13–. I den yngsta åldersgruppen 0–misstänktes två tredjedelar ha varit utsatta för våld och en tredjedel för sexuella övergrepp. I åldersgruppen 7–avsåg knappt tre fjärdedelar våld och knappt en fjärdedel sexuella övergrepp. I åldersgruppen som var mest frekvent, 13–, fördelade det sig jämnt mellan våld och sexuella övergrepp. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård Fall av misstänkt våld respektive sexuella övergrepp fördelade på ålder Exempel på övergreppens karaktär Minst 25 av de 87 fallen av våld kan karaktäriseras som grovt våld, dvs. slag med eller utan tillhygge, sparkar och strypgrepp.22 Det förekom också uppgifter om gränssättning, som bedömts som våld, exempelvis att barnet eller den unge tryckts ner i golvet, blivit puttad, nypt, skakad, hårt hållen eller fått händerna hoptejpade. Minst 20 av de 61 fallen av sexuella övergrepp var grova, dvs. våldtäkt eller andra allvarliga sexuella övergrepp. I övrigt finns exempel på att barnet eller den unge blivit utsatt för tafsande, sex- sms, frottage23, fått se porrbilder eller porrfilmer, fått sexuella inviter eller fått se på när en vuxen onanerat inför dem. 10.4.3Misstanke om annan vanvård Ålder och andel omplaceringar I den uppföljande kontakten har information erhållits om 119 fall av annan vanvård. av dem var i åldern 0–, i åldern 7–och i åldern 13–. 22Alla uppgiftslämnare hade inte detaljkunskap om det enskilda fallet. 23Frottage innebär att gnida sig mot en annan människa. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård av fallen av annan vanvård i enkätsvaren hade lett till omplacering eller att vården upphörde. Denna uppgift har inte kontrollerats i den uppföljande kontakten. Så gott som alla barn och unga som misstänktes vara utsatta för annan vanvård var placerade i familjehem, dvs. (112). (12) av dessa var placerade i ett konsulentstött familjehem och (9) var placerade i ett nätverks- hem.24 (7) var institutionsplacerade. Fördelning på kategorier av vanvård Det fanns stora olikheter i den uppgivna vanvårdens karaktär och allvarlighetsgrad. I 15 fall misstänktes barnet eller den unge ha bli- vit utsatt för flera former av vanvård. 62 barn och unga misstänktes ha varit utsatta för förhållanden som kategoriserats som psykisk misshandel och 31 för någon form av psykisk försummelse. Dessa båda kategorier, psykisk misshandel och psykisk försummelse, utgör tillsammans av fallen. 22 barn och unga ansågs fysisk försummade, 17 hade drabbats av vanvård till följd av problem hos familjehemsföräldrar och 2 hade drabbats av andra missförhållanden. 24 Minst förklaras av att uppgiftslämnaren i vissa fall inte kände till vilken typ av hem barnet var placerat i. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård Fall av misstänkt vanvård fördelade på olika kategorier Exempel på vanvårdens karaktär Nära hälften misstänktes ha varit utsatta för någon form av psykisk misshandel. Barnet kan ha fått ta ett alltför stort ansvar, med hän- syn till sin ålder och jämfört med andra barn i familjen. Barnet kan ha utsatts för särbehandling, genom att exempelvis inte ha fått äta tillsammans med övriga familjen. Det förekom också exempel på hårda och olämpliga bestraffningar, såsom att ha tvingats ner i en isvak, fått smäll på fingrarna för att inte ha ätit upp maten, tvingats äta tills han eller hon kräkts, tvingats dricka extremt stora mängder vatten eftersom han eller hon bett om ett glas respektive blivit utelåst i hundgård eller inlåst i en källare, utan tillgång till toalett. En del barn och unga har fått höra nedvärderande kommentarer om sig själva, såsom att du är dum, ful, lat, tjock, kan inget eller är inget värd. I vissa fall har det förekommit hot, saboterad kontakt med biologisk familj och att barnet eller den unge har förvägrats att utöva fritidsaktiviteter. Några har bott i familjehem, där det förekommit våld mellan familjehemsföräldrarna. Ungefär en fjärdedel har ansetts vara utsatta för psykisk för- summelse, exempelvis genom brist på kärlek, omvårdnad och känslomässigt stöd. Andra exempel på sådan försummelse var att familjehemmet hade flyttat upprepade gånger eller att barnet, med Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård hänsyn till ålder och mognad, hade blivit lämnat utan tillsyn i allt- för stor utsträckning. Knappt en femtedel har ansetts var fysiskt försummade. Exem- pel på fysisk försummelse var brist på kläder eller mat, smutsig hemmiljö, bostad med stort renoveringsbehov, brister i medici- nering och hantering av mediciner samt att familjehemsföräldrar köpt alkohol åt en tonåring. I något färre antal fall, , hade familjehemsföräldrar allvarliga problem som drabbade de placerade barnen, såsom missbruksproblem, allvarliga relationsproblem, kriminalitet, sexuali- serat beteende eller stora problem med de biologiska barnen. I två fall förekom andra typer av missförhållanden, där familjehemmet på olika sätt hade utsatt barnet för allvarliga risker. I samtalen med uppgiftslämnarna inom i respektive kommun/stadsdel har bland annat följande erfarenheter framförts: Vikten av att inte förhasta sig och göra avkall på kvaliteten, dvs. göra noggranna familjehemsutredningar, genomtänkta match- ningar av barn och ungdomar i förhållande till en tilltänkt familj samt noggrann kontroll av en institution före placering. Det ansågs inte minst gälla i avtalen med , där det finns ett politiskt tryck att det ska gå fort. Att ha tidsbrist vid en placering och att det finns för få familje- hem att tillgå är problematiskt. Det kan uppstå missförhållanden till följd av att ett familjehem tar emot alltför många eller krävande barn och ungdomar. kan situationen uppstå, eftersom man eftersträvar att hålla samman syskon. Ju längre avstånd, geografiskt och organisatoriskt, till familje- hem respektive institution – desto svårare är det att ha kontroll från sida. Organisatoriskt avstånd uppstår fram- för allt när anlitar en konsulentstödd familjehems- verksamhet, som i praktiken blir ett mellanled i förhållande till familjehemmet, vilket kan försvåra insyn och möjlighet att på- verka placeringen. Vikten av att ha en god kontakt med både barnet, biologiska föräldrar och familjehem. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård Vikten av att barnet har en egen socialsekreterare, som inte också har ansvar för familjehemmets behov och villkor. Vikten av att ta signaler (även magkänsla) på allvar och vara extra uppmärksam vid förändringar i ett familjehem eller om familjehemmet drar sig undan. är det en stor sak att omplacera barn och ungdomar. Som socialsekreterare vill man känna sig säker på att en sådan åtgärd är rätt. Vikten av att vara strukturerad vid uppföljningen, exempelvis använda sig av uppföljningsformulären i BBIC-systemet. Vi valde ändå att lyssna på barnet var en återkommande for- mulering kring de bedömningssvårigheter, som i vissa fall hade uppstått. Nära en procent av alla placerade misstänks ha utsatts för allvarliga missförhållanden Resultatet av undersökningen visar att i av de kommuner/stadsdelar, som har besvarat enkäten, har känne- dom om att totalt 246 barn och ungdomar misstänks ha varit utsatta för övergrepp eller allvarliga försummelser i familjehem eller institution –2009. Relaterat till totala antalet barn och unga, som varit placerade i de kommuner/stadsdelar som har besvarat enkäten, innebär det att nära en procent misstänks ha varit utsatta för övergrepp eller annan vanvård.25 Flertalet missförhållanden gällde familjehem En övervägande del av de misstänkta fallen av övergrepp eller annan vanvård har inträffat vid placering i familjehem, närmare bestämt . Familjehemmens andel (inklusive jourhem och nätverkshem) av det totala antalet placeringar i de aktuella kommunerna var . Det finns alltså en tendens att familjehemmen är överrepresenterade. Det går dock inte att, ut- 25 Bortfallet uppgick till av kommunerna/stadsdelarna. Uppräknat till riket skulle antalet fall av övergrepp och annan vanvård som kommunerna har kännedom om uppgå till 294 fall. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård ifrån denna undersökning, dra några generella slutsatser om att det skulle vara vanligare med allvarliga missförhållanden i familjehem jämfört med på institution. Uppgifterna baserar sig på social- tjänstens kännedom om missförhållanden och det är inte sannolikt att exempelvis alla fall av övergrepp från andra placerade ung- domars sida vid institutioner rapporteras till . Det kan vara en bedömningsfråga var gränsen går för att det inträffade ska karaktäriseras som övergrepp, förutom att institutioner medvetet eller omedvetet kan välja att inte benämna och hantera en händelse som ett övergrepp. Å andra sidan är sannolikheten för upptäckt rimligen mindre i ett familjehem jämfört med i en institution, som är en professionell miljö med fler vuxna. En förhållandevis stor andel av familjehemmen är så kallade nät- verkshem eller familjehem, som arbetar för en konsulentstödd verksamhet. Det går emellertid inte att, utifrån ett så litet material, dra några slutsatser om ökade risker i denna typ av familjehem. Uppgifterna skulle också, när det gäller de konsulentstödda hem- men, kunna leda till hypotesen att vaksamheten är större genom den tätare kontakten. Övergrepp och annan vanvård av allvarlig karaktär Vid kontakten med uppgiftslämnarna har karaktären på miss- förhållandena efterfrågats och det kan konstateras att i flertalet fall rör det sig om mycket allvarliga händelser. En knapp tredjedel av de fysiska övergreppen rörde grovt våld, dvs. slag med tillhygge, sparkar och strypgrepp. En tredjedel av de sexuella övergreppen rörde våldtäkt eller annan form av grova sexuella övergrepp. Mer än hälften av den övriga vanvården kategoriserades som psykisk miss- handel, dvs. hårda bestraffningar, särbehandling och kränkande tilltal. Hög grad av trovärdighet Frågan har gällt misstankar, inte konstaterade fall. En stor del av de berörda barnen och ungdomarna har, enligt enkätsvaren, flyttats från familjehemmet eller institutionen och en stor del av över- greppen har polisanmälts. Det tyder på att det rör sig om mer eller mindre konstaterade missförhållanden eller hög sannolikhetsgrad Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård för att missförhållandena verkligen har inträffat. När det gäller övergrepp står barnets berättelse inte sällan mot den vuxnes nekande. Vid den uppföljande kontakten framkom att endast var tveksam till trovärdigheten i av de misstänkta fallen av övergrepp. När det gäller fallen av annan vanvård har inte frågan om trovärdighet ställts, eftersom det kan antas att social- tjänsten i flertalet fall själva har kunnat konstatera dessa miss- förhållanden. Endast i ett fall har framförts en viss tvekan inför uppgifterna. Trolig underrapportering och stort mörkertal Siffrorna på hur många barn och unga som miss- tänker har varit utsatta för allvarliga missförhållanden är osäkra. Förutom bortfallet på av kommuner/stadsdelar finns en osäkerhet i uppgifterna, eftersom de är manuellt framtagna och har samlats in med olika grad av noggrannhet. Genom den uppföljande kontakten med alla de kommuner/stadsdelar som i enkäten rappor- terat om fall är dock risken för överrapportering mycket liten. Det är snarare sannolikt att det rör sig om en underrapportering. Upp- gifterna finns inte registrerade, utan förutsatte att uppgifts- lämnaren i respektive kommun/stadsdel genom personliga kon- takter, ofta i flera led, efterfrågade uppgifterna. Resultatet säger heller ingenting om det faktiska antalet barn och unga som varit utsatta för övergrepp och annan vanvård, utan anger bara hur många som kommit till kännedom. Både när det gäller institution och familjehem finns ett mörkertal. Barn och unga är i en beroendeställning till såväl familjehems- föräldrar som behandlingspersonal och vågar ofta inte berätta, av rädsla för konsekvenserna och för att inte bli trodda. Inte sällan tar barnet själv på sig skulden för att ha blivit illa behandlat och kan berätta först , när det befinner sig i ett tryggt samman- hang. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård konstaterar, utifrån sin erfarenhet av ett stort antal intervjuer av människor som upplevt vanvård, att det inte går att fastslå egenskaper hos människor och miljöer som under alla omständigheter utgör en risk för vanvård. Snarare handlar det om komplicerade mönster och samspel mellan person, relation och situation. Placering av barn i familjehem eller institution innebär i sig en förhöjd risk. Dessutom betonas att riskfaktorerna får ökad betydelse för uppkomsten av vanvård när tillsynen brister. I en PM till nämner bland annat följande riskfaktorer och riskmiljöer, som har identi- fierats i intervjuerna: Ensamma, övergivna barn; barn som skiljer ut sig; slutna isolerade miljöer; vänskapskorrumperade miljöer; place- ringar hos inflytelserika personer; fundamentalistiska sektliknande miljöer; psykisk sjukdom eller missbruk; avgörande förändringar som inträffar i familjehemmet samt hem som driver familjeföretag. 10.5.2Andra reflektioner om riskfaktorer som framförts till utredningen Företrädare för professionella, organisationer och myndigheter har, bl.a. vid hearings, bidragit med erfarenheter och uppfattningar om riskfaktorer i samhällsvården och signaler som bör leda till ökad uppmärksamhet. Även de uppgiftslämnare i kommunerna, som kontaktades i samband med utredningens undersökning om övergrepp och annan vanvård i samhällsvården, har förmedlat sina reflektioner kring de fall som har rapporterats. Barn som är ensamma, dvs. inte har kontakt med sina när- stående, lyfts ofta fram som en sårbar grupp liksom barn som har stora behov, t.ex. på grund av funktionsnedsättning av olika slag. bör reagera på om familjehemsföräldrar letar fel och klagar på barnet eller på deras biologiska föräldrar. Många varnar för en utveckling där även kraftigt utagerande ungdomar placeras i familjehem. Vissa familjehem tenderar att ta emot för många barn och med alltför stora behov. En riskfaktor anses vara att barn och familjehemsföräldrar inte knyter an till varandra. 26 Utredningen om vanvård i den sociala barnavården. PM 68/2010 och 75/2010. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård uppmärksammas om barnet visar tecken på förändringar i beteende och personlighet, som inte är åldersadekvata. Erfarenhet finns av familjehem som har dålig struktur i var- dagen, med någons ord att det är skitigt och rörigt, men också av familjehemsföräldrar med rigida uppfostringsmetoder. Vissa familje- hemsföräldrar kan ha en tendens att dra sig undan och inte ta emot erbjudanden om stöd. Signaler som att familjehem är svårfångade eller annorlunda, ofta flyttar, bokar av möten, är slutna och inte vill samarbeta med socialsekreterare och andra professionella måste tas på stort allvar. När förändringar inträffar i ett familjehem, t.ex. dödsfall och separation, bör stödet öka och i vissa fall en utredning om barnets behov och situation inledas. Detsamma gäller när familjehemsföräldrar utvecklar en egen problematik. Återkommande nämns missförhållanden till följd av att familjehemsföräldrar visar sig ha missbruksproblem eller psykiska besvär. När det gäller specifikt riskfaktorer i HVB har bland annat nämnts risker vid låg personaltäthet, ungdomar av båda kön placerade på samma enhet samt främlingsfientlighet hos viss personal respektive hos vissa ungdomar. 10.5.3De statliga ungdomshemmens särskilda befogenheter kan missbrukas De ungdomar som placeras på något av de särskilda ungdoms- hemmen har en omfattande problematik. För att vården ska kunna genomföras har dessa hem rätt att använda särskilda befogenheter (15a–c och 19–20 §§ LVU samt 17 § LSU). Befogenheterna innebär bland annat att den unge kan få vistas på en låst avdelning eller kvarhållas samt begränsas i sin kontakt med omvärlden. Vidare kan personalen granska den unges brev, utföra kroppsbesiktning och ta urinprov. Ungdomar kan vårdas i enskildhet, om det krävs med hänsyn till dennes eller övriga ungdomars säkerhet. Ungdomar kan vidare avskiljas och hållas åtskilda från övriga gruppen när de är våldsamma, t.ex. för att de är påverkade av alkohol och droger. Befogenheterna får, enligt lagens formulering, endast användas om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden (20a § LVU). Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga ska sådana istället användas. Vissa av dessa beslut kan överklagas hos förvaltningsrätten, nämligen om de innebär inskränkningar i rätten att föra telefonsamtal eller ta emot besök, gäller vård i Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård SOU 2011:9 enskildhet eller avskildhet eller förstörande eller försäljning av egendom (42 § LVU). granskade samtliga avskiljningar , efter att ha fått signaler om missförhållanden, och konstaterade att isolering (avskiljning) använts ofta (drygt 300 ungdomar ) och inte alltid med stöd i lagen, utan som en ren bestraffning. SiS har gjort en egen översyn och har skärpt sina rutiner, bland annat kring dokumentationen. Se vidare avsnitt 11.3.2. Utdrag ur de intervjuer som BO genomförde med ungdomar vid de statliga ungdomshemmen återges i Barnombuds- mannens årsrapport. De få ungdomar som hade egna upplevelser av isolering hade mycket negativa upplevelser. Många ungdomar uttryckte obehag kring yttre kroppsbesiktning, bland annat hälften av de intervjuade flickorna. Vissa lyfte också fram en oro för hur andra flickor, som upplevt sexuella övergrepp, kan uppleva en sådan situation. Många intervjuade uttryckte frustration över att inte kunna ha kontakt med familj och vänner på det sätt de önskade. De som hade begränsningar i vilka telefonsamtal de fick ringde förstod inte varför. I rapporten lyfter BO fram vikten av hur de vuxna förhåller sig och skapar mening i sin regeltillämpning och vikten av en dialog för att ungdomarna ska få förståelse för vad som sker och varför. Yttre kroppsbesiktning kan exempelvis vara nödvändig, men personalen måste se till att åtgärden inte upplevs mer integritets- kränkande än nödvändigt. Ungdomarna behöver, enligt BO, också få veta vilka rättigheter de har t.ex. när det gäller telefonsamtal och att ta emot besök. refereras i rapporten och framför bland annat att ett grundläggande problem är att många institutioner är uppbyggda utifrån ett pojkperspektiv. Ett stort antal flickor som vistas på institution har varit utsatta för sexuella övergrepp och kan må mycket dåligt av en tvångsåtgärd som exempelvis avskiljning.27 10.5.4Ordningsregler vid HVB kan vara integritetskränkande Det är bara de statliga ungdomshemmen som har laglig rätt att använda sig av tvångsåtgärder. Likväl förekommer, enligt den statliga tillsynen, ordningsregler vid andra institutioner för ungdomar, som kan är tvingande och kan upplevas integritetskränkande. 27 , T. 2010, s. 22. Risker, övergrepp och allvarliga försummelser i dagens samhällsvård nationella tillsynsrapporten uppmärksammades frågan, både utifrån laglighet och vad som kan anses etiskt försvarbart. Enligt tillsynsrapporten förekommer inlåsning, kroppsvisitering, telefonavlyssning, brevcensur, kameraövervakning (med eller utan formellt tillstånd), drogtester (vid misstanke om missbruk eller generellt), rumsvisitering, telefon-, internet- eller besöksrestrik- tioner samt restriktioner i kontakten med anhöriga. Efterlevnad av ordningsregler kopplas ibland till intjänande av pengar och för- måner respektive indragning av pengar och förmåner om regler inte följs. Det förekommer också att ungdomarna får begränsningar i sin kontakt med anhöriga som bestraffning. Enligt länsstyrelserna, som var ansvariga för ovan nämnda tillsyn, är det vanligt att ungdomarna och deras vårdnadshavare har fått intyga skriftligt vid inskrivningen att de godtar vissa regler och att de fått infor- mationen att ungdomarna blir utskrivna om de inte följer reglerna. Syftet är vanligtvis att förhindra missbruk, våld m.m. men i vissa fall är reglerna en del av behandlingen.28 Se vidare nästa avsnitt. Nämnas kan att återkallade tillståndet för ett behandlingshem, bland annat på grund av att kollektiva bestraffningar förekom.29 10.5.5Strukturerade metoder kan användas felaktigt Strukturerade, bland annat manualbaserade, metoder har blivit allt vanligare. Det är i grunden en positiv utveckling, men det är viktigt att uppmärksamma att fel använda kan inslag i dessa metoder vara integritetskränkande.