sou · GZB319 · 2011-03-09 00:00:00 — Diagram 5.12 Antal godkänd-noteringar per dag och 1 000 deltagare, efter första studieväg Källa: Statskontorets bearbetning av statistik. Diagrammet 5.12 visar på två tydliga mönster. För det första att frekvensen godkänd-noteringar inledningsvis ökar snabbt och kulminerar efter omkring 11–12 månader, för att därefter avta och plana ut och visa en ökande tendens efter 2–2,. För det andra visar det att frekvensen godkänd per dag är dubbelt så hög på studieväg 3 som på studieväg 1 och avsevärt högre än på studieväg 2. Detta illustrerar den skillnad i studieförutsättningar och studietakt som indelningen i studievägar avser att hantera. Det kan naturligtvis även säga något om den enskildes motivation. Ett annat mått är det antal godkänd-noteringar som en deltagare uppnått vid studietidens slut (diagram 5.13). Hur många kursnivåer en deltagare har möjlighet att avverka varierar mellan studievägarna, tre eller fyra nivåer för deltagare på studieväg 1, två eller tre på studieväg 2 och en eller två på studieväg 3. 13 Noteringar görs endast vardagar medan uppgifterna i diagrammet är utslagna på veckans . För att få ett rättvisande mått i absoluta termer bör uppgifterna i diagrammet skrivas upp med 7/5. Men i det här sammanhanget är det relationen mellan studieväg och utvecklingen som är den intressanta. Bakgrund och underlag för arbetet I underlaget till de uppgifter som återges i diagrammet ingår även de deltagare som slutar sfi utan att ha fullföljt någon kurs till godkänd, vilket drar ner genomsnittet. Den studietid som anges i diagrammet är nettotid, eventuella studieuppehåll ingår alltså inte. Diagram 5.13 Genomsnittligt antal godkända-noteringar vid studietidens slut, efter nettotid och första studieväg Källa: Statskontorets bearbetning av statistik. Återigen kan man notera att deltagare på studieväg 3 inledningsvis ökar antalet godkänd-noteringar i snabbare takt än deltagarna på de två övriga studievägarna. Antalet noteringar planar ut och passeras av noteringarna för studieväg 1 och 2. För kursnivå 3 är antalet godkända som blir kvar till högsta kursnivå begränsat. Man kan också notera att kurvan för studieväg 3, men i viss mån även för studieväg 2, böjer av nedåt efter drygt . De deltagare som är kvar efter den tiden når alltså godkänd nivå i mindre utsträckning än övriga deltagare. Detta återspeglar möjligen att här finns en selektion av deltagare som innebär att det över tiden blir en ökad andel deltagare som har det svårare eller är mindre intresserade av att tillägna sig svenska språket. Men detta mönster gäller inte studienivå 1, där de deltagare som är kvar i studier fortsätter att i svag takt öka det genomsnittliga antalet godkänd-noteringar. Bakgrund och underlag för arbetet Även i denna grupp kan det naturligtvis finnas en selektion över tiden av deltagare med bristande förmåga eller engagemang. Men i gruppen som helhet ökar alltså antalet avklarade kurser. Uppenbarligen innebär studierna även ett visst ackumulerande av färdigheter i svenska. För att belysa de svenska förhållandena utifrån ett europeiskt perspektiv har vi som tidigare nämnts skickat ut en enkät till ambassader inom EU. Syftet med enkäten var att få kunskaper om hur motsvarigheten till sfi regleras i andra länder inom EU. Vi har också frågat om det finns några regler som bestämmer en person som invandrat har möjligheter att studera landets språk. Totalt besvarades enkäten av 23 ambassader inom EU. har även inkommit med ett svar. Förutom de kunskaper vi kunnat hämta in via enkäten har vi också vidgat våra kunskaper genom studiebesök i och . Vi börjar detta avsnitt med att redovisa vad som kommit fram i enkäten till EU-länderna när det gäller språkkrav, rättigheter och skyldigheter samt förekomsten av tidsbegränsning. Vi avslutar med vad vi tagit del av vid våra studiebesök i och . 5.7.1Språkkrav kopplade till invandringsreglerna Till skillnad från vad som gäller i är språkkunskaper på ett tydligt sätt kopplade till invandringsreglerna i ett flertal länder. Det är ganska vanligt att ett avklarat språktest är en förutsättning för att en person ska få medborgarskap eller uppehållstillstånd. Sådana bestämmelser förekommer bland annat i , , , , , , , och . I de fall ett godkänt språktest ställs som krav för permanent uppehållstillstånd ges i regel först ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som senare förlängs eller blir permanent. Även i krävs vissa språkkunskaper för att få ett tidsbegränsat uppehållstillstånd förlängt. Endast i ett begränsat antal länder är dessa krav kopplade till en rättighet för individen att delta i en språkkurs och då är man i regel hänvisad till NGO:s och liknande aktörer för att få undervisning. I merparten av länderna finansierar staten språk- Bakgrund och underlag för arbetet kurserna, men inte i alla. Då får deltagarna bekosta sina studier på egen hand. Det förekommer också att kurserna finansieras av EU- medel. Huruvida det görs undantag för personer som har olika former av inlärningssvårigheter framkommer inte av enkäten. I vissa länder betonas värdet av att ha språkkunskaper redan innan ankomsten till landet. För många invandrare i gäller t.ex. att de redan för att få visum måste visa att de har vissa kunskaper i det engelska språket. Vilken nivå som krävs beror på vilken kategori personen tillhör i det poängbaserade system som tillämpar för invandring. I tar ny lagstiftning om familjeåterförening sikte på att språktest och eventuell undervisning i franska ska ske i ursprungslandet, dvs. innan uppehållstillstånd utfärdas. 5.7.2Rättighet och skyldighet att lära sig språket I ett flertal länder inom EU finns en lagstadgad rätt att delta i en språkkurs. Vissa ambassader har uppgett att EU-medborgare är exkluderade från denna rätt. Så är t.ex. fallet i , () och . Den lagstadgade rätten kombineras även i vissa fall, och i varierande grad, med en uttalad skyldighet för den enskilde att delta. Rättigheten omfattar i regel en bredare kategori invandrare än skyldigheten, som oftast gäller specifikt för nyanlända flyktingar som förväntas delta i ett introduktionsprogram. Personer som inte kan försörja sig till följd av bristande språkkunskaper kan även omfattas av denna skyldighet. I har t.ex. vissa grupper av invandrare rätt att delta i s.k. integrationskurser, som huvudsakligen består av språkundervisning. För invandrare som är berättigade till motsvarigheten till försörjningsstöd är det dock en skyldighet. Det gäller även för dem som inte kan göra sig förstådda på tyska överhuvudtaget. I kommer rätten och skyldigheten till uttryck i ett obligatoriskt integrationskontrakt som löper . Är nivån i det franska språket inte tillräcklig förbinder sig personen som har invandrat att delta i en franskkurs. Att skriva under ett integrationskontrakt innebär obligatorisk närvaro vid språkundervisningen. I tillämpas tydliga s.k. skyldighetsregler. infördes nya integrationsbestämmelser som innebär att en invandrad Bakgrund och underlag för arbetet person som önskar bosätta sig i permanent, förpliktigar sig att efter beviljandet av uppehållstillståndet ha tillägnat sig adekvata kunskaper i tyska. föregås rätten och skyldigheten att delta i en språkkurs av en bedömning av om språkkursen kommer att kunna underlätta inträdet på arbetsmarknaden eller inte. I t.ex. är det den lokala arbetsförmedlingen som gör bedömningen om en integrationsplan är rätt hjälpmedel för en person som står i begrepp att integreras på arbetsmarknaden. I ett mindre antal länder finns vare sig någon lagstadgad rättighet eller skyldig för personer som har invandrat att få undervisningen i landets språk. Det handlar i vissa fall om länder som har en begränsad invandring, men inte heller i finns det någon generell rättighet till språkundervisning. Som tidigare nämnts är språkkunskaper i stället kopplade till visumreglerna. För personer som befinner sig i och som behöver förbättra sin engelska finns dock vissa möjligheter att delta i språkkurser som är en del av en bredare strategi för vuxenutbildning, kallad Skills for Life. I några av de länder som vare sig har någon lagstadgad rättighet för den enskilde att få undervisning i landet språk eller skyldighet för landet att ge sådan undervisning, krävs att man ändå ska ha klarat ett språktest vid ansökan om permanent uppehållstillstånd eller medborgarskap. Det förekommer att språkkurser i så fall erbjuds av staten, men . I ett flertal av länderna inom EU finns någon form av tidsbegränsning när det gäller hur en person kan delta i en språkkurs. De flesta ambassader har uppgett tidsgränser för själva språkdelen, men det förekommer också att tidsgränsen är avhängig den tidsgräns som gäller för ett introduktionsprogram, där språkkursen ingår som en del. Tidsgränserna uttrycks på olika sätt. t.ex. i antal timmar, antal timmar som bör uppnås eller bara en tidsperiod för man får studera. I vissa fall kan tiden förlängas. Eftersom denna fråga har varit av särskilt intresse för utredningen redovisas de svar som inkommit som rör själva tidsbegränsningen. Bakgrund och underlag för arbetet : Invandrare i har rätt att delta i undervisning i bulgariska. Rättigheten gäller för asylsökande och personer som beviljats asyl. Språkkurserna pågår i 6–8 månader. : Rätten till undervisning i danska gäller från och med det att en person första gången erbjudits att delta i en kurs. Tiden kan förlängas. : För vuxna som inte talar estniska erbjuds kurser i estniska. En person som är i arbetsför ålder kan även erbjudas en extrakurs inom det ordinarie utbildningssystemet som löper under max . : Varje person som invandrat, bor i och bedöms ha behov av en integrationsplan har rätt att få det. I denna ingår språkundervisning i svenska eller finska. Som tidigare nämnts är det den lokala arbetsförmedlingen som gör bedömningen om man har rätt till en integrationsplan. Rätten till integrationsplan gäller från det att invandraren registrerades i sin första hemkommun. Rätten till en plan kan förlängas för dem som inte kan läsa eller skriva samt för personer som studerar inom den grundläggande vuxenutbildningen. : Staten erbjuder gratis språkundervisning. Dessa ska tas ut inom tiden för integrationskontraktet som löper . Tiden kan förlängas med maximalt 12 månader. : För att beviljas permanent uppehållstillstånd måste den sökande genomgå en språkkurs om totalt . Det finns ingen fastställd tidsgräns utan den avgörs från fall till fall. Den vanligaste gränsen är 400–. : Huvudregeln är att alla icke EU-medborgare måste klara ett test för att beviljas uppehållstillstånd. När man fått uppehållstillstånd måste de som omfattas av integrationsinsatser genomgå sådana insatser under sammanlagt . : För personer som erhållit status som flykting eller som subsidiärt skyddsbehövande ingår språkundervisning i en ettårig introduktionskurs som är obligatorisk när behov föreligger. : Studieperioden är begränsad till och omfattningen på studierna är . : En immigrant och dennes familjemedlemmar som har uppehållstillstånd i har rätt till maximalt språkundervisning. En immigrant samt dennes familjemedlemmar som har temporärt uppehållstillstånd har rätt till maximalt språk- Bakgrund och underlag för arbetet Den som senare beviljas permanent uppehållstillstånd har rätt . : Integrationskursen består av , varav 600 är språkundervisning. För vissa erbjuds dock , och det gäller framför allt för ungdomar som förberedelse för högskolestudier. Det gäller även för personer som inte kan delta i den vanliga undervisningen av familjeskäl eller av kulturella orsaker, analfabeter samt personer med behov av extra stöd vid språkinlärningen. Vid behov kan även en intensivkurs erbjudas. : Det finns en lagstadgad rätt till språkundervisning för asylsökande som omfattar . : Invandrare som har otillräckliga språkkunskaper är skyldiga att delta i sammanlagt 300 timmars språkundervisning. Den som deltar i en språkkurs kan få ekonomiskt stöd i form av ett statligt språkkursbidrag. Reglerna för detta bidrag är kopplade till vissa tidsfrister som beskriver man ska ha klarat av vissa moment. Personer som är analfabeter och som har genomfört sin kurs framgångsrikt kan t.ex. få ekonomiskt stöd för upp till 75 lektioner eller sammanlagt max . har haft en reglerad invandring . finns en särskild lag om introduktion och omfattar lagen även en rätt och en plikt att delta i norskupplärning (NU) samt samhällsinformation. Alltfler som kommer till är arbetskraftsinvandrare. Sammanlagt lägger staten cirka 1,6 miljarder NOK på NU (). var det frivilligt att delta i NU men är det både en individuell rätt och en skyldighet att läsa norska. Under förutsättning att undervisningen äger rum i är den gratis. Alla får dock inte gratis undervisning. Arbetskraftsinvandrare får t.ex. betala sin norskundervisning själva. I beviljas man inledningsvis i regel ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Den kategori som omfattas av introduktionsinsatser har en rätt och en plikt – eller en rätt utan plikt – att läsa norska. Plikten innebär att man måste ha klarat av norskundervisning för att bli beviljad permanent uppehållstillstånd, varav Bakgrund och underlag för arbetet utgörs av samhällsinformation. föreslogs att antalet timmar skulle utvidgas till sammanlagt . De som omfattas av en plikt att läsa norska måste göra det . finns inga kunskapskrav kopplade till denna plikt. Plikten omfattar generellt personer i åldern 16–men en person som inte kan tillgodogöra sig undervisningen av hälsoskäl är undantagen från denna plikt. De som är (och upp till ) och inte har någon plikt att lära sig norska, omfattas emellertid av rätten att få lära sig norska. kan man ansöka om permanent uppehållstillstånd. I och med att det är ett krav att ha genomgått minst norskundervisning för att få permanent uppehållstillstånd skapas tydliga incitament för den enskilde att bli färdig med sin språkkurs . Studenter, de som arbetar som au-pairer, de som fått tidsbegränsade uppehållstillstånd på grund av oklar identitet, nordiska medborgare och de som har uppehållsrätt enligt EES- avtalet omfattas inte av den lagstadgade rätten och plikten att läsa norska. Utöver plikten finns möjlighet att vid behov läsa ytterligare upp till max . upphör dock möjligheten att få gratis undervisning. De som återkommer är hänvisade till den grundläggande vuxenutbildningen, som är gratis, men man får ofta ta lån för att försörja sig. I vissa fall är det möjligt att få studielån i form av stipendium. Ny sjanse är ett statligt finansierat projekt i flera kommuner som riktar sig till invandrare som har fått socialbidrag på grund av bristande anknytning till arbetsmarknaden. Introduktionslagens rätt och plikt att lära sig norska gäller personer som har fått sitt första uppehållstillstånd efter . De som har fått uppehållstillstånd före detta datum erbjuds gratis norskundervisning genom särskilda övergångsbestämmelser som finansieras av staten. Övergångsbestämmelserna upphörde och efter detta datum måste alla som varit i betala för undervisningen själva. De lärare vi mött har påtalat att det ofta finns stora skillnader i motivation mellan de som går på en gratis språkkurs och de som betalar själva. Den senare gruppen är mer motiverad och vill gärna bli färdig med sin kurs . Undervisningen är organiserad i tre olika spår; 1) de som har en kort utbildning eller ingen utbildning alls, 2) lågutbildade och 3) de som har hög utbildning. Kommunerna är skyldiga att erbjuda NU. Bakgrund och underlag för arbetet Privata anordnare är tämligen ovanligt i . hade av kommunerna handlat upp norskupplärning från en privat aktör, varav merparten av dessa utgjordes av större kommuner. Eftersom det finns många små kommuner i är samarbete nödvändigt. Långa avstånd till utbildningsanordnare är ofta ett problem. Utvärderingar har visat att det är ekonomiskt svårt för mindre kommuner att kunna erbjuda norskundervisning med bra kvalitet. Ett annat problem är att samhällsorientering ofta saknas på modersmålet, vilket har lett till att man i stället förlägger detta i slutet av norskundervisningen – och på norska. Redovisning av resultatet så här långt visar att fler deltagare avslutar NU efter införandet av de nya reglerna och att fler klarar slutproven. Fördelar med den nya ordningen beskrivs sammantaget vara att utbildningen blivit mer effektiv och mindre kostnadsdrivande. Aktiviteter i form av antal genomförda undervisningstimmar var tidigare utgångspunkten för statens ersättning till kommunerna. är finansieringen mer rambaserad. Finansieringen består av tre delar: en ersättning per person som ingår i målgruppen, en ersättning per kommun (grundersättning) och en ersättning som är knuten till uppvisade resultat (resultatersättning). Grundersättningen utbetalas inte till de största kommunerna. Kommunerna får olika mycket ersättning beroende på varifrån personerna kommer. Ersättningen är lägre för personer som kommer från eller jämfört med personer som kommer från geografiskt och kulturellt mer avlägsna länder. Jämfört med har ett ganska detaljerat separat statsbidragssystem för NU, medan sfi i ingår som en del i en schabloniserad ersättning till kommunerna för dem som omfattas av etableringsreformen. För övriga finansieras sfi genom kommunernas skatteintäkter och generella statsbidrag. En annan skillnad är att har valt att fokusera på incitament riktade till kommunerna (resultatersättning) medan vi fokuserar på individen genom den s.k. sfibonusen. I lagen finns krav på ett nationellt introduktionsregister (NIR) som förvaltas av IMDI (Integreringsog mangfoldsdirektoratet) där det bl.a. registreras vem som har rätt och plikt att delta i norskundervisning, antal deltagare fördelat på kommunnivå, antalet timmar deltagaren har genomgått samt resultaten på de nationella proven. Registret synliggör utvecklingen inom området och utgör Bakgrund och underlag för arbetet ett beslutsunderlag på nationell nivå. Registret togs i bruk och kommunerna är skyldiga att rapportera in dessa uppgifter. På de skolor vi besökte fanns möjligheter till flexibel undervisning på distans för den som fått arbete och därför har begränsad tid att studera. Barnpassning och undervisning kombinerades . Undervisning ägde även i vissa fall rum ute på arbetsplatserna och då betalade antingen arbetsgivaren eller kommunen. Områden där undervisning har förekommit är t.ex. inom hälsoområdet (sjuksköterskor), hemtjänst, lokalvård, barnomsorg och slakteri. I en av skolorna som vi besökte använde man sig av en språkpärm som ett verktyg för bedömning av när en deltagare ska anses vara färdig med sin kurs.14 Liksom i bestod invandringen till till största delen av arbetskraftsinvandrare . har flyktinginvandringen stadigt minskat och arbetskraftsinvandringen återigen ökat. Vidare har antalet personer från EU/EES länder ökat . har även antalet som söker sig till för att utbilda sig ökat. Skiftet från flyktinginvandring till arbetskraftsinvandring och annan typ av invandring har inneburit att de flesta som kommer till redan har ett arbete eller är försörjda på annat sätt. Nuvarande bestämmelser om danskundervisning är . Då infördes tre olika utbildningsvägar som samtliga är indelade i sex moduler vardera. och 2 syftar till att lära deltagarna att tala och förstå danska på en basal nivå samt att ge en grundläggande förståelse av det danska samhället med tonvikt på arbetsmarknaden. Ambitionen är att de som har arbete ska kunna kombinera språkstudierna med sitt arbete. Varje utbildningsväg avslutas med ett nationellt prov. Rätten till danskutbildning gäller från det att man påbörjat utbildningen (). För den som inte kan delta fullt ut i språkkurserna på grund av t.ex. heltidsarbete, sjukdom eller barnafödande är kommunen skyldig att förlänga tiden. Många läser emellertid på Bakgrund och underlag för arbetet och undervisningstiden räknas då i vissa fall in i treårsperioden. Danskundervisningen är ett kommunalt ansvar men kan bedrivas av både kommunala och privata aktörer. När den nya lagen infördes var en av målsättningarna att öka andelen privata aktörer. På vissa språkcenter förmedlas även praktikplatser och arbete och det händer även att anordnaren utför andra integrationsinsatser i samverkan med kommunen. (Danskuddannelse 1) vänder sig till dem som inte kan läsa och skriva på sitt eget hemspråk samt till dem som inte kan det latinska alfabetet. Målsättningen är att deltagarna ska kunna få ett arbete som endast kräver en kortare utbildning samt att de ska kunna verka som aktiva samhällsmedborgare. av samtliga som läser danska återfanns i denna grupp 2008. Andelen har minskat . (Danskuddannelse 2) är för deltagare som har en kortare utbildning från hemlandet. Målet för denna grupp är att de ska förstå tillräckligt mycket danska för att kunna fungera på en arbetsplats och i vardagen. ska även kvalificera för vidare arbetsmarknadsutbildning inom AMU. Deltagarna på denna utbildningsväg utgjorde av det totala antalet deltagare 2008. (Danskuddannelse 3) vänder sig till deltagare som har en medellång eller lång utbildning. Det kan t.ex. vara en gymnasieutbildning eller en högre utbildning. Tempot är högre på denna kurs och målsättningen är att de som inte har ett arbete ska kunna få det eller studera vidare. fanns av deltagarna i denna grupp. Andelen har ökat . Till skillnad från den svenska kursplanen i sfi som är utformad som en trappstegsmodell och som möjliggör att en deltagare går från en lägre nivå till en högre nivå, avslutas den utbildningsväg som man först gick in i med ett prov. Tanken är inte att man automatiskt ska kunna gå från en lägre utbildningsväg till en högre, men det förekommer att en deltagare byter utbildningsväg under utbildningens gång om det visar sig att en annan utbildningsväg passar personen bättre. Ett sådant byte bör helst ske under utbildningen. Deltagare med särskilda undervisningsbehov ges i regel undervisning i mindre grupper eller får egen undervisning. Bakgrund och underlag för arbetet en lagreglerad specialundervisning för vuxna samt olika typer av behandlingsinsatser för traumatiserade personer. Eftersom många redan har ett arbete när de börjar läsa danska är det viktigt att undervisningen är så pass flexibel att den fungerar även för dem som arbetar heltid. Av den anledningen bedrivs en stor del av undervisningen under kvällstid. Språkcentret har ett ansvar och en plikt att erbjuda kvällsundervisning i dessa fall. Det förekommer också självstudier, IT-baserad undervisning och distansundervisning. Undervisning sker även . Inom den lagreglerade danskundervisningen finns även möjligheter att anpassa utbildningen så att den utgör ett stödjande komplement till den enskildes arbete. Det gäller för såväl okvalificerade arbeten som branschspecifika och mer kvalificerade arbeten. Utöver den ordinarie danskundervisningen erbjuds även arbetsmarknadsinriktad danskundervisning i för nyanlända invandrare som arbetar. Utbildningsanordnaren testar deltagarnas språkliga nivå efter centralt fastslagna riktlinjer vid varje avslutad modul. Testmaterialet har utarbetats av Ministeriet for Flygtninge, Indvandrere og Integration. Det avslutande nationella provet görs : /juni och /december. Språkcentren får finansiering i två omgångar från kommunen, när deltagaren börjar en modul och resterande när deltagaren har klarat sin modul. var språkutbildningen endast gratis för flyktingar som omfattades av integrationsinsatser och övriga invandrare som inte var självförsörjande. Språkutbildningen är nu gratis för alla. Även gränspendlare har rätt till danskundervisning, dvs. personer som arbetar i men som stadigvarande bor i ett annat land. Det kan t.ex. röra sig om svenskar, tyskar och polacker som bor kvar i sitt hemland som de arbetar i . Kostnaderna för danskundervisningen uppgick till (). har en tydlig koppling mellan invandringsregler och språkkunskaper. har ett avklarat språktest varit ett krav för att få medborgarskap i . har språkkraven ökat. Som komplement till språktestet infördes ett kunskapstest om det danska samhället och den danska kulturen.