sou · GYB370d2 · 2011-01-01 00:00:00 — På vilket sätt har följande påverkat: Arbetssättet/metoden/process hur har det fungerat? Din tid och arbetsbelastning? Dina förkunskaper om mänskliga rättigheter innan utbildningen? Stödet från den egna myndigheten? Din mandat att föra upp frågan på dagordningen? Arbetet med MR är en mjukfråga, hur ser du på att arbeta med mjuka frågor i er organisation? Upplever du att det var en blandning av hårda och mjuka frågor i utbildningen? Vad finns kvar att göra? Välkommen till utbildningen om mänskliga rättigheter och mångfald Vi vill med detta brev hälsa dig hjärtligt välkommen till utbildningen om mänskliga rättigheter och mångfald. Utbildningen genomförs i internatform med två träffar. Den första träffen infaller och den andra träffen . Båda utbildningsomgångarna är förlagda till Stufvenäs Gästgifveri – Paradis. Söderifrån: Stufvenäs gästgifveri ligger norr om . Följ E22 norrut, ta av vid och följ skyltningen mot Stufvenäs. Flyg anländer till : Därifrån är det till Stufvenäs Gästgifveri . Tåg anländer till : Därifrån är det till Stufvenäs Gästgifveri. Närmaste busshållplats ligger 600m från Stufvenäs. (Buss 121) Incheckning efter eftermiddagskaffet på ankomstdagen. Förmiddagskaffe: ost&skink fralla, kaffe/the, kaka, juice och frukt. Lunch med sallad/soppa samt kött/fisk varmrätt, dryck, kaffe och kaka. Eftermiddagskaffe med kaffe/the, bakverk, juice och frukt Vänligen meddela om du behöver specialkost. Om du har några frågor om kursens upplägg och innehåll kan du ringa eller e-posta , 0470-708164, , För övriga frågor kontakta , kursadministratör på telefon eller e-post . Webbadressen är: /polisutbildningen I utskicket finns schema över båda utbildningsträffarna. Detaljschemat med tidsangivelser för omgång två är ännu inte helt fastställt. Återigen hjärtligt välkommen. Utvärdering av en utbildning i mänskliga rättigheter för ett emerga utvärderingsutbildning Författare: , Jag tänker ofta på hur vi människor säger att vi är lika, men hur sällan vi visar det genom våra handlingar. Jag tänker ofta på hur vi diskuterar orättvisor som tredje världen drabbas av, utan att fundera på vilka orättvisor människor utsätts för här hemma. För här är vi alla lika och här blir ingens rättigheter kränkta, eller hur står det till med det egentligen? Hur ska vi börja prata om mänskliga rättigheter i , vems rättigheter ska vi tala om då? Kan vi verkligen jämföra situationen här med kriget på eller en svältkatastrof i ? Nej, tror jag inte. Men vi måste börja tala om mänskliga rättigheter med andra ögon, med öppna ögon. För visst finns det exempel på kränkande behandling i också: de apatiska flyktingbarnen, utvisning av personer till länder som praktiserar tortyr, det svenska rättsväsendets sätt att hantera våldtäktsmål, diskriminering på arbetsplatsen och i krogkön, människohandel, och så vidare. Denna lista kan göras längre och mer omfattande men frågan kvarstår hur många som skulle förstå att det är människors rättigheter vi talar om. Detta beror dels på en lång tradition och skapandet av god självbild som merparten av medborgarna har kring frågor som mänskliga rättigheter, dels på okunskap. I dagens samhälle finns en mängd människor som inte har fått kunskap om de mänskliga rättigheter de faktiskt har rätt till. Det är primärt grundskolorna som arbetar med att sprida kunskap om mänskliga rättigheter. Beslutsfattare, tjänstemän och andra som befinner sig på maktpositioner i samhället vet inte alltid hur de ska tillämpa och förhålla sig till dessa frågor. Därför är det av central betydelse att frågan om kunskapsbrist hos betydande personer i mänskliga rättigheter lyfts fram. Det är viktigt att kunskapen sprids, men också att den uppdateras och förnyas i takt med den utveckling som sker inom området. Med hänsyn till det ovannämnda ska föreliggande rapport utvärdera en utbildning i mänskliga rättigheter för det kommunala tjänstemannanätverket i . Det är angeläget att undersöka hur informationen om mänskliga rättigheter har förmedlats i detta pilotprojekt, för att dra lärdomar både av det som har fungerat bra och det som har fungerat mindre bra, för att kunna utveckla utbildningssatsningar för liknande målgrupper. En förutsättning för att vi ska bedriva arbetet med att säkerställa full respekt för mänskliga rättigheter är att vi har sakkunskap i ämnet och att vi har fått redskap att omsätta kunskapen i praktiken. Det är viktigt att komma ihåg att vi enbart genom att öka kunskapen har liten möjlighet att genomföra förändringar. Dagens organisationer kan i många hänseenden vara mycket svårföränderliga och i synnerhet avseende mjuka frågor som är svåra att mäta. Att arbeta för och framförallt med mänskliga rättigheter kan ge effekter i två led. Det innebär att organisationerna kan få större legitimitet i sin omvärld. Det ger mervärde för organisationen, men det kan också ge vinstmarginaler. Genom att aktivt arbeta med mänskliga rättigheter kan vi överbrygga kulturella barriärer och lära av nya kulturer. Bland de nya kulturerna finns våra framtida kunder, klienter, partners och brukare. Om medborgarna är nöjda med samhällets bemötande kan vi undvika en del sociala problem och därmed öka välfärden i samhället. Det är viktigt att vi lär av varandra, att vi tillvaratar och utnyttjar de erfarenheter som finns av hur vi kan lära ut mänskliga rättigheter. Föreliggande rapport är en processutvärdering som ska undersöka om aktiviteterna har fått önskade effekter, genom att undersöka på vilket sätt deltagarna har uppfattat utbildningen. Detta görs genom att vi konstruerar en programteori utifrån projektbeskrivningen och sedan testar det faktiska utfallet genom att samla in empiriskt material genom enkäter, intervjuer och genomgång av tillgängligt arbetsmaterial. Denna utvärdering genomförs i framförallt lärandesyfte. Detta innebär att vi inte är ute efter att mäta grad av framgång, utan främst att undersöka vilka mekanismer i utbildningen som möjliggör att målen uppnås. Det övergripande syftet med utvärderingen är att undersöka om och på vilket sätt deltagarna i utbildningen uppfattar avsedda effekter på individ- och myndighetsnivå. Dessa frågeställningar blir relevanta att undersöka: 1.Uppfattar deltagande personer att de efter genomförd utbildning har fått ökad motivation och ökade kunskaper? Om och hur har de i sådana fall förändrat sitt arbetssätt? 2.På vilket sätt uppfattar de deltagande personerna att de efter genomförd utbildning kan påverka sina myndigheter att verka för efterlevnad av mänskliga rättigheter? 3.Vilka möjligheter/hinder kan vi identifiera i denna utbildningssatsning? Har utbildningen fungerat effektivt i syfte att lära ut mänskliga rättigheter (teoretiskt och praktiskt) och har deltagarna sett kopplingar till sin verksamhet? 4.Vad är nästa steg, vad är kvar att göra och vilka behov finns ? Anledningen till att studien inte kan mäta effekter är tidspunkten för genomförandet. Deltagarna kommer att ha slutfört utbildningen rapporten skrivs, varför något förändringsarbete inte kommer att ha inletts. Denna rapport fokuserar istället på, som beskrivits ovan, att undersöka på vilket sätt deltagarna har uppfattat utbildningen samt om och hur de tror att de efter genomförd utbildning kan verka för en förändring i sina verksamheter. Föreliggande rapport kommer i första hand att ha en kvalitativ ansats. Eftersom vi vill undersöka om och på vilket sätt snarare än hur många är det intressant att vi på djupet undersöker studieobjekten. För detta syfte är intervjuer lämpligt. Vi är dock också intresserade av att få en helhetsbild av deltagarnas uppfattning, varför studien kompletteras med en enkät. Samtliga deltagare på utbildningen fick till att börja med ta del av en enkät per e-post. Med vissa kriterier som grund (geografisk spridning, kön, organisation/myndighet, titel) valdes sedan 8 deltagare ut, för att intervjuas per telefon. Att valet föll på telefonintervjuer istället för personliga samtalsintervjuer var en kostnadsfråga. Varför finns behov av utbildning i mänskliga rättigheter? Det är väsentligt att inleda detta kapitel med en översikt av varför det är viktigt med utbildning i mänskliga rättigheter för olika grupper i samhället. har man ansett att mänskliga rättigheter är en fråga som främst hör till skolans värld. Detta innebär att en majoritet av befolkningen exkluderas: vuxna som för länge sedan avslutat sin skolgång (skolplaner förändras ju ständigt, liksom tillämpningen av mänskliga rättigheter) och de som aldrig har haft möjlighet att gå i skolan. , 60- och 70- talen, ökade medvetenheten om att mänskliga rättigheter måste spridas till allmänheten. Medias utbredande medförde att medborgarna i olika länder kunde följa varandras kamp och att väcka medvetenhet om mänskliga rättigheter. Press sattes då på regeringar att säkerställa fullt skydd och respekt för sina medborgares rättigheter. Detta ledde till att många lokala organisationer började förespråka sociala förändringar, såsom förbud mot våld mot kvinnor, att hindra miljöförstöring, barnarbete, dålig hälsa och brist på medicin. Genom sitt engagemang och intresse för frågorna fyller dessa organisationer en viktig funktion avseende utbildning i mänskliga rättigheter för enstaka grupper, som till exempel migranter, ursprungsbefolkningar, homosexuella och minoritetsgrupper av olika slag. Mänskliga rättigheter-utbildning (MR-utbildning) är viktigt eftersom medborgarna måste känna till sina rättigheter för att kunna bevara desamma. Likaså är varje individ i sin yrkesroll skyldig att känna till de rättigheter som varje medborgare besitter, för att säkerställa att aldrig kränka dessa. Redan i FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter lyfts vikten av utbildning i mänskliga rättigheter fram som en primär del av arbetet för efterlevnad av mänskliga rättigheter. I artikel 26 står det att utbildning i mänskliga rättigheter bland annat ska stärka respekten för människans grundläggande fri- och rättigheter. Utbildning i mänskliga rättigheter omnämns även i flertalet av de konventioner som har valt att ratificera. I konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter står det följande: Konventionsstaterna erkänner rätten för var och till utbildning. De är överens om att utbildningen ska syfta om att till fullo utveckla människans personlighet och insikten om dess värde och att stärka respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Man är vidare överens om att var och en genom utbildning ska kunna delta effektivt i ett fritt samhälle och främja förståelse, tolerans och vänskap mellan alla nationer och alla rasgrupper, etniska grupper och religiösa grupper samt främja verksamhet för att bevara freden. Även i två artiklar nämns att utbildning ska inriktas på att utveckla en respekt för mänskliga rättigheter. FN har tillsammans med utarbetat särskilda riktlinjer och handlingsplaner för utbildning om mänskliga rättigheter. Dessa har fungerat som effektivt stöd för utformningen av utbildningen för flertalet olika organisationer runt om i världen. Likaså har en mängd olika institut1 samt Europarådet2, tagit fram handböcker som ska vara vägledande i hur MR-utbildningar kan genomföras. FN:s decennium för utbildning i mänskliga rättigheter. Sedan FN:s allmänna förklaring trädde i kraft har generalförsamlingen manat medlemsstaterna att sprida kunskap och information om den allmänna förklaringen till sina medborgare. På om mänskliga rättigheter 1993 lyfte man upp betydelsen av mänskliga rättigheter utbildning, aktiviteter och allmän information. Med hänsyn tagen till detta proklamerade generalförsamlingen att åren 1995–2004 skulle vara FN:s decennium för MR-utbildning. Genom att årtiondet trädde ikraft definierade generalförsamlingen MR-utbildning på följande sätt: en livslång process där alla människor på alla nivåer i samhället och i alla sociala sammanhang lär sig respekt för andra människors lika värde och på vilket sätt vi alla kan bidra för att säkerställa detta i vårt samhälle (egen översättning av originaltext, reservation för fel begreppsanvändning). Ansvaret för genomförande av MR-utbildning ligger på hela samhället, från regeringen, till NGO, myndigheter, andra organisationer liksom enskilda individer. 2Europarådet, All different all equal program Education pack, ideas, resources, methods and activities for informal intercultural education with young people and adults. Komponenter i en mänskliga rättigheter – utbildning Universitys center för mänskliga rättigheter3 har tagit fram en mycket användbar i mänskliga rättigheter4. I handboken diskuteras hur en välfungerade utbildning i mänskliga rättigheter bör utformas. Slutligen leder det fram till att en effektiv utbildning i mänskliga rättigheter bygger på två essentiella principer. Den ena är kunskap om mänskliga rättigheter och den andra är kunskap för mänskliga rättigheter. Att lära sig om mänskliga rättigheter Att lära sig om mänskliga rättigheter innebär att få en ökad förståelse, insikt och kunskap i de mänskliga rättigheternas historia, olika dokument, implementeringsmekanismer. Det måste finnas en förståelse i samhällets olika institutioner om olika deklarationer och konventioner samt hur dessa påverkar regeringen och enskilda medborgare. Deltagare på en MR-utbildning bör känna till hur de politiska, medborgerliga, sociala och kulturella rättigheterna förhåller sig till varandra. I skolan bör mänskliga rättigheter ingå som en obligatorisk del av undervisningen och vara lika prioriterat som matematik, svenska och engelska. Att lära sig om mänskliga rättigheter är en grundförutsättning för att vi ska våga förändra eller kunna arbeta med frågorna i våra verksamheter och ta ställning för frågorna som berör oss själva i vardagslivet. Att lära sig för mänskliga rättigheter Utbildning för mänskliga rättigheter handlar om förståelse och efterlevnad av de viktigaste principerna inom mänskliga rättigheter, till exempel att alla är födda med lika värde och samma rättigheter. Alla ska åta sig skyldigheten att respektera och skydda alla människors lika värde. Det har lite att göra med våra faktiska kunskaper om mänskliga rättigheter; det handlar om hur vi behandlar och bemöter andra människor. Detta kan vi åstadkomma genom att ifrågasätta värderingar och normer, genom attitydförändring, redskap för implementering och genomförande. En viktig utgångspunkt blir att analysera olika situationer ur ett rättighetsperspektiv och hitta adekvata lösningar. Bara en handfull människor blir heltidsaktivister, men tjänstemän i 3Human Center, vid . 4The human rights education handbook, effective practices for learning, action and change. , topic book 4, 2000. våra offentliga förvaltningar bör veta hur man ska verka för efterlevnad av mänskliga rättigheter på individuell, institutionell och nationell nivå, och lära sig att praktiskt bedriva detta arbete i sin dagliga verksamhet. En mycket viktig dimension i detta är förståelsen av hur mänskliga rättigheter och ansvar går hand i hand: att veta om egna rättigheter och verka för efterlevnad av andras rättigheter. Det eftersträvade målet handlar mycket om empowerment: att ge medborgarna kunskap och möjlighet att ta kontroll över sitt liv genom att veta vilka rättigheter de har och hur de påverkas av olika beslut. Att leva med mänskliga rättigheter. Slutligen handlar det om att arbeta och leva med mänskliga rättigheter. Det handlar om vardagliga etiska beslut. Varje beslut vi fattar, såväl privat som yrkesmässigt, ska grunda sig i ett mänskliga rättigheter-perspektiv. Det handlar om en livsstil. Val av ekologisk mjölk, att köpa rättvisemärkt kaffe eller att åka kollektivt är exempel på att leva med mänskliga rättigheter. Komponenter och mekanismer i utbildningen kommun initierade 2003 arbetet med bildandet av ett nationellt nätverk för mångfald i (NNM). Medel ansöktes och beviljades för detta ändamål från . –2004 bedrevs verksamheten som projekt. Nätverket har permanentats utan motsvarande statligt verksamhetsstöd. Nätverkets vision är att kommuner ska vara förebilder genom aktivt arbete för etnisk mångfald samt att kommuner ska bli fria från diskriminering. Nätverkets mål är att skapa en verktygslåda för kommuner. Vid nätverkets möte i beslutade nätverket att ändra namn till Nationella nätverket för mångfald och mänskliga rättigheter i . Nätverket beviljades medel av ett antal olika aktörer för att genomföra en utbildning i mänskliga rättigheter för nätverkets medlemmar. Den största bidragsgivaren till utbildningen är Delegationen för mänskliga rättigheter i . Syftet med utbildningen är att stödja kommunerna i utvecklingen av arbetet med mänskliga rättigheter. Nätverkets medlemssammansättning är för närvarade 20 kvinnor och 13 män från 27 olika kommuner, länsstyrelser och organisationer. I den aktuella utbildningsomgången deltog totalt 21 Några av deltagarna var endast närvarade vid första utbildningstillfället. Utbildningen bestod av under fyra tillfällen : , september, . Deltagarna har själva varit ansvariga för upplägg och genomförandet av utbildningen. Varje modul innehåller avsnitt bestående av teori, gjorda erfarenheter och praktiskt gemensamt arbete. Utbildningen är uppdelad i fyra olika moduler under teman: Styrning och ledning av tvärsektoriella processer Att motverka och förebygga diskriminering Gemensamt aktivt arbete för mänskliga rättigheter bland politiker och tjänstemän. Första tillfället – Introduktion till mänskliga rättigheter Mänskliga rättigheter i , grundläggande kunskap om konventioner och deklarationer, samt kopplingen till svensk lagstiftning och rättspraktik Erfarenhetsutbyte – hur har vi arbetat med mänskliga rättigheter i fram till ? (kartläggning inom gruppen) Skaffa en gemensam referensram för det fortsatta arbetet. Kartläggningen kan även fortsätta på hemmaplan. Andra tillfället – Styrning och ledning Kunskap om förändringsarbetets metodik. Hur kan man samordna och mobilisera de goda krafterna i den kommunala organisationen. Erfarenhetsutbyte kring olika frågeställningar t ex införandet av i det kommunala arbetet. Planera för omsättandet av MÄNSKLIGA RÄTTIGHETER handlingsplan i den egna kommunen/organisationen. Tredje tillfället – Diskriminering (att motverka och förebygga diskriminering) Den svenska och EU-gemensamma lagstiftningen på området och dess möjligheter till utveckling. erfarenheter om svenska och internationella exempel. Använda värderingsövningar som metod för att komma till insikt med dolda egna fördomar. Fjärde tillfället – Från ord till handling Hur kan vi använda mänskliga rättigheter som medel för att motverka odemokratiska och främlingsfientliga idéer i deras utbredning i olika kommuner? Använda de tidigare modulerna för en gemensam diskussion med inbjudna politiker från respektive kommun/organisation. Konkretisera politikens verktyg för att säkerställa full respekt för mänskliga rättigheter. De resultat som förväntas efter genomförd utbildning är att varje deltagare har en idé/strategi om hur man vill arbeta med mänskliga rättigheter i den egna organisationen. Deltagarna ska se över/ta fram handlingsplaner för mänskliga rättigheter i de deltagande kommunerna. En viktig komponent är spin-off-effekter som kan uppnås bland annat genom att deltagarna sprider kunskap om mänskliga rättigheter inom den egna organisationen. Det planeras en nationell konferens med fokus på mänskliga rättigheter. För att kunna uppnå dessa resultat krävs bland annat: 1.Ökade kunskaper om mänskliga rättigheter 2.Förståelse för de begränsningar och utmaningar som behäftas med mänskliga rättigheter 3.Tydlig förankring och stöd hos ledningen inom den egna organisationen. För att skapa en förförståelse för hur projektet är tänkt att fungera konstrueras en verksamhetslogik. Verksamhetslogik över utbildningen i mänskliga rättigheter för kommunaltjänstemannanätverk Förändring – en mänsklig faktor Det finns tre nivåer i en organisation, som kan placeras mellan individen och samhället. Dessa är aktörsnivån, organisationsnivån och samhällsnivån. På samhällsnivån finner vi huvudmännen som är uppdragsgivare och beslutsfattare. Härifrån kommer mål och regler om hur kommunen ska styras. På aktörsnivån finner vi de som ska omsätta regler och visioner i praktiken; tjänstemän och experter. Här möts tradition och innovation. De formella besluten möter på aktörsnivån både vanor, värderingar och dess krafter. Mellan dessa två nivåer hittar vi organisationsnivån, vars roll präglas av ett samspel mellan den styrning som utövas på samhällsnivån och den styrning som kulturen på aktörsnivån utövar. Denna blir alltså en funktion av de två nivåerna.5 Organisationskultur är ett vitt begrepp. En definition är ett mönster av grundläggande förhållanden som utvecklas i en grupp, allteftersom gruppen lär sig att bemästra problem med yttre och inre anpassning. Det tar att bygga upp en organisationskultur, och det anses att nya organisationer med ett stort ombyte av personal kommer att sakna en kulturell överbyggnad. Andra organisationer som har en lång 5 och i skolans vardag, 2007, s. 57 historia, där medlemmarna är stabila och har delat samma typ av erfarenheter kan antas utveckla desto starkare kulturer. En annan intressant utgångspunkt kan vara att se varför vissa fenomen uppstår inom en organisation. Detta förklaras genom att använda sig av tre olika perspektiv: det teknologiska, det politiska samt det kulturella perspektivet.6 Genom det teknologiska perspektivet kan man se till strukturen på arbetet. Ett exempel är om deltagarna i utbildningen har fått tillräckligt med material och kunskap för att själva kunna föra ut ett resonemang kring ämnet, i detta fall mänskliga rättigheter. Viktigt i detta sammanhang är att undersöka om det finns övergripande handlingsplaner eller arbetsplaner för hur mänskliga rättigheter ska drivas i kommunen och om dessa planer utvärderas. Inom det politiska perspektivet förenas olika intressen. Kostnader och prioriteringar görs utifrån kostnadsanalyser. De som sitter högst upp bestämmer vad som kommer på dagordningen. Olika styrdokument och mål förs neråt i verksamheten, inte alltid med förankring i övriga organisationen. Här kan finnas inslag av traditionsmönster som upprätthålls genom att den rådande inte ifrågasätts och vanan tillåts råda. Kommunledningen och kommunfullmäktige har en avgörande roll vad gäller prioriteringar och budgetplanering inom verksamheten. Det kulturella perspektivet genomsyrar alla verksamheter. Klasstillhörighet kan vara en betydande faktor. Den sociala tillhörigheten har en mycket stark påverkan på människors uppfattningar om deras roll i samhället. Generationerna för problem vidare till varandra i förhoppningen om att vissa värderingar och åsikter med tiden bleknar. Förändring behöver dock inte nödvändigtvis vara någonting som gynnar en kommun. Det beror på hur den rådande situationen ser ut och vilka alternativ som finns. presenterar tre olika egenskaper som han menar är centrala för att gynna förändring i : att det är högt i tak, att organisationen präglas av öppenhet och att såväl organisationen som medarbetarna är nyfikna. Att det är högt i tak innebär att det finns personer inom organisationen som är beredda att tala sanning om brister inom organisationen. Det kan fungera som återkoppling för ledningen, 6 , 1985: Dessa tre perspektiv använder i sin avhandling som heter Furuhällskolans försök med jämställdhet 1978-1982, s. 6 om vilka konsekvenser deras beslut får i organisationen, tack vare att berörda politiker och tjänstemän säger vad de tycker. Med öppenhet menar att utomstående personer har möjlighet att träda in i organisationen och att kritiskt granska och påverka innehållet. Öppenhet kan bidra till att organisationer tidigt får kännedom om bekymmer och att alternativa lösningar hittas. Det finns flera aspekter på öppenhet i en organisation. För det första handlar det om öppenhet inåt, det vill säga ledningens förmåga att ta till vara de olika idéer som finns inom organisationen.