sou · GZB323 · 2011-03-11 00:00:00 — Sannolikt behövs ändå ett förstärkt arbete på varje kontrollmyndighet för att lägga fast en revisionsplan för granskningar av myndighetens kontrollverksamhet och att lägga fast en process för planering, genomförande, rapportering och behandling av revisionsresultat. Ett förfarande behöver också etableras för att övervaka att korrigerande åtgärder genomförs. Av stor vikt är att planeringen av revisionsarbetet förs upp på högre nivå i myndigheten så att en adekvat resurs- och kompetensfördelning kan beslutas. Med andra ord ska inte den operativt verksamma parten i kontrollarbetet också läggas fast planeringen av revisionsarbetet. Kvalitetssäkring av verksamheten är alltid en ledningsfråga. Kontrollmyndigheterna har anvisningar för revisionsarbetet i kommissionens riktlinjedokument och befintliga nationella vägledningar, men de behöver också ett aktivt och engagerat löpande stöd och vägledning från de centrala kontrollmyndigheterna och . Stöd för den övergripande planeringen och genomförandet av särskilda utvecklingsinsatser m.m. föreslås vidare ske inom ramen för samarbetet i revisionsrådet. En generell utgångspunkt när det gäller kostnadskonsekvenser och finansiering bör vara att se revision som en integrerad del av det ansvar och uppgifter som åligger medlemsstaternas behöriga myndigheter. Det är därför logiskt att revisionsverksamheten finansieras inom de ramar som finns anvisade för verksamheten . Utredningens förslag syftar till att öka tydligheten i ledning, samordning och stöd till kontrollmyndigheterna för att förbättra förutsättningarna för genomförandet av revisioner. Det kan dock inte uteslutas att resurssättningen identifieras som ett hinder för en utveckling av revisionsarbetet hos kontrollmyndigheterna. Det är därför angeläget att de centrala myndigheterna – och revisionsrådet – följer utvecklingen och för upp sådana problem som identifieras för en samlad diskussion och bedömning. Bedömningar i sådana frågor kan vidare behöva föras vidare till regeringen för att i samlat kunna bereda frågorna. Centrala myndigheters ledning och samordning Även här är det utredningens utgångspunkt att de centrala kontrollmyndigheterna är resurssatta för sin uppgift att leda och samordna arbetet med kontrollfrågorna. Nulägesbilden tyder dock på att har mer resurser fördelade till stöd och vägledning av kontrollen. Om detta är resultatet av interna omfördelningar eller tillskott av medel på anslaget har utredningen inte närmare utrett. Utredningen rekommenderar att en särskild bedömning av de centrala myndigheternas resurssättning för ledningsuppgifterna görs inom ramen för kommande budgetberedningen. Utgångspunkten i en sådan prövning bör enligt utredningens mening vara att kontrollverksamheten och dess effektivitet är ett grundläggande offentligt ansvar och åtagande och att resurser för uppgiften bör finansieras genom omprioritering. i sig bör i princip inte medföra några särskilda kostnader, eftersom det är ett samråd mellan berörda myndigheter. arbete, förberedelser av möten och sammanställning av underlag kan dock behöva stödjas av ett mindre sekretariat. För sekretariatet kan beräknas en till två tjänster. Ordförande kan antas ha en annan ordinarie tjänst och avlönas då med högst med ett arvode. Härutöver behövs medel för övriga kostnader. Ett eventuellt behov av administrativt stöd överenskoms med värdmyndigheten. Sammantaget beräknas kostnaden uppgå till cirka 2–. Medlen anvisas på förvaltningsanslaget för den myndighet som tilldelas samordningsansvaret i revisionsfrågorna. Utredningen har föreslagit att särskilda utvecklingsåtgärder genomförs för att stärka revisionsarbetet. Insatserna föreslås planeras och initieras inom ramen för samarbetet inom revisionsrådet. Omfattningen och behovet av medel för sådana insatser är mycket svårt att uppskatta. finns heller inga liknande åtgärder att jämföra med. Förslaget är därför att revisionsrådet, eventuellt i form av ett särskilt uppdrag, genomför en inventering av behovet av utvecklingsinsatser och inkommer med ett underlag för regeringens bedömning. Sådana särskilda utvecklingssatsningar bör också kunna omfatta de resurser som behövs för att genomföra gemensamma revisioner. Utvecklingsmedlen bör anvisas som ett separat anslag eller anslagspost hos den centrala myndighet som tilldelas samordningsansvaret i revisionsfrågorna. Finansieringsbilden när det gäller kontrollverksamheten i är sammansatt. Vissa kontrollverksamheter finansieras med anslagsmedel och andra med avgifter. Detta förhållande komplicerar generellt hanteringen av kostnads- och finansieringsfrågor och ställer ökade krav på en samlad bedömning. Generellt gäller för all verksamhet, privat såväl som offentlig, att nya åtaganden eller nya ambitioner kräver att resurser omprioriteras. Kontrolluppgiften är central och viktig och utgör ett klassiskt exempel på ett offentligt åtagande där medborgare, företagare och konsumenter kan antas förvänta sig ett starkt agerande och en hög prioritering från regeringen och myndigheterna. har dessutom hög profil i frågor om livsmedlens kvalitet och säkerhet, djurskydd och djurhälsa. Mot denna bakgrund är det vara rimligt att finansieringen sker genom omprövning och omprioritering av annan verksamhet där motiven för det offentliga åtagandet inte är lika starka eller där det kan finnas överlappningar inom förvaltningen. 9.3Övriga konsekvenser av förslagen Förslagen om en utveckling av revisionen syftar i grunden till att förbättra granskningen av kontrollverksamhetens kvalitet, utförande och omfattning. En effektiv offentlig kontroll inom livsmedelskedjan som utförs med hög kvalitet, med adekvat frekvens och regelbundenhet och på ett likvärdigt sätt över hela landet har stor betydelse som bas för företagens utveckling och för konsumenternas förtroende. En effektiv kontroll inom livsmedelskedjan kan också ha betydelse för andra kontrollområden. Genom införandet av s.k. tvärvillkor som villkor för utbetalning av jordbruksstöd finns numera en koppling mellan å ena sidan kontrollen av tvärvillkor och utbetalningar av jordbruksstöd samt kontrollen inom livsmedelskedjan. Sammantaget innebär det att om brister finns i livsmedelskedjans kontroller kan det få konsekvenser för kontrollen av jordbruksstöden vilket sammantaget kan få konsekvenser i form av ekonomiska sanktioner och återbetalningskrav. Krav på årlig rapportering Som tidigare redovisat (avsn. 3.2) ställer och krav på både en löpande övervakning och rapportering av kontrollarbetet och på revisioner av kontrollen som underlag för en samlad bedömning av medlemsländernas kontrollsystem. Ett bättre och mer heltäckande system för genomförande av revisioner innebär därför inte att kravet minskar på en löpande uppföljning och rapportering av kontrollverksamheten. Ansvaret för den samlade uppföljningen och analysen av kontrollverksamheten ligger på de centrala myndigheternas. Övriga kontrollmyndigheter har en rapporteringsskyldighet till de centrala myndigheterna. kan konstateras att regeringen inte ställer något formellt krav på en samlad återrapportering från de centrala myndigheterna. En samlad redovisning och analys av kontrollverksamheten är emellertid viktig för regeringen som underlag för styrningen av förvaltningens arbete med den offentliga kontrollen. Informationen är också nödvändig för att regeringen ska kunna redovisa resultaten av verksamheten för . Det bör därför övervägas om regeringen inte bör återinföra krav på en årlig rapportering av kontrollverksamheten från de centrala kontrollmyndigheterna och . Återrapporteringen bör också innehålla en samlad analys och bedömning av verksamheten. En koppling finns här till den rapportering som görs till och av statusen i genomförandet av den nationella kontrollplanen. Rapporteringen är omfattande och belyser ofta problem eller brister i verksamheten. Utredningen noterar här att regeringen och ansvarigt departement inte har någon formell roll eller medverkan i detta arbete. Förhållandet ställer upp två problem. För det första kan regeringen behöva övervaka genomförandet av den nationella planeringen som involverar ett stort antal myndigheter . En sådan övervakning och aktiv bevakning skulle kunna utgöra ett stöd för myndigheternas arbete med att få till stånd en samordnad och strategisk planering och en riskbaserad prioritering av i det nationella kontrollarbetet. För det andra skulle en aktivare roll innebära att regeringen fick större insyn i kontrollarbetets genomförande. Utredningen förordar därför att regeringen och departementet intar en tydligare roll i arbetet med den nationella kontrollplanen. Detta kan göras på samma sätt som föreslås när det gäller den nationella planeringen av revisionsarbetet, dvs. att departementet medverkar i samordningsarbetet och att regeringen ställer krav på en regelbunden rapportering av samordninggruppens verksamhet. Det kan också övervägas om den nationella kontrollplanen, liksom uppföljningen av kontrollplanen, bör underställas regeringens prövning innan den sänds till och . För att säkerställa kvaliteten i den offentliga kontrollen av livsmedel, foder, djurskydd och djurhälsa finns krav på att kontrollmyndigheterna ska revideras. Hur denna revision ska utformas behöver utredas närmare. En särskild utredare ska därför föreslå organisation, ansvarsfördelning och arbetsformer för en löpande verksamhetsrevision av livsmedelskedjans kontrollmyndigheter, dvs. myndigheter involverade i den offentliga kontrollen av livsmedel, foder, djurskydd och djurhälsa. Syftet med utredningen är att ta fram förslag till en effektiv och ändamålsenlig revisionsprocess och revisionsorganisation som tillgodoser verksamheternas behov och uppfyller revisionskraven i unionens lagstiftning och unionens vägledningar. Utredaren ska bl.a. lämna förslag till organisation och ansvarsfördelning för revisionsverksamheten och lämna de förslag till författningsändringar som utredarens övriga förslag leder till, liksom beräkna de eventuella kostnader för stat och kommun som uppkommer med anledning av utredarens förslag. Uppdraget ska redovisas . Unionen kräver revision av kontrollmyndigheter Artikel 4.6 i förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningarna samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd1 (nedan kallad kontrollförordningen) ställer krav på att kontrollmyndigheterna ska utföra interna revisioner eller låta utföra externa revisioner. I propositionen Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m. (prop. 2005/06: 128) gjorde regeringen den bedömningen att kravet på oberoende revision av kontrollverksamheten i huvudsak bör kunna tillgodoses genom den gällande ordningen för revision av statliga och kommunala myndigheter samt genom de centrala kontrollmyndigheternas arbete med att övervaka den lokala kontrollen. Den nuvarande ordningen för revision Revisionen av den operativa djurskyddskontrollen har varit begränsad. Detsamma gäller områdena djurhälsa, foder och animaliska biprodukter. För livsmedelsområdet har en intern revisionsfunktion som granskar verkets egen kontrollverksamhet. Det har också utvecklats en praxis att den centrala kontrollmyndigheten () granskar de regionala myndigheterna och att de regionala myndigheterna i sin tur granskar de lokala kontrollmyndigheterna. Den faktiska revisionsverksamhet som har bedrivits enligt denna ordning har dock i praktiken varit begränsad. Det är vidare inte entydigt att respektive länsstyrelserna är behöriga att utföra sådan revision av de regionala respektive lokala kontrollmyndigheterna som avses i kontrollförordningen. Inom Statens jordbruksverks ansvarsområde genomför myndighetens internrevisionsfunktion, med stöd av förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll, granskning av den egna kontrollverksamheten i linje med kontrollförordningens krav. Någon ordning för revision av de regionala och lokala kontrollmyndigheterna liknande den som har nämnts ovan avseende livsmedelskontrollen finns inte inom ansvarsområde. Vidare saknar flertalet länsstyrelser en internre-visionsfunktion som på samma sätt som centralmyndigheternas internrevision skulle kunna revidera de egna kontrollerna. 1 EUT L 165, 30.4.2004, sid. 1–141 har brister och förbättringsmöjligheter konstaterats i den offentliga kontrollen. En löpande revision i hela livsmedelskedjan skulle på ett metodiskt sätt kunna identifiera potentiella problem i den offentliga kontrollen och föreslå lösningar på dessa och därmed förebygga och förhindra framtida problem i kontrollen. En löpande revision av den offentliga kontrollen skulle också ge värdefulla bidrag till kontrollmyndigheterna så att dessa kan förbättra sitt resursutnyttjande och därmed bygga upp en allt effektivare och mer rationell kontrollverksamhet. Sedan kontrollförordningen började tillämpas har tillämpningsbestämmelser och vägledningar för revisionerna antagits på unionsnivå. Dessa förtydligar kontrollrevisionens uppgifter och arbetsformer. Europeiska kommissionens kontor för livsmedel och veterinära frågor (FVO) har genomfört ett antal inspektioner av offentliga kontroll. Resultaten av dessa granskningar är över lag positiva men FVO noterar vissa otydligheter när det gäller revision av de operativa kontrollmyndigheterna, bl.a. omfattningen av granskningen. Mot bakgrund av de varierande revisionsorganisationer som har etablerats inom livsmedelskedjan och i ljuset av unionens revisionsvägledningar och inspektioner i finns skäl att närmare undersöka formerna för revisionen av de operativa kontrollmyndigheterna. Syftet är att få en heltäckande bild av de revisionssystem som tillämpas av de olika myndigheterna på central, regional och lokal nivå. Baserat på en inventering av om och hur de berörda kontrollmyndigheterna genomför revision enligt kontrollförordningen ska utredaren analysera hur kontrollrevisionen lämpligast ska bedrivas och organiseras för att nå målet en effektiv och oberoende granskning av den offentliga kontrollen i livsmedelskedjan. Olika organisatoriska lösningar ska övervägas av utredaren, t.ex. internt i varje myndighet eller externt av den närmast överordnade kontrollmyndigheten eller av annat revisionsorgan. Även de olika möjligheter till en organisatorisk indelning lokalt, regionalt eller centralt ska också bedömas av utredaren. En revisionsmyndighet eller ett privat revisionsorgan som är helt fristående från alla de myndigheter som ska revideras är också ett möjligt alternativ, om utredaren förordar en sådan lösning ska i första hand en befintlig organisation föreslås för uppdraget. I sina förslag ska utredaren ta hänsyn till principen om den kommunala självstyrelsen och beakta de ställningstaganden som regeringen har gjort i propositionen Oberoendet i den kommunala revisionen (prop. 2009/10: 46) om att revision av verksamhet även fortsättningsvis ska vara ett kommunalt ansvar. Eftersom revisionerna av de offentliga kontrollerna inom såväl djurskydd, djurhälsa, foder som livsmedel regleras av samma EU- förordning och omfattas av samma vägledningsdokument, ska utredaren bedöma om det kan finnas vinster i form av t.ex. effektivare arbetsformer och kunskapsöverföring mellan kompetensområden genom att samordna revisionerna för de fyra kontrollområdena. Kontrollförordningen ställer krav på att kontrollerna i landet ska samordnas. En viktig uppgift för revisionen av livsmedelskedjans kontrollmyndigheter blir därför att utvärdera denna samordning. Oavsett vilken organisatorisk modell för revisionerna som föreslås är bedömningen den att det är nödvändigt att förslaget tillgodoser behovet av en ytterst väl samordnad revisionsorganisation. Om det vid en revision uppdagas brister i den offentliga kontrollen bör det finnas ett system för att tillförsäkra att revisionens rekommendationer leder till rättelse. Exempelvis ger 18 § livsmedelslagen (2006:804) möjlighet att förelägga en kommun att avhjälpa brister i kontrollen om kommunen inte fullgör de skyldigheter som följer av dess kontrolluppdrag. Med ett utbyggt revisionssystem är det troligt att det är de som utför revisionerna som kommer att identifiera eventuella brister i kontrollen och därför måste en ordning där ett samband mellan revisionsrapporterna och möjlighet till föreläggande etableras. Motsvarande lösningar för de övriga kontrollområdena bör etableras, med syftet att lägga tyngd bakom rekommendationerna från revisionerna så att kontrollmyndigheterna stimuleras att vidta rättelse. Utredaren ska därför: inventera i vilken omfattning och hur de berörda kontrollmyndigheterna genomför revision enligt kontrollförordningen föreslå ansvarsfördelning och organisation för en samordnad, effektiv och oberoende revision av den offentliga kontrollen inom livsmedelskedjan göra en bedömning av den kompetens som krävs hos de som utför revisionerna för att de ska ha förutsättningar att revidera i enlighet med krav och vägledningar bedöma om det är lämpligt att de som utför revisionerna, med stöd av experter från berört kontrollområde, granskar flera av livsmedelskedjans kontrollområden överväga om och i så fall hur ett system för att säkerställa att kontrollmyndigheterna avhjälper brister kan vara uppbyggt lämna förslag till de författningsändringar som följer av utredarens övriga förslag beräkna de eventuella kostnader som förslagen föranleder för stat och kommun och föreslå finansiering av kostnaderna Samråd och redovisning av uppdraget I arbetet ska utredaren samråda med representanter för de berörda kontrollmyndigheterna på lokal, regional och central nivå, kommuner och landsting samt med . ska beredas möjlighet till samråd med utredaren. Utredaren ska ha kontakt med Europeiska kommissionens kontor för livsmedel och veterinära frågor (FVO) för att bilda sig en uppfattning om unionens förväntningar på revisionssystemen, samt närmare studera hur ett urval av andra medlemsstater (bl.a. och ) organiserat sina respektive revisionssystem. Utredaren ska också beakta regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79). Uppdraget ska redovisas . Kommissionens riktlinjer för revision 1.Svart på vitt – om jämställdhet i akademin. 2.Välfärdsstaten i arbete. Inkomsttrygghet och omfördelning med incitament till arbete. 3.Sanktionsavgifter på trygghetsområdet. 4.Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt. 5.Bemanningsdirektivets genomförande i . 6.Missbruket, Kunskapen, Vården. 7.Transporter av frihetsberövade. – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning. 9.Barnen som samhället svek. Åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården. En ny väg för arbetet mot dopning. – utvärdering av förhandlingsarbetet jämte överväganden om brukaravgifter och lånevillkor. 13.Uppföljning av signalspaningslagen. 14.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2011 – geologin, barriärerna, alternativen. 16.Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? 18.Strålsäkerhet – gällande rätt i ny form. 19.Tid för snabb flexibel inlärning. 20.Dataskydd vid europeiskt polisiärt och straffrättsligt samarbete. Dataskyddsrambeslutet, Europolanställdas befattning med hemliga uppgifter. 21.Utrikesförvaltning i världsklass. 22.Spirit of Innovation. 23.Revision av livsmedelskedjans kontrollmyndigheter. Transporter av frihetsberövade. Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? [16] Förvar. Dataskydd vid europeiskt polisiärt och straffrättsligt samarbete. Dataskyddsrambeslutet, Europolanställdas befattning med hemliga uppgifter. [21] Spirit of Innovation. Uppföljning av signalspaningslagen. Sanktionsavgifter på trygghetsområdet. Missbruket, Kunskapen, Vården. Barnen som samhället svek. Åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården. Välfärdsstaten i arbete. Inkomsttrygghet och omfördelning med incitament till arbete. Svart på vitt – om jämställdhet i akademin. – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning. Tid för snabb flexibel inlärning. Revision av livsmedelskedjans kontrollmyndigheter. Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2011 – geologin, barriärerna, alternativen. [14] Strålsäkerhet – gällande rätt i ny form. Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt. – utvärdering av förhandlingsarbetet jämte överväganden om brukaravgifter och lånevillkor. En ny väg för arbetet mot dopning. Bemanningsdirektivets genomförande i .