sou · GZB351 · 2011-06-13 00:00:00 — Vårdnadshavaren ska därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Enligt de grundläggande bestämmelserna om vårdnad, boende och umgänge i 6 kap. har barn rätt till omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraff- ning eller annan kränkande behandling. Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och ska därför se till att barnets behov enligt ovan blir tillgodosedda. Bar- nets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till dess ålder, utveckling och övriga omstän- digheter samt ska bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. Om barnet står under vårdnad av två vårdnadshavare, ska de till- sammans utöva sina rättigheter och skyldigheter gentemot barnet. Utgångspunkten är att vårdnadshavarna ska enas i frågor som rör barnet. Barn står under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem. Vård- naden kan i vissa fall i stället anförtros åt en eller två särskilt för- ordnade vårdnadshavare. Vårdnaden om ett barn består till dess att barnet fyller eller gifter sig. Om föräldrarna är gifta med varandra får de automatiskt gemen- sam vårdnad om barnet när det föds. Om föräldrarna gifter sig först senare, får de genom äktenskapet automatiskt gemensam vårdnad. I annat fall är det mamman som får ensam vårdnad. Om barnet är folkbokfört i kan föräldrarna få gemensam vård- nad också genom registrering hos efter anmälan av dem båda antingen till socialnämnden i samband med att social- nämnden ska godkänna en bekräftelse av föräldraskap, eller direkt till under förutsättning att föräldrarna och barnet är svenska medborgare. Föräldrar som vill utöva vårdnaden gemensamt kan också väcka talan i domstol. Domstolen ska besluta i enlighet med föräldrarnas önskemål, om det inte är uppenbart att gemensam vårdnad är oför- enlig med barnets bästa. Vid äktenskapsskillnad består den gemensamma vårdnaden om inte domstol förordnar annat eller föräldrarna avtalar om vårdna- den och avtalet godkänns av socialnämnden. Om någon av föräldrarna vill åstadkomma en ändring i vårdna- den, ska domstolen besluta att vårdnaden ska vara gemensam eller anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna. Vid bedömningen av om vårdnaden ska vara gemensam eller anförtros åt en av föräldrarna ska domstolen fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Gemensam vårdnad får inte be- slutas om båda föräldrarna motsätter sig det. Gemensam vårdnad förutsätter normalt att föräldrarna har ett någorlunda konfliktfritt samarbete i frågor som rör barnet. Det innebär inte att föräldrarna alltid måste ha samma uppfattning, men de måste kunna hantera sina delade meningar på ett sätt som inte drabbar barnet. Gemensam vårdnad kan emellertid vara oförenlig med barnets bästa även om en konflikt mellan föräldrarna inte kan sägas vara så svår och djup att det är omöjligt för dem att sam- arbeta.1 Föräldrarna, eller en av dem kan väcka talan om ändring i vård- naden, men i mål om äktenskapsskillnad får domstolen även utan yrkande upplösa den gemensamma vårdnaden om gemensam vård- nad är uppenbart oförenlig med barnets bästa. Föräldrarna kan även ingå avtal om att vårdnaden ska vara gemen- sam eller att en av dem ska ha vårdnaden om barnet. Avtalet, som ska ingås skriftligen och undertecknas av båda föräldrarna, ska 2005/06:99, Nya vårdnadsregler, s. 87. dock godkännas av vara juridiskt giltigt. ska godkänna avtalet, om det som har överens- kommits är till barnets bästa eller – när avtalet går ut på gemensam vårdnad – inte är uppenbart oförenligt med barnets bästa. Vårdnadens fördelning mellan olika hushållstyper De flesta föräldrar har gemensam vårdnad om sina barn. En sam- manställning av vårdnadens fördelning mellan olika hushållstyper visar att gemensam vårdnad om barnet är regel i de familjer där för- äldrarna är gifta med varandra. Nästan alla sammanboende föräldrar har gemensam vårdnad om barnet. I tabellen nedan visas vårdna- dens fördelning i olika hushållstyper. Tabell 1 Gemensam vårdnad och ensam vårdnad för barn i olika hushållstyper, 2008. Andel i procent. Källa: SCB 2009:2 Barn – en beskrivning av barns villkor med som utgångspunkt. * Under kategorin Övriga finns särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet. Vid gemensam vårdnad av ett barn får en domstol på talan av en av föräldrarna eller båda besluta vem av föräldrarna barnet ska bo till- sammans med. Ett beslut om barnets boende kan bli aktuellt när föräldrar som har gemensam vårdnad om barnet inte kan komma överens om var barnet ska bo, eller när föräldrarna vill få sin över- enskommelse om boende fastställd av domstolen. Även i de fall domstolen mot en förälders vilja finner att barnet ska stå under föräldrarnas gemensamma vårdnad kan det bli aktuellt att besluta om barnets boende.2 1997/98:7, Vårdnad, boende och umgänge, s. 113. Domstolen kan besluta om att barnet ska bo hos en av föräld- rarna eller växelvis hos dem båda. Avgörande för domstolens beslut är vad som är bäst för barnet. Föräldrarna får även avtala om barnets boende. Ett sådant avtal ska gälla om det är skriftligt och socialnämnden godkänner det. Utgångspunkten i är att barn behöver nära och goda kontakter med båda föräldrarna även om dessa inte bor tillsam- mans. Föräldrarna har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med den förälder som barnet inte bor tillsammans med så långt möjligt tillgodoses. Domstol kan besluta om umgänge. Avgörande för domstolens ställningstagande är vad som är bäst för barnet. Vid sin bedömning ska domstolen ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Domstolen ska vidare beakta risken för att bar- net far illa. Föräldrarna kan även avtala om umgänge. Ett sådant avtal ska gälla om det är skriftligt och socialnämnden godkänner det. Resekostnader i samband med umgänge Om den förälder som barnet ska umgås med är bosatt på en annan ort än barnet kan umgänget vara förenat med särskilda kostnader. I 6 kap. regleras den inbördes fördelningen mel- lan föräldrarna av de resekostnader som kan uppkomma i samband med umgänge. Det primära ansvaret för sådana resor ligger på den förälder som inte bor tillsammans med barnet. Den förälder som barnet bor tillsammans med ska emellertid ta del i kostnaderna för de resor som föranleds av barnets behov av umgänge med den andra föräldern. Det ska ske efter vad som är skäligt med hänsyn till föräldrarnas ekonomiska förmåga och övriga omständigheter. Saknar den förälder som barnet bor hos förmåga att stå för någon del av resekostnaderna, ska den föräldern inte heller vara skyldig att göra det.3 I förarbetena4 till bestämmelsen om resekostnader anvisas en beräkningsmetod som i huvudsak motsvarar de principer som till- lämpas vid beräkning av underhållsbidrag, se nedan avsnitt 3.4.1. Avsteg från denna beräkning är i vissa fall möjlig och enligt för- arbetena bör vid en bedömning av den ekonomiska förmågan ett ganska stort utrymme lämnas åt mera skönsmässiga överväganden. Även andra omständigheter än de rent ekonomiska ska kunna be- aktas vid fördelning av resekostnader. En anledning som kan moti- vera en annorlunda fördelning av resekostnaderna är om en förälder flyttar långt bort utan någon godtagbar anledning. I förarbetena berörs också frågan om vilka kostnader som ska beaktas.5 För det första bör kostnaderna vara av någon betydelse för att de ska fördelas mellan föräldrarna. I allmänhet bör den för- älder som barnet bor hos vara skyldig att ta del av resekostnaderna när avståndet mellan bostadsorterna är relativt stort. Ett riktmärke kan vara att avståndet överstiger . Hänsyn måste också tas till antalet umgängesresor. Även om kostnaden för varje enskild resa är låg kan antalet resor göra att kostnaderna totalt sett blir betydande. I skälighetsbedömningen ingår också att endast nöd- vändiga kostnader ska beaktas, t.ex. val av billigaste färdsätt med allmänna färdmedel. Av betydelse för valet av färdmedel är också restiden och den tid som barnet har på sig att umgås med föräldern. Både resor inom och utom landet omfattas. Resekostnader i sam- band med umgänge kan berättiga till bistånd enligt 4 kap. social- tjänstlagen (2001:453). I förarbetena uppmärksammas även frågan om en bestämmelse om resekostnader borde införas även vid de fall barnet bor växelvis hos föräldrarna.6 Regeringen konstaterar dock att någon lag- reglering inte framstår som nödvändig mot bakgrund av det inte har framkommit att dessa fall i praktiken vållar sådana problem att det finns behov av reglering. Det framhålls att i många fall av växel- vist boende torde föräldrarna bo så nära varandra att några rese- kostnader inte uppkommer och i andra fall kan föräldrarna som regel förväntas komma överens om resekostnadernas fördelning. Avslutningsvis bör det nämnas att i det belopp som kan utgå som underhållsstöd för ett barn (se avsnitt 3.6.3), dvs. , ingår ett schablonbelopp på som bl.a. är av- sett att täcka kostnader för resor till anhöriga.7 5Anförd prop., s. 74 och 118. 6Anförd prop., s. 71. 2004/05:116, Ett reformerat underhållsstöd, s. 25 f. De grundläggande bestämmelserna om föräldrars underhållsskyl- dighet finns i 7 kap. . Föräldrarna ska svara för under- håll åt barnet efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. När föräldrarnas underhållsskyldighet bestäms ska hänsyn tas till barnets egna in- komster och tillgångar samt till vissa av barnets sociala förmåner. Bland de förmåner som anses minska barnets behov av underhåll kan nämnas det allmänna barnbidraget, det förlängda barnbidraget och studiebidraget inom studiehjälpssystemet. I kostnaderna för barnets underhåll ska föräldrarna sinsemellan ta del var och en efter sin förmåga. Att underhållsskyldigheten för barnet är beroende av föräldrarnas ekonomiska förhållanden innebär inte bara att föräldrarna ska ha en viss ekonomisk förmåga för att något underhåll överhuvudtaget ska utgå, utan också att barnet kan göra anspråk på högre standard och därmed större underhåll ju bättre föräldrarnas ekonomiska ställning är.8 Underhållsskyldigheten upphör när barnet fyller . Går bar- net i skolan efter är föräldrarna underhållsskyldiga som skolgången pågår, dock längst till dess barnet fyller . Till skolgång räknas studier i eller gymnasie- skolan och annan jämförlig grundutbildning. Den som varaktigt bor tillsammans med annans barn och med för- älder som har vårdnaden om barnet är underhållsskyldig mot bar- net, om han eller hon är gift med föräldern eller har eget barn till- sammans med föräldern. Om det finns särskilda skäl kvarstår under- hållsskyldigheten även sedan styvbarnet har flyttat hemifrån, t.ex. för att studera. Motivet till styvförälders underhållsskyldighet är att alla barn i en och samma familj ska leva på samma standard.9 En styvförälders underhållsskyldighet bestäms på samma sätt som en förälders, men är subsidiär i förhållande till den underhållsskyldig- het som åligger den förälder som styvbarnet inte bor tillsammans med. 1978/79:12, Underhåll till barn och frånskilda, s. 83. 9Anförd prop., s. 87. Bestämmelserna om underhållsstöd (se avsnitt 3.6.3) innebär dock att styvförälderns subsidiära underhållsskyldighet sällan aktu- aliseras i praktiken. En förälder ska i vissa fall fullgöra sin underhållsskyldighet genom att betala underhållsbidrag till barnet. Så är fallet om föräldern inte har vårdnaden om barnet och inte heller varaktigt bor tillsammans med barnet. Detsamma gäller om föräldern har vårdnaden om bar- net gemensamt med den andra föräldern, men barnet varaktigt bor tillsammans med endast den andra föräldern.10 Om ett barn anses varaktigt bosatt hos båda föräldrarna (växel- vis boende) är ingen av föräldrarna skyldig att betala underhålls- bidrag, utan varje förälder anses fullgöra sin underhållsskyldighet genom att svara för de direkta kostnaderna för barnet barnet vistas hos honom eller henne.11 Barnet kan dock bara vara folkbokfört hos en av föräldrarna. Underhållsbidrag fastställs genom dom eller avtal. Ett avtal om underhållsbidrag kräver normalt ingen särskild form för att vara giltigt. Det kan vara antingen skriftligt eller muntligt. Avtal om att underhållsbidrag för framtiden ska betalas med ett engångsbelopp eller för än ska dock vara skriftligt och bevittnat av två personer för att vara giltigt. Om avtalet avser ett barn ska avtalet dessutom vara godkänt av social- nämnden. För att ett avtal ska kunna ligga till grund för verkstäl- lighet krävs att avtalet är skriftligt och bevittnat.12 Underhållsbidrag betalas normalt förskottsvis för kalender- månad. Regler om automatisk anpassning av underhållsbidraget till ändringar i penningvärdet finns i lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag. 10I övrigt kan en förälder bli ålagd av domstol att betala underhållsbidrag om han eller hon försummar sin underhållsskyldighet (7 kap. 6 § FB). 11I NJA 1998 s. 267 behandlar frågan om gränsen mellan umgänge och varaktigt boende. Normalt är det fråga om umgänge och inte varaktigt boende när barnet vistas hos den ena föräldern endast en tredjedel av tiden. Även om skillnaden i vistelsetider hos de bägge föräldrarna är mindre bör bedömningen ofta bli densamma om det inte finns faktorer som klart pekar i en annan riktning. Faktorer utöver vistelsetiden som kan få betydelse vid bedömningen är var barnet är folkbokfört, hur barnets boende är ordnat, var barnet förvarar sina tillhörigheter och hur barnets försörjning fördelats mellan föräldrarna. 12Se 3 kap. 19 § utsökningsbalken. En förälder som är betalningsskyldig för utgivet underhållsstöd enligt bestämmelser i 19 kap. socialförsäkringsbalken (se avsnitt 3.6.3) anses ha fullgjort sin underhållsskyldighet intill det belopp som lämnas i underhållsstöd till barnet. När underhållsbidrag bestäms enligt regler görs det med utgångspunkt i vad som är skäligt med hänsyn tagen till bar- nets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga. Också barnets egna inkomster och tillgångar liksom dess sociala förmåner beaktas. anger inte någon fast metod för beräkning av underhållsbidrag, men en metod som används är den s.k. kvot- delningsmetoden. Kvotdelningsmetoden går i korthet ut på att man först uppskattar barnets behov av underhåll. Därefter beräknas vad respektive förälder kan bidra med. Det belopp som har räknats fram för barnets behov fördelas sedan mellan föräldrarna i förhål- lande till deras överskott. Metoden är att se som ett hjälpmedel att bestämma ett rimligt underhållsbidrag för barnet i enlighet med bestämmelser. Det underhållsbidrag som har räk- nats fram bör kontrolleras genom en allmän skälighetsbedömning och vid behov korrigeras.13 Barnets behov av underhåll varierar efter bl.a. barnets ålder och levnadssituation. Det är dock vanligt att man utgår från vissa scha- blonbelopp, motsvarande vad ett barn normalt kostar, som från början har räknats fram av Socialstyrelsen.14 Till detta belopp, som är knutet till prisbasbeloppet, läggs eventuella kostnader för för- skola och/eller fritidshem. Därefter görs avdrag för bl.a. det allmänna barnbidraget eller studiebidraget eller andra sociala förmåner som utgår för barnet. Schablonbeloppen bildar endast en utgångspunkt för beräk- ningen av barnets behov av underhåll. Barnets behov varierar i enskilda fall. Barnet kan också, efter en glidande skala, göra anspråk på en högre standard och därmed större underhåll ju bättre ställt föräldrarna har det ekonomiskt, genom ett s.k. standardtillägg. Den bidragsskyldige föräldern får förbehålla sig ett belopp för eget underhåll. Förbehållsbeloppet innefattar alla vanliga levnads- kostnader. Bostadskostnaden beräknas för sig efter vad som är skä- 1978/79:12 s. 107 och s. 397 f. 14Numera upphävda Allmänna råd från 1989:6, Underhållsbidrag till barn. De andra levnadskostnaderna beräknas med ledning av ett nor- malbelopp som för år räknat utgör av prisbasbeloppet enligt socialförsäkringsbalken. uppgår normalbeloppet till . Om det finns särskilda skäl får förbehåll göras också för under- håll åt en make som den bidragsskyldige föräldern varaktigt bor tillsammans med, s.k. hemmamakeförbehåll. Rätten till förbehåll avser i första hand en make som inte har någon egen inkomst och förvärvsförmåga, och bestäms på samma sätt som förbehållet för föräldern själv. Normalbeloppet utgör dock av prisbas- beloppet, dvs. Makeförbehåll får göras också för registrerad partner. Med make och registrerad partner jämställs annan som föräldern varaktigt bor tillsammans med, om de har barn tillsammans. Det belopp som återstår sedan förbehållen har avräknats från nettoinkomsten utgör den bidragsskyldige förälderns överskott. Den andra förälderns överskott beräknas på samma sätt. Förbehåll får också göras för hemmavarande barn.15 Beloppet utgör för varje hemmavarande barn av prisbasbeloppet för år räknat, dvs. Från beloppet avräknas dock vad som utges till barnet av den andra föräldern eller för den förälderns räkning, t.ex. genom underhållsstödet. När barnet vistas hos den bidragsskyldige föräldern har den föräl- dern vissa kostnader för barnet utöver det underhållsbidrag som han eller hon kan vara skyldig att betala. har den förälder som barnet bor tillsammans med minskade kostnader för barnet. Om den bidragsskyldige föräldern har haft barnet hos sig av minst fem hela dygn eller under en kalendermånad haft barnet hos sig i minst sex hela dygn, får ett visst avdrag göras på det underhållsbidrag han eller hon ska betala, s.k. umgängesavdrag. Motsvarande bestämmelser gäller för under- hållsstödet, se närmare avsnitt 3.6.3. För varje helt dygn av barnets 15 Regeln om förbehållsbelopp för hemmavarande barn i 7 kap, 3 § fjärde stycket föräldra- balken, är dock att betrakta som en garantiregel som ska aktualiseras först när det står klart att det hemmavarande barnet inte får sitt minimibehov tillgodosett med tillämpning av den allmänna fördelningsregeln (jfr kvotdelningsmodellen). Se Walin-Vängby, , en kommentar del 1, s. 7:29. vistelse är avdraget 1/40 av det månatliga underhållsbidraget.16 Vid beräkningen av antalet hela dygn räknas det dygn då barnets vis- telse upphör som . Detta gäller dock inte om vistelsen börjar och upphör . Om det föreligger särskilda skäl får domstol förordna om andra villkor för avdragsrätten. Det föreligger inte någon rätt till avdrag, om det redan då under- hållsbidraget fastställdes togs hänsyn till att den bidragsskyldige föräldern i väsentlig mån fullgjorde sin underhållsskyldighet genom att ha barnet hos sig, s.k. nettoberäkning. Var barnet är folkbokfört har betydelse för förälders rätt till vissa familjeekonomiska förmåner och kommunernas skyl- dighet att tillhandahålla förskola, fritidshem m.m. för barnet. Vilka konsekvenser barnets folkbokföring kan få för samarbetet mellan särlevande föräldrar samt folkbokföringens betydelse för föräldrarnas överväganden och beslut kring barnets boende och försörjning berörs närmare i avsnitt 7.4.2, 10.3.1 och 13.4.10. I detta avsnitt lämnas en redogörelse för gällande bestämmelser om folkbokföring av barn.17 Folkbokföringslagen (1991:481) innehåller inte några särskilda be- stämmelser som tar sikte på bedömningen av barns bosättning. Barn ska därför folkbokföras enligt samma regler som gäller för vuxna, med undantag för en specialregel för nyfödda. Ett barn ska liksom övriga personer vara folkbokfört där det enligt reglerna i folkbokföringslagen är att anse som bosatt. Huvud- regeln när det gäller bosättning är att en person anses vara bosatt på den fastighet där han eller hon regelmässigt tillbringar eller, efter flyttning, kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila. Folkbokföringslagen utgår från att bosättningen ska bedömas utifrån de faktiska omständigheterna. Ett barn som regelbundet 16Skälet till att nivån på avdraget är 1/40 av det månatliga underhållsbidraget är att den andre föräldern (boföräldern) ändå har vissa kostnader som inte minskar barnet bor umgängesföräldern. 17Avsnittet är en något förkortad och reviderad version av redogörelse om barnets bosättning i betänkandet SOU 2009:75 Folkbokföringen, s. 364 ff. tillbringar sin dygnsvila hos endast en av sina föräldrar anses ha enkel bosättning och ska vara folkbokfört hos den föräldern. Det gäller oavsett vad föräldrarna har avtalat om. För ett barn som regelmässigt tillbringar sin dygnsvila hos båda sina föräldrar kan det vara svårt för , som beslutar om bosättningsort, att avgöra var barnet ska vara folkbokfört. För att ett barn ska anses regelmässigt tillbringa sin dygnsvila på en viss fastighet krävs att det tillbringar dygnsvilan där minst en gång eller i samma omfattning men med annan förläggning i tiden, alltså minst en sjundedel. Om ett barn bor hos ena föräldern, men vid umgänge sover hos den andre föräldern, eller exempelvis , anses barnet alltså regelmässigt tillbringa sin dygnsvila på två olika ställen. Bar- net har då s.k. dubbel bosättning. Tillbringar barnet mindre tid än så hos den andre föräldern anses dygnsvilan regelmässigt tillbringas endast hos boföräldern. Med utgångspunkt i de rättsfall som finns om barns folkbok- föring har utvecklat en praxis vid dubbel bosättning för barn som innebär att om en av bostäderna är den så kallade ur- sprungsbostaden, dvs. den fastighet där familjen senast bodde till- sammans före separationen, ska barnet anses vara bosatt där, om det tillbringar sin dygnsvila där mellan av tiden. Om fördelningen av tid är en annan eller om ingen av föräldrarna längre bor kvar i ursprungsbostaden ska barnet folkbokföras där det tillbringar flest dygnsvilor. Om det inte finns någon ursprungsfastighet och barnet tillbringar lika mycket tid hos båda föräldrarna prövas barnets folkbokföring i nu nämnd ordning: -barnet ska anses vara bosatt i den bostad som ligger närmast skola eller förskola. Avståndet mäts fågelvägen och om avstånds- skillnaden är mindre än anses de ligga på samma avstånd. -om barnet mestadels har sina fritidsaktiviteter, sitt sociala nät- verk osv. i den ena bostadens närområde och därigenom dag- ligen vistas i det området ska barnet anses vara bosatt där. -om någon av bostäderna ligger i samma närområde som barnet tidigare varit folkbokfört i, eller i direkt anslutning till det, ska barnet anses vara bosatt där. Om bosättningen inte kan bestämmas med hjälp av ovan får övriga omständigheter i det enskilda fallet avgöra. Som sådana kan vara bostädernas storlek och standard, föräldrarnas arbetsförhållanden, syskons bosättning m.m. Om inga andra omständigheter kan av- göra barnets bosättning kan en dom eller ett av socialnämnden godkänt avtal om att en förälder är ensam vårdnadshavare eller bo- förälder bli avgörande. Föräldrarnas egna önskemål vägs däremot inte in i bedömningen. För barn ska en flyttningsanmälan göras av barnets vårdnadshavare. Det innebär att vid gemensam vårdnad om barnet måste båda vårdnadshavarna underteckna flyttningsanmälan, såvida inte hela familjen anmäler flyttning tillsammans. Om bara den ene vårdnadshavaren har skrivit under flyttningsanmälan för barnet skickas anmälan till den andre vårdnadshavaren som får tillfälle att instämma i anmälan. Om denne gör så behandlas anmälan av , annars avvisas den. påbörjar då i stället en utredning om var barnet ska vara folkbokfört. Vid ett eventuellt beslut om ändrad folkbokföring för barnet gäller folkbokföringen i dessa fall från beslutets dag i stället för för anmälan. En konsekvens av detta är att barnet kan vara fortsatt folkbokfört på en fastighet där ingen av föräldrarna är folkbokförd. Vid gemensam vårdnad av ett barn kan ett beslut om barnets folk- bokföring endast överklagas av vårdnadshavarna gemensamt.