sou · GYB322d3 · 2011-01-01 00:00:00 — b)När det är relevant bör EU:s uppdragschefer och berörda EU- företrädare, inklusive chefer för operationer, befäl- havare för EU:s militära operationer och EU:s särskilda repre- sentanter, bifoga en utvärdering av situationen för internationell humanitär rätt i sina rapporter om ett visst land eller en viss konflikt. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt information som tyder på att allvarliga överträdelser av internationell humanitär rätt kan ha ägt rum. Om det är praktiskt möjligt bör sådana rapporter även innehålla analyser och förslag till eventuella åtgärder som EU kan vidta. c)Bakgrundsmaterial för EU:s möten bör, om så är lämpligt, innehålla en analys av den internationella humanitära rättens till- lämplighet och de medlemsstater som deltar i sådana möten bör också se till att de, vid behov, kan utnyttja de råd som ges om de EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt frågor som uppkommer angående internationell humanitär rätt. I en situation där det kan vara fråga om en väpnad konflikt bör rådets arbetsgrupp för internationell rätt informeras liksom andra berörda arbetsgrupper. Om det är lämpligt och praktiskt möjligt skulle arbetsgruppen för internationell rätt kunna få i uppdrag att lämna berörda EU-organ förslag till framtida EU- åtgärder. B.DE HANDLINGSMÖJLIGHETER SOM STÅR TILL EU:S FÖRFOGANDE I FÖRBINDELSERNA MED TREDJELÄNDER EU har stora handlingsmöjligheter till sitt förfogande. Dessa omfattar, men inskränker sig inte till, följande åtgärder: a)Politisk dialog: Om det är relevant bör frågan om efterlevnaden av internationell humanitär rätt tas upp i dialoger med tredje- länder. Detta är särskilt viktigt i samband med pågående väp- nade konflikter när det finns rapporter om omfattande över- trädelser av internationell humanitär rätt. EU bör dock också under fredstid uppmana de stater som ännu inte gjort det att ansluta sig till och fullt ut genomföra viktiga internationella humanitära rättsinstrument, t.ex. tilläggsprotokoll och Internationella brottmålsdomstolens stadga. Fullt genom- förande innebär att anta alla nödvändiga genomförande- bestämmelser och att utbilda berörd personal i internationell humanitär rätt. b)Allmänna offentliga uttalanden: I offentliga uttalanden om internationell humanitär rätt bör EU, när så är lämpligt, fram- hålla behovet av att säkerställa efterlevnad av internationell humanitär rätt. c)Démarcher och/eller offentliga uttalanden om specifika konflik- ter: När överträdelser av internationell humanitär rätt har rap- porterats bör EU överväga att göra démarch-er och utfärda offentliga uttalanden, om så är lämpligt, för att fördöma sådana gärningar och uppmana parterna att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell humanitär rätt och vidta effektiva åtgärder för att förhindra fler överträdelser. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt d)Restriktiva åtgärder/sanktioner: Utnyttjandet av restriktiva åtgärder (sanktioner) kan vara ett effektivt medel för att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. Därför bör sådana åtgärder övervägas mot statliga och icke-statliga parter i konflikten och mot enskilda personer när sådana åtgärder är lämpliga och följer folkrätten. e)Samarbete med andra internationella organ: När så är lämpligt bör EU samarbeta med FN och relevanta regionala organisa- tioner för att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. EU:s medlemsstater bör också, när så är lämpligt, arbeta för detta mål som medlemmar i andra organisationer, inklusive FN. spelar en fördragsbaserad, erkänd och väletablerad roll som en neutral och oberoende humanitär organisation när det gäller att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. f)Krishanteringsoperationer: Vikten av att förebygga och stävja tredje mans överträdelser av internationell humanitär rätt bör uppmärksammas, när så är lämpligt, vid utformningen av mandat för EU:s krishanteringsoperationer. I lämpliga fall kan detta omfatta insamling av information som kan vara användbar för Internationella brottmålsdomstolen4 eller i andra utredningar av krigsförbrytelser. g)Individuellt ansvar: Även om det i situationer som uppstått efter en konflikt är svårt att nå jämvikt mellan det övergripande syftet att upprätta fred och behovet av att bekämpa strafflöshet, bör Europeiska unionen säkerställa att inga krigsförbrytare går ostraffade. För att ha en avskräckande effekt under en väpnad konflikt måste lagföring för krigsförbrytelser vara synlig och bör om möjligt äga rum i den stat där överträdelserna inträffat. EU bör därför uppmana tredjeländer att anta nationell straff- rättslagstiftning för att bestraffa överträdelser av internationell humanitär rätt. EU:s stöd till Internationella brottmålsdom- stolen och åtgärder för att ställa krigsförbrytare inför rätta bör också uppmärksammas i detta sammanhang. h)Utbildning: Utbildning i internationell humanitär rätt är nöd- vändig för att säkerställa efterlevnaden av denna rätt under en pågående väpnad konflikt. Utbildningen måste även ske under 4 Se det samarbets- och biståndsavtal mellan Europeiska unionen och Internationella brott- målsdomstolen som nämns i fotnot 3 ovan. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt Detta gäller hela befolkningen, även om särskild upp- märksamhet bör ägnas åt relevanta grupper som brottsbekäm- pande personal. Ytterligare skyldigheter gäller för utbildning av militär personal. EU bör överväga att tillhandahålla eller finan- siera utbildning i internationell humanitär rätt i tredjeländer, även inom ramen för större program för främjandet av rätts- statsprincipen. i)Vapenexport: I rådets gemensamma ståndpunkt 2008/944/Gusp om fastställande av gemensamma regler för kontrollen av export av militär teknik och krigsmateriel5 föreskrivs att man bör först fastställa om köparlandet respekterar internationell humanitär rätt innan exportlicenser beviljas detta land. 5 Rådets gemensamma ståndpunkt 2008/944/Gusp av om fastställande av gemensamma regler för kontrollen av export av militär teknik och krigsmateriel, EUT L 335, 13.12.2008, s. 99. Denna gemensamma ståndpunkt ersätter Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport, som antogs av rådet . on International to Armed Conflicts at Sea (1994) Den s.k. arbetades fram på initiativ av med stöd av . Det var en arbetsgrupp bestående av folkrättsjurister (främst havsrätts- och humanitärrättsexperter) och erfarna sjöofficerare som före- tog arbetet. Syftet med manualen var att ge en uppdaterad sammanställning av tillämplig humanitär rätt för väpnade konflikter till sjöss. Manualen kan sägas vara en moderniserad version av on the Laws of Naval War Governing the Relations Between Belligerents från 1913.1 Den gamla Oxford- manualen tog dock givetvis inte hänsyn till vare sig den tekniska utvecklingen som skett inom sjökriget eller den humanitärrättsliga utvecklingen som skett genom Genèvekon- ventionerna och dessas tilläggsprotokoll, så behovet av en uppdaterad version var tydligt. I huvudsak baseras manualens artiklar på tillämplig traktat- och sedvanerätt samt statspraxis för väpnade konflikter till sjöss. Manualen har även beaktat annan relevant folkrättslig utveckling, främst , havsrättskonvention (UNCLOS) samt delar av den internationella luft- och miljörätten. Endast ett fåtal artiklar kan sägas gå utöver gällande rätt. Manualens artiklar kommenteras utförligt i den 1 Institut de droit international. omfångsrika bilagan (Explanations). För full förståelse samt korrekt tolkning och tillämpning av artiklarna är bilagan av stor vikt. I bilagan hänvisas till bakomliggande rättskällor och redovisas de diskussioner och avvägningar som ledde fram till artiklarnas slutliga utformning. används nu som mall för samtliga stora sjöfartsnationers sjökrigsmanualer och har därmed bidragit att skapa och förtydliga statspraxis. Manualens framgång har lett till att ett motsvarande arbete genomförts vad gäller luftkrigets lagar (Air and Missile Warfare) under ledning av The Policy and . Publicering: on International to Armed Conflicts at Sea (ed. ), Grotius Publications, , , 1995. ISBN: 0521 55188 9 och 0521 55864 6 PART I: GENERAL PROVISIONS SECTION I: SCOPE OF APPLICATION OF THE 1.The parties to an armed conflict at sea are bound by the principles and rules of international humanitarian law from the moment armed force is used. 2.In cases not covered by this document or by international agreements, civilians and combatants remain under the protection and authority of the principles of international law derived from established custom, from the principles of humanity and from the dictates of the public conscience. SECTION II: ARMED CONFLICTS AND THE DEFENCE 3.The exercise of the right of individual or collective self-defence recognized in Article 51 of the Charter of the United Nations is subject to the conditions and limitations laid down in the Charter, and arising from general international law, including in particular the principles of necessity and proportionality. 4.The principles of necessity and proportionality apply equally to armed conflict at sea and require that the conduct of hostilities by a State should not exceed the degree and kind of force, not otherwise prohibited by the law of armed conflict, required to repel an armed attack against it and to restore its security. 5.How far a State is justified in its military actions against the enemy will depend upon the intensity and scale of the armed attack for which the enemy is responsible and the gravity of the threat posed. 6.The rules set out in this document and any other rules of international humanitarian law shall apply equally to all parties to the conflict. The equal application of these rules to all parties to the conflict shall not be affected by the international responsibility that may have been incurred by any of them for the outbreak of the conflict. SECTION III: ARMED CONFLICTS IN WHICH THE SECURITY COUNCIL HAS TAKEN ACTION Notwithstanding any rule in this document or elsewhere on the law of neutrality, where the , acting in accordance with its powers under Chapter VII of the Charter of the United Nations, has identified one or more of the parties to an armed conflict as responsible for resorting to force in violation of international law, neutral States: (a)are bound not to lend assistance other than humanitarian assistance to that State; and (b)may lend assistance to any State which has been the victim of a breach of the peace or an act of aggression by that State. 8.Where, in the course of an international armed conflict, the has taken preventive or enforcement action involving the application of economic measures under Chapter VII of the Charter, Member States of the United Nations may not rely upon the law of neutrality to justify conduct which would be incompatible with their obligations under the Charter or under decisions of the . Subject to paragraph 7, where the has taken a decision to use force, or to authorize the use of force by a particular State or States, the rules set out in this document and any other rules of international humanitarian law applicable to armed conflicts at sea shall apply to all parties to any such conflict which may ensue. SECTION IV: AREAS OF NAVAL WARFARE Subject to other applicable rules of the law of armed conflict at sea contained in this document or elsewhere, hostile actions by naval forces may be conducted in, on or over: (a) the territorial sea and internal waters, the land territories, the exclusive economic zone and shelf and, where applicable, the archipelagic waters, of belligerent States; (b) the high seas; and (c) subject to paragraphs 34 and 35, the exclusive economic zone and the shelf of neutral States. The parties to the conflict are encouraged to agree that no hostile actions will be conducted in areas containing: (a) rare or fragile ecosystems; or (b) the habitat of depleted, threatened or endangered species or other forms of life. In carrying out operations in areas where neutral States enjoy sovereign rights, jurisdiction, or other rights under general international law, belligerents shall have due regard for the legitimate rights and duties of those neutral States. SECTION V: DEFINITIONS For the purposes of this document: (a)international humanitarian law means international rules, established by treaties or custom, which limit the right of parties to a conflict to use the methods or means of warfare of their choice, or which protect States not party to the conflict or persons and objects that are, or may be, affected by the conflict; (b)attack means an act of violence, whether in offence or in defence; (c)collateral casualties or collateral damage means the loss of life of, or injury to, civilians or other protected persons, and damage to or the destruction of the natural environment or objects that are not in themselves military objectives; (d)neutral means any State not party to the conflict; (e)hospital ships, rescue craft and other transports means that are protected under the Second Convention of 1949 and Additional Protocol I of 1977; (f)aircraft means an aircraft that is protected under the Conventions of 1949 and Additional Protocol I of 1977; (g)warship means a ship belonging to the armed forces of a State bearing the external marks distinguishing the character and nationality of such a ship, under the command of an officer duly commissioned by the government of that State and whose name appears in the appropriate service list or its equivalent, and manned by a crew which is under regular armed forces discipline; (h)auxiliary means a , other than a warship, that is owned by or under the exclusive control of the armed forces of a State and used for the time being on government non- commercial service; (i)merchant means a , other than a warship, an auxiliary , or a State such as a customs or , that is engaged in commercial or private service; (j)military aircraft means an aircraft operated by commissioned units of the armed forces of a State having the military marks of that State, commanded by a member of the armed forces and manned by a crew subject to regular armed forces discipline; (k)auxiliary aircraft means an aircraft, other than a military aircraft, that is owned by or under the exclusive control of the armed forces of a State and used for the time being on government non-commercial service; (l)civil aircraft means an aircraft other than a military, auxiliary, or State aircraft such as a customs or aircraft, that is engaged in commercial or private service; (m)civil airliner means a civil aircraft that is clearly marked and engaged in carrying civilian passengers in scheduled or non- scheduled services along routes. PART II: REGIONS OF OPERATIONS SECTION I: INTERNAL WATERS, TERRITORIAL SEA AND ACHIPELAGIC WATERS 14.Neutral waters consist of the internal waters, territorial sea, and, where applicable, the archipelagic waters, of neutral States. Neutral airspace consists of the airspace over neutral waters and the land territory of neutral States. 15.Within and over neutral waters, including neutral waters comprising an international strait and waters in which the right of archipelagic sea lanes passage may be exercised, hostile actions by belligerent forces are forbidden. A neutral State must take such measures as are consistent with Section II of this Part, including the exercise of surveillance, as the means at its disposal allow, to prevent the violation of its neutrality by belligerent forces. 16.Hostile actions within the meaning of paragraph 15 include, inter alia: (a)attack on or capture of persons or objects located in, on or over neutral waters or territory; (b)use as a base of operations, including attack on or capture of persons or objects located outside neutral waters, if the attack or seizure is conducted by belligerent forces located in, on or over neutral waters; (c)laying of mines; or (d)visit, search, diversion or capture. 17.Belligerent forces may not use neutral waters as a sanctuary. 18.Belligerent military and auxiliary aircraft may not enter neutral airspace. Should they do so, the neutral State shall use the means at its disposal to require the aircraft to land within its territory and shall intern the aircraft and its crew for the duration of the armed conflict. Should the aircraft fail to follow the instructions to land, it may be attacked, subject to the special rules relating to aircraft as specified in paragraphs 181-183. 19.Subject to paragraphs 29 and 33, a neutral State may, on a non- discriminatory basis, condition, restrict or prohibit the entrance to or passage through its neutral waters by belligerent warships and auxiliary . 20.Subject to the duty of impartiality, and to paragraphs 21 and 23-33, and under such regulations as it may establish, a neutral State may, without jeopardizing its neutrality, permit the following acts within its neutral waters: (a)passage through its territorial sea, and where applicable its archipelagic waters, by warships, auxiliary and prizes of belligerent States; warships, auxiliary and prizes may employ pilots of the neutral State during passage; (b)replenishment by a belligerent warship or auxiliary of its food, water and fuel sufficient to reach a port in its own territory; and (c)repairs of belligerent warships or auxiliary found necessary by the neutral State to make them seaworthy; such repairs may not restore or increase their fighting strength. 21.A belligerent warship or auxiliary may not extend the duration of its passage through neutral waters, or its presence in those waters for replenishment or repair, for longer than 24 hours unless unavoidable on account of damage or the stress of weather. The foregoing rule does not apply in international straits and waters in which the right of archipelagic sea lanes passage is exercised. 22.Should a belligerent State be in violation of the regime of neutral waters, as set out in this document, the neutral State is under an obligation to take the measures necessary to terminate the violation. If the neutral State fails to terminate the violation of its neutral waters by a belligerent, the opposing belligerent must so notify the neutral State and give that neutral State a reasonable time to terminate the violation by the belligerent. If the violation of the neutrality of the State by the belligerent constitutes a serious and immediate threat to the security of the opposing belligerent and the violation is not terminated, then that belligerent may, in the absence of any feasible and timely alternative, use such force as is strictly necessary to respond to the threat posed by the violation. SECTION II: INTERNATIONAL STRAITS AND ARCHIPELAGIC SEA LANES 23.Belligerent warships and auxiliary and military and auxiliary aircraft may exercise the rights of passage through, under or over neutral international straits and of archipelagic sea lanes passage provided by general international law. 24.The neutrality of a State bordering an international strait is not jeopardized by the transit passage of belligerent warships, auxiliary , or military or auxiliary aircraft, nor by the innocent passage of belligerent warships or auxiliary through that strait. 25.The neutrality of an archipelagic State is not jeopardized by the exercise of archipelagic sea lanes passage by belligerent warships, auxiliary , or military or auxiliary aircraft. 26.Neutral warships, auxiliary , and military and auxiliary aircraft may exercise the rights of passage provided by general international law through, under and over belligerent international straits and archipelagic waters. The neutral State should, as a precautionary measure, give timely notice of its exercise of the rights of passage to the belligerent State. Transit passage and archipelagic sea lanes passage 27.The rights of transit passage and archipelagic sea lanes passage applicable to international straits and archipelagic waters in peacetime continue to apply in times of armed conflict. The laws and regulations of States bordering straits and archipelagic States relating to transit passage and archipelagic sea lanes passage adopted in accordance with general international law remain applicable. 28.Belligerent and neutral surface ships, submarines and aircraft have the rights of transit passage and archipelagic sea lanes passage through, under, and over all straits and archipelagic waters to which these rights generally apply. 29.Neutral States may not suspend, hamper, or otherwise impede the right of transit passage nor the right of archipelagic sea lanes passage. 30.A belligerent in transit passage through, under and over a neutral international strait, or in archipelagic sea lanes passage through, under and over neutral archipelagic waters, is required to proceed without delay, to refrain from the threat or use of force against the territorial integrity or political independence of the neutral littoral or archipelagic State, or in any other inconsistent with the purposes of the Charter of the United Nations, and otherwise to refrain from any hostile actions or other activities not incident to their transit. Belligerents passing through, under and over neutral straits or waters in which the right of archipelagic sea lanes passage applies are permitted to take defensive measures consistent with their security, including launching and recovery of aircraft, screen formation steaming, and acoustic and electronic surveillance. Belligerents in transit or archipelagic sea lanes passage may not, however, conduct offensive operations against enemy forces, nor use such neutral waters as a place of sanctuary nor as a base of operations. 31.In addition to the exercise of the rights of transit and archipelagic sea lanes passage, belligerent warships and auxiliary may, subject to paragraphs 19 and 21, exercise the right of innocent passage through neutral international straits and archipelagic waters in accordance with general international law. 32.Neutral may likewise exercise the right of innocent passage through belligerent international straits and archipelagic waters. 33.The right of non-suspendable innocent passage ascribed to certain international straits by international law may not be suspended in time of armed conflict. SECTION III: EXCLUSIVE ECONOMIC 34.If hostile actions are conducted within the exclusive economic zone or on the shelf of a neutral State, belligerent States shall, in addition to observing the other applicable rules of the law of armed conflict at sea, have due regard for the rights and duties of the State, inter alia, for the exploration and exploitation of the economic resources of the exclusive economic zone and the shelf and the protection and preservation of the environment. They shall, in particular, have due regard for artificial , installations, structures and safety zones established by neutral States in the exclusive economic zone and on the shelf. 35.If a belligerent considers it necessary to lay mines in the exclusive economic zone or the shelf of a neutral State, the belligerent shall notify that State, and shall ensure, inter alia, that the size of the minefield and the type of mines used do not endanger artificial , installations and structures, nor interfere with access thereto, and shall avoid so far as practicable interference with the exploration or exploitation of the zone by the neutral State. regard shall also be given to the protection and preservation of the environment. SECTION IV: HIGH SEAS AND SEA-BED BEYOND NATIONAL JURISDICTION 36.Hostile actions on the high seas shall be conducted with due regard for the exercise by neutral States of rights of exploration and exploitation of the natural resources of the sea-bed, and ocean floor, and the subsoil thereof, beyond national jurisdiction.