sou · GZB37 · 2011-02-09 00:00:00 — I fråga om bakgrunden till och innebörden av bestämmelsen, se kommentaren till 45 b § LVM i tillämpliga delar. 47 c § får besluta att sända hem en patient, som är ut- ländsk medborgare och som vårdas enligt denna lag, på begäran av patienten eller chefsöverläkaren. Ett sådant beslut får meddelas under förutsättning att patienten tas emot i sitt hemland och kan antas få tillfredsställande vård där. Om begäran inte har gjorts av chefsöverläkaren, ska denne höras i ärendet. En patient får inte sändas hem annat än på egen begäran, om pati- enten kan anses ha fast anknytning till på grund av att han eller hon varit bosatt här eller har anhöriga här. En patient får inte heller sändas hem, om någon annan särskild omständig- het talar emot detta. Om patienten påstår att han eller hon är politisk flykting, får patienten sändas hem endast om medgett det. ska på begäran av lämna biträde för att verkställa hemsändandet. Paragrafen är ny. Den reglerar möjligheten att sända hem en ut- ländsk patient som vårdas enligt lagen. Innehållet i paragrafen har, med vissa redaktionella ändringar, flyttats från 12 § första–tredje styckena förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Bakgrunden till paragrafen är att hantering av frihetsberövade personer, däribland transporter, bör regleras i lag. Förslaget till 29 a § polislagen, se ovan, innebär att en bestäm- melse införs som ger polismyndigheten möjlighet att i sin tur över- lämna verkställigheten av en transport till myndighet som regeringen bestämmer 23.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård 27 § I fråga om annan myndighets skyldighet att lämna biträde gäller i tillämpliga delar 47 § andra–fjärde styckena och 47 a och b §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Sådant biträde ska lämnas även när en patient i fall som avses i 7 § första stycket inte inställer sig när vården ska påbörjas. Paragrafen reglerar handräckning. Den innehåller en hänvisning till LPT. I paragrafens första mening har två ändringar gjorts. Som en kon- sekvens av de bestämmelser som utredningen föreslår ska införas i 29 a § polislagen och 47 § tredje stycket LPT och som innebär att förflyttning även ska kunna verkställas av annan myndighet än polis- myndighet, har hänvisningen ändrats till att omfatta annan myn- dighet. Till följd av de övriga föreslagna ändringarna i LPT har vidare hänvisningen till denna lag utvidgats till att även omfatta 47 § fjärde stycket samt 47 a och b §§. 23.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt 12 a § Chefen för får meddela tillstånd till trans- port genom av en frihetsberövad person som för att utlämnas eller i annat syfte ska överföras mellan en annan stat och tribunalen. ska se till att en sådan genomresa genomförs. Under en sådan transport ska frihetsberövandet bestå om inte tribunalen be- gär att den som överförs ska friges. För flygtransport utan planerad mellanlandning här i landet krävs inte tillstånd enligt första stycket. Om en oplanerad mellanlandning sker, ska polismyndighet ta den som överförs i förvar till dess en an- sökan görs om tillstånd till transport enligt första stycket och genast underrätta chefen för om detta. Görs ingen ansökan senast från den oplanerade landningen, ska personen omedel- bart friges. Om tillstånd har meddelats enligt första stycket, får polismyndig- het vid behov ta den som överförs i förvar. I fråga om tvångsmedel i ett ärende om transport gäller bestämmelserna i 5 §. Paragrafen reglerar s.k. transiteringsresor genom . Av den nuvarande lydelsen framgår inte vilken svensk myndighet som bär ansvaret för sådana resor. I första stycket har lagts till en andra mening som innebär att det är polismyndigheten som ska se till att sådana genomresor genom- förs. Anledningen till att just polismyndigheten har valts som ansvarig myndighet är en strävan efter att ansvaret ska vara likformigt i de olika författningarna på området. Förslaget till 29 a § polislagen, se ovan, innebär att en bestämmel- se införs som ger polismyndigheten möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till myndighet som regeringen be- stämmer 23.13Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) 20 § Vapenregistren ska ha till ändamål att 1.ge information om sådana uppgifter som behövs för att förebygga, upptäcka och utreda brott med anknytning till skjutvapen, 2.underlätta handläggningen av frågor om tillstånd enligt denna lag 3.ge information om sådana uppgifter som behövs för att planera och genomföra en handräckningsåtgärd enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och lagen (1998:603) om verkställig- het av sluten ungdomsvård, i fråga om den person som handräckningen gäller. Paragrafen reglerar vapenregistrens ändamål. I paragrafens första stycke har en ny tredje punkt lagts till. Av denna framgår att vapenregistren ska ha till ändamål att ge information om sådana uppgifter som behövs för att planera och genomföra en hand- räckningsåtgärd enligt LVM, LVU, LPT, LRV och LSU, i fråga om den person som handräckningen gäller. Överväganden finns i av- snitt 20.4. Kompletteringen är föranledd av att den myndighet som verk- ställer en handräckningsåtgärd enligt angivna lagar kan ha ett behov av att få tillgång till uppgifter ur vapenregistren för att planera och genomföra åtgärden. 23.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård 20 § ska på begäran av den som förestår vården vid ett särskilt ungdomshem lämna biträde för att söka efter och hämta tillbaka den som dömts till sluten ungdomsvård om den dömde avvikit eller för att ombesörja förflyttning av honom eller henne. Regeringen får förordna att biträde för att förflytta den som vårdas vid ett särskilt ungdomshem i stället ska lämnas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Vid sådan förflyttning gäller bestämmel- serna i 4 kap. 10 § första stycket samt 8 kap. 1 och 2 §§ häkteslagen (2010:611) om rätten att belägga någon med fängsel respektive om väktare. Begäran om biträde får dock göras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § eller 10 a § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Paragrafen reglerar handräckning. I paragrafen har ett nytt andra stycke lagts till. Det bemyndigar regeringen att förordna att biträde för att förflytta den som vårdas vid ett särskilt ungdomshem i stället ska lämnas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Vidare regleras rätten att använda fängsel samt att förordna väktare. Överväganden finns i avsnitt 8.4.4, 11.5 och 16.4.1. I fråga om bakgrunden till och innebörden av detta stycke, se kommentaren till 45 § andra stycket LVM i tillämpliga delar. I paragrafen har även ett nytt tredje stycke lagts till. Där anges under vilka förutsättningar biträde enligt paragrafen får begäras. Över- väganden finns i avsnitt 17.6.2. I fråga om bakgrunden till och innebörden av detta stycke, se kommentaren till 45 § tredje stycket LVM i tillämpliga delar. 20 a § Den som begär biträde enligt 20 § ska utan hinder av sekretess lämna den verkställande myndigheten de uppgifter om den dömde som behövs för planeringen och genomförandet av åtgärden. Paragrafen är ny. Den reglerar uppgiftsskyldighet för den som be- gär biträde enligt 20 §. Den som begär biträde ska utan hinder av sekretess lämna den verkställande myndigheten de uppgifter om den dömde som behövs för planeringen och genomförandet av åtgärden. Överväganden finns i avsnitt 20.4. I fråga om bakgrunden till och innebörden av bestämmelsen, se kommentaren till 45 a § LVM i tillämpliga delar. 20 b § Vid handräckning enligt 20 § ska vid behov personal från den beställande myndigheten närvara. Paragrafen är ny. Den reglerar närvaro av personal från den beställande myndigheten vid handräckning. Överväganden finns i avsnitt 17.6.3. Vid bedömningen av om det finns ett behov av att personal från den beställande myndigheten närvarar ska hänsyn särskilt tas till den dömdes ålder, hans eller hennes fysiska och psykiska status samt åt- gärdens karaktär och varaktighet. 20 c § Den dömde får tas i förvar, om det är nödvändigt för att en för- flyttning enligt 20 § ska kunna genomföras. Paragrafen är ny. Den reglerar möjligheten att under vissa omstän- digheter ta den dömde i förvar. Överväganden finns i avsnitt 18.4. I fråga om bakgrunden till och innebörden av bestämmelsen, se kommentaren till 43 c LVU i tillämpliga delar. 23.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 2 § ska föras för att ge information om sådana be- lastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos 1.polismyndigheter, , och för att förebygga, upptäcka och utreda brott, 2.åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande, 3.allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd, 4.polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighets- prövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författ- ning och 5.polismyndigheter och andra myndigheter för planering och genom- förande av handräckningsåtgärd som anges i författning. Registret får användas också för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Paragrafen reglerar belastningsregistrets ändamål. I paragrafens första stycke har en ny femte punkt lagts till. Av denna framgår att belastningsregistret ska föras för att ge informa- tion om sådana belastningsregister som behövs i verksamhet hos polismyndigheter och andra myndigheter för planering och genom- förande av handräckningsåtgärd som anges i författning. Övervägan- den finns i avsnitt 20.4. I fråga om bakgrunden till kompletteringen, se kommentaren till 2 kap. 20 § vapenlagen (1996:67) i tillämpliga delar. 23.16Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister 2 § ska föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs i verksamhet hos 1.polismyndigheter, , och för att samordna förundersökningar mot en person och för att före- bygga, upptäcka och utreda brott, 2.åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal, 3.polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighets- prövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författ- ning och 4.polismyndigheter och andra myndigheter för planering och genomförande av handräckningsåtgärd som anges i författning. Registret får användas också för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Paragrafen reglerar misstankeregistrets ändamål. I paragrafens första stycke har en ny fjärde punkt lagts till. Av denna framgår att misstankeregistret ska föras för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om skälig misstanke om brott som behövs i verksamhet hos polismyndigheter och andra myndigheter för planering och genomförande av handräckningsåtgärd som anges i författning. Överväganden finns i avsnitt 20.4. I fråga om bakgrunden till kompletteringen, se kommentaren till 2 kap. 20 § vapenlagen i tillämpliga delar. 23.17Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 29 § Efter ansökan av en annan stat får, för förhör eller konfrontation i samband med en förundersökning eller en rättegång där, 1.en person som är berövad friheten i föras över till den andra staten om förhöret avser annat än utredning om den frihetsberö- vades egen brottslighet, eller 2.en person som är berövad friheten i den andra staten föras över till . Av ansökan enligt första stycket 1 ska det framgå hur den frihetsberövade behöver vistas i den andra staten. ska se till att personen förs till den andra staten eller till . Paragrafen reglerar överföring av en person från eller till för förhör eller konfrontation i samband med förundersökning eller rättegång efter ansökan av en annan stat. I paragrafen har ett nytt tredje stycke lagts till. Frågan om vem som ansvarar för transporterna enligt nämnda lag är oreglerad. I paragrafen anges att det är polismyndigheten som ska se till att personen förs till den andra staten eller till . Anledningen till att just polismyndigheten har valts som ansvarig myndighet är en strävan efter att ansvaret ska vara likformigt i de olika författning- arna på området. Med polismyndighet avses polismyndigheten i den ort där personen uppehåller sig respektive den ort dit personen ska föras. Förslaget till 29 a § polislagen, se ovan, innebär att en bestämmel- se införs som ger polismyndigheten möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till myndighet som regeringen be- stämmer 31 § En svensk åklagare eller domstol får, för förhör eller konfronta- tion i samband med en förundersökning eller en rättegång här i landet, begära att 1.en person som är berövad friheten i förs över till annan stat, eller 2.en person som är berövad friheten i en annan stat förs över till . ska se till att personen förs till den andra staten eller till . Paragrafen reglerar överföring av en person från eller till för förhör eller konfrontation i samband med förundersökning eller rättegång på begäran av en svensk åklagare eller domstol. I paragrafen har ett nytt tredje stycke lagts till. Det motsvarar tredje stycket i 4 kap. 29 § För en kommentar hänvisas till den be- stämmelsen. 33 § Chefen för kan meddela tillstånd till trans- port genom av en frihetsberövad person som ska föras över från en stat till en annan stat för förhör eller konfrontation. Polismyn- digheten ska se till att en sådan genomresa genomförs. Paragrafen behandlar s.k. transiteringsresor genom . I bestämmelsen har en ny andra mening lagts till. Där anges att det är polismyndigheten som ska se till att en sådan genomresa genom- förs. I fråga om polismyndighetens möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till annan myndighet, se kommen- taren till 1 §. 23.18Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med 32 § Chefen för får meddela tillstånd till trans- port genom av en frihetsberövad person som för att överlämnas eller utlämnas eller i annat syfte ska överföras mellan en annan stat och . ska se till att en sådan genomresa genomförs. Under en sådan transport ska frihetsberö- vandet bestå om inte domstolen begär att den som överförs ska friges. För flygtransport utan planerad mellanlandning här i landet krävs inte tillstånd enligt första stycket. Om en oplanerad mellanlandning sker, ska polismyndighet ta den som överförs i förvar till dess en ansökan görs om tillstånd till transport enligt första stycket och genast under- rätta chefen för om detta. Görs ingen ansökan senast från den oplanerade landningen, ska personen omedel- bart friges. Om tillstånd har meddelats enligt första stycket, får polismyndig- het vid behov ta den som överförs i förvar. I fråga om tvångsmedel i ett ärende om transport gäller bestämmelserna i 5 §. Paragrafen behandlar s.k. transiteringsresor genom . I paragrafens första stycke har en andra mening lagts till. Där anges att det är polismyndigheten som ska se till att en sådan genomresa genomförs. Förslaget till 29 a §, se ovan, innebär att en bestämmelse införs som ger polismyndigheten möjlighet att i sin tur överlämna verkställig- heten av en transport till myndighet som regeringen bestämmer 23.19Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder 5 § ska se till att den som ska överlämnas förs till den andra staten. Om den som ska överlämnas är på fri fot, får han eller hon, om det bedöms vara nödvändigt för att överlämnandet ska kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . Paragrafen reglerar det praktiska genomförandet av verkställig- heten. I paragrafens första mening anges att polismyndigheten ska biträda vid verkställighet av ett beslut om överlämnande.1 Liknande uttryck används i bestämmelserna om handräckning i de olika lagarna om tvångsvård. I de sammanhang som avses enligt de lagarna innebär uttrycket i praktiken att den ansvariga myndigheten ska begära handräckning hos polismyndigheten, som i sin tur ska pröva begäran om biträde. En sådan ordning är inte ändamålsenlig i de fall som avses i lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. bör i stället ha ett självständigt ansvar för den praktiska överföringen. Att ett annat organ, i detta fall åklagaren, bär ansvaret för den administrativa verkställigheten är en ordning som inte är ovanlig för andra författningar på området. Paragrafens första mening har mot bakgrund härav ändrats på så sätt att där anges att polismyndigheten ska se till att den som ska överlämnas förs till den andra staten. Att personen ska föras till den andra staten innebär i normalfallet endast att denne ska över- 1 Jfr lagrådets yttrande i prop. 2003/04:7 s. 354. lämnas till den personal från den andra staten som enligt 1 § hämtar personen. Förslaget till 29 a § polislagen, se ovan, innebär att en bestämmel- se införs som ger polismyndigheten möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till myndighet som regeringen be- stämmer. 2 § När någon som har överlämnats från ska återföras i enlighet med ett sådant villkor som avses i 3 kap. 2 §, ska den ansvariga myndigheten i besluta om överförande av verkställigheten av påföljden hit. ska se till att den som har överlämnats enligt första stycket återförs hit. Om återförandet sker innan den ansvariga myndigheten har fattat sitt beslut, får den myndigheten besluta att den som har återförts ska tas i förvar av polismyndigheten i avvaktan på beslutet. Den som har återförts får tas i förvar om det behövs för att verkställigheten av påföljden ska kunna påbörjas i . Paragrafen reglerar återföring till i enlighet med sådant vill- kor som avses i 3 kap. 2 § av någon som har överlämnats härifrån. I andra stycket har en ny första mening lagts till. Frågan om vem som ansvarar för transporterna enligt paragrafen är oreglerad. I paragrafen anges att det är polismyndigheten som ska se till att den som har överlämnats återförs hit. Anledningen till att just polismyn- digheten har valts som ansvarig myndighet är en strävan efter att ansvaret ska vara likformigt i de olika författningarna på området. Med polismyndighet avses polismyndigheten i den ort dit den som har överlämnats ska återföras. bär ett självstän- digt ansvar för den praktiska överföringen. Kriminalvården, Social- styrelsen eller bär alltjämt ansvaret för det administrativa förfarandet. I fråga om polismyndighetens möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till annan myndighet, se kommen- taren till 6 kap. 5 §. 2 § Begärs tillstånd till transport genom av någon som över- lämnas på grund av en arresteringsorder eller som utlämnas till en annan medlemsstat i Europeiska unionen ska bevilja sådant tillstånd och ange under vilka villkor transporten får ske. Polismyndig- heten ska se till att en sådan genomresa genomförs. Har tillstånd meddelats enligt första stycket får polismyndigheten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, om- händerta och ta i förvar den som överlämnas eller utlämnas, dock längst . Om en oplanerad mellanlandning sker i , får polismyndigheten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, om- händerta och ta i förvar den som överlämnas eller utlämnas, dock längst till dess en begäran om tillstånd till transport har prövats. Om tillstånd till transport inte begärs från landningen, ska personen friges. Om tillstånd meddelas, gäller därefter bestämmelserna i andra stycket. Tidsfristen ska räknas från det att tillstånd meddelats. Paragrafen behandlar s.k. transiteringsresor genom . I första stycket har en andra mening lagts till. Där anges att det är polismyndigheten som ska se till att sådana genomresor genomförs. I fråga om polismyndighetens möjlighet att i sin tur överlämna verkställigheten av en transport till annan myndighet, se kommen- taren till 6 kap. 5 §. 23.20Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) 19 § På begäran av den myndighet eller den domstol som har fattat ett beslut om förvar ska polismyndigheten lämna den hjälp som behövs för att verkställa beslutet. Om begär det, ska polismyndigheten även lämna den hjälp som behövs för att förflytta en utlänning som hålls i förvar. Regeringen får förordna att hjälp för sådan förflyttning i stället ska läm- nas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Vid sådan för- flyttning gäller bestämmelserna i 4 kap. 10 § första stycket samt 8 kap. 1 och 2 §§ häkteslagen (2010:611) om rätten att belägga någon med fängsel respektive om väktare. Begäran om hjälp får dock göras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgär- den inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § eller 10 a § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Paragrafen reglerar handräckning. I paragrafens andra stycke har en andra mening lagts till. Den bemyndigar regeringen att förordna att hjälp för att förflytta en ut- länning som hålls i förvar i stället ska lämnas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Vidare regleras rätten att använda fängsel samt att förordna väktare. Överväganden finns i avsnitt 8.4.4, 11.5 och 16.4.1. I fråga om bakgrunden till och innebörden av detta stycke, se kommentaren till 45 § andra stycket LVM i tillämpliga delar. I paragrafen har även ett nytt tredje stycke lagts till. Där anges under vilka förutsättningar biträde enligt paragrafen får begäras. Över- väganden finns i avsnitt 17.6.2. I fråga om bakgrunden till och innebörden av detta stycke, se kommentaren till 45 § tredje stycket LVM i tillämpliga delar. 23.21Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 20 § Sekretess gäller hos en polismyndighet samt annan myndighet som avses i 29 a § första stycket polislagen (1984:387) för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och upp- giften hänför sig till 1.verksamhet som enbart innefattar hjälp eller annat bistånd åt en- 2.ärende om omhändertagande eller handräckning enligt lagstift- ningen om psykiatrisk tvångsvård eller rättspsykiatrisk vård eller om vård av missbrukare utan samtycke inom , 3.ärende om handräckning enligt lagstiftningen om omsorger om psykiskt utvecklingsstörda, vård av unga utan samtycke inom social- tjänsten eller enligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ung- domsvård, 4.ärende som avses i 21 kap. , eller 5.verksamhet som innefattar handräckning enligt smittskyddslag- stiftningen eller annat bistånd åt smittskyddsläkare. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen reglerar sekretess i verksamhet som rör hjälp och bistånd åt enskilda, omhändertaganden m.m. I paragrafens första stycke har ett tillägg gjorts i första meningen. Där anges att sekretess inte endast gäller hos polismyndighet, utan även hos annan myndighet som avses i 29 a § polislagen. 29 a § polis- lagen föreslås införas genom utredningens förslag och innebär att det blir möjligt för en polismyndighet att överlämna verkställigheten av en transport av någon som är berövad friheten till myndighet som regeringen bestämmer. En sådan transport kan exempelvis ske inom ramen för handräckning enligt LPT, LRV, LVM, LVU eller LSU. Överväganden finns i avsnitt 20.4. Den myndighet som bör komma i fråga för nämnda förordnande är Kriminalvården, vars transporttjänst utför transporter åt andra myndigheter