sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — En tydlig skill- nad gentemot undersökning är att handel & administra- tion höjt sin procentandel avsevärt, som antalet skolor Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande med det programmet växt. Problemet med otillräckliga APU-plat- ser finns fortfarande och behöver belysas. Speciellt som den nya lärlingsutbildning som håller på att införas kan få liknande problem om verksamheten ska byggas ut. Även inriktningen av och kvaliteten på faktiskt genomförd APU har lämnat en hel del i övrigt att önska. Vi har även sett att krav på mera kontinuitet, på uppstramning och viss standardisering av programrådens verksamhet, handledarnas utbildning samt på uppföljning, återkoppling och kvalitetsbedömning av elevernas APU, funnits med . Kraven är sannolikt rimliga och kon- struktiva och det är viktigt att ansträngningarna fortsätter. Proble- men har emellertid påtalats , utan att några avgörande förbättringar skett och frågan är om det räcker med att påtala dem och hävda att skolorna måste skärpa sig. De återkommande pro- blemens tyder på att här även finns något mera grundläggande att ta tag i. När rektorerna undersökning tillfrågas om hur betydel- sefullt det är att noggrann utvärdering/kvalitetsbedömning görs relativt ofta svarar att det är helt avgörande. Frisko- lerektorer ger detta svar till något mindre andel än kommunal- anställda. Inte av respondenterna anser att det varierar. anser att det saknar betydelse. Många arbetade med loggbok som ofta resulterade i redovisning på skolan efter avslutad APU. eller liknande uppges före- komma till ; något oftare vid kommunala skolors APU () än vid friskolors (). Vidare förekom olika checklistor över viktiga arbetsmoment. Undersökningarna har i första hand gällt APU, men vi har till 2010-års undersökning haft möjlighet att få med några frågor även om gymnasiala lärlingar. Mindre än hälften av de svarande skolorna deltog i försöksverksamheten med lärlingsutbildning (av de kommunala och av friskolorna). När deltagande respondenter tillfrågas om försöksverksamheten i något avseende Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande haft negativa effekter på APU:s kvalitet eller omfattning svarar nej. En mycket stor majoritet säger sig alltså inte märka någon utträngningseffekt av försöksverksamheten. Detta är lite egendomligt med tanke på att alla de andra skolformer betraktades som konkurrenter. Snarare tycks man här tro på något slags syner- gieffekt. Det kan möjligen vara så att lärlingsutbildningen har så stor del arbetsplatsförlagt lärande att det upplevs som en artskillnad snarare än en gradskillnad gentemot APU att det inte konkurrerar på samma sätt? En stor majoritet () anser sig ha dragit fördel av tidigare etablerad APU-verksamhet, när det gällt att eta- blera lärlingsförsöket. Alternativet upparbetade kontakter med arbetslivet har använts, bejakas av nästa hela den majoriteten. Svårigheterna att förena skolans värld med produktionens har under hela APU:s historia bidragit till såväl kvantitativ som kvali- tativ otillräcklighet och gör så fortfarande. Arbetsplatserna har bli- vit mer kortsiktiga i sin planering och har mindre att ge i en för- handlingssituation. Det blir svårare och dyrare för skolan att klara verksamheten. Påfrestningar i verksamheten är emellertid inte lika stark på alla orter och för alla program. Näringslivets sammansätt- ning och därmed omvandlingens styrka varierar geografiskt. Om- vårdnads- och barn- & fritidsprogrammen är exempel på program som bättre än övriga kunnat hantera några av de problem som tagits upp. Sannolikt innebär de underliggande strukturella pro- blemen att det inte alltid är möjligt för skolledningar och lärare att själva genomföra förändringar. Gapet mellan det praktiskt genom- förbara och författningarnas krav kan på en del platser och i en del program vara så stort att ansträngningarna och kostnaderna för måluppfyllelse blir orimliga. Det torde innebära att det också krävs vissa förändringar i den gymnasiala yrkesutbildningens konstruk- tion, så att en viss variation mellan studievägarna i fråga om arbets- platsförläggning blir möjlig. Ett kompletterande sätt att minska avståndet mellan de två världarna vore dessutom att yrkeslärarna blir mer integrerade i produktionen. Delad tjänst mellan skola och produktion eller åtminstone praktikperioder vore möjliga inslag. Delar av detta finns redan och möjligen kan man finna utbildnings- och finansieringsmetoder för att utveckla och sprida företeelsen. Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande Frågor om hur man organiserar arbetsplatsförlagd utbildning inom skolsystemet har fått internationell uppmärksamhet. Inom ramen för , har olika länders erfarenheter sammanställts och kokats ned till en katalog över vad som kännetecknar framgångsrik verksamhet. (2000): Högkvalitativ skolorganiserad arbetsplatsförlagd utbildning karaktäriseras av: Arbetsplatsplaceringar är så långa att verklig inlärning sker. Systematisk analys görs av arbetsplatsens utbildningskapacitet, för att se vad arbetsplatsen realistiskt kan ge. En formell utbildningsplan finns, som bestämmer vad som ska läras ut och läras in och som klargör vilka delar av elevpro- grammet som är skolbaserade och vilka som är arbetsplatsbase- rade. Arbetsgivarinblandning sker i urvalet av elever vid arbetsplats- placering. Förekomsten av en utbildad samordnare, som kan skapa kom- munikation mellan skola och företag och medla när problem uppstår. Användning av kvalificerade kompetenta arbetare som hand- ledare eller mentorer. Regelbunden kontakt ansikte mot ansikte mellan samordnare och handledare. Kontinuerlig uppföljning av elever på arbetet av samordnare. Utvärdering av elevprestationen gentemot utbildningsplanen vid arbetsperiodens slut. Utvärderingen genomförs av handledare och samordnare gemensamt. Omfattande ansträngningar av skolan att relatera det som lärts in på arbetsplatsen till den skolbaserade inlärningen. har även analyserat den specifikt svenska erfarenheten. Bland annat kommer man till resultatet att: Arbetsgivare tenderar att se sig själva som utanförstående som betjänas av utbildnings- sektorn, inte som partners och medansvariga som skapar yrkes- utbildning (2008). Man menar dessutom att rela- tivt omfattande separation mellan arbetets värld och den skolbase- Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande rade yrkesutbildningens ökar risken att utbildningen inte når upp till arbetslivets krav. Den standard och det kvalifikationssystem som används i gymnasial utbildning tenderar att sakna trovärdighet på arbetsmarknaden. Överhuvudtaget andas rapporten kritik mot att arbetsmarknadens parter tar alltför lite del i den gymnasiala yrkesutbildningen. Den är alltför skolstyrd och de institutioner som finns för konsultation och samarbete mellan skola och arbets- liv är otillräckliga. 3.3Lärande på arbetsplats, teori och praktik Koppling mellan ämnesplaner och produktion på arbetsplats Den stora omfattningen av arbetsplatsförlagd utbildning inom gymnasial lärlingsutbildning kräver vissa särskilda regleringar främst med syfte att kvalitetssäkra utbildningen. Såväl vår företags- studie som lärlingsrådsstudie visar tydligt att en väl fungerande lär- lingsutbildning förutsätter ett grundligt förarbete där ämnespla- nernas mål omvandlas till konkreta arbetsmoment. En sådan över- sättning är en förutsättning för en bra daglig planering och dialog mellan skola och arbetsplats och i den fortlöpande uppföljningen av lärlingens utbildning. Den kan också tjäna som utgångspunkt för arbetsplatsernas möjlighet att i högre grad påverka utbildningens innehåll och bidra till att de olika arbetsmomenten ligger i linje med yrkeslivets behov och krav. Vid intervjuerna framkommer också exempel på företrädare för arbetsplatser som varit aktiva i utvecklingen av utbildningens innehåll. Det gäller främst inom smala yrkesområden där mer specifika kursplaner saknas. Av vår undersökning av lärlingsråden framgick att de mer kon- kreta frågorna kring tillämpning av nationella och lokala kursplaner samt fördelningen av kunskapsinnehåll mellan skolan och arbets- livet med utgångspunkt från de stipulerade kraven trots allt haft en ganska liten plats i rådens arbete. Det verkar vara yrkesläraren själva som planerar och lägger upp utbildningen. Riktlinjerna för detta har emellertid ofta varit ganska allmänna och övergripande, vilket möjliggörs av de vaga bestämmelserna för lärlingsutbild- ningen. Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande Konkretisering av yrkes- och utbildningsplaner Enligt förordningen om försöksverksamheten var det skolans upp- gift att bedöma om den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen motsvarar de nationella målen för utbildningen och även i övrigt svarar mot de krav som ställs i läroplan, kursplan och andra styr- dokument. Skolhuvudmannen kunde också besluta om vilken eller vilka nationella eller lokala kursplaner som skulle tillämpas, vilket gav en betydande flexibilitet under försöksåren. Eftersom lärlingsutbildningen nu fullt ut ska jämställas med nationella program krävs en bearbetning, konkretisering och tolk- ning av styrdokument där både skolan och arbetslivet rimligen måste bidra med sina respektive kompetenser. Denna process måste börja tidigt om den ska kunna preciseras i ett utbildnings- kontrakt, som rimligen ska vara färdigt innan eleven går ut på sin arbetsplats. Även om fördelningen av utbildningens innehåll mellan arbetsplats och skola är en viktig uppgift måste planeringen ta sin utgångspunkt i de nationellt beslutade ämnesplanerna, också gäller när utbildningen sker på en arbetsplats. Regeringen är dock mycket tveksam till att ytterligare bryta ner målen i utbildningskontraktet så som vissa remissinstanser föreslagit, och menar att inte är lämpligt eftersom det skulle kunna innebära att lokala ämnesplaner indirekt skapades och äventyra en likvärdig utbildning i gymnasieskolan. Regleringen i kontraktet ska därför alltså utgå från ämnesplanerna. Nationella lärlingskommittén delar samma grundsyn men ser inte samma risker och menar att även om gymnasieskolans styr- dokument blivit tydligare efter reformen är de av naturliga skäl mer övergripande karaktär än vad som krävs för en direkt dialog med en handledare på en enskild arbetsplats. Det kommer därför alltid att behövas en bearbetning och konkretisering av vilket innehåll utbildningen ska omfattas av, vilken omfattning olika delar av innehållet ska ha och vilka kravnivåer som ska ställas. Det förelig- ger en betydande risk att utbildningskontraktet inte får den styrande funktion som eftersträvas utan bara blir en blåkopia av ämnesplanen och att andra faktorer kommer att styra upplägg- ningen. En tydlig plan över vilket innehåll och vilka kompetenskrav som ska hänföras till den skolförlagda delen och vilka som ska hänföras till den arbetsplatsförlagda delen behövs, men med tydlig utgångspunkt i ämnesplanen. Här handlar det om att vara förtrogen med respektive nationellt program och därutöver tillämpa de sär- Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande skilda bestämmelser som kan komma att beslutas för lärlings- utbildningen. bör i sitt uppdrag att ta fram riktlinjer för utbildningskontraktet närmare överväga och ge förslag om hur en nationell likvärdig utbildning med den flexibilitet i utformning som måste finnas i en gymnasial lärlingsutbildning ska se ut. Till lärlingens slutbetyg ska också en bilaga med beskrivning av genomförda utbildningsavsnitt fogas. Det nya förhållandet att minst halva utbildningen ska vara arbetsplatsförlagd innebär att det inte finns några gamla planer att stödja sig på utan kräver en i sam- råd mellan skolan och arbetslivet uppgjord utbildningsplan som tyd- liggör innehåll, tidsplan och kompetenskrav. Obefintliga utbild- ningsplaner eller bristfälliga sådana, som inte är väl förankrade i mål och riktlinjer, försvårar möjligheten att upprätthålla progression i utbildningen och att på säkra grunder göra bedömningar av elever- nas lärande- och kunskapsutveckling. Det går ut över kvaliteten och likvärdigheten i yrkesutbildningen och gör det svårt att sätta kursbetyg på de arbetsplatsförlagda momenten. När det gäller arbetsplatsförlagt lärande bör de positiva erfaren- heterna från den kvalificerade yrkesutbildningen (KY-utbildningen), numera en del av vägas in. Deras motsvarighet till APL heter lärande i arbetet () och ingår i alla KY-utbildningar. Ungefär en tredjedel av utbildningstiden sker på en arbetsplats. Syftet med är att studenterna ska få en fördjupad förståelse för det de lär sig i teorin. är alltså inte en traditionell praktiktid, utan ett aktivt lärande med problemlösning i arbetslivet. Utbild- ningen är nära kopplad till arbetslivets behov av utbildade och genomförda utvärderingar, bl.a. av visar på stor framgång för konceptet. Även om det finns en del som skiljer målgrupperna åt, inte minst ålders- och motivationsmässigt, menar att erfarenheter skulle kunna vara till stöd för den långsiktiga utbyggnaden av lärlingsutbildning och APL. Det gäller inte minst branschsamråd och tidig planering. Kontinuerlig kontakt med lärlingen på arbetsplatsen När planeringen har gjorts upp och eleven kommit ut på arbets- platsen kommer något av sanningens minut. Skillnaden mellan ett bra och dåligt arbetsplatsförlagt lärande handlar mycket ofta om hur kontakterna mellan skolan och arbetsplatsen fungerar. Besöken på arbetsplatserna kan vara dyra och komplicerade. Arbetsplatsförlagt respektive skolförlagt lärande ibland ta en hel arbetsdag med resor och tid för samtal. Formerna för kvalitetssäkringen av den arbetsplatsförlagda delen av lärlings- utbildningen är dock helt avgörande för en likvärdig och rättssäker hantering av utbildningen. Kvalitetssäkringen och uppföljningen bör omfatta välstrukturerade och återkommande trepartssamtal med företrädare för skolan, handledare på arbetsplatsen och elever. Dessa samtal bör baseras på uppföljning av utbildningskontraktet men även mer detaljerade beskrivningar. Om ambitionen från skol- huvudmannen är att lärlingsutbildning ska vara en billi- gare variant blir det problem. När en bra kontakt en gång etablerats mellan handledare, elev och lärare kan den kontinuerliga kontakten ske genom e-mail, loggbok etc. Men den kan aldrig ersätta de per- sonliga besöken. 4 Samverkan skola – arbetsliv 4.1Gymnasieskolans betydelse för samhällets kompetensförsörjning Gymnasieskolans grundläggande utbildning spelar en viktig roll som bas för arbetskraftsförsörjningen på nationell, regional och lokal nivå och hur utbildningen utformas är viktigt när det gäller ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. finns det även kodifierat i den nya Skollagen (15 kap. 3 §) att gymnasieskolans ska utgöra bas för den nationella och regionala kompetensförsörjningen till arbetslivet. En viktig faktor som ofta påtalas i studier om ungdomars etable- ringsvillkor på arbetsmarknaden handlar om utbildning. Utbild- ningskraven har generellt sett trissats upp och ofullständig gymna- sieutbildning resulterar i stora problem vid övergång från skola till arbetsliv. Det framhålls därför som betydelsefullt att andelen som fullföljer och fullbordar en utbildning på gymnasienivå ökar, något som också har skett i de flesta länder. Flera internationella studier har visat att arbetsmarknadsutvecklingen med allt starkare utbildningskrav och ökade krav på företagsspecifik och social kompetens har varit särskilt ogynnsam för ungdomar med deras begränsade erfarenheter av såväl arbets- livet som livet i övrigt (World Employment Report, 1998). talar andra faktorer för att ungdomar borde få lättare att hävda sig på den nya arbetsmarknaden. Ingen tidigare generation har varit lika välutbildad, berest och språkkunnig. Den nya informationsteknologins inflytande i samhället borde stärka yngres position jämfört med de äldres på arbetsmarknaden. Dess- utom har de årskullar som trätt in på arbetsmarknaden varit relativt små, vilket borde ha förbättrat deras möjligheter. Det gäller främst frågan om utbildningssystemets betydelse i sammanhanget. En yrkesorienterad och arbetslivsnära Samverkan skola – arbetsliv utbildning kan bidra till att stärka ungas konkurrensmöjligheter i förhållande till medelålders och äldres, dvs. till att minska den för- väntade produktivitetsskillnaden. En yrkesutbildning i lärlingslik- nande former anses ofta också kunna minska antalet studiemiss- lyckanden och förbättra genomströmningen, vilket i förlängningen minskar ungdomsarbetslöshetens absoluta och relativa omfattning. Att lära sig ett yrke är inte bara att lära sig det som yrket for- mellt består av. Det innebär också att bli medlem av en praxis- gemenskap, som till stor del är socialt konstruerad och att tillägna sig en yrkesidentitet. Den pågående yrkesutbildningen kritiseras för att vara alltför förankrad i skolkulturen och alltför teoretisk (Höghielm 2008). Lärarna har en mental bild av hur lärare ska uppträda från sin egen skoltid och är alltför lite handledare. I ivern att anpassa utbildningen till högskolebehörighet, har utbildnings- planeringen dessutom släppt på den relativt nära anknytning till arbetslivet som en gång funnits. Man närmar sig nu arbetslivet genom att se efter var praktiken kan passa in i de teoretiskt inrik- tade kurserna som skolan har. Att så stor andel elever inte lyckats få slutbetyg på de yrkesförberedande programmen kan bero just på det här innehållet och den här pedagogiken. Den teori som behövs borde i högre grad utgå från praktiken och handla om hur prakti- ken kan förklaras med hjälp av teoretiska kurser? När yrkesbaserat lärande tillämpas står yrkesutövningen i fokus och bestämmer när skolan lämpligen ska tillhandahålla teorikurser, inte bara yrkesteori utan även kärnämnen. Det innebär bland annat att näringslivets inflytande över utbildningen måste öka och yrkesutbildningen avskolifieras. För det räcker inte några veckors APU, varför den lärlings- utbildning som implementeras innehåller ungefär halva tiden i arbetslivet. I kommitténs företagsundersökningar är också de företag som tar emot gymnasiala lärlingar eniga om att lärlingsför- sökets omfattning av praktik är optimal för att en elev ska hinna lära sig tillräckligt. Studie- och yrkesorientering omfattar alla aktiviteter som genom- förs för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda studie och yrkesval. Kunskap om arbetslivet utgör grunden för den yrkes- och studieorientering som skolan skall ge eleverna inför gymnasievalet. Samverkan skola – arbetsliv Även om eleverna i har kvar innan de själva kommer ut i arbetslivet bör det tydliggöras att all utbildning ytterst syftar till inträde på arbetsmarknaden. Rektor är ansvarig för att organisera verksamheten och läraren ansvarar i sin undervisning för att kunskap om arbetslivet och ämnesanknytning sker. Studie- och yrkesvägledarna ansvarar för vägledning enskilt eller i grupp liksom information om alternativ inför valet till gymnasieskolan. För att eleverna ska få en grund för sina val som bygger på verklig kun- skap, insikt och förståelse måste undervisningen rymma ett tyd- ligare pedagogiskt perspektiv på studie- och yrkesvalsfrågorna än vad som är vanligt . Speciellt när det gäller lärlingsutbildning kan valprocessen vara komplicerad. Även om eleverna i försöksverksamheten tas in på ett nationellt program måste uppläggen av utbildningen på arbetsplat- serna variera en hel del både i fråga om innehåll och arbetsmiljö. Dessutom är verksamhetsformen ny med mycket tid på arbetsplat- ser med ganska ovana miljöer. Elevernas kunskaper om olika yrken och dess arbetsluppgifter är ofta obefintliga. Många elever får inom lärlingsutbildningen möjlighet att pröva ett antal inriktningar/ arbetsplatser innan slutlig placering sker. I detta läge är det viktigt att skolan har förmåga att informera om arbetsmarknadens utveck- ling, kunskapskrav och olika utbildningsalternativ. Detta förutsät- ter goda kontakter med branscherna, nationellt, regionalt och lokalt. Eleverna behöver också få kunskap om arbetsmiljö och arbetsvill- kor. tas frågor om social kompetens upp i undervisningen med tydliga kopplingar till arbetslivets krav. Behovet av samverkan handlar naturligtvis inte bara om arbets- livsfrågor och mer studie- och yrkesvägledning. I regeringens stra- tegi för entreprenörskap har denna kopplats ihop med försöksverk- samheten och där framhålls att eleverna ska ges en bättre inblick i företagandets villkor. Det handlar då snarare om vikten av att ta in omvärlden i undervisningen inom olika ämnen och genom ämnes- överskridande projekt få omsätta teorier i praktiken. I nya styrdokument, ämnesplaner och examensmål, har detta också lyfts fram. Bilden av hur skolans väljer att samverka med arbetslivet är splittrad. Det i stor utsträckning studie- och yrkesvägledarna som ansvarar för organisation och planering när det gäller mer generell samverkan med arbetslivet, medan yrkeslärarna svarar för de mer yrkesspecifika företagskontakterna. I många fall har studie- och Samverkan skola – arbetsliv yrkesvägledare anställts med uppdrag att vara lärlingssamordnare, en viktig funktion som framgått av våra undersökningar. En framgångsrik samverkan mellan skola och arbetsliv är i hög grad beroende av att skolledningens har en positiv inställning till samverkan och att arbetet prioriteras. En engagerad koordinator med helhetsperspektiv som driver utvecklingen framåt behövs även, vilket ofta kräver ett resurstillskott för samverkan. Det är också viktigt att verksamheten, i varje fall , inte bedrivs i projektform utan genomförs som en del av den reguljära utbildningen. Även om den gymnasiala lärlingsutbildningen aldrig varit så stor tidigare i modern tid är det intressant att notera att intresset för försöksverksamheten har varierat starkt mellan olika skolhuvud- män och program/inriktningar. Det vanligaste svaret när vi frågade huvudmännen varför inte alla platser utnyttjades var att elever och föräldrar inte kände till att alternativet fanns. Det är nog så att informationen om lärlingsalternativet inte varit så frekvent som man kanske förväntat sig. Skolorna rapporterar att erfarenheten visar att det tagit tid att nå ut med informationen om det nya alter- nativet. Flera lärlingsansvariga menar att skolan måste bli bättre på att marknadsföra lärlingsutbildningen. Planeringen av yrkesutbild- ning innebär ofta ett betydande osäkerhetsmoment för skolhuvud- mannen och ibland har man upplevt en konkurrens med redan existerande utbildningar, speciellt när elevkullarna går ned. Detta gäller särskilt för lärlingsutbildning och speciellt innan några tyd- liga mönster hur eleverna söker har hunnit etableras. Mot denna bakgrund har studie- och yrkesvägledningsfunktionen en central roll när det gäller att informera eleverna om det alternativa upplägg som lärlingsutbildningen utgör och vilka krav som bör ställas inför val av lärlingsalternativet. De krav som brukar framhållas inför valet är att: vara motiverad för yrket/arbetet, vilja arbeta och ha egen drivkraft, vilja ta eget ansvar och kunna kommunicera, samt kunna anpassa sig till arbetsplatsens krav inklusive att kunna passa tider. Samverkan skola – arbetsliv Detta indikerar att lärlingsutbildningen primärt inte är något för de mest omotiverade eleverna från . För ungdomar som kan tänka sig en alternativ uppläggning av sin gymnasieutbildning kan möjligheten att få genomföra huvuddelen av sin utbildning i en annan miljö än skolans skapa ett ökat engagemang. Den gymnasiala lärlingsutbildningen ställer dock samma formella krav på förkun- skaper och utbildningsmålen är desamma. är det viktigt att skolorna förstår eleverna behov av grupptillhörighet och sam- varo med andra. Utbytet av erfarenheter spelar en stor roll då ele- ven oftast är själv på en arbetsplats och inte har jämnåriga kamrater att dela sina erfarenheter med. Enstaka elever kan behöva byta företagsplacering för att företa- get och eleven måste passa ihop.