sou · GZB39 · 2011-02-10 00:00:00 — Publikationer utgivna av tillsammans med andra myndigheter eller organisationer Länsstyrelserna och (2009). Hem för vård eller boende för barn och unga. Slutrapport från en nationell tillsyn 2006–2008. , , och (2008c). Barnahus – försöksverksamhet med samverkan under gemensamt tak vid misstanke om brott mot barn. , Kommuner och Landsting, , (2009). Riskanalys & Händelseanalys. Andra reviderade upplagan. Publikationer från övriga myndigheter och organisationer och i län (2004). Barn på institution. (2010). Röster från särskilda ungdomshem. Barnens rätt i samhället (2010). 1937 (2010). Fokus län (2006). Elsrud, T & , L. När dokumenten berättar. Statistik och tankar kring placering av barn och unga i läns kommuner. Justitiekanslerns utlåtande angående neurosedynkatastrofen 2003- 04-30, dnr. Länsstyrelserna (2008). Länsstyrelsernas granskning av den sociala barn- och ungdomsvården –2007. i (2002). Dnr 701-9456-02 (502-10079-00) Länsstyrelserna i , , , och län (2005). Vem ser barnet? En granskning av 100 familjehemsplacerade barn åren 2002–2003. Länsstyrelserna i , , , , och län (2005). Familjevård genom paraplyorganisationer. Barnehjem og spesialskoler under lupen – Nasjonal kartlegging av omsorgssvikt og overgrep i barnevernsinstitusjoner 1945–1980. (Norsk statlig utredning). Nätverk IFO (2009). En studie av familjehemsplacerade barns och ungdomars känsla av sammanhang. Nätverk IFO omfattar , , , och kommuner. Regeringens skrivelse 2000/01:73. Redogörelse för steriliserings- frågan i åren 1935–1975 och regeringens åtgärder. (2005) A guide to the redress scheme under the Residential Institutions Redress Act, 2002. (2008) Annual Report of 2008. (1985). Sverne, T. Barn i familjehem – en undersökning om hur socialnämnderna fullgör sina uppgifter inom familjehemsvården. revisorer (1992). Familjehemsvård för barn och ungdom. Rapport 1991/92:4 revisorer (2002). Rapport 2001/02:16. (2002). Tillsyn av behandlingshem för barn och ungdomar. Skolinspektionen (2010). Undervisning vid hem för vård eller boende, HVB. Elever får inte den undervisning de har rätt till. (2007). Om en anställd vid SiS misstänks för brott eller annat olämpligt beteende mot en elev eller en klient. SiS interna föreskrifter. Råd & riktlinjer 2007:1. (2009). Uppdrag att göra en översyn av avskiljning m.m. Skrivelse till (S 2009/5081/ST). (2010). SiS åtgärder för att förhindra och upptäcka övergrepp och allvarliga försummelser. (2010a). Riktlinjer för teckenekonomi inom SiS. Kommuner och Landsting (2009). Familjehemsvård ur ett barnperspektiv – för lärande och inspiration i ett utvecklingsarbete. Kommuner och Landsting (2010). Upphandling och uppföljning av HVB för barn och unga. (2008) om . United Nations (2007) Legislative History of the Convention of the Rights of the Child. United Nations, (2004) The rule of law and transitional in conflict and postconflict societys – Report of the Secretary General, /2004/616 () United Nations, Secretary-General (2010) Guidance Note of the Secretary-General – United Nations Approach to Transitional Utredningen om vanvård i den sociala barnavården. PM 68/2010. Riskfaktorer för barn att råka illa ut i den sociala barn- och ung- domsvården. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården. PM 75/2010. Hur kan berörda upptäcka och förhindra vanvård av barn inom barnavården. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården. PM 77/2010. En varierande historia – perspektiv på den sociala barnavården genom akter och intervjupersoners berättelser. och Integrations- och jämställdhets- departementets skrift (2007) Mänskliga rättigheter – en introduktion. (1995). Barn i samhällsvård. , G (2008). Utsatt barndom – olika vuxenliv, ett longitudinellt forskningsprojekt om barn i samhällsvården. & , B. (2006). Fosterbarns perspektiv på företrädare. 2006. årgång 83, häfte 1, s. 5–15. (2003). Institutionsbehandling av ungdomar. Vad säger forskningen? & Strömbäck, E. (2008). Skadeståndslagen – En kommentar. Tredje upplagan, juridik. (2009). Om ex gratiaersättning, SvJT 2009, häfte 3. (2007). Mänskliga rättigheter i europeisk praxis – En kommentar till om de mänskliga rättigheterna. Fanshel, D. & Shinn, E. (1978). Children in care. U P, N Y. Gabrielson, – dess verksamhet och några rättsliga problem, JT 1997/98 nr 3. Hellbacher, U. & Espersson, C. (2000). Patientskadelagen i teori och praktik, Nordisk 3/2000. Hellbacher, U., Espersson, C. & , H. (2006). Patient- skadeersättning vid skador inom sjukvården. & Radetzki M. (2010). (2001). Fosterfamiljens inre liv. (akademisk avhandling). (2007). Föräldrars röster – hur är det att ha sina barn placerade i fosterhem. Brukare och forskare samverkar. & , Y. (2009). Ungdomar i utsatta livssituationer och deras väg till själständighet. I bilaga till SOU 2009:68. Kyhle , P. (2009). MTFC – en intervention för ung- domar med beteendeproblem. Akademisk avhandling vid . Kälvesten, A-L & , G. (1982). (2006). Att placera eller inte placera i släktinghem, det är frågan. Meddelanden från 2006.1. & Losman, S. (2009). Kommunallagen i lydelsen – En handbok med lagtext och kommentarer. & Sallnäs, M. (2009). Samhällsvårdade ungdomars kontakter med föräldrar och syskon? Artikel i , forskningsupplement Nr 26. (2006). Barnet som subjekt och aktör. En rättslig studie om barn i familjehem. (2008). (2010). Gamla synsätt lever kvar. Röster från särskilda ungdomshem. (2011). Ersättning för vanvård i samhällsvården – underlag för kostnadsberäkningar. (2004). Rapport över Steriliserings- ersättningnämndens verksamhet, . (2010). Kommunale oppreisningsordninger for tidligere barnevernsbarn – Resultater fra en kartleggingsstudie. Institutt for kriminologi og rettssosiologi. (2009). Tillbakablickar och reflektioner kring innebörden för barn i den sociala barnavården. I bilaga till SOU 2009:68. (2005). Rakt från hjärtat. Tankar och idéer från barn och ungdomar placerade i samhällets vård. (2007). Se mig som person. Röster från ungdomar i familjehem. Sallnäs, M. (2000). Barnavårdens institutioner – framväxt, ideologi och struktur. Sallnäs, M. (2005). Vårdmarknad med svårigheter – om privata aktörer inom institutionsvården för barn och ungdomar. Socialvetenskaplig , 12, nr 2–3. Sallnäs (2006). Institutionsvård av barn och unga. I Denvall, V. & , B. Nytta & fördärv. Socialt arbete i kritisk belysning. (2008). Kränkning – Studier i skadeståndsrättslig argumentation. , (2010). Litteraturgenbomgång av nationell och internationell kunskap om förekomst av övergrepp mot barn och unga som är i samhällets vård. , B, Sallnäs, M. & Kyhle , P. (2001). Sammanbrott vid tonårsplaceringar – om ungdomar i fosterhem och på institution. , socialt arbete. (2006). I Denvall, V. & , B. (red.). Nytta & fördärv. Socialt arbete i kritisk belysning. & , K. (2010). Att lära av fosterbarn – arbete med intervjuer med före detta fosterbarn. Upprättelseprocessen för enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala En särskild utredare ska lämna förslag till hur en upprättelseprocess för enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala barn- och ungdomsvården kan utformas. Utredaren ska besvara följande frågor: -Hur kan en upprättelseprocess och ett erkännande av det som hänt dem som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården ges en lämplig ceremoniell inramning? -Behövs åtgärder – utöver redan vidtagna – för att det som hänt inte ska upprepas? -Behöver åtgärder för upprättelse vidtas utöver det som sker genom Utredningen om dokumentation och stöd till enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala barnavården (S 2006:05)? -Hur kan befintliga åtgärder för rehabilitering bättre komma dem till del som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården? -Kan och bör ekonomisk ersättning lämnas till dem som utsatts för vanvård och övergrepp och hur ska ett system för sådan kompensation i så fall utformas på ett rättssäkert sätt? Uppdraget ska redovisas . Bakgrunden till denna utredning är frågan om upprättelse för människor som berättat om att de utsatts för vanvård och över- grepp i den sociala barnavården som aktualiserades i . För att få en uppfattning om problematiken utsågs en särskild utredare med uppdrag att granska allvarliga övergrepp och vanvård vid institutioner och familjehem inom den sociala barnavården (dir. 2006:75, 2007:167, dir. 2010:4). Upp- draget omfattar kvinnor och män som under uppväxten varit place- rade i familjehem eller vid institutioner med stöd av barnaårdslagen (1924:361, 1960:97), socialtjänstlagen (1980:620) eller lagen (1980:621, 1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Syftet med utredningen är att genom att dokumentera berättelserna och ta del av arkivhandlingar dels ge upprättelse åt de drabbade, dels ge lärdom för framtiden. I uppdraget ingår inte att överväga eventuella ansvarsfrågor i det enskilda fallet eller ekonomisk kompensation till de drabbade. Utredaren presenterade delbetänkandet Vanvård i social barnavård (SOU 2009:99). Del- betänkandet bygger på 404 intervjuer som genomförts under perio- den . I betänkandet beskrivs bl.a. lagstiftningen, ansvarsfördelningen mellan kommuner, landsting och stat samt analyseras intervjuerna och dras vissa slutsatser. Sta- ten har haft ansvar för lagstiftning och tillsyn samt drivit ungdoms- vårdskolor eller motsvarande. Landstingen har drivit olika institu- tioner inom den sociala barnavården. Kommunerna har haft huvud- ansvaret för att godkänna och följa upp vården i fosterhem, men har också drivit institutioner och köpt tjänster hos privata institu- tioner. De som berättat om att de varit utsatta för vanvård och över- grepp har såväl till utredningen som direkt till regeringen ställt krav på upprättelse som handlar om en offentlig ursäkt och ekonomisk kompensation. I samband med intervjuerna har de intervjuade även lämnat förslag till åtgärder som syftar till att detta inte ska upp- repas. Utredningsrapporten ger tillräcklig information för att kunna konstatera att det förekommit vanvård och övergrepp iden sociala barnavården i vårt land. Utredaren beskriver liknande utredningar och hur frågan om upprättelse har behandlats i ett antal olika länder - , , , , och . länder har tillsatts som en följd av att offer berättat om vanvård och övergrepp i media, något som väckt starka reaktioner och krav på upprättelse. Utredningarna har i princip haft samma uppdrag - att undersöka om det har förekommit olika former av vanvård och övergrepp inom den kommunala och/eller statliga barnavården. I alla utredningar har information hämtats från intervjuer, som kompletterats med arkivmaterial. I alla länder har utredningarna kommit fram till en gottgörelseprocess. Inter- vjuade har i alla utredningar uttryckt en stark önskan om att någon i ledande ställning ska ta ansvar för det som hänt. Utifrån erfarenheter i andra länder har utredaren lämnat förslag till innehåll i en process för upprättelse för de drabbade enligt följ- ande: -erkännande av det som hänt och en formell ursäkt från rege- ringen -åtgärder som syftar till att det som hänt inte ska upprepas -åtgärder för upprättelse -åtgärder för rehabilitering Uppdraget syftar till att ta fram förslag till olika åtgärder för att ge upprättelse åt de människor som –1980 ut- sattes för vanvård och övergrepp när de var i samhällets vård. Hur kan en upprättelseprocess och ett erkännande av det som hänt dem som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården ges en lämplig ceremoniellinramning? Att ansvariga myndigheter medger att det förekommit vanvård och övergrepp i den sociala barnavården är, enligt erfarenheter i andra länder där liknande förhållandets utretts och konstaterats, en viktig del i en upprättelseprocess. Utredaren ska ta fram förslag på hur upprättelseprocessen och ett erkännande av det som hänt dem som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården kan ges en lämp- lig ceremoniell inramning. I det arbetet ska utredaren samråda med företrädare för dem som drabbats och i övrigt medverka till en bred förankring bland berörda aktörer. Behövs åtgärder - utöver redan vidtagna - för att det som hänt inte ska upprepas? har många åtgärder vidtagits för att stärka barn- rättsperspektivet i . Socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) har ändrats för att stärka skyddet för barn och anpassa bestämmelserna till . Bland annat har barnets rätt till information, att komma till tals och att få sin berättelse doku- menterad, tydliggjorts. Hänsyn till vad som är bäst för barnet ska tas i åtgärder enligt socialtjänstlagen. Barnets bästa ska vara avgör- nde i alla åtgärder enligt LVU. har ett ansvar att vid behov ge ett barn fortsatt stöd när en placering har upphört. Från har ansvaret för tillsynen över . I och med den reformen har också tillsynen tillförts ett barnrättsperspektiv som innebär att alla placerade barn och deras föräldrar ska få information om sina rättigheter i samband med placering och om att de kan vända sig till med eventuella synpunkter på vården. Alla hem för vård eller boende (HVB) ska tillsynas två gånger , tillsynspersonalen ska tala enskilt med barn och unga och ett av tillsynsbesöken ska vara oanmält. En försöksverksamhet med tillsynsombud för familje- hemsplacerade barn ska genomföras. Det pågår utvecklingsarbete på såväl statlig som nivå. har utvecklat BBIC - Barns behov i centrum - ett system för att på ett kunskapsbaserat sätt utreda och följa upp ärenden om stöd och skydd till barn och unga. har även i uppdrag att att ta fram bedömnings- kriterier för familjehem och utveckla statistiken inom den sociala barnavården för att underlätta uppföljningar och jämförelser mellan kommuner. ansvarar för en förteckning över sam- tliga HVB för barn och unga samt för barn och familjer. Social- styrelsen beslutar om allmänna råd och föreskrifter samt tar fram handböcker för . Kommuner och Landsting har gett ut en skrift som beskriver olika goda exempel på hur barnrätts- perspektivet kan stärkas i familjehemsvården. Där beskrivs bl.a. hur små kommuner går samman i arbetet med att rekrytera, utbilda och ge stöd till familjehem, hur en kommun har utsett barnets egen socialsekreterare vid placeringar och hur ett antal kommuner arbetar för att uppmärksamma placerade barns skol- gång. I en kommun följer man upp familjehems- placeringar genom att bjuda in alla som varit placerade till en uppföljande intervju två till efter placeringen för att reflektera över positivt och negativt under placeringen. lämnade betänkandet Lag om stöd och skydd för barn och unga (LBU, SOU 2009:68).Förslagen i betänkandet handlar bl.a. om att -familjehem ska få utbildning och annat behövligt stöd, -avtal ska skrivas mellan socialnämnden och familjehemmet för att tydliggöra respektive parts ansvar under placeringen, -alla placerade barn ska ha en egen socialsekreterare som besöker barnet i familjehemmet minst samt -socialnämndens ansvar för placerade barns hälsa och skolgång ska förtydligas. Förslagen bereds i . Utredaren ska ta ställning till om ytterligare åtgärder, utöver dem som redovisats ovan, för att stödja huvudmännen kan behövas för att så långt det är möjligt förhindra att barn och unga far illa när de är i samhällets vård. Utredaren ska även ta ställning till hur kunskapen som inhämtats av kan tas till vara så att profession och forskning får tillgång till den. Om det behövs ska utredaren föreslå lagändringar. Bör åtgärder för upprättelse vidtas utöver det som sker genom Utredningen om dokumentation och stöd till enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala barnavården? Att få berätta om sina upplevelser av övergrepp och vanvård man varit i placerad i fosterhem eller barnhem är ytterligare en väsentlig del av en upprättelseprocess. Som nämnts ovan anges i direktiven till Utredningen om dokumentation och stöd till enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård i den sociala barnavården (S 2006:05, ) att intervjuerna och dokumenta- tionen i sig är att ses som en del i en upprättelse process. Utredaren ska överväga om åtgärder utöver det som görs inom ramen för bör genomföras för att åstad- komma upprättelse för drabbade. Det kan t.ex. handla om hur de människor som inte anmält sig till inom den tid som det varit möjligt ska kunna berätta sin historia och få den dokumenterad. Det kan också handla om hur frivilligorganisationer kan bidra i ett sådant arbete. Hur kan befintliga åtgärder för rehabilitering bättre komma dem till del som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården? Många av dem som deltagit i (S 2006:05) intervjuer har behov av rehabilitering - medicinsk, psykisk, social och ekonomisk. Behoven är individuella. De intervjuade har, enligt utredaren, beskrivit hur en splittrad vård och rehabiliterings- organisation har ställt sig frågande till deras behov. Utredaren ska analysera de upplevda svårigheter som beskrivs i utredningens be- änkande Vanvård i social barnavård (SOU 2009:99) och undersöka möjligheterna till hur dessa behov kan tillgodoses inom ramen för redan befintliga åtgärder. Om det finns behov ska utredaren föreslå åtgärder för att underlätta för de drabbade att få tillgång till rehabiliteringsåtgärder som de enligt gällande lagstift- ning har rätt till men upplever att de inte har tillgång till. I detta sammanhang ska utredaren samverka med Kommuner och Landsting. Kan och bör ekonomisk ersättning lämnas till dem som utsatts för vanvård och övergrepp och hur ska ett system för sådan kompensation i så fall utformas på ett rättssäkert sätt? I länder där utredningar om vanvård och övergrepp i den sociala barnavården genomförts har de drabbade i flera fall beviljats ekono- misk kompensation från staten, delstater och kommuner som en del av gottgörelseprocessen. I några länder pågår liknande processer som ännu inte avslutats. Det har här i i olika sammanhang ställts krav från såväl de drabbades organisationer som enskilda personer på ekonomisk kompensation för den skada enskilda anser sig ha lidit till följd av vad man utsatts för i den sociala barnavården. Frågan om ekonomisk kompensation är komplex. De övergrepp och den vanvård som de drabbade beskriver i sina berättelser till innehåller uppgifter om händelser som om de inträffade skulle ses som brottsliga handlingar. Ett krav för att få delta i utredningens intervjuer är att de övergrepp som begåtts mot barnen när de varit i samhällsvård ska vara preskriberade. Eftersom händelserna ligger långt tillbaka i tiden är det inte möjligt att utreda dem på sedvanligt sätt. Det är berättelser om egna upp- levelser som kommer att utgöra underlag för bedömningar vilken vanvård och vilka övergrepp som skett. Härtill ska ställas svårig- heten att i ett enskilt fall bedöma omfattningen av de personligen upplevda händelserna på ett objektivt sätt och den därpå följande gränsdragningsproblematiken. Utredaren ska överväga om det är lämpligt att ekonomisk kom- pensation lämnas till dem som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barn- och ungdomsvården och hur ett system för sådan kompensation i så fall ska utformas. Utgångspunkten ska vara att en sådan kompensation står i överensstämmelse med svensk praxis inom området. Frågor som i det sammanhanget behöver besvaras är: Hur ut- formas lämpliga kriterier för en eventuell ersättning? Ska en eventuell ersättning vara enhetlig? Hur utformas en procedur så att krav på rättssäkerhet tillgodoses? Utredaren ska även ta till vara och väga in de erfarenheter som gjorts i andra länder, men också av svenska erfarenheter i samband med att HIV-smittade och neurosedynskadade fick möjlighet att ansöka om ersättning ex eller när tvångssteriliserade genom en särskild lag, lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall, kunde ansöka om ersättning. I detta sammanhang ska särskilt uppmärksammas att det i dessa fall förelåg mindre svårig- heter i bedömningen av skador än i fallet med de personer som utsatts för vanvård och övergrepp i den sociala barnavården. Samtliga dessa erfarenheter bör ingå i en bedömning av om det är lämpligt att ekonomisk eller annan kompensation ska utges. Om analysen visar att det finns behov av och möjlighet för sådan kom- pensation ska utredaren utforma ett sådant förslag. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i sitt arbete samråda med , Kommuner och Landsting och med Utredningen om dokumenta- tion och stöd till enskilda som utsatts för övergrepp och vanvård inom den sociala barnavården (S 2006:05), forskare och organisa- tioner och ta till vara deras kunskaper och erfarenheter. Om förändringar i lag eller förordning krävs ska förslag lämnas. Förslagen ska kostnadsberäknas. Om förslagen påverkar kostnaderna för staten, landstingen eller kommunerna ska en beräkning av dessa kostnader redovisas. Om förslagen medför kostnadsökningar för stat, landsting eller kommuner ska utredaren föreslå en finansiering av den. Förslagets konsekvenser ska redovisas enligt vad som anges i 14, 15 och 15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Uppdraget ska redovisas . 1.Svart på vitt – om jämställdhet i akademin. 2.Välfärdsstaten i arbete. Inkomsttrygghet och omfördelning med incitament till arbete. 3.Sanktionsavgifter på trygghetsområdet. 4.Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt. 5.Bemanningsdirektivets genomförande i . 6.Missbruket, Kunskapen, Vården. 7.Transporter av frihetsberövade. – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning. 9.Barnen som samhället svek. - åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhälls- vården. 2011_SOU register S-format.indd 2 Transporter av frihetsberövade [7] Sanktionsavgifter på trygghetsområdet. Missbruket, Kunskapen, Vården. Barnen som samhället svek. - åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården. Välfärdsstaten i arbete. Inkomsttrygghet och omfördelning med incitament till arbete. Svart på vitt – om jämställdhet i akademin. – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning. Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt. 2011_SOU register S-format.indd 3