sou · GZB349 · 2011-06-13 00:00:00 — miskt intresse.35 Medlemsstaten måste emellertid uttryckligen ha anförtrott tillhandahållandet av den berörda tjänsten till det företag som får stöd.36 Vidare måste de åtgärder som vidtas under artikel 106.2 FEUF vara proportionerliga37 samt icke-diskriminerande.38 har också förklarat att stöd som utgör ersättning för allmännyttiga tjänster och som uppfyller vissa av domstolen fastställda kriterier helt faller utanför tillämpningsområdet för artikel 107 FEUF. I Altmark-fallet39 förklarade domstolen att en åtgärd inte omfattas av artikel 107.1 FEUF i den mån den ska utgöra ersättning som motsvarar ett vederlag för tjänster som det mottagande företaget har tillhandahållit för att fullgöra skyldig- heter avseende allmännyttiga tjänster, när åtgärden i själva verket inte innebär att dessa företag gynnas ekonomiskt och således inte har som verkan att dessa företag får en mer fördelaktig konkur- rensställning än konkurrerande företag.40 Domstolen uppställde fyra kriterier som måste vara uppfyllda för att en sådan ersättning inte ska anses utgöra stöd:41 att det mottagande företaget faktiskt ska ha ålagts skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, och denna skyldighet ska vara klart definierad, att de kriterier på grundval av vilka ersättning beräknas ska vara fastställda i förväg på ett objektivt och öppet sätt, att ersättningen inte överstiger vad som krävs för att täcka hela eller delar av de kostnader som har uppkommit i samband med skyldigheterna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, med hänsyn tagen till de intäkter som därvid har erhållits och till en rimlig vinst på grundval av fullgörandet av dessa skyldigheter, samt att, i frånvaro av ett offentligt upphandlingsförfarande, stor- leken av den nödvändiga ersättningen fastställs på grundval av 35Se t.ex. mål C-157/94, Kommissionen mot , 1997, s. I-5699, punkterna 36-40, och de förenade målen C-115/97 och C-117/97, 1999, s. I-6025, punkterna 103-104. 36Se t.ex. mål 127/73, BRT, 1974, s. 313, punkt 20, svensk specialutgåva, volym 2, s. 249, och mål C-159/94, Kommissionen mot , 1997, s. I-5815, punkterna 65-67. 37Mål C-157/94, Kommissionen mot , 1997. s. I-5699, punkterna 44-64. 38Mål C-438/02, , 2005, s. I-4551, punkt 48. 39Mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium , 2003, s. I-7747. 40Ibid, punkt 87. 41Ibid, punkt 95. en undersökning av de kostnader som ett genomsnittligt och välskött företag normalt skulle ha haft med tillägg för en rimlig vinst. 5.10.5Övervakning av statsstödsreglernas efterlevnad Ett stöd som uppfyller alla kriterierna i artikel 107.1 FEUF utgör statsstöd och måste som utgångspunkt förhandsanmälas till Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 108.3 FEUF. Kommissionen är, under och tribunalens kontroll, i princip ensamt behörig att besluta om en statlig stödåtgärd kan undantas från tillämpningen av statsstödsreglerna och har härvid ett relativt stort utrymme för skönsmässig bedömning. Vid kontrollen av om kommissionen utövat sin befogenhet på ett lagenligt sätt, kan inte unionsdomstolarna ersätta kommissionens bedömning med sin egen, utan de begränsar sig till att pröva om kommissionen har gjort en uppenbart oriktig bedömning eller har gjort sig skyldig till maktmissbruk.42 Ett beslut av kommissionen att, efter en preliminär granskning, inte inleda ett formellt granskningsförfarande av en anmäld stödåtgärd, kan överklagas av intresserade parter, om syftet med överklagandet är att tvinga kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande. En sådan talan kan väckas vid tribunalen med stöd av artikel 263 FEUF. Med intresserade parter avses personer, företag eller sammanslutningar, vars intressen eventuellt skadas av att ett stöd beviljas, dvs. särskilt företag som konkurrerar med stödmottagarna samt branschorganisationer.43 Om sökanden däremot söker utverka en ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet i själva sakfrågan räcker det inte att vara intresserad part för att talan ska tas upp till prövning av tribunalen. I detta fall krävs att sökandens ställning på marknaden påtagligt påverkas av det stöd som beslutet rör.44 Tribunalens domar kan överklagas till EU- domstolen. Enligt den sista meningen i artikel 108.3 FEUF, får medlems- staterna inte genomföra en stödåtgärd som omfattas av artikel 42Se t.ex. mål C-169/95, mot Kommissionen, 1997, s. I-135, punkt 34, och mål C-88/03, mot Kommissionen, 2006, s. I-7115, punkt 99. 43Se t.ex. mål 323/82, Intermills mot Kommissionen, 1984, s. 3809, punkt 16, svensk specialutgåva, volym 7, s. 685, och mål C-78/03 P, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, 2005, s. I-10737, punkterna 35-36. 44Se t.ex. mål C-78/03 P, Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, 2005, s. I-10737, punkt 37, och mål C-260/05 P, Sniace mot Kommissionen, 2007, s. I-10005, punkt 54. 107.1 FEUF innan den har godkänts av kommissionen, i förekom- mande fall efter lagakraftvunnen dom från unionsdomstolarna, det s.k. genomförandeförbudet. Stöd som har genomförts i strid med EUF-fördraget ska av kommissionen förklaras oförenligt med detta och stödet ska återkrävas från mottagaren. Återkravet ska innefatta ränta då stödet stod till mottagarens för- fogande till det datum då det har återbetalats.45 Genomförandeförbudet har direkt effekt och kan således åbero- pas av enskilda inför nationella domstolar.46 De senare är i princip skyldiga att ogiltigförklara nationella stödbeslut som fattats i strid med genomförandeförbudet och att kräva återbetalning, med ränta, av utbetalt stöd. har emellertid förklarat att om kommissionen senare skulle fatta ett positivt beslut, ska den nationella domstolen ålägga stödmottagaren att betala ränta stödet varit rättsstridigt, dvs. då det stod till mottagarens förfogande till kommissionens positiva beslut, men behöver inte kräva återbetalning av stödet.47 I har förklarat att allmän domstol får pröva talan om att en kommun vid vite ska förbjudas att överföra ekonomiskt stöd till en stödmottagare intill dess sådan utbetalning har godkänts av behörigt organ för den Europeiska unionen, dvs. i princip kom- missionen, när en sådan talan förs av någon som riskerar att drabbas av skada genom dessa utbetalningar.48 Så kallade befintliga stöd, dvs. individuella stöd som godkänts av kommissionen eller som beviljats under en av kommissionen godkänd nationell stödordning, övervakas, i enlighet med artikel 108.1 FEUF och förordning 659/1999,49 fortlöpande av kommis- sionen i samarbete med medlemsstaterna. har för- klarat att kommissionen när som helst kan undersöka förenligheten med fördraget av varje enskilt stöd som beviljats under en godkänd 45Artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999, av , om tillämpnings- föreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT 1999 L 83, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1791/2006, EUT 2006 L 363, s. 1). Vid ikraftträdande omnumrerades fördragets artiklar och artiklarna 92 och 93 blev artiklarna 87 och 88 EG. Efter Lissabon-fördragets ikraftträdande är dessa artiklar numera 107 och 108 FEUF. 46Se t.ex. mål 120/73, , 1973, s. 1471, punkt 8, svensk specialutgåva, volym 2, s. 177, och de förenade målen C-393/04 och C-41/05, , 2006, s. I-5293, punkt 41. 47Mål C-199/06, CELF och ministre de la Culture et de la Communication, 2008, s. I- 469, punkterna 33-54. 48NJA 2009 s. 625, mot 49 Rådets förordning (EG) nr 659/1999, av , om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT 1999 L 83, s. 1). stödordning50 samt, om kommissionen finner att ett stöd den godkänt är förenligt med fördraget, även granska individuella stöd.51 För befintliga stöd gäller emellertid att, även om kommissionen har öppnat en officiell utredning om ett stöds förenlighet med fördraget, så får stödet fortsatt utbetalas så länge beslut inte tagits om att det är oförenligt med den inre marknaden.52 Enligt artikel 109 FEUF får rådet anta förordningar för tillämp- ningen av fördragsreglerna om statligt stöd och får särskilt fast- ställa villkoren för tillämpningen av artikel 108.3 FEUF och vilka slag av stödåtgärder som ska vara undantagna från det anmälnings- förfarande som anges där. I artikel 108.4 FEUF föreskrivs att kommissionen får anta förordningar avseende de kategorier av statligt stöd som rådet i enlighet med artikel 109 FEUF har fastställt som möjliga att undanta från förfarandet. Med stöd av artikel 109 FEUF har rådet antagit förordning 994/98,53 om vissa slag av övergripande statligt stöd. Artikel 1 i förordning 994/98 föreskriver att kommissionen genom förord- ningar kan förklara att vissa angivna sorters stöd är förenliga med den inre marknaden och undantagna från kravet på förhands- anmälan enligt artikel 108.3 FEUF. Det rör sig om stöd till förmån för små och medelstora företag, forskning och utveckling, miljö- skydd, sysselsättning och yrkesutbildning samt stöd i enlighet med den karta som kommissionen godkänt för varje medlemsstat för att bevilja regionalstöd. Med stöd av denna bestämmelse har kommissionen antagit förordning 800/2008,54 den s.k. allmänna gruppundantagsförord- ningen. I förordningen finns en sammanställning av olika stöd- kategorier som förklaras förenliga med den inre marknaden och 50Mål C-321/99 P, ARAP m.fl. mot Kommissionen, 2002, s. I-4287, punkt 76. 51Förenade målen C-182/03 och C-217/03, och Forum 187 mot Kommissionen, 2006 s. I-5479, punkt 75. 52Se t.ex. mål C-387/92, , 1994 s. I-877, punkt 20, och mål C-372/97, mot Kommissionen, 2004, s. I-3679, punkt 42. 53Rådets förordning (EG) nr 994/98, av , om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av över- gripande statligt stöd (EGT 1998 L 142, s. 1). 54Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008, av , genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den gemensamma marknaden enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget (allmän gruppundantagsförordning) (EUT 2008 L 214, s. 3). som därför inte kräver förhandsanmälan till kommissionen om de i förordningen uppsatta villkoren är uppfyllda. För varje individuell stödkategori uppställs villkor avseende exempelvis stödberättigade kostnader, maximal stödnivå (uttryckt i procent av de stöd- berättigade kostnaderna), maximalt stödbelopp (den maximala nominella summa som stödet får uppgå till), tidsbegränsningar samt stödmottagarens egenskaper. Vidare har kommissionen, på grundval av den s.k. de minimis- regeln i artikel 2 i förordning 994/98 undantagit stöd under ett visst tröskelvärde från anmälningsskyldigheten. Enligt artikel 2 i förordning 1998/2006 om stöd av mindre betydelse,55 ska vissa former av stöd som beviljas ett företag och som inte överstiger , respektive inom vägtransportsektorn, om tre beskattningsår, inte anses uppfylla samtliga kriterier i artikel 107.1 FEUF och ska därför inte omfattas av anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 FEUF. Kommissionen har också antagit ett antal riktlinjer som anger hur den kommer att bedöma de olika typer av stöd som undantas i artikel 107.3 FEUF, t.ex. riktlinjerna för statligt stöd till järn- vägsföretag.56 Vad gäller tillämpningen av artikel 106.2 FEUF, avseende till- handahållandet av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, har kommissionen antagit två rättsakter, dels beslut /842,57 dels rambestämmelserna för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster.58 Beslut /842 är tillämpligt när ersättning för offentliga tjänster ges till företag med en årsomsättning om och den årliga ersättningen är . Om den berörda tjänsten och ersättningen uppfyller vissa i beslutet angivna kriterier, anses stödet vara förenligt med artikel 106.2 FEUF och någon förhandsanmälan till kommissionen enligt artikel 108.3 FEUF behöver då inte göras. För ersättning för offentliga tjänster som inte omfattas av beslutet 55Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006, av , om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på stöd av mindre betydelse (EUT 2006 L 379, s. 5). 56Meddelande från kommissionen - Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägs- företag (EUT 2008 C 184, s. 13). 57Kommissionens beslut /842/EG, av , om tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget på statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT 2005 L 312, s. 67). 58Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster (EUT 2005 C 297, s. 4). krävs emellertid en förhandsanmälan. Rambestämmelserna anger på vilka villkor kommissionen kommer att anse att ett stöd som inte omfattas av beslut /842, är förenligt med den inre marknaden enligt artikel 106.2 FEUF. Statliga stödåtgärder kan ta många former. Begreppet omfattar såväl konkreta förmåner, såsom subventioner och lån, som åtgärder som på olika sätt minskar de kostnader som normalt belastar ett företags budget och som därigenom, utan att vara subventioner i strikt bemärkelse, är av samma karaktär och har identiskt lika effekter.59 Bland de stödformer som oftast förekommer kan note- ras: Direkta bidrag: den mest typiska stödformen är att myndig- heterna ger ett direkt bidrag, i form av ett bestämt stödbelopp, till en viss verksamhet eller ett visst projekt. Lån: När myndigheter agerar som långivare, måste detta ske på marknadsmässiga villkor. Räntebefriade60 och räntesubventionerade lån61 samt lån utan tillräcklig säkerhet62 är exempel på vad som bedömts utgöra statligt stöd. Stödets storlek utgörs av skillnaden mellan den räntesats som, under samma förutsättningar, skulle ha beviljats enligt normala marknadsmässiga villkor och den förmånligare räntesats som har beviljats.63 Som ett mått på marknadsräntan använder kommissionen referensräntor som fastställs enligt en metod som kommissionen tillkännagett i sitt referensräntemeddelande.64 Statliga garantier: Enligt kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av statsstödsreglerna på stöd i form av garantier,65 bör staten (eller lokala/regionala myndigheter, etc.) normalt sett få 59Se t.ex. mål 30/59, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in mot Höga myndig- heten, 1961, s. 1, punkt 1a, svensk specialutgåva, volym 1, s. 69, och mål C-237/04, Enirisorse, 2006, s. I-2843, punkt 42. 60Mål T-214/95, Vlaams Gewest mot Kommissionen, 1998, s. II-717. 61Mål C-114/00, mot Kommissionen, 2002, s. I-7657 och det underliggande beslutet av kommissionen 2000/240/EG, av , om den stödordning som har genomfört för finansieringen av rörligt kapital för jordbrukssektorn i (EGT 2000 L 076, s. 16). 62Mål C-457/00, mot Kommissionen, 2003, s. I-6931. 63Mål T-16/96, Cityflyer Express mot Kommissionen, 1998, s. I-757, punkt 56. 64Meddelande från kommissionen om en översyn av metoden för att fastställa referens- och diskonteringsräntor (EUT 2008 C 14, s. 6). 65 Kommissionens tillkännagivande om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd i form av garantier (EUT 2008 C 155, s. 10). ersättning i form av en lämplig avgift för att den bär den risk som är kopplad till en garanti. I de fall staten helt eller delvis avstår från en sådan avgift gynnas låntagaren som statens medel tas i bruk. Den statliga garantin ger låntagaren möjlighet att erhålla bättre finansiella villkor för ett lån än vad som erbjuds denne på finansmarknaderna.66 Stödbeloppet beräknas i princip som skillnaden mellan det rätta marknadspriset på den garanti som beviljas och det pris som faktiskt betalas. I undantagsfall, om sannolikheten att lånet inte återbetalas är särskilt stor, kan stödinslaget i garantin anses vara lika stort som det belopp som garantin faktiskt täcker.67 Skattelättnader: En åtgärd genom vilken de offentliga myndig- heterna medger vissa företag skattebefrielse och som, trots att den inte innebär en direkt överföring av statliga medel, försätter stöd- mottagarna i en finansiell situation som är mer fördelaktig än den situation som övriga skattskyldiga befinner sig i, anses utgöra statligt stöd.68 En sådan skattebefrielse anses innebära att staten går miste om skatteintäkter den annars skulle haft.69 5.10.8Specifika regler för transportsektorn Vad avser transportsektorn, aktualiseras, utöver de undantag från statsstödsreglerna som behandlats ovan, artikel 93 FEUF.70 I denna artikel stadgas att stöd är förenligt med EUF-fördraget om det tillgodoser behovet av samordning av transporter eller om det innebär ersättning för allmän trafikplikt. Artikel 93 FEUF är lex specialis i EUF-fördragets systematik71 och utgör ett undantag från artikel 107.1 FEUF.72 66Ibid, punkt 2.1 och 2.2. 67 Ibid, punkt 4.1. Se också kommissionens beslut i ärende Statligt stöd N 397/2009 – – investeringar i anläggning av fraktinfrastruktur vid flygplatsen i , , den . 2010, K(2009) 10518 slutlig, punkt 31. 68Mål C-387/92, , 1994, s. I.877, punkterna 13-14. 69Kommissionens beslut i ärende Statligt stöd nr 112/2004 – ; Skattebefrielse för biodrivmedel, den 13.III.2006, K(0206) 849, punkt 11. 70Tidigare artikel 73 EG och artikel 77 i EG-fördraget. 71Meddelande från kommissionen: Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägs- företag (EUT 2008 C 184, s. 13) punkt 17. Det framgår också av punkt 17 i ingressen till kommissionens beslut /842/EG, av , om tillämpningen av artikel 86.2 i EG-fördraget på statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT 2005 L 312, s. 67), att artikel 93 FEUF är att anse som lex specialis i förhållande till artikel 106.2 FEUF. 72Se t.ex. mål C-280/00, Altmark Trans och Regierungspräsidium , 2003, s. I-7747, punkt 104, och mål C-504/07, Antrop m.fl., 2009, s. I-3867, punkt 23. Samordningsverksamhet har bl.a. ansetts omfatta en övergång från en form av transport till en annan, exempelvis från väg- transport till järnvägstransport.73 I sitt beslut /879, stöd till NV Huisvuilcentrale (HVC),74 som rörde en stöd- åtgärd till förmån för byggandet av en containerterminal avsedd att bidra till att hushållsavfall transporteras på inre vattenvägar istället för på väg, uttalade kommissionen att begreppet samordning av transport innefattar inte enbart främjandet av industrins utveckling utan även en form av statlig planering. Kommissionen kom fram till att artikel 93 FEUF är lämplig rättslig grund för att analysera stöd till investeringar i infrastruktur för omlastningsanläggningar för inre vattenvägar. I allmänhet kan det sägas att det är statens uppgift att tillhandahålla infrastruktur för transporten på de inre vattenvägarna, och att detta är en uppgift som ingår i statens ansvar för den fysiska planeringen och utvecklingen av ett integrerat och hållbart transportsystem. Det är inte enbart kommersiella överväganden som ligger till grund för ett före- tags investeringar i transportinfrastruktur. Kommission anser därför att det kanske finns ett behov av statlig inblandning, i synnerhet när det gäller samordningen av åtgärder på området för investeringar i infrastruktur för de inre vattenvägarna, eftersom det inte är troligt att marknaden själv kommer att svara för de nödvändiga investeringarna enbart på grundval av kommersiella överväganden. Beträffande stöd som utgör ersättning för fullgörande av allmän trafikplikt på järnväg och på väg tillämpas förordning 1370/2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg (kollektivtrafikförord- ningen),76 i vilken fastställs på vilka villkor de behöriga myndig- heterna, när de ålägger eller ingår avtal om allmän trafikplikt, kan ge kollektivtrafikföretagen ersättning för ådragna kostnader och/eller bevilja ensamrätt som motprestation för allmän trafik- plikt. Det följer av artikel 9.2 i kollektivtrafikförordningen att med- lemsstaterna får bevilja stöd till transportsektorn med direkt 73Kommissionens beslut /164/EG, av , om det statliga stöd som planerar att genomföra till förmån för Langerbrugge (EUT 2005 L 53, s. 66), punkt 79. Se även Meddelande från kommissionen - Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägsföretag (EUT 2008 C 184, s. 13), punkt 26 och kapitel 6. 74Kommissionens beslut /879/EG, av , om det statliga stöd som planerar att genomföra till förmån för NV Huisvuilcentrale (HVC) (EUT 2003 L 327, s. 39). 75Ibid, punkterna 31-32. 76Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007, av , om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 (EUT 2007 L 315, s. 1). tillämpning av artikel 93 FEUF när stödet inte omfattas av förord- ningen, och särskilt om stödet beviljas företag som måste stå för kostnaderna för den infrastruktur de använder medan andra företag inte har samma börda. Bland annat ska artikel 93 FEUF tillämpas direkt som rättslig grund för att fastställa förenligheten hos stöd till samordning av godstransporter.77 Kommissionens riktlinjer för statligt stöd till järnvägsföretag78 rör tillämpningen av artiklarna 93 och 107 FEUF på offentlig finansiering av järnvägsföretag enligt rådets direktiv /440 om utvecklingen av gemenskapens järnvägar.79 Dessa riktlinjer behand- lar inte offentlig finansiering av infrastrukturer, eller som är avsedd för infrastrukturförvaltare, men innehåller en kort beskrivning av vilken inverkan offentlig finansiering av infrastrukturer har på järnvägsföretagen.80 Kommission pekar härvid på att offentlig finansiering av infrastrukturutveckling kan medföra fördelar för järnvägsföretag och därmed utgöra stöd. Detta kan vara fallet om en åtgärd till förmån för infrastrukturer har en ekonomisk effekt som medför en minskning av de kostnader som normalt belastar järnvägsföretagens budget och företagen i fråga ges en selektiv fördel som har sitt ursprung i den berörda infrastrukturfinan- sieringen. Om utnyttjandet av en infrastruktur är öppen för alla potentiella användare på likvärdiga villkor och utan diskriminering anser, kommissionen emellertid vanligen att den offentliga finan- sieringen inte utgör statligt stöd till förmån för järnvägsföretag.81 Det framgår inte helt klart vare sig av och tribunalens rättspraxis eller av kommissionens beslutspraxis, exakt när artikel 93 FEUF är tillämplig. Detta förefaller emellertid mindre viktigt, eftersom åtminstone kommissionen tycks vara av den uppfattningen att om inte artikel 93 FEUF är tillämplig, kan den berörda stödåtgärden bedömas under artikel 107.3 c FEUF. De kriterier som kommissionen tillämpar vid bedömningen enligt den senare artikeln, som föreskriver att stöd för att underlätta utveck- ling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner kan anses 77Se också Meddelande från kommissionen: Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägsföretag (EUT 2008 C 184, s. 13), punkt 20. 78Meddelande från kommissionen: Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägs- företag (EUT 2008 C 184, s. 13). 79Rådets direktiv /440/EEG,av ,av , om utvecklingen av gemenskapens järnvägar, EGT 1991 L 237, s. 25. 80Meddelande från kommissionen: Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till järnvägs- företag (EUT 2008 C 184, s. 13), punkterna 15 och 23. 81 Ibid, punkterna 24 och 25. förenligt med den inre marknaden, torde i princip vara desamma som de den tillämpar vid en bedömning under artikel 93 FEUF:82 stödet ska bidra till ett mål av gemensamt intresse, stödet ska vara nödvändigt och, i synnerhet, skapa en stimulans- effekt, stödet ska vara proportionellt, tillträdet till infrastrukturen i fråga ska vara öppen för alla användare på icke-diskriminerande villkor, samt stödet får inte ge upphov till någon snedvridning av konkur- rensen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset.