sou · GYB322 · 2011-01-01 00:00:00 — Denna maximitid av må icke överskridas ens i det fall, att fånge i disciplinväg har att svara för flera handlingar, vare sig dessa äga samband med varandra eller icke. Mer än en månad må icke förflyta mellan i disciplinväg fattat beslut och dess verkställande. För den händelse krigsfånge ånyo ådömes disciplinstraff skall, så snart strafftiden i någotdera fallet upgått till tio dagar eller mera, en tidrymd av minst förflyta mellan verkställandet av vartdera straffen. Fånges flykt skall anses hava lyckats: 1)då han återförenats med den makts stridskrafter, under vilka han lyder, eller med en med denna allierad makts stridskrafter; 2)då han lämnat område, som behärskas av den kvarhållande maktens eller med denna allierad makts stridskrafter; 3)då han tagit sig ombord på fartyg, som för den makts flagga, under vilken han lyder, eller en med denna allierad makts flagga och som befinner sig i den kvarhållande maktens territorialvatten, under förutsättning att fartyget icke står under sistnämnda makts myndighet. Krigsfångar, vilkas flykt lyckats i denna artikels mening och därefter ånyo tagas tillfånga, få icke ådömas något som helst straff för den tidigare flykten. Krigsfånge, som försöker fly men som åter gripes, innan flykten enligt vad i artikel 91 säges lyckats, må endast ådömas disciplinstraff även om återfall föreligger. Åter gripen fånge skall möjligt överlämnas till vederbörande militära myndigheter. Oavsett bestämmelserna i artikel 88, fjärde stycket, må krigsfångar, vilka undergått bestraffning för flykt, som icke lyckats, ställas under särskild övervakning, dock på villkor att detta icke påverkar deras hälsotillstånd, att det sker i krigsfångeläger och att det icke innebär, att de berövas någon av de rättigheter, som tillförsäkras dem genom denna konvention. Flykt eller flyktförsök skall, även om återfall föreligger, icke anses såsom försvårande omständighet, för den händelse krigsfånge inför domstol åtalas för brott, som begåtts under flykten eller flyktförsöket. I överensstämmelse med vad som stadgas i artikel 83 skola brott, som krigsfångar begått i det enda syftet att underlätta flykten och som icke inneburit våld mot person, vare sig fråga är om brott mot allmän egendom, stöld utan vinningssyfte, upprättande och användande av falska legitimationshandlingar eller bärande av civila kläder, icke föranleda annat än disciplinstraff. Krigsfångar, som varit behjälpliga vid flykt eller flyktförsök, må härför endast ådömas disciplinstraff. Om krigsfånge efter flykt åter gripes, skall meddelande därom medelst i artikel 122 föreskrivet förfarande tillställas makt, under vilken han lyder, för den händelse denna underrättats om flykten. Krigsfångar, som anklagas för disciplinära förseelser, skola icke hållas i häkte i avvaktan på målets avgörande med mindre detta vid samma överträdelser är föreskrivet beträffande medlemmar av den kvarhållande maktens stridskrafter eller upprätthållande av ordning och disciplin i lägret det kräver. Häktningstiden vid disciplinära förseelser skall för alla krigsfångar inskränkas till det absolut nödvändiga och må icke överstiga . Bestämmelserna i artiklarna 97 och 98 i detta kapitel skola vara tilllämpliga på krigsfångar, vilka på grund av disciplinära förseelser hållas i häkte. Handlingar, som utgöra brott mot disciplinen, skola ofördröjligen göras till föremål för undersökning. Med förbehåll för den domsrätt, som tillkommer domstolar och högre militära myndigheter, må disciplinstraff endast ådömas av officer, som i egenskap av chef för fångläger erhållit disciplinär bestraffningsrätt, eller av ansvarig officer, som företräder denne eller på vilken han överlåtit sina disciplinära befogenheter. I intet fall må dessa befogenheter överlåtas på krigsfånge eller utövas av en krigsfånge. Innan disciplinstraff ådömes, skall den anklagade krigsfången noggrant underrättas om varför han är åtalad. Han skall beredas tillfälle att förklara sitt uppförande och att försvara sig. Han skall vara berättigad att låta avhöra vittnen och, om så erfordras, hava tillgång till lämplig tolk. Beslut skall meddelas krigsfånge och förtroendeman. Lägrets befälhavare skall föra förteckning över ådömda disciplinstraff: denna förteckning skall hållas tillgänglig för skyddsmaktens representanter. Under inga omständigheter må krigsfångar överföras till straffanstalter (fängelser, tvångsarbetsinrättningar, straffkolonier m.m.) för att undergå disciplinstraff. Alla lokaler, i vilka disciplinstraff avtjänas, skola stå i överensstämmelse med i artikel 25 angivna hygieniska krav. Fångarna skola erhålla möjlighet att i enlighet med bestämmelserna i artikel 29 sörja för sin personliga renlighet. Officerare och likställda må icke hållas fängslade i samma lokaler som underofficerare eller meniga. Kvinnliga krigsfångar skola avtjäna disciplinstraff i särskilda, från männens avskilda lokaler och skola stå under omedelbar uppsikt av kvinnor. Krigsfångar, som avtjäna disciplinstraff, skola fortfarande åtnjuta i denna konvention stadgade rättigheter med de undantag, som själva avtjänandet av straffet nödvändiggör. De må emellertid i intet fall berövas i artiklarna 78 och 126 stadgade rättigheter. Krigsfångar, som ådömts disciplinstraff, må icke fråntagas de företrädesrättigheter, som äro förenade med deras grad. skola fångar, som ådömts disciplinstraff, erhålla tillfälle till motion och till vistelse i friska luften . De skola vara berättigade att på därom framställd begäran infinna sig vid den dagliga läkarundersökningen; de skola erhålla den vård, som deras hälsotillstånd kräver, och i förekommande fall överflyttas till lägrets sjukvårdsavdelning eller till sjukhus. De skola äga rätt att läsa och skriva, ävensom att avsända och mottaga brev; paket och penningförsändelser må däremot kunna undanhållas dem, intill dess straffet avtjänats; sådana försändelser skola i avvaktan därpå omhändertagas av förtroendemannen, som till sjukvårdsavdelningen skall överlämna livsmedel, vilka innehållas i paketen och vilka kunna utsättas för förskämning. Krigsfånge må icke åtalas för eller dömas för handling, som icke för handlingens begående är uttryckligen förbjuden enligt den kvarhållande maktens lagstiftning eller enligt gällande internationell rätt. Krigsfånge må icke i något fall genom moraliskt tvång eller fysiskt förmås att erkänna sig skyldig till handling, för vilken han är tilltalad. Krigsfånge må icke i något fall fällas till ansvar utan att hava haft tillfälle att försvara sig och utan att hava varit biträdd av lämplig försvarare. Krigsfångarna och skyddsmakterna skola möjligt underrättas om vilka brott, som jämlikt lagstiftningen i den stat, i vars våld fångarna befinna sig, äro belagda med dödsstraff. Därefter må icke något brott beläggas med dödsstraff annat än efter överenskommelse med den makt, under vilken fångarna lyda. Dödsdom mot krigsfånge må icke avkunnas med mindre domstolen jämlikt bestämmelserna i artikel 87, andra stycket, särskilt gjorts uppmärksam på det faktum, att den åtalade, som icke är den kvarhållande maktens medborgare icke är bunden av någon trohetsplikt gentemot denna och att han befinner sig i dess våld till följd av omständigheter, över vilka han icke kunnat råda. Dömes krigsfånge till döden, må domen icke gå i verkställighet innan förflutit sedan i artikel 107 föreskrivet utförligt meddelande kommit skyddsmakt tillhanda under angiven adress. Dom skall med laga verkan endast kunna avkunnas mot krigsfånge av samma domstolar och enligt samma rättegångsordning som komma till användning i fråga om medlemmar av den kvarhållande maktens stridskrafter samt dessutom under förutsättning att bestämmelserna i detta kapitel iakttagits. I mål mot krigsfånge skall den förberedande undersökningen bedrivas så skyndsamt, som omständigheterna medgiva, och på sådant sätt, att rättegång kan äga rum möjligt. Krigsfånge må icke hållas i häkte med mindre detta vid samma brott är föreskrivet beträffande medlemmar av den kvarhållande maktens stridskrafter eller nationella säkerhetshänsyn det kräva. Häktningstiden må icke i något fall överstiga . Häktningstiden skall avdragas från det frihetsstraff, till vilket fången må ådömas; hänsyn därtill skall tagas vid fastställande av straffet. skola krigsfångarna åtnjuta i artiklarna 97 och 98 i detta kapitel stadgade rättigheter. I de fall då beslut att öppna rättegång mot krigsfånge fattats av kvarhållande makt, skall skyddsmakt möjligt och minst före förhandlingarnas början underrättas därom. Denna frist av skall börja löpa först , då skyddsmakten mottagit nämnda meddelande under på förhand till den kvarhållande makten lämnad adress. Meddelandet skall innehålla följande uppgifter: 1)fånges namn, tjänstegrad, registreringsnummer, födelsedatum och, i förekommande fall, yrke; 2)ort, där fånge är internerad eller hålles i häkte; 3)redogörelse för den eller de anklagelsepunkter, varå åtalet grundas, jämte angivande av tillämpliga lagrum; 4)uppgift på domstol, som skall döma i målet, samt tid och plats för förhandlingarnas början. Samma meddelande skall av den kvarhållande makten tillställas dennes förtroendeman. Därest det vid förhandlingarnas början icke styrkes, att skyddsmakten, fången själv och vederbörande förtroendeman mottagit ovannämnda meddelande minst före förhandlingarnas början, må dessa icke äga rum utan skola uppskjutas. Krigsfånge skall äga rätt att erhålla bistånd av en av sina medfångar, att försvaras av lämplig advokat efter eget val, att låta instämma vittnen samt att, om han så finner erforderligt, anlita sakkunnig tolk. Han skall före förhandlingarnas början underrättas om denna sin rätt av den kvarhållande makten. Därest krigsfånge icke utsett försvarare, skall sådan anskaffas av skyddsmakt; för detta ändamål skall den ha av minst till sitt förfogande. Den kvarhållande makten skall på begäran av skyddsmakt till sistnämnda makt överlämna en förteckning över personer, som äro lämpliga att omhänderhava fångens försvar. För den händelse varken fången eller skyddsmakten utsett försvarare, skall den kvarhållande makten ex officio utse lämplig advokat att försvara den åtalade. För förberedande av den åtalades försvar skall försvararen före förhandlingarnas början hava av minst till sitt förfogande samt komma i åtnjutande av erforderliga lättnader; särskilt skall han äga att fritt besöka den åtalade och samtala med denne utan vittnen. Han skall vidare äga samtala med försvarets vittnen, inbegripet krigsfångar. Han skall åtnjuta dessa rättigheter intill dess att tiden för överklagande utgått. Den åtalade krigsfången skall före förhandlingarnas början på ett för honom begripligt språk erhålla del av anklagelseakten ävensom av de handlingar, vilka i allmänhet delgivas åtalad jämlikt för den kvarhållande maktens stridskrafter gällande lagar. Samma delgivning skall under samma förutsättningar ske med hans försvarare. Ombud för skyddsmakten skola äga övervara förhandlingarna, utom i det fall att dessa av hänsyn till statens säkerhet undantagsvis skola hållas inom lyckta dörrar; den makt, i vars våld fången befinner sig, skall i ty fall därom underrätta skyddsmakt. krigsfånge skall äga att överklaga mot honom fälld dom i alla instanser, som stå öppna, enligt samma regler, som gälla för medlemmar av den kvarhållande maktens stridskrafter. fullständigt underrättas om sin rätt att överklaga och om den frist, inom vilken detta skall ske. Dom, som avkunnas mot krigsfånge, skall bringas till skyddsmaktens kännedom i ett kortfattat meddelande, vari tillika skall angivas, huruvida fången har rätt till överklagande. Sådant meddelande skall jämväl tillställas vederbörande förtroendeman. Därest domen icke avkunnats i fångens närvaro, skall meddelandet ävenledes tillställas honom på ett för honom begripligt språk. Vidare skall den kvarhållande makten underrätta skyddsmakt om fånges beslut att använda sig av rätten till överklagande eller ej. Den kvarhållande makten skall dessutom, då avkunnad dom vunnit laga kraft, och, i händelse av dödsstraff, då dom avkunnats i första instans, till skyddsmakt rikta ett utförligt meddelande med följande innehåll: 1)texten till domen; 2)en sammanfattande redogörelse för undersökningen och förhandlingarna, varvid huvudpunkterna i anklagelseakten och försvaret särskilt skola framhävas; 3)i förekommande fall uppgift på anstalt, där straffet skall avtjänas. I föregående stycken omförmälda meddelanden skola tillställas skyddsmakt under den adress, som denna på förhand uppgivit till den kvarhållande makten. Straff, som ådömts krigsfångar i kraft av domar, vilka i laga ordning blivit verkställbara, skola avtjänas i samma anstalter och under samma förhållanden, som äro föreskrivna för medlemmar av den kvarhållande maktens stridskrafter. Dessa förhållanden skola städse stå i överensstämmelse med hygienens och humanitetens krav. Kvinnlig krigsfånge, som ådömts sådant straff, skall inhysas i särskilda lokaler och stå under övervakning av kvinnor. Krigsfångar, som ådömts frihetsstraff, skola under alla omständligheter komma i åtnjutande av i artiklarna 78 och 126 i denna konvention stadgade rättigheter. De skola vidare äga rätt att mottaga och avsända brev och brevkort, mottaga minst en understödsförsändelse och regelbundet erhålla tillfälle till motion i friska luften; de skola erhålla den sjukvård, som deras hälsotillstånd kräver, och den andliga hjälp, som de må önska. Straff, som må ådömas dem, skola stå i överensstämmelse med bestämmelserna i artikel 87, tredje stycket. Avdelning IV Fångenskapens upphörande Del I Direkt hemsändande och omhändertagande i neutralt land Med förbehåll för vad som stadgas i tredje stycket i denna artikel, skola de stridande parterna vara skyldiga att i enlighet med bestämmelserna i första stycket i följande artikel utan hänsyn till antal eller tjänstegrad till hemlandet återsända svårt sjuka och svårt sårade krigsfångar, sedan dessa satts i stånd att uthärda transporten. Under fientligheternas gång skola de stridande parterna under medverkan av vederbörande neutrala makter söka ordna omhändertagande i neutralt land av de sårade och sjuka fångar, som avses i andra stycket i följande artikel; de må dessutom avsluta överenskommelser om direkt hemsändande eller internering i neutralt land av vapenföra fångar, som undergått lång fångenskap. Sårad eller sjuk krigsfånge, som jämlikt bestämmelserna i denna artikels första stycke är uttagen för hemsändande, må icke mot sin vilja hemsändas under fientligheternas gång. Följande kategorier av krigsfångar skola direkt hemsändas: 1)obotligt sårade och sjuka, vilkas själs- eller kroppsförmögenheter synas väsentligt nedsatta; 2)sårade och sjuka, vilkas tillfrisknande, enligt vad som från medicinsk synpunkt kan förutses, icke kan förväntas , då deras tillstånd nödvändiggör behandling och deras själs- eller kroppsförmögenheter synas väsentligt nedsatta; 3)tillfrisknade sårade och sjuka, vilkas själs- eller kroppsförmögenheter synas väsentligt och stadigvarande nedsatta. Följande kategorier av krigsfångar må omhändertagas i neutralt land: 1)sårade och sjuka, vilkas tillfrisknande för sårande eller insjuknande kan förutses, därest behandling i neutralt land kan förmodas leda till säkrare och snabbare tillfrisknande; 2)krigsfångar, vilkas själsliga och kroppsliga hälsotillstånd enligt läkares uppfattning skulle utsättas för allvarlig fara genom kvarhållande i fångenskapen, medan däremot omhändertagande i neutralt land skulle avlägsna nämnda fara. Villkoren för hemsändande av krigsfångar, som omhändertagits i neutralt land, skola liksom deras rättsliga ställning fastställas genom överenskommelse mellan vederbörande makter. I allmänhet skola i neutralt land omhändertagna krigsfångar, som tillhöra följande kategorier, hemsändas: 1)krigsfångar, vilkas hälsotillstånd så försämrats, att villkoren för direkt hemsändande äro uppfyllda; 2)krigsfångar, vilkas själs- och kroppsförmögenheter efter behandling alltjämt äro väsentligt nedsatta. Därest särskilda överenskommelser mellan vederbörande stridande parter icke träffats angående de fall av invaliditet eller sjukdom, som böra föranleda direkt hemsändande eller omhändertagande i neutralt land, skola dessa fall fastställas enligt principerna i vid denna konvention fogade utkast till överenskommelse om sårade och sjuka krigsfångars hemsändande och omhändertagande i neutralt land samt reglemente angående blandade läkarkommissioner. Den kvarhållande makten, den makt, under vilken fångarna lyda, och av dessa båda makter godkänd neutral makt skola söka avsluta överenskommelser för möjliggörande av internering av krigsfångar inom nämnda neutrala makts område intill fientligheternas upphörande. Vid fientligheternas början skola blandade läkarkommissioner tillsättas för undersökning av sjuka och sårade fångar samt för att besluta om erforderliga åtgärder beträffande dem. kommissioners tillsättande, uppgifter och verksamhet är stadgat i vid denna konvention fogat reglemente. Fångar, vilka enligt den kvarhållande maktens medicinska myndigheters uppfattning uppenbarligen äro svårt sårade eller svårt sjuka må emellertid hemsändas utan att behöva undersökas av blandad läkarkommission. Förutom krigsfångar, som anmälas av den kvarhållande maktens medicinska myndigheter skola sårade och sjuka fångar, vilka tillhöra nedan uppräknade kategorier, vara berättigade att för undersökning anmäla sig hos de i föregående artikel omförmälda blandade läkarkommissionerna: 1)sårade och sjuka, som föreslås av i lägret verksam läkare, vilken är deras landsman eller medborgare i stat, som är med den makt, under vilken de lyda, allierad stridande part; 2)sårade och sjuka, som föreslås av sin förtroendeman; 3)sårade och sjuka, som föreslås antingen av den makt, under vilken de lyda, eller av en av denna makt erkänd organisation för bistånd åt fångar. Krigsfångar, som icke tillhöra någon av ovannämnda tre kategorier, må icke desto mindre för undersökning anmäla sig hos de blandade läkarkommissionerna, men skola icke undersökas förrän efter dem, som tillhöra ifrågavarande kategorier. Den läkare, som är landsman till de för undersökning av den blandade läkarkommissionen anmälda fångarna, och deras förtoendeman skola vara berättigade att vara närvarande vid undersökningen. Krigsfångar, som skadats genom olycksfall, skola, med undantag av sådana, vilkas skada är självförvållad, i fråga om hemsändande eller eventuellt omhändertagande i neutralt land behandlas enligt denna konventions bestämmelser. Skulle krigsfånge, som ådömts disciplinstraff, uppfylla för hemsändande eller omhändertagande i neutralt land stadgade villkor, må han i intet fall kvarhållas av den anledning, att han icke avtjänat sitt straff. Skulle krigsfångar, som stå under åtal eller dömts, vara uttagna för hemsändande eller omhändertagande i neutralt land, må de komma i åtnjutande av dessa åtgärder innan rättegången avslutats eller straffet verkställts, därest den kvarhållande makten lämnar sitt samtycke därtill. De stridande parterna skola delgiva varandra namnen på dem som kvarhållas tills rättegången avslutats eller straffet verkställts. Kostnader i samband med krigsfångarnas hemsändande eller förflyttning till neutralt land, som uppkomma efter överskridandet av den kvarhållande maktens gränser, skola bestridas av den makt, under vilken de lyda. I intet fall må fånge, som hemsänts, användas till någon aktiv militär tjänstgöring. Del II Frigivande och hemsändande av krigsfångar vid fientligheternas upphörande Krigsfångar skola utan dröjsmål frigivas och hemsändas efter de aktiva fientligheternas upphörande. Varje kvarhållande makt skall, därest i mellan de stridande parterna träffat avtal om fientligheternas upphörande bestämmelser därom saknas eller för den händelse sådant avtal icke träffats, utan dröjsmål själv upprätta och verkställa en plan för hemsändande i enlighet med i första stycket uttalad princip. I båda fallen skola de beslutade åtgärderna bringas till krigsfångarnas kännedom. Kostnaderna för hemsändande av krigsfångar skola i varje fall på skäligt sätt fördelas mellan den kvarhållande makten och den makt, under vilken de lyda. I detta avseende skola följande principer iakttagas: a)då de två makterna gränsa intill varandra, skall den makt, under vilken fångarna lyda, bestrida de kostnader för hemsändandet, som uppkomma efter överskridandet av den kvarhållande maktens gränser; b)då de båda makterna icke gränsa intill varandra, skall den kvarhållande makten bestrida kostnaderna för deras förflyttning över dess territorium till gränsen eller till den utskeppningshamn, som ligger närmast den stat, under vilken fångarna lyda. Övriga av hemsändandet förorsakade kostnader skola vederbörande makter genom överenskommelse på skäligt sätt fördela sinsemellan. Avslutande av sådan överenskommelse skall i intet fall berättiga till det minsta dröjsmål med krigsfångarnas hemsändande. Hemsändande skall ske under förhållanden, som motsvara dem, vilka jämlikt artiklarna 46 till och med 48 i denna konvention äro stadgade för förflyttning av krigsfångar, och med beaktande av bestämmelserna i artikel 118 och följande. Vid hemsändandet skola de värdeföremål, som jämlikt bestämmelserna i artikel 18 fråntagits krigsfångarna, liksom penningbelopp i utländskt mynt, som icke förvandlats till den kvarhållande maktens mynt återställas till dem. Värdeföremål och penningbelopp i utländskt mynt, som, av vad anledning det vara må, icke återställts till krigsfångarna vid deras hemsändande, skola överlämnas till den i artikel 122 omförmälda upplysningsbyrån. Krigsfångarna skola vara berättigade att medföra sina personliga tillhörigheter samt mottagna brev- och paketförsändelser; vikten av dessa tillhörigheter må, om förhållandena vid hemsändandet det kräva, begränsas till vad fånge skäligen kan bära; dock skall krigsfånge städse vara berättigad att medföra minst tjugufem kilogram. Fånges övriga personliga tillhörigheter skola förvaras av den kvarhållande makten; sedan denna med den makt, under vilken fången lyder, träffat överenskommelse angående deras försändning och betalning av kostnaderna härför, skola de tillställas fången. Krigsfångar, som stå under åtal för brott eller förseelse mot strafflag, må kunna kvarhållas, till dess rättegången avslutats eller i förekommande fall straffet avtjänats. Detsamma skall gälla i fråga om krigsfångar, som dömts för brott eller förseelse mot strafflag. De stridande parterna skola delgiva varandra namnen på de krigsfångar som kvarhållas till dess rättegången avslutats eller straffet verkställts. De stridande parterna äga träffa överenskommelser angående tillsättande av kommissioner med uppgift att efterforska försvunna fångar och att sörja för deras hemsändande inom kortast möjliga tidrymd. Del III Dödsfall bland krigsfångar Krigsfångars testamenten skola så upprättas, att de uppfylla villkoren för giltighet enligt lagstiftningen i fångarnas hemland, som skall vidtaga erforderliga åtgärder för att bringa dessa villkor till den kvarhållande maktens kännedom. På begäran av krigsfånge och under alla förhållanden efter hans död skall testamente utan dröjsmål översändas till skyddsmakt och bestyrkt avskrift tillställas centrala upplysningsbyrån. Dödsattester, som skola upprättas i enlighet med vid denna konvention fogat formulär, eller av ansvarig officer bestyrkta förteckningar över krigsfångar, som avlidit under fångenskapen, skola med minsta möjliga tidsutdräkt tillställas den jämlikt bestämmelserna i artikel 122 upprättade upplysningsbyrån för krigsfångar. De uppgifter för fastställande av identiteten, som uppräknas i artikel 17, tredje stycket, plats och datum för dödsfallet, dödsorsaken, plats och datum för begravningen samt erforderliga uppgifter för identifiering av graven skola angivas på dessa attester och förteckningar.