sou · GZB347 · 2011-05-24 00:00:00 — Antalet samverkande myndigheter i RUC:arna har successivt utökats och det finns inget som hindrar att den utvecklingen fortsätter. Även fortsättningsvis kommer RUC:arna att vara ett viktigt regionalt forum för myndighetssamverkan mot ekobrott med anknytning till den grova organiserade brottsligheten. Utöver samverkan i RUC:arna, som är underrättelsebaserad och operativt inriktad, kan det även finnas behov av att regionalt säkerställa en ändamålsenlig brottsförebyggande samverkan mot ekonomisk brottslighet. Enligt utredningens bedömningen är, som angetts ovan, förutsättningarna för en sådan samverkan bäst i ett samverkansforum/organ mot all typ av brottslighet som förekommer i regionen. Vad som efterfrågas är också, enligt vad som framkommit bl.a. vid samtal med myndighetsrepresentanter, en samverkan som är öppen för alla viktiga regionala aktörer, dvs. för myndigheter, kommun, organisationer, näringsliv m.fl. Behovet av att utveckla en sådan regional samverkan är sannolikt olika stort i olika delar av landet beroende på omfattningen av befintlig brottsförebyggande samverkan. Ett exempel på ett lokalt brottsförebyggande samarbete som finns på många håll i landet är den samverkan som bygger på överenskommelser mellan polismyndigheterna och kommunerna (jfr avsnitt 7.3). Landshövdingarnas roll som kontaktskapare är viktig. har emellertid inte samma centrala roll inom det brottsbekämpande arbetet som när strukturen för myndighetssamverkan inrättades. Enligt utredningens bedömning finns det inte längre skäl för att ska vara huvudman för en regional myndighetssamverkan mot brottslighet. Statliga myndigheters samrådsskyldighet med påverkas inte av att länsstyrelserna inte längre ges en aktiv roll i den regionala brottsförebyggande samverkan. I detta sammanhang är det i stället naturligt att , som specialistmyndighet inom området, ges ett övergripande ansvar för att bevaka och vid behov se till att det finns en tillräcklig och verkningsfull regional brottsförebyggande samverkan mot ekonomisk brottslighet. Enligt kommittéförordningen ska vissa konsekvenser av förslagen redovisas i ett betänkande (se vidare inledningen till kapitel 6). Nedan redovisas konsekvenserna av utredningens förslag i den del som gäller myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet. Förslaget innebär att resurser kan frigöras för en mer ändamålsenlig myndighetssamverkan med en ökad samhällsekonomisk nytta till följd. En mer ändamålsenlig myndighetssamverkan ger även bättre förutsättningar att förebygga brottslighet. Förslaget har följaktligen positiva konsekvenser för det brottsförebyggande arbetet, vilket i sin tur kan resultera i en minskad brottslighet. Utredningen bedömer vidare att förslaget medför oförändrade kostnader för berörda myndigheter och andra aktörer. Vad gäller de övriga intressen som anges i kommitté- förordningen kan utredningen inte förutse att förslaget skulle ha någon negativ inverkan på dessa. Förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet bör kunna upphöra att gälla med omedelbar verkan. Det finns, såvitt utredningen känner till, inga särskilda åtgärder som myndigheterna behöver för att vidta inför upphörandet. 10.1Förslaget till ändring i förordningen (2007:971) med instruktion för Ändringen är en följd av att ges ett nationellt geografisk ansvar. 10.2Förslaget till ändring i förordningen (2007:972) med instruktion för Ändringen i 2 § första stycket punkterna 1 a och b samt 4 är en följd av att ges ett nationellt geografisk ansvar. Samma sak gäller upphörandet av 3 §. Övriga ändringar i förordningen är enbart av redaktionell art. En samlad ekobrottshantering? Ansvaret för utredning och lagföring av ekonomisk brottslighet är delat mellan respektive och polismyndigheterna. En särskild utredare får nu följande uppdrag: Utredaren ska undersöka om bekämpningen av ekonomisk brottslighet kan bli mer effektiv och rättssäker genom att tilldelas ett nationellt ansvar för samtliga brottstyper som myndigheten handlägger. Utredaren ska lämna ett förslag som antingen innebär att Eko-brotts- myndigheten ges ett utökat ansvar för ekobrottshanteringen eller att den nuvarande ordningen bibehålls. Om utredaren kommer fram till att bör få ett utökat ansvar ska utredaren bedöma vilka konsekvenser förslaget får för , och Polisen samt andra berörda myndigheter när det gäller verksamhet, resurser och personal. Utredaren ska utvärdera myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet och, om det bedöms vara motiverat, föreslå förändringar i verksamheten. Uppdraget ska redovisas . En väl fungerande bekämpning av ekonomisk brottslighet är av stor betydelse för människors tilltro till grundläggande samhällssystem och till ett väl fungerande näringsliv med sund konkurrens. Ekonomisk brottslighet är ofta av kvalificerad natur och kräver därför särskilda insatser från statens sida för att bekämpas. Det finns inte någon tydlig gräns mellan ekonomisk brottslighet och annan brottslighet. Ekonomisk brottslighet definieras också olika beroende på i vilket sammanhang begreppet förekommer. En vanlig definition har varit att ekonomisk brottslighet är sådan brottslighet som har ekonomisk som motiv och som begås inom ramen för legal näringsverksamhet (SOU 2007:8, s. 51 ff.). Utvecklingen har dock gått därhän att även andra former av straffbara handlingar kan räknas som ekonomisk brottslighet. Det kan t.ex. handla om olagliga transaktioner med kontanter, värdepapper eller dylikt som en person gör utan att vara företagare. Skäl som har förts fram för att inte göra någon åtskillnad mellan brottslighet inom näringslivet och annan brottslighet är bl.a. att kriminella nätverk alltmer utnyttjar etablerade företag eller driver en utåt sett legal näringsverksamhet för att dölja och utveckla sin kriminalitet. Därmed kan ekobrottsutredningar vara ett av flera sätt att allt mer effektivt även bekämpa den organiserade brottsligheten. – en samordningsmyndighet för ekobrottsbekämpning är en myndighet under regeringen som tillsammans med utgör åklagarväsendet i . Myndigheten inrättades och har till uppgift att bekämpa och förebygga ekonomisk brottslighet. I detta uppdrag ingår både samordnande och operativa uppgifter. Inom myndigheten ryms specialistkompetens i hela kedjan från kriminalunderrättelseverksamhet och annan brottsförebyggande verksamhet till utredning och åtal. Vid myndigheten arbetar poliser, åklagare, ekorevisorer och analytiker. Myndigheten har ett nära samarbete med skattebrottsenheter. Det finns också personal från placerad vid . Bakgrunden till att den dåvarande regeringen inrättade en särskild myndighet för bekämpning av ekonomisk brottslighet var bl.a. de brister i den rådande ekobrottsbekämpningen som revisorer hade uppmärksammat . Dessutom förmedlades goda erfarenheter från och där särskilda myndigheter för ekobrottsbekämpning hade funnits . Regeringen bedömde att en särskild ekobrottsmyndighet skulle kunna få betydande slagkraft vid utredningar av de mest kvalificerade ekobrottsmålen, inte minst de med internationell anknytning. Dessutom skulle det vara ett sätt att säkra resurser för ekobrottsbekämpningen, framförallt polisiära sådana. Flera olika myndigheter deltar i bekämpningen av vad som kan hänföras till ekonomisk brottslighet i . På övergripande nivå har ett ansvar för att samordna och effektivisera bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Utredningar om brott genomförs inom av de poliser som tjänstgör vid myndigheten, medan samarbetar med polismyndigheterna. Skattebrottsenheterna inom utreder bl.a. misstänkta skattebrott. tullkriminalenheter utreder misstänkt tullrelaterad ekonomisk brottslighet. Misstankar om penningtvätt, terroristfinansiering och penningförfalskning bearbetas och analyseras av Finanspolisen vid . Av de misstankar om ekobrott som inkommer till åklagare hanteras cirka två tredjedelar av och en tredjedel av . ansvarsområde i förhållande till har dels en geografisk avgränsning, dels en saklig. Den geografiska avgränsningen i förhållande till innebär att handlägger ärenden som hänför sig till de tre storstadsområdena (, och län) samt , och . I övriga län handlägger motsvarande ärenden. I de länen ska dock tillsammans med samordna verksamheten. De brottstyper som enligt denna indelning handläggs vid både och är brott enligt 11 kap. (brott mot borgenärer och bokföringsbrott), lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelser m.m., skattebrottslagen (1971:69) och aktiebolagslagen (2005:551) samt andra brott vars handläggning ställer särskilda krav på kännedom om finansiella förhållanden, näringslivsförhållanden, skatterätt eller liknande. Den sakliga avgränsningen gentemot innebär att har ett nationellt ansvar för handläggning av ärenden som gäller 9 kap. 1–3 §§ (bedrägerier) om gärningen rör EU:s finansiella medel, samt brott enligt 9 kap. 3 a § (subventionsmissbruk) och lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument (insiderbrott och otillbörlig marknadspåverkan). Av förordningen (2007:972) med instruktion för framgår också att mål som rör kvalificerad ekonomisk brottslighet som har nationell utbredning, internationell anknytning, är av principiell natur eller av stor omfattning lämpligen bör handläggas vid oberoende av var i landet målet hänför sig. Mutbrott och bestickning samt brottsmisstankar som hänger nära samman med dessa brott handläggs vid riksenhet mot korruption. och har beslutat om gemensamma riktlinjer för hur ansvar och uppgifter ska fördelas mellan myndigheterna. Om ett mål rör både kvalificerad ekonomisk brottslighet och annan brottslighet (s.k. blandbrottslighet) handläggs målet vid den åklagarmyndighet där det är lämpligast. Detsamma gäller sådana brott som ligger i gränslandet mellan myndigheternas ansvarsområden (s.k. gränssnittsbrottslighet). Om det är osäkert vilken myndighet som bör handlägga ett mål avgörs frågan av riksåklagaren. har riksåklagaren dock aldrig behövt fälla ett sådant avgörande. har inte någon rätt att utfärda föreskrifter. Denna rätt tillkommer endast , som efter samråd med får meddela de föreskrifter, allmänna råd och övriga riktlinjer som behövs för att uppnå enhetlighet och följdriktighet vid åklagarnas rättstillämpning. Myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet Genom förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet beslutade den dåvarande regeringen om föreskrifter om samverkan mellan myndigheter för att förebygga och bekämpa ekonomisk brottslighet. Enligt förordningen ska det finnas samverkansorgan på såväl nationell som regional nivå. På nationell nivå benämns detta samverkansorgan . I ingår cheferna för tio statliga myndigheter. På regional nivå finns regionala samverkansorgan mot ekonomisk brottslighet, även benämnda SAMEB. De regionala samverkansorganen har motsvarande uppgifter på regional nivå som har centralt. Samverkansorganen ska bidra till att effektivisera kampen mot den ekonomiska brottsligheten genom att bl.a. följa utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten och tidigt uppmärksamma nya inslag i denna. De ska också ta initiativ till myndighetsgemensamma aktioner för att förebygga och bekämpa brottsligheten. I arbetsuppgifterna ingår även att samverka med kommuner, näringsliv och andra organisationer. Det finns även en struktur för myndighetssamverkan inom ramen för regeringens satsning på en nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten. På nationell nivå har regeringen inrättat ett strategiskt samverkansråd bestående av myndighetschefer samt ett operativt råd. På det regionala planet har regionala underrättelsecentrum inrättats. Dessa finns på åtta platser i landet och utgör naven för underrättelsearbetet. De regionala underrättelsecentrumen har på ett betydande sätt förbättrat förutsättningarna för de myndighetsgemensamma ansträngningarna att bekämpa grov organiserad brottslighet. Behovet av en översyn Regeringens ambition är att utveckla ekobrottsbekämpningen inom ramen för den nuvarande organisationen. Det innebär att ska finnas kvar som en myndighet under regeringen. bedriver en i många avseenden effektiv och väl fungerande verksamhet. Myndigheten har utvecklat sina arbetsmetoder och byggt upp spetskompetens inom sitt sakområde. Det är dock viktigt att se över om det finns ytterligare åtgärder som kan vidtas för att utveckla och effektivisera ekobrottsbekämpningen i landet. Att ge ett utökat ansvar kan vara en sådan åtgärd. utredningar har pekat på problem med den nuvarande ansvarsfördelningen när det gäller handläggningen av mål som rör ekonomisk brottslighet. Utredningen om översyn av framhöll i sitt betänkande (SOU 2007:8) att tydliga effektivitets- och rättssäkerhetsskäl talar mot en geografisk uppdelning av ekobrottsbekämpningen på parallella myndigheter. Även framhöll att eko-brotts- bekämpningen skulle bli effektivare om den koncentrerades till en enda myndighet (SOU 2004:47). För att säkerställa en effektiv ekobrottsbekämpning är det också värdefullt att se över om den nuvarande strukturen för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet är ändamålsenlig. och de regionala samverkansorganen har funnits och deras verksamhet har inte utvärderats. Därtill har regeringens insatser mot den grova organiserade brottsligheten gjort det angeläget att närmare kartlägga eventuella överlappningar med de funktioner som har inrättats som ett led i den satsningen. Bör få ett utökat ansvar för ekobrottshanteringen? Utredaren ska undersöka om bekämpningen av ekonomisk brottslighet kan bli mer effektiv och rättssäker genom att tilldelas ett nationellt ansvar för samtliga brottstyper som myndigheten handlägger. Inom ramen för denna uppgift ska utredaren analysera de fördelar och nackdelar som kan finnas med att koncentrera samtliga ekomål, dvs. de mål som ska handlägga enligt förordningen (2007:972) med instruktion för , till , mot bakgrund av ovanstående analys lämna ett förslag som antingen innebär att ges ett utökat ansvar för ekobrottshanteringen eller att den nuvarande ordningen bibehålls. Om föreslås få ett utökat ansvar – vilka konsekvenser får det för de berörda myndigheterna? Om utredarens analys leder fram till ställningstagandet att bör få ett utökat ansvar ska utredaren också bedöma vilka konsekvenser förslaget får för , och Polisen samt andra berörda myndigheter när det gäller verksamhet, resurser och personal, föreslå de författningsändringar som krävs för att genomföra förslaget. Utgångspunkten är att ökade kostnader ska finansieras inom rättsväsendets nuvarande ekonomiska ramar. Om förslaget medför ökade kostnader ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Bör den nuvarande strukturen för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet förändras och i så fall hur? Utredaren ska ta ställning till om den befintliga strukturen för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet är ändamålsenlig. utvärdera verksamheten som bedrivs vid och de regionala samverkansorganen utifrån de mål och uppgifter som gäller för verksamheten enligt förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet, kartlägga eventuella överlappningar i den struktur som byggts upp för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet i form av och de regionala samverkansorganen å ena sidan och insatserna för samverkan mot grov organiserad brottslighet å andra sidan, mot bakgrund av resultatet av ovanstående utvärdering och kartläggning föreslå hur myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet lämpligen bör organiseras och utvecklas för att en effektiv brottsbekämpning ska uppnås, föreslå de författningsändringar som eventuellt krävs för att genomföra förslaget. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska under arbetet fortlöpande samråda med i första hand , , och . Vid behov bör utredaren även samråda med , , , , , , , och . Utredaren ska hålla berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om arbetet och ge dem tillfälle att framföra synpunkter. Uppdraget ska redovisas . Enkät om den regionala myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet 1.Hur är arbetet i ert regionala samverkansorgan mot ekonomisk brottslighet (SAMEB) organiserat? 2.Hur många sammanträden har ni haft i ert SAMEB ? (Svarsalternativen noll till nio samt fler än nio) 3.Har ni utarbetat och dokumenterat en gemensam strategi/handlingsplan i ert SAMEB? Ja/Nej Om ja – vänligen skicka in det aktuella dokumentet 4.Vilka av nedanstående områden har ni diskuterat i ert SAMEB ? (möjligt att ange flera områden) Bedrägerier (ange typ t.ex. internet, moms) 5.Hur många myndighetsgemensamma aktioner för att FÖREBYGGA ekonomisk brottslighet har ert SAMEB tagit initiativ till ? (Svarsalternativen noll till nio samt fler än nio) Vad har det varit för aktioner? 6.Hur många myndighetsgemensamma aktioner för att BEKÄMPA ekonomisk brottslighet har ert SAMEB tagit initiativ till ? (Svarsalternativen noll till nio samt fler än nio) Vad har det varit för aktioner? 7.Hur många nya inslag i den ekonomiska brottsligheten har ni uppmärksammat i ert SAMEB ? (Svarsalternativen noll till nio samt fler än nio) Vad gällde det? 8.Har er myndighet ett uttryckligt uppdrag att arbeta med bekämpning av den ekonomiska brottsligheten? 9.Var finns uppdraget? Myndighetsinstruktion, regleringsbeslut, särskilt beslut, annat (ange var) 10.Finns det inom er myndighet upparbetade rutiner för beredning av de ärenden som ska behandlas i SAMEB? Ja/Nej. Om ja – beskriv beredningen i korta drag 11.Hur förankras besluten i SAMEB i er verksamhet? 12.Vad anser du är positivt med SAMEB-arbetet i ert län? 13.Vad anser du är negativt med SAMEB-arbetet i ert län? 14.Hur bra eller dåligt anser du att SAMEB följer utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten i länet? Varken bra eller dåligtGanska dåligt 15.Hur viktig eller oviktig anser du att SAMEB är för en väl fungerande brottsbekämpning i länet? Varken viktig eller oviktigGanska oviktig Mycket oviktigIngen uppfattning Motivera 16.Deltar er myndighet i RUC-samverkan? Ja/Nej. Om ja – anser ni att samverkan i RUC överlappar samverkan i SAMEB och i sådana fall på vilket sätt? 17.Deltar er myndighet i någon annan myndighetssamverkan på ekobrottsområdet än SAMEB inom er region? Ja/Nej. Om ja – hur benämns samverkan, vilka myndigheter samverkar, vem är sammankallande och vad är ändamålet med samverkan? 18.Anser du att den nuvarande strukturen för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet bör förändras för att en effektiv brottsbekämpning ska uppnås? Ja/Nej. Om ja – på vilket sätt? Frågorna i undersökningen är formulerade av Utredningen om en samlad ekobrottsbekämpning med stöd av Statskontoret. Genomförandet av enkäten har administrerats av Statskontoret. Denna sammanställning är gjord av ansvarig utredare vid Statskontoret. Sammantaget omfattas 15 samverkansorgan av undersökningen och enkäten ställdes till de deltagande myndigheternas kontaktperson inom varje enskilt SAMEB. I vissa fall har samma kontaktperson representerat en myndighet i ett eller flera SAMEB och undersökningen är därför uppdelad i två enkätgrupper: a)Kontaktpersoner som representerar sin myndighet i ett SAMEB (93 enkäter). b)Kontaktpersoner som representerar sin myndighet i mer än ett SAMEB (53 enkäter). Det betyder också att i den andra gruppen (b) finns det svarande som har besvarat minst två enkäter. Svaren gäller dock för myndighetens (kontaktpersonens) deltagande i olika samverkansorgan. Anledningen till detta förfarande är att erfarenheter och upplevelser kan skilja sig åt mellan olika SAMEB. För att kartläggningen ska bli så heltäckande som möjligt har det varit viktigt att fånga upp myndigheternas (kontaktpersonernas) erfarenheter från samtliga SAMEB som de har deltagit 2010. Svarsfrekvens för undersökningen som helhet är . för enkäten ställd till kontaktpersoner som representerar sin myndighet i ett SAMEB och för enkäten ställd till kontaktpersoner som representerar sin myndighet i mer än ett SAMEB. Enkäten innehåller sammanlagt 17 frågor, varav fyra öppna, och skickades ut via e-post . som det har varit möjligt att besvara enkäten har två påminnelser skickats ut (och ). I denna bilaga presenteras resultaten från enkäten i form av tabeller. Resultaten presenteras dels för enkäten som helhet, dels uppdelat på myndighet och SAMEB. De delar där resultaten presenteras uppdelat på myndighet och SAMEB bör läsa med viss försiktighet, eftersom grupperna omfattar ett litet antal individer och små förändringar kan därför påverka utfallet. Detta gäller framförallt frågorna: a)Hur bra eller dåligt anser du att SAMEB följer utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten i länet? b)Hur viktig eller oviktig anser du att SAMEB är för en väl fungerande ekobrottsbekämpning i länet. De områden som flest av de svarande uppger att deras samverkansorgan har diskuterat är svartarbete (77,), oredovisade intäkter () och bedrägerier Mer än hälften av de svarande uppger att det SAMEB där de deltar har diskuterat dessa områden . Många samverkansorgan har också diskuterat bidragsbrott () bokföringsbrott (). (5,), vapenbrott (6,), insiderbrott (6,) När det gäller frågan om hur många myndighetsgemensamma aktioner för att förebygga och förhindra ekonomisk brottslighet som de olika samverkansorganen har tagit initiativ till är resultaten något mer svårtolkade. I merparten av samverkansorganen är de medverkande myndigheternas kontaktpersoner överens om hur många gemensamma aktioner som genomförts. I de flesta fall har samverkansorganet tagit få eller inga initiativ till gemensamma aktioner. I ett fåtal SAMEB finns det dock stora variationer mellan olika svarande inom ett och samma SAMEB. Utifrån de angivna svaren framstår det som att det i dessa SAMEB har varit oklart vad som har beslutats eller initierats inom ramen för samverkan. Vissa myndigheters kontaktpersoner har därmed uppfattat det som att samverkansorganet har tagit initiativ till gemensamma aktioner medan andra myndigheters kontaktpersoner inte har uppfattat det på samma sätt. Av enkäten framgår också att få nya inslag i den ekonomiska brottsligheten uppmärksammas av samverkansorganen. Över hälften av de svarande () uppger att noll nya inslag i den ekonomiska brottsligheten har uppmärksammats . En femtedel av de svarande (19,) uppger att ett nytt inslag har uppmärksammats och en knapp fjärdedel (23,) uppger att två nya inslag har uppmärksammats . Enligt de svarande följer samverkansorganen utvecklingen av den ekonomiska brottsligheten inom länet på ett bra sätt. Mer än hälften av de svarande har uppgett att SAMEB följer utvecklingen i länet mycket () eller ganska bra (36,). En fjärdedel av de svarande menar att SAMEB varken är bra eller dåligt (20,) på att följa utvecklingen och en något mindre andel uppger att SAMEB följer utvecklingen ganska (12,) eller mycket dåligt (2,). De svarande anser också att samverkansorganen är viktiga för en väl fungerande ekobrottsbekämpning i länet. Hälften av de svarande uppger att samverkansorganen är mycket eller ganska viktiga () för en väl fungerande bekämpning av ekonomisk brottslighet inom länet. En dryg fjärdedel av de svarande anser att SAMEB är ganska (20,) eller mycket oviktig (5,) för en fungerande ekobrottsbekämpning. Avslutningsvis bör det också nämnas att sju av tio av de svarande (70,) uppger att den nuvarande strukturen för myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet bör förändras för att en effektiv brottsbekämpning ska uppnås. Övriga svarande (29,) menar i stället att ingen strukturell förändring behövs för att få till stånd en effektiv brottsbekämpning inom ekobrottsområdet. Bilaga 3 SOU 2011:47 Vilka av nedanstående områden har ni diskuterat i ert SAMEB Bedrägerier (ange typ t.ex. internet, moms) Hur många myndighetsgemensamma aktioner för att före- bygga ekonomisk brottslighet har ert SAMEB tagit initiativ till SOU 2011:47 Bilaga 3 Hur många myndighetsgemensamma aktioner för att bekämpa ekonomisk brottslighet har ert SAMEB tagit initiativ Hur många nya inslag i den ekonomiska brottsligheten har ni