sou · GZB380 · 2011-12-07 00:00:00 — 6.kontroll och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning. I 2 kap. 27 § KFMdbL regleras i vilka fall det är tillåtet för andra myndigheter att ha direktåtkomst till utsöknings- och indrivnings- databasen när det gäller uppgifter som avses i 5 § punkt 1–7. Direktåtkomsten omfattar inte uppgifter om brottsanmälningar och andra uppgifter om lagöverträdelser (jfr 5 § punkt 8). Paragrafen har följande lydelse. och Säkerhetspolisen får ha direktåtkomst till uppgifter som avses i 5 § 1–7. Detsamma gäller i dess beskattnings- verksamhet och i verkets handläggning enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter direktåtkomst enligt första stycket får omfatta. 2 kap. 5 § i samma lag har följande innehåll. För de ändamål som anges i 2 § får följande uppgifter behandlas i data- basen: 1.en fysisk persons identitet, bosättning och familjeförhållanden, 2.en juridisk persons identitet, säte, firmatecknare och andra före- trädare, 3.en enskilds ekonomiska förhållanden, 5.egendom som berörs i ett mål, 6.yrkanden och grunder i ett mål eller ärende, 7.beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ett mål eller ärende, och anmälan av misstanke om brott samt, om uppgifterna utgör grund för en begäran om verkställighet, uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott eller domar i brottmål. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i databasen enligt första stycket. I 7 och 8 §§ KFMdbF regleras uppgiftslämnande gentemot Tull- verket, och Säkerhetspolisen. Dessa paragrafer har följande lydelse. 7 § På begäran av eller skall lämnas ut uppgifter som avses i 2 kap. 5 § 1–7 lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet om uppgifterna avser en person som förekommer i ett ärende hos den myndighet som begär att få ut uppgiften. 8 § På begäran av Säkerhetspolisen skall lämnas ut uppgifter som avses i 2 kap. 5 § 1–7 lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet om uppgifterna avser en person som förekommer i ett ärende om särskild personutredning enligt 18 § säkerhetsskyddslagen (1996:627). behandling av personuppgifter regleras av personuppgiftslagen (1998:204) och förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom . Till skillnad från motsvarande reglering för (se avsnitt 5.1.10), som gäller i stället för personuppgiftslagen, gäller denna förordning utöver personuppgiftslagen (1 §). Förordningen är dock uppbyggd på ungefär samma sätt som reglering. är personuppgiftsansvarig för behandlingen (8 §). Nedan redovisas huvuddelen av de bestämmelser som är gällande i Kustbevak- ningens brottsbekämpande verksamhet. I förordningen finns dels allmänna regler om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande arbete, dels bestämmelser om ett särskilt register för den verksamhet som förordningen omfattar – kustbevakningsdatabasen. Regler om ändamål för personuppgiftsbehandlingen i den brottsbekämpande verksamheten finns i 4 § i förordningen. Av paragrafen framgår att personuppgifter i detta sammanhang får behandlas om det är nödvändigt för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott mot vilka Kust- bevakningen har att ingripa, eller för att utreda sådana brott. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person i dessa avseenden. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de dock kompletteras med känsliga personuppgifter, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen (9 §). Förordningen skiljer på uppgifter som används gemensamt i verksamheten (kustbevakningsdata- basen) och uppgifter som endast enskilda eller begränsade grupper av tjänstemän har tillgång till (11 §). För behandlingen av uppgifter i kustbevakningsdatabasen finns särskilda regler när det gäller de personer om vilka uppgifter får behandlas, vilka uppgifter som får förekomma och sökbegränsningar. I förordningen finns också bl.a. bestämmelser om sökning och gallring. Personuppgifter får också behandlas i den kontroll- och tillsyns- verksamhet som enligt lag eller förordning har att genomföra, om det är nödvändigt för att inrikta och genomföra verksamheten. Personuppgifter får vidare behandlas vid Kust- bevakningens handläggning av ärenden om vattenföroreningsavgift. Slutligen får även behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att planera, följa upp eller utvärdera nu nämnda verksamheter. Brottsbekämpande myndigheter får, enligt 18–20 §§ i förord- ningen, ha direktåtkomst till uppgifter i brotts- bekämpande verksamhet och denna typ av uppgifter får lämnas ut digitaliserat till dessa myndigheter. Bestämmelserna vad avser direktåtkomst och uppgiftsutlämnande har följande innehåll. , polismyndigheterna och får i den brottsbekämpande verksamheten ha direktåtkomst till kust- bevakningsdatabasen. får i den brottsbekämpande verksamheten ha direktåt- komst till uppgifter i kustbevakningsdatabasen om personer som anges i 12–14 §§. får i den brottsbekämpande verksamheten som bedrivs enligt lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar ha direktåtkomst till uppgifter om personer som anges i 12–14 §§. får, i en förundersökning som leds av en åklagare vid myndigheten, ha direktåtkomst till uppgifter i kust- bevakningsdatabasen om personer som anges i 13 §. Direktåtkomst till personuppgifter enligt 18 § skall vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter behöver ha tillgång till uppgifterna. Vid får endast polismän och andra personer som deltar i polisiärt arbete, med undantag för åklagare, ha den direktåtkomst som avses i 18 § första stycket. Uppgifter i kustbevakningsdatabasen får lämnas ut på medium för automatiserad behandling under motsvarande förutsättningar som anges i 18 §. Utöver vad som anges i första stycket får uppgifter i kust- bevakningsdatabasen om personer som har anknytning till ett transportmedel eller en verksamhet som omfattas av Kustbevak- ningens kontroll eller tillsyn av fisket lämnas ut på medium för automatiserad behandling till , om uppgifterna behövs i den kontroll- eller tillsynsverksamhet som rör fisket som enligt lag eller förordning har att genomföra. Enligt 10 § i förordningen får uppgifter om en person som det inte finns någon misstanke om något visst brott mot behandlas i den brottsbekämpande verksamheten för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet av viss angiven allvarlighetsgrad. Uppgifter i underrättelseverksamhet som behandlas med stöd av denna bestämmelse får inte lämnas ut digitaliserat. Som en följd av den översyn av myndighetens arbete i den brotts- bekämpande och ordningshållande verksamheten som Utredningen om befogenheter har gjort – vilket i sin tur har lett fram till betänkandet rättsliga befogenheter (SOU 2008:55) – pågår ett förnyelsearbete inom detta område i . Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom försvarsdepartementet. pågår också ett arbete inom med att se över ovan nämnda bestämmelser om behandling av personuppgifter, där utgångspunkten för arbetet är en promemoria som utarbetats inom (försvars- departementet) – Ds 2011:16 Kustbevakningsdatalag. Denna promemoria har haft förslagen i det betänkande som har lämnats av Utredningen om personuppgiftsbehandling (SOU 2006:18), samt de grundläggande principer som gäller för behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet (Ds 2007:43) samt polisdatalagen (2010:361), som utgångspunkt. Promemorian Ds 2011:16 har remissbehandlats och inom försvarsdepartementet pågår nu arbete att ta fram en lagrådsremiss som behandlar ny lagstiftning inom detta område. I promemorian föreslås att en ny lag – en kustbevakningsdatalag – ska ersätta den nu gällande förordningen. Denna lag ska, enligt utredningen, gälla i stället för personuppgiftslagen. Förslaget innehåller bl.a. särskilda bestämmelser om behandling av uppgifter i den brottsbekämpande verksamheten med specifika regler om t.ex. behandling av uppgifter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, behandling av uppgifter för att utreda eller beivra brott samt för att fullgöra de förpliktelser som följer av internationella åtaganden, regler om särskilda upplysningar samt regler om personuppgifter som får göras gemensamt tillgängliga i den brottsbekämpande verksamheten. Dessutom innehåller förslaget regler om sökbegrepp, direktåtkomst, uppgiftsskyldighet och gallring. behandling av personuppgifter regleras i för- ordningen (2001:720) om behandling av personuppgifter i verk- samhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen. Av 3 § i nämnda förordning framgår följande vad gäller register- författningens ändamål. Automatiserade register får föras i ärenden som handläggs av respektive myndighet (verksamhetsregister). I ett verksamhetsregister får personuppgifter behandlas för 1.myndighetens handläggning av ärenden i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller författning, 2.fullgörande av underrättelseskyldighet som följer av lag eller annan författning, 3.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten samt framställning av statistik. I 5 § regleras behandlingen av känsliga uppgifter. I paragrafen anges följande. Sådana känsliga personuppgifter som anges i 13 § personuppgiftslagen (1998:204) får behandlas endast om uppgifterna är oundgängligen nödvändiga för de ändamål som sägs i 3 § 1 och 2. och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse (VIS-förordningen) reglerar dataregistren som hanteras i viseringsärenden. är bundet av ändamålsbestämmelserna i förordningens bestämmelser om utbytet av uppgifter om viseringar. Bestämmelserna inriktas på att endast kräva oundgängliga uppgifter som är proportionella i förhållande till ändamålen för kontrollen. De får vidare inte spridas till andra än vederbörligen bemyndigad personal (se t.ex. artikel 6.2 och 7.1 i VIS- förordningen). Därutöver finns Eurodac (ett informationssystem som innehåller fingeravtryck på alla personer som sökt asyl i bl.a. någon av EU:s medlemsstater) och , SIS (ett genom startat gemensamt informations- utbytessystem, bl.a. efterlysnings- och spaningsregister, för länderna i Schengenområdet). Polisen, ambassader och har tillgång till och arbetar i vissa dataregister. Den åtkomst myndigheterna har till registren är begränsad till vissa syften och kan inte användas för andra än dessa. De regler i förordningen som reglerar direktåtkomst har följande innehåll. 6 § , polismyndigheter och utlandsmyndigheter får ha direktåtkomst till verksamhetsregister. Myndigheternas direktåtkomst skall begränsas till att endast avse personuppgifter som en tjänsteman oundgängligen behöver för att fullgöra sina arbetsuppgifter i verksamhet enligt 1 §. I 1 § samma förordning anges följande verksamheter. 1.verksamhet som gäller utlänningars vistelse i och avlägsnande från landet, 2.verksamhet som gäller utlänningars rätt att arbeta i landet, 3.mottagande av asylsökande och vissa andra utlänningar, 4.verksamhet som rör bistånd och stöd till utlänningar som enligt lag eller annan författning handläggs av , 5.verksamhet som avser förvärv, förlust eller bibehållande av svenskt medborgarskap, 6.verksamhet som gäller ersättning för och bosättning av utlänningar som enligt lag eller annan författning handläggs av . 6 a § och får ha direkt- åtkomst till uppgifter i verksamhetsregister. Direkt- åtkomsten ska begränsas till uppgifter som behövs inom Försäkrings- kassans och verksamhet som underlag för att bedöma eller fastställa förmån, ersättning eller annat stöd åt en enskild eller som behövs i ett ärende om motsvarande stöd. och får ha direktåtkomst först sedan har försäkrat sig om att handläggare hos och bara kan ta del av upp- gifter om personer som är aktuella i ärenden eller verksamhet som avser registrering av enskilda hos och Pensions- myndigheten. Direktåtkomsten får endast avse uppgift om 1.namn, personnummer och i förekommande fall samordnings- nummer, 2.bevis om uppehållstillstånd eller uppehållsrätt, 3.dag för beslut om uppehållstillstånd, utfärdande av registrerings- bevis eller uppehållskort samt uppgift om varje period för vilken uppe- hållstillstånd har beviljats eller registreringsbevis eller uppehållskort har utfärdats, 5.datum för ansökan om uppehållstillstånd, registrering eller ansökan om uppehållskort, 6.särskilt bevis enligt 5 kap. 4 § tredje stycket utlänningsförordningen (2006:97), 7.att uppehållstillstånd har beviljats den enskilde som flykting enligt 1 § eller annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser, och 8.att statusförklaring har beviljats enligt 4 kap. 3 c § utlänningslagen eller motsvarande äldre bestämmelser. 6 b § får ha direktåtkomst till uppgifter i Migrations- verkets verksamhetsregister. Direktåtkomsten ska begränsas till upp- gifter som behövs för handläggning av ansökan om identitetskort enligt förordningen (2009:284) om identitetskort för folkbokförda i . Direktåtkomsten får endast avse uppgift om 1.namn och personnummer, 5.typ av resehandling, resehandlingens nummer och giltighetstid, samt 6.bevis om uppehållstillstånd. I utlänningsförordningen (2006:97) finns det ett antal bestäm- melser om underrättelse till och från polisen, , , samt migrationsdomstol. Under- rättelsekraven gäller samarbetet myndigheterna emellan för att underlätta ett antal angivna förfaranden såsom verkställighet av avvisningar eller utvisningar, förvar och frihetsberövanden men även utlänningens vistelse i landet m.m. Ingen av bestämmelserna tar sikte på underrättelser i samband med brott. Bestämmelsen i 7 kap 1 § utlänningsförordningen har följande lydelse. En underrättelse om en utlännings fullständiga namn, födelsedatum, medborgarskap och bostadsadress här i landet skall lämnas till polis- myndigheten i det polisdistrikt där utlänningen är bosatt eller huvud- sakligen vistas. En sådan underrättelse behövs dock inte beträffande den som har sökt uppehållstillstånd i eller den som är undantagen från skyldigheten att ha uppehållstillstånd. Underrättelse enligt första stycket lämnas av 1. , när utlänningen första gången a.anmäler sig till folkbokföring i eller skall folkbokföras här utan egen anmälan, b.ansöker om att få en skattsedel och inte kan visa att han eller hon har arbetstillstånd eller permanent uppehållstillstånd, 2. arbetsförmedlingskontor, när utlänningen första gången anmäler sig hos förmedlingen för registrering eller för att på annat sätt ta för- medlingens tjänster i anspråk, 3. socialnämnd, när nämnden första gången vidtar åtgärd i ett ärende om socialtjänst som angår utlänningen, 4. styrelsen för utbildningen, när utlänningen första gången skrivs in i eller, om han eller hon inte tidigare varit elev i , tas in i gymnasieskolan. Den som lämnar underrättelse bör uppmana utlänningen att ta kontakt med i fråga om uppehålls- eller arbetstillstånd. skall med anledning av en underrättelse se till att ut- länningen ansöker om uppehålls- eller arbetstillstånd hos Migrations- verket eller vidta de andra åtgärder som underrättelsen ger anledning till. Inom polisens verksamhetsområde finns flera registerförfattningar, bl.a. polisdatalagen (1998:622), lagen (1998:620) om belastnings- register, förordningen (1999:1134) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister och förordningen (1999:1135) om misstankeregister. ersätts den nu gällande polisdatalagen av polisdatalagen (2010:361). Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet vid Riks- polisstyrelsen, polismyndigheterna och . Polisdatalagen innehåller vissa bestämmelser om behandling av uppgifter om juridiska personer (1 kap. 3 §). Lagen gäller vidare i stället för personuppgiftslagen (2 kap. 1 §). I lagen hänvisas till de bestämmelser i personuppgiftslagen som ska gälla vid behandling av personuppgifter i polisens brotts- bekämpande verksamhet (2 kap. 2 §). I lagen anges för vilka ändamål behandling av personuppgifter får förekomma. Ändamålen delas in i primära och sekundära ändamål. De primära ändamålen avser behandling av person- uppgifter för att tillgodose de behov som finns inom polisens brottsbekämpande verksamhet. Dessa ändamål är uttömmande angivna i lagen (2 kap. 7 §). Personuppgifter får behandlas om det behövs för att 1. förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, 2. utreda eller beivra brott, eller 3. fullgöra för- pliktelser som följer av internationella åtaganden. De sekundära ändamålen (2 kap. 8 §) avser behandling för olika typer av ut- lämnande av personuppgifter. Paragrafen har följande utformning. 8 § Personuppgifter som behandlas enligt 7 § får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i 1.brottsbekämpande verksamhet hos , polismyndig- heter, , , , Kust- bevakningen och , 2.brottsbekämpande verksamhet hos utländsk myndighet eller mellan- folklig organisation, 3.sådan verksamhet hos polisen som avser handräckningsuppdrag, 4.annan verksamhet som polisen ansvarar för, om det finns särskilda skäl att tillhandahålla informationen, 5.verksamhet hos för att förebygga brott och upprätt- hålla säkerheten, eller a) om det enligt lag eller förordning åligger polisen att bistå myndig- heten med viss uppgift, eller b) om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighets- överskridande samverkan mot brott. Personuppgifter som behandlas enligt 7 § får även behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till och regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till andra. Regeringen meddelar föreskrifter om att personuppgifter som behandlas enligt 7 § och som avser efterlysta personer och avlägs- nanden ur landet får behandlas för att tillhandahålla information till vissa särskilt angivna myndigheter och att uppgifter som behandlas i en förundersökning får tillhandahållas konkursförvaltare. I ett enskilt fall får personuppgifter som behandlas enligt 7 § även behandlas för att tillhandahålla information för något annat ändamål än de som anges i första – tredje styckena, under förutsättning att ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. I fråga om behandling av personuppgifter för andra sekundära ändamål än de i lagen angivna tillämpas den s.k. finalitetsprincipen i 9 § d personuppgiftslagen. Personuppgifter får vidare enligt 2 kap. 9 § behandlas om 1. det är nödvändigt för diarieföring, eller 2. uppgifterna har lämnats till polisen i en anmälan eller liknande och behandlingen är nödvändig för handläggningen. I 2 kap. 10 § i lagen regleras bestämmelser om behandling av känsliga uppgifter. Enligt denna paragraf får uppgifter om en person inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med sådana uppgifter som avses ovan när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Lagen innehåller även bestämmelser om bevarande och gallring (2 kap. 12 §). Bestämmelser om utlämnande av personuppgifter och uppgifts- skyldighet regleras i 2 kap. 14–19 §§ och särskilda bestämmelser om elektroniskt utlämnande av personuppgifter i 2 kap. 20–21 §§. I 2 kap. 16 § polisdatalagen anges härvid att ett antal i paragrafen angivna brottsbekämpande myndigheter har rätt att ta del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, under vissa förutsättningar. Paragrafen har följande lydelse. 16 § , polismyndigheter, , , , och har, trots sekretess enligt 21 kap. 3 § första stycket och 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), rätt att ta del av person- uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, om den mottagande myndigheten behöver uppgifterna i sin brottsbekämpande verksamhet. Första stycket gäller inte uppgifter som behandlas i särskilda register enligt 4 kap. Kap. 3 i lagen innehåller särskilda bestämmelser för person- uppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga i polisens brottsbekämpande verksamhet. , polismyndigheter, , , , och Skatte- verket får enligt 3 kap. 8 § polisdatalagen medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. Direkt- åtkomsten får endast avse personuppgifter som har gjorts gemen- samt tillgängliga och paragrafen har följande lydelse. 8 § , polismyndigheter, , , , och får medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brotts- bekämpande verksamhet. Direktåtkomsten får endast avse personupp- gifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. En myndighet som medgetts direktåtkomst ansvarar för att till- gången till personuppgifter begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om omfattningen av direktåtkomsten samt om behörighet och säkerhet. Ytterligare bestämmelser om i vilka fall myndigheter får medges direktåtkomst finns i 4 kap. 10 § (register över DNA-profiler) samt i 4 kap. 17 § (personuppgifter i fingeravtrycks- eller signalements- register). Regeringen kan meddela föreskrifter om att en utländsk myndighet, Europol eller en mellanfolklig organisation får medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens register. Närmare bestämmelser om bl.a. direktåtkomst och elektroniskt utlämnande av personuppgifter finns i polisdataförordningen (2010:1155) som ersätter den nu gällande polis- dataförordningen (1999:81). I 4 kap. polisdatalagen finns bestämmelser om register som regleras särskilt i lagen. Dessa register är register över DNA- profiler, dvs. , utredningsregistret och spårregistret (4 kap. 1–10 §§), fingertrycks- och signalementsregistret (4 kap. 11–17 §§), penningtvättregistret (4 kap. 18–20 §§) samt det inter- nationella registret (4 kap. 21–22 §§). I kapitlet finns bestämmelser om ändamål, gallring och direktåtkomst. I 5 kap. polisdatalagen finns särskilda bestämmelser om behand- ling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet (se vidare avsnitt 5.4.9 nedan). brottsbekämpade verksamhet är organiserad i sju skattebrottsenheter (SBE) och är nationellt täckande (se vidare avsnitt 3.5.8 ovan). De rättsliga förutsättningarna för den brottsbekämpande verksamheten återfinns i lagen om medverkan i brottsutredningar. I 1 § i denna lag anges de brott som skatte- brottsenheterna primärt har att agera mot nämligen brott enligt skattebrottslagen (1971:69), 30 kap. 1 § första stycket 4 aktie- brottslagen (2005:551), 11 § tredje stycket lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m., folkbokföringslagen (1991:481), 11 kap. 5 § (bokföringsbrott), samt lagen (1986:436) om näringsförbud. ges möjlighet att medverka vid undersökning av annat brott, förutsatt att åklagaren finner att det föreligger särskilda skäl för det. I 6 § lagen om medverkan i brottsutredningar stadgas vidare att får bedriva spaning och verksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt 23 kap. . I lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar och tillhörande förordning (1999:105) regleras behandlingen av personuppgifter i Skatte- verkets brottsbekämpande verksamhet.