sou · GYB355d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Romska kulturinstitutioner har byggts upp det men erhåller inte permanent driftsstöd av offent- liga medel. För de romer som räknar sig som resande är situationen delvis annorlunda. Bo Hazell, författare till boken , uttrycker i en kommentar till bok oss Tattare: Jag har mött flera yngre resande som berättat att föräldrarnas omsorg gjorde att de teg om barnens ursprung och att det bidrog till att nya generationen förlorat mycket av sin kultur och sitt språk. Men just nu pågår en revival bland främst medelålders och yngre resande. (bennie.bloggsida.se 080104) Romaniredaktionen vid sänder program med nyhe- ter om aktualiteter på chib. Sändningarna började och har man inlett dagliga sändningar varje eftermiddag . Tre personer arbetar på redaktio- nen, förstärkning görs för att klara att göra mer direktsändningar. Redaktionen önskar mer sändningstid för att kunna göra fler program för barn och ungdomar och fler kulturprogram. Radio ingår i som sänder på elva olika språk främst riktat till invandrare i . Trots att chib är ett erkänt minoritetsspråk har det inte samma ställ- ning hos som finska och samiska, som båda har egna redaktioner fristående från . Regionala radiosändningar på chib kommer också att genomföras i som en del av ett projekt inom Romska Ung- Projektet har fått medel från Arvsfonden för att sända romsk radio med fokus på barn och unga i åldern 12–i . Romska ungdomar ska delta både i en arbetsgrupp för att ta fram aktuella teman för radiopro- grammen samt även agera som programledare. Sändningarna ska komma igång . É är en politiskt och religiöst oberoende tid- skrift som i första hand vänder sig till romer, men även till olika organisationer och myndigheter och andra som är intresserade. Texterna är skrivna på svenska. Tidskriften kommer ut med sex nummer och tar upp aktuella händelser, främst i . É har ett samarbete med Diskrimineringsombuds- mannen DO för att uppmärksamma frågor som rör diskriminering. Tidskriften startade och har en upplaga runt 1 000 exemplar. Romer får prenumerera gratis, övriga mot en årlig avgift. Tidningen får ett ekonomiskt stöd från som dock inte täcker baskostnaderna för produktionen av tidningen. Övrig finansiering är annonser och visst arbetsmarknadsstöd till per- sonalen. Budgeten räcker inte till någon marknadsföring, men redaktören har som mål en upplaga uppåt 5 000 exemplar. Le Romané Nevimata är en romsk ungdomstidning som har artiklar skrivna på romanés med sammanfattningar på svenska. Tidningen startade och kommer ut i en upplaga på cirka 1 000 exemplar. Artiklarna handlar om nyheter, kursinformation, romska evenemang, romska förebilder men även musik och mode. Genom att skriva både på romanés och svenska vill man stödja språkutveckling och ge förklaringar som ökar ord- förrådet på båda språken. Le Romané Nevimata får också stöd från och finansieras delvis genom annonsering. En del av upplagan skickas till romer i andra länder som kan läsa texterna på romanés. Delegationen erfar att båda tidskrifterna utgör väsentliga kom- munikationsformer för romer i och är en viktig informa- tionskälla om romers situation för majoritetssamhället och bidrar därutöver till ett ökat läsintresse bland romer. Eftersom romers läsvana generellt sett är begränsad är vanan att prenumerera på tidningar och trycksaker inte särskilt utbredd, och finansieringen blir därför ett större problem än för motsvarande tidskrifter inom andra nationella minoriteter. Både É och Le Romané Nevimata har hemsidor på Internet, men vill fortsätta komma ut i pappersform för att nå så många som möjligt. romer har inte samma vana att använda Internet som majoritetsbefolkningen, även om allt fler unga romer hittar dit. Bland de yngre romerna finns flera som tagit initiativ till hem- sidor och bloggar på Internet. Sidorna länkar ofta till varandra och skapar nya kontaktmönster. 12.4.2Romsk muntlig och skriftlig litteratur Romska röster om den romska litteraturen: : När en majoritetsrepresentant skriver om romer och deras liv, blir resultatet oftast en naiv karikatyr. För romer som vuxit in i den romska kulturen, är moralen en utgångspunkt för allt. Det är grunden till utbildningen. Vad jag vill säga med detta är att romerna bör själva skriva sina egna böcker, romaner och framför allt sin egen historia. 2002 bildades , , i sta- den i . Där enades man om förbundets utgångspunkt: att romer ska skriva sina egna böcker och romaner. Tanken bakom mottot är att det inte finns något folk utan egna författare, utan egna konstnä- rer, professorer och vetenskapsmän. (È , 1-2006) Att berätta sagor och livsberättelser är en gammal tradition hos romerna. Berättelserna kan vara en livsberättelse som man broderar ut, men för att förmedla ett budskap, en lärdom, eller för att bevara en händelse så att den inte glöms bort. Många sagor handlar om förtroll- ningar och övernaturliga väsen. Alla sagor är inte barnvänliga, vissa sagor och sägner är riktade till de vuxna. En bra sagoberättare har stor inlevelse och lätt för att fånga lyssnarnas intresse, ibland är man inte riktigt säker på om sagoberättaren har varit med om händelsen eller om han berättar om en annan person. Sagorna man berättar har man lärt sig från en äldre släkting eller från en äldre sagoberättare. Det är av stor vikt att lära ut till barn och ungdomar detta gamla kulturarv så att det inte dör ut. Det är en bit av romernas kultur och historia. Romsk litteratur är till stor del muntlig och byggd på en berättar- tradition. Ordspråk och sagor utgör en viktig del av kulturarvet. Enstaka böcker med sagosamlingar har tryckts, men större delen av detta kulturarv finns inte skriftligt dokumenterat. Det finns ytterst lite romsk tryckt litteratur både för barn och vuxna. Först översattes och utgavs den första Katitzi- boken på chib. Romsk historia är också till större delen odokumenterad. Det försvårar kunskapsöverföringen till nya gene- rationer. När jag spelade på ett café i , med mina släktingar som bor där, så frågade en fransman innan spelningen, vad zigensk musik egentligen var? Han kände till att den store jazzgitarristen var rom som hade spelat i , men han visste inte vad zigensk folkmusik var och när vi började spela så hörde han musiken . Det var sent och han hade nog druckit en hel del rödvin då han utbrast: – Att höra zigensk musik är som att bli skjuten i hjärtat av ensvart safir! Vi skrattade glatt åt hans fina beskrivning och jag tänkte inte mer på detta men när jag kom hem och berättade om händelsen för kompi- sarna så insåg jag plötsligt hur vackert och poetiskt han sagt det. – Vi zigenare är ju svarta och det finns egentligen bara röda safirer i verkligheten, så vi är alltså omöjliga, men ändå verkliga och vi träffar människorna rätt i hjärtat med vår musik. Sång och musik är en stark tradition genom hela den romska histo- rien, och ett av de områden där romsk kultur haft en stor påverkan på majoritetskulturen i stora delar av . Såväl klassiska musiker som Dvorzak som musikstilar i bland annat och på bär omisskännliga drag av påverkan från romsk musik. Även den spanska flamencotraditionen har röt- ter i romska musiktraditioner. Att försörja sig som musiker och sångare är en av de få traditio- nella romska professioner som överlevt till modern tid. Det finns många aktiva musikgrupper bland unga romer och musiktraditio- nen fortsätter att vara levande och stark som den utveck- las. Resandegruppens musik- och vistradition har delvis fallit i glömska men insatser har gjorts för att dokumentera och utveckla resandeviskulturen. Svenskt visarkiv har dokumenterat resande- visor och inledde 2009 ett projekt med fokus på de resandes tradi- tioner som man motiverar så här: Resandefolkets sånger och musiktraditioner är en självklar – men ändå till stor del okänd – del av det svenska kulturarvet. De resande har varit ett slags inhemska främlingar, utstötta men integrerade, och livet i marginalen har gett dem ett eget och särpräglat perspektiv på den svenska folklighetens musikaliska uttryck. Som spelmän har de förmedlat låtar och stildrag. De har avlyssnat de olika landskapens musikaliska egenheter och berättelser och inlemmat dem i sin egen muntliga och identitetsstarka kulturprovins, ett landskap på tvären, ett nätverk av färdvägar och mötesplatser som binder samman svenska avkrokar med historiens stora kontinentala vandringsstråk (). 12.4.4Romsk dans och teater är en traditionell konstform och ett levande inslag i romsk kultur. Inte minst de romska kulturcentrumen bidrar till att bevara och utveckla romsk dans, och många ungdomar är engagerade i dansgrupper Teater som uttrycksform i romsk kultur är inte institutionalise- rad. Däremot förekommer enstaka projekt, som slut om de s.k. tattarkravallerna i . 12.4.5Romskt konsthantverk och hantverk Jag vill vädja till romska ungdomar, var de än kommer ifrån, att inse hur viktigt det är att de fullföljer sin skolgång och vidareutbildar sig så att de kan komma in på hantverksutbildningar. De för med sig hant- verkstraditioner och kulturarv som inte längre finns i och som genom dem kan räddas och få förnyelse. Det gäller inte bara silver- och annat smide utan också keramik, mattor, trä- och läderarbete. Ingen- ting gläder mig så mycket som varje gång jag hör att zigenska ung- domar tagit studenten. (Intervju i È 2-2008) De traditionella konsthantverken inom framförallt metallsmide som följt romer genom historien har i så när som försvun- nit som tradition. Den enda silversmed som fortfarande arbetar i och utvecklar romsk smidestradition är . Hon arbetar framförallt med smycken, har haft hundratals utställningar och är permanent representerad på i . Övriga former av romskt konsthantverk är inte längre delar av en levande tradition. Religionen är central för många romer. Som beskrivits i betänkandet har olika grupper skilda religiösa tillhörigheter, men religion och gudstro spelar en viktig roll i många romers liv. En fråga som aktualiserats i delegationens arbete är romernas önskan om en egen kyrka. Kravet har formulerats tydligast av trossam- fundet Internationella Romska Evangeliska Missionen (I.R.E.M.). Delegationen konstaterar att regeringsformen anger att etniska minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv bör främjas, och utgår från att och andra berörda instanser ger verksamt stöd för romernas önskan att bilda en egen kyrka. Det finns två romska institutioner i som har kultur- frågor som sin kärnverksamhet. Romska Kulturcentret i har ett museum med föremål, kläder, hantverk och utställningsverksamhet. Ett romskt bibliotek grundades och utgjorde grunden för kulturcentret. Bibliote- ket har förutom litteratur om romer även film och musik. Romska Kulturcentret i har enligt sin hemsida som mål att öka det svenska samhällets kunskap och förståelse för den romska kulturen samt att erbjuda det romska samhället en gemen- sam mötesplats för såväl aktiviteter som plattform för diskussion om framtiden för den romska kulturen. Romskt kulturcentrum i är en kulturell institution med uppgift att skapa förutsättningar för att bevara, stärka och sprida kunskap om det romska kulturarvet. Centret driver framför- allt biblioteks- och arkivverksamhet. Det startade och drivs i samråd med romer som representerar alla romska grupper. Verk- samheten omfattar även evenemang, musik, poesiaftnar, konserter, föreställningar, utställningar, möten och seminarier. Romska kulturcentret i får för bidrag på sammanlagt från , och . Romskt kulturcentrum i redovisar sina bidrag enligt följande: totalt . Där står för den största delen medan övriga bidrag kommer från , , och Allmänna arvsfonden. Det romska materiella kulturarvet är i mycket liten utsträckning dokumenterat och tillvarataget, det är svårt att finna och av olika skäl mycket begränsat. Då romerna och generellt varit marginaliserade och tvingades leva ett nomadiserande liv vid sidan av det svenska samhället så finns få föremål, konstnärliga verk, kulturmiljöer etc. som kan berätta om de tidigare romska gruppernas levnadssätt bevarade. Det har även varit (och är än ) tradition inom vissa romska grupper att bränna den avlidnes kläder och föremål vilket ytterligare bidragit till att mängden föremål, foton m.m. med största sannolikhet är starkt begränsat. Ingen statlig instans har haft en tydlig uppgift att bevara det romska kulturarvet, och det har inte heller betraktats som kulturellt betydelsefullt att ta vara på det innan ratifi- cerade ramkonvention om minoritetsrättigheter. Den romska kulturen omfattar också en rad seder och traditio- ner som är immateriellt kulturarv som enligt bör beva- ras. Romskt kulturcentrum i gjorde 2008 en under- sökning om det romska kulturarvet genom en enkät till svenska kulturinstitutioner som publicerades i rapporten : Det romska kulturarvet. Man utgick från en pragmatisk definition av begreppet kulturarv som formulerats av (1999) som de objekt som beva- ras i därtill avsedda institutioner som arkiv, bibliotek och museer. Avsikten med undersökningen var att få en samlad bild över vilket material som finns bevarat om romers kul- tur och historia i , och hos vilka institutioner, men också att väcka frågan om det romska folkets 5 000-åriga närvaro i landet blivit en del av vår gemensamma institutionaliserade berättelse. Material med romsk anknytning är enligt rapporten sällsynt, svårtillgängligt (på grund av sökproblemen) och enfaldigt (då det är majoritetssamhällets syn som reflekteras). Enligt Efterlyst: Det romska kulturarvet domineras det invente- rade materialet om romer av myndigheters (kommunarkiv eller länsmuseer) dokumentation om romer, dels inom ramen för den kommunala förvaltningen såsom personakter från , handlingar från skolstyrelsen, , tattarutredning () m.m., dels tidningsklipp, fotografier och litteratur om romer. Enstaka statliga institutioner har dokumentation om romer som t.ex. (arbetstabeller från folkräk- ningar). Därutöver finns dokumentation av språk, musik, dans, litteratur samt folklivsminnen på ämnesinriktade arkiv och institutioner: DAG (dialekt-, ortnamns- och folkminnesarkivet i ) har ljudinspelningar, folkminnesuppteckningar och schlagertexter. Dans- museet har bildinspelningar och dansbeskrivningar. Statens musik- samlingar har ljudinspelningar och romska musikinstrument, noter och musikverk med romska musikverk finns därutöver på andra musikarkiv. har ljudinspelningar och litteratur av romer. i har filminspelningar av romer. Dialekt, ortnamns- och folkminnesarkivet i har folkminnesanteck- ningar om romer. Litteratur av romer finns spridd på enstaka arkiv över landet. I diverse privata samlingar återfinns handskrivna inter- vjuer, korrespondens, tidningsklipp och fotografier. De bägge romska kulturcentrumen har arkiv med tidningsklipp, fotografier samt litteratur om och av romer, filmer och musik. Både i och vill man få stöd till utökad museiverksamhet och möjlighet till mer arkivering och dokumentering. Förslag finns på att utbilda unga romer till resurspersoner inom arkivering, biblio- tek och museer. Romska föremål finns representerade på enstaka ställen som , i samlingar (2006), (textilier) och andra museer. i har romska konstföremål (). En romsk vagn finns hos Malmköpingsortens hembygds- förening. De romska kulturcentrumen i och har därutöver föremål och textilier. Utöver dessa tre huvudkategorier finns även enstaka kuriosa som ett romskt skelett (Lunds universitets historiska museum). I rapporten resonerar Romskt kulturcentrum om kopplingen mellan kulturarv och identitet, och hur de identitetsskapande institutioner som ansvarar för kulturarvet förhåller sig till de nationella minoriteternas kultur. Tillgängligheten är ett problem som är knuten till att arkiv inte självklart kan registrera efter etnicitet, särskilt inte om det handlar om känsliga dokument på individnivå. Sökbegrepp som zigenare, romer eller tattare är inte heltäckande. Romskt kulturcentrum efterlyser en debatt om hur man ska synliggöra de etniska minori- teternas kultur. Ett annat problem är att de arkivhandlingar som upprättas näs- tan uteslutande är majoritetssamhällets syn på den romska gruppen och handlar om romer, oftast om romer som ett socialt problem. Romernas egen röst hörs sällan och man efterlyser därför romernas egen berättelse om sin historia och sitt kultur. Sammanfattningsvis kommenterar i resultatet på följande vis: Omsorgen om den romska gruppens kulturarv har överlag inte varit en fråga för svenska kulturarvinstitutioner. I många fall består materialet hos en institution av enbart enstaka handlingar eller fotografier. Bara några få institutioner har kompletta samlingar av stort kulturhistoriskt värde, som en följd av särskilda satsningar på den romska kulturen. Dessa är , Museer och . stadsarkiv har arkiv av framförallt socialhistoriskt värde. Andra arkiv har i regel enstaka handlingar eller akter. Tryckta/utgivna medier om romer finns i större utsträckning, framförallt hos folk- och forskningsbibliotek. Förekomsten av material på chib är en raritet (Romskt kulturcentrum i ). Ett exempel på ett projekt för att dokumentera en del av resande- folkets historia gjordes av 2003–2008 i Projekt . Projektet belyste resandefolkets bosätt- ning i Snarsmoen, en plats i utmarken nära norska gränsen där resande bodde och en bit in . Arkeologiska utgrävningar genomfördes i samarbete med de resande. Dokumentation och intervjuer gjordes och många vittnar om utanförskap, bristande skolgång och diskriminering. har uppmanat medlemsstaterna att ge minorite- terna samma rättigheter och möjligheter som majoritetsbefolk- ningen vad gäller dokumentation av och tillgång till sin egen kultur, historia och språk. Genom projektet i Snarsmoen har dokumenterat lämningar från en av tattarstäder, och motsvarande finns på andra platser i landet (2008). I en utredning om arkiv (SOU 2002:78) föreslogs att en ny arkiv- myndighet ska bildas genom att och landsarkiven slås samman till en myndighet, . uppgift blir att initiera och driva projekt angående samordning och samverkan i regionerna och lokalt mellan olika arkivinstitutioner. För varje nationellt minoritetsspråk föreslog utredningen en arkivinstitution med särskilt ansvar för bevarandet av dokument på minoritetsspråket. Genom samråd med de nationella minoriteterna vill man fastställa kriterier för hur man utser en institution just för deras språk. Detta är ännu inte genomfört. När det gäller chib finns det inte någon sammanställning över arkivmaterial. Enstaka dokument på som förvaras på Kungl. innehåller material om romerna och består bl.a. av och historiska arbeten och litteratur på romernas språk samt översättningar och bearbetningar. Det finns också ett visarkiv med inspelningar av visor och tillhörande texter framförda av tjeckiska romer. Inspelningarna förvaras vid Statens musiksam- lingar och på Svenskt visarkiv vilket nämnts ovan. Information om romer finns i en del myndigheters arkiv som också redogjorts för ovan. Vid nuvarande har sam- lats material som härrör från utredningar om romerna och som bl.a. innehåller personakter. Ett fotoarkiv förvaras vid och det innehåller bilder av romer och olika miljöer, men fotografi- erna är i dåligt skick. De bägge romska kulturcentrumen har såväl fotoarkiv som litteratursamlingar. Kunskap om romsk kultur FN:s deklaration om minoriteters rättigheter innehåller skrivningar om statens skyldighet att uppmuntra kunskap om minoriteters kultur, historia, traditioner och språk. ramkonven- tion betonar åtgärder inom forskning och utbildning som leder till ökad kunskap om nationella minoriteters kultur. Det kan handla om sådant som framtagande av undervisningsmaterial eller text- böcker på minoritetsspråket. Delegationen har i avsnittet om utbildning lagt förslag på detta område. Inte minst genom delegationens dialog med romska ungdomar (konferensen till exempel) har det framkommit hur viktig frågan om en stärkt kulturell identitet är för många ung- domar. () antog ett dokument om Den mänskliga dimensionen som är folkrättsligt bunden att respektera. Dokumentet behandlar bland annat minoritetsfrågor, och säger att medlemsstaterna ska se till att skapa lämpliga lokala eller autonoma institutioner för att minoriteterna ska kunna skydda och utveckla sin identitet. I dokumentet erkänns och betonas särskilt romerna och deras situation. Delegationen berör frågan om autonoma institutioner i avsnitt 5 om delaktighet och inflytande. 12.6Delegationens överväganden och förslag Ansvaret för romskt kulturarv och utveckling av romskt kulturliv är splittrat på många institutioner och grupper. Till skillnad från de nationella minoriteter som har en territoriell förankring eller en högre grad av inkludering i samhället saknas ett klart ägarskap för ansvaret för det romska kulturarvet. Sedan beslutet om minoritetsrättigheter 2000 fattades har större uppmärksamhet riktats mot de övriga grupperna medan insatser för romerna släpar efter. Sedan riksdagsbeslutet om att ge romer i status som nationell minoritet är romsk kultur en del av den svenska kulturen. Detta förhållande har ännu inte avspeglat sig i institutionellt ansvar för och resurser till romsk kultur. minoritetsrättsliga åtaganden bjuder staten att bevara och utveckla den romska kulturen, ge romer i möjlighet att behålla och utveckla sin religion, sitt språk, sina traditioner och sitt kulturarv samt få framställa och ha tillträde till tryckta media, radio och TV, delta i det kulturella livet och ha kunskap om sin egen historia och kultur. Allt detta ska ske med en romsk delaktighet i och inflytande över förslagen, besluten och genomförandet. Genomgången av situationen beträffande romsk kultur visar att stödet för att bevara, utveckla och tillgängliggöra romsk musik, dans, muntlig och skriftlig litteratur, teater, konsthantverk och andra kulturella uttrycksformer är undermåligt och otillräckligt i den mån det finns överhuvudtaget, att romska medier och kultur- institutioner har en ryckig och osäker finansiell situation och där- för lever med ett ständigt nedläggningshot, att vissa delar av den romska kulturen som konsthantverkstraditionen är på väg att för- svinna, att utbudet av romsk litteratur är mycket begränsat och att romska religiösa församlingar saknar en egen hemvist och att romska barn och ungdomar inte får tillräcklig kunskap om sin historia och kultur vilket påverkar deras identitet och förankring. Genomgången av läget för det romska kulturarvet visar att det är utspritt, obeforskat, okatalogiserat, odokumenterat samt otill- gängligt inte minst för romerna själva som nästan undantagslöst saknar inflytande över sitt eget kulturarv. Romsk kultur riskerar att långsamt förtvina och kulturarvet att förskingras om dessa förhållanden inte åtgärdas. Det åter- står alltså mycket att göra innan de minoritetsrättsliga åtagandena har förverkligats fullt ut. En förutsättning är att det finns ett bättre institutionellt ram- verk och en starkare romsk delaktighet. Delegationen för romska frågor delar regeringens uppfattning att romernas kultur och kulturarv bör få en starkare institutionell bas än . I propositionen 2009/10:3 Tid för kultur föreslås att Forum för Levande Historia får i uppdrag att föreslå hur detta kan åstadkommas. Det har inte hindrat delegationen från att utreda frå- gan som en del av vårt uppdrag. Vi har därför i samråd med företrädare för romska kulturorgani- sationer och ett större antal kulturinstitutioner i diskuterat frågan om den institutionella hemvisten för den romska kulturen. Romskt Kulturcentrum i har i sin rapport : det romska kulturarvet föreslagit inrättandet av ett kulturarv- centrum för den romska kulturen med arkiv, bibliotek och museum. Det råder ingen tvekan om att drömmen om ett sådant kulturarvcentrum under romsk ledning och med tydlig romsk identitet är en stark vision och önskan hos många romer.