sou · GZB381 · 2011-12-13 00:00:00 — 2009/10:43 s. 32. 9Den individuella lönesättningen verkar främst vara avhängig storleken på lärosätet och komplexiteten på uppdraget. 2009/10:43 s. 32. 11Löneuppgifter från per . Lön och andra villkor under anställningen flertalet av myndighetscheferna ligger lönerna mellan och . Den genomsnittliga lönen är 91 500 kr.12 För landshövdingarna är löneläget som lägst och som högst . Rektorernas löneläge varierar mellan och . Vidare bör det också påpekas att det förekommer att myndighetschefer får sidouppdrag och därmed kommer upp i högre ersättningsnivåer. 6.3Övriga villkor för anställning Regeringen har stor frihet att bestämma anställningsvillkoren för myndighetscheferna. I praktiken rör det sig emellertid inte om några stora avvikelser från vad som gäller för övriga statstjänstemän. I några avseenden har dock regeringen fastställt särskilda villkor för myndighetscheferna. Det gäller för bl.a. rätt till förmånsbil. Tanken är att en blivande myndighetschef ska informeras om villkoren för anställning innan anställningen påbörjas. Vi har dock fått beskrivet för oss att det inte är ovanligt att myndighetschefer, på grund av avsaknad av eller bristfällig information, haft en oklar bild av villkoren när de tackat ja till en anställning som myndighetschef. I anslutning till att en myndighetschef påbörjar sin anställning erbjuder regelmässigt ett enskilt samtal för den nyanställde om bl.a. villkoren för anställning och möjligheter till introduktion och utveckling. kan myndighetschefen sedan kontakta för att ställa frågor om villkoren. Om myndighetschefen önskar förändringar i villkoren, kan frågan väckas hos någon av arbetsgivarens företrädare, t.ex. den berörda statssekreteraren. 12 Medianlönen är . Lön och andra villkor under anställningen 6.3.1Semester, ledighet och sjukdom Bestämmelserna om semester och annan ledighet i allmänt löne- och förmånsavtal (ALFA, ALFA-T) respektive affärsverksavtalet (, AVA-T) gäller för myndighetschefer i samma utsträckning som för andra arbetstagare vid statliga myndigheter. Bestämmelserna om sjukvårdsförmåner/villkor i allmänt löne- och förmånsavtal (ALFA, ALFA-T) respektive affärsverksavtalet (, AVA-T) gäller också för myndighetschefer i samma utsträckning som för andra arbetstagare vid statliga myndigheter. I fråga om arbetstid och bisysslor gäller för myndighetschefer i vissa avseenden andra villkor än för andra statsanställda. EG:s arbetstidsdirektiv omfattar även arbetstagare i företagsledande eller därmed jämförlig ställning.13 Medlemsstaterna medges dock avvikelser beträffande en stor del av direktivets huvudbestämmelser. Direktivet lämnar i artikel 17.1 en möjlighet till medlemsländerna att för vissa speciella arbetstagarkategorier avvika från direktivets bestämmelser om dygns- och veckovila, begränsning av nattarbete och arbetstiden samt raster. Dessa arbetstagarkategorier ska ha arbeten vars arbetstid inte mäts eller bestäms i förväg eller kan bestämmas av arbetstagarna själva. har bestämt att arbetstidslagen (1982:673) inte gäller för arbete som utförs av arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor har företagsledande eller därmed jämförlig ställning.14 Till denna grupp hänförs myndighetscheferna. En myndighetschef har s.k. förtroendearbetstid. Det betyder att den enskilde själv bestämmer över sin arbetstid. 13Rådets direktiv /104/EEG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Direktivets ändamål är arbetstagarnas säkerhet och hälsa vid förläggningen av arbetstider. 14Se 2 § 2 p arbetstidslagen. Arbetstidslagen har regler om hur mycket en arbetstagare får arbeta , och . Den tar upp jourtid och beredskap, vilka raster och pauser arbetstagaren har rätt till och vad som gäller för nattvila. Lön och andra villkor under anställningen Vad gäller bisysslor för myndighetschefer måste man skilja på sådana som kan vara förtroendeskadliga respektive arbetshindrande. De förtroendeskadliga bisysslorna regleras i och bestämmelserna gäller för alla arbetstagare som omfattas av den lagen.15 De arbetshindrande bisysslorna regleras i frikretsavtalet.16 Enligt 7 § får en arbetstagare inte ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hans eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende.17 Chefer för myndigheter som lyder under regeringen ska på eget initiativ till arbetsgivaren anmäla vilka typer av bisysslor de har (7 d § ).18 Det är en bestämmelse som gäller endast för ordinarie domare och myndighetschefer. I 11 § anställningsförordningen föreskrivs att en anmälan om innehav av bisyssla enligt 7 d § ska ske skriftligt. Enligt 7 c § ska arbetsgivaren besluta att en arbetstagare som har eller avser att åta sig en bisyssla som inte är förenlig med 7 § ska upphöra med eller inte åta sig bisysslan.19 I 3 § 1p anställningsförordningen anges att det är regeringen som prövar frågor om bisysslor som avses i 7 a–d §§ när det gäller chefer för myndigheter som lyder under regeringen. I frikretsavtalet regleras de arbetshindrande bisysslorna. Det avser sådana uppdrag som går ut över den tid som arbetstagaren ska ägna åt sitt arbete. Av 3 § 2 p frikretsavtalet följer att chefer vid myndigheter som lyder under regeringen är skyldiga att till arbetsgivaren lämna uppgift om och i vilken omfattning han eller hon har eller avser att åta sig bisysslor. Arbetsgivaren får besluta att arbetstagaren helt eller delvis ska upphöra med bisysslan eller avstå från att åta sig en bisyssla som kan inverka hindrande på arbetet. 157 § samt 7 a–c §§ . 163 § 2 p frikretsavtalet. För arbetstagare som omfattas av frikretsavtalet gäller – om inte annat beslutats enligt 1 eller 2 § samma avtal – bestämmelserna om allmänna anställningsvillkor i ALFA respektive med avvikelse för avtalets bestämmelser om arbetstid, bisysslor och uppsägningstid. 17Syftet med förbudet för offentliganställda att ha förtroendeskadliga bisysslor är att upprätthålla allmänhetens förtroende för den offentliga verksamheten och för dem som är anställda inom denna. Av 7 a § följer att arbetsgivaren på lämpligt sätt ska informera arbetstagaren om vilka förhållanden som kan göra en bisyssla otillåten. En arbetstagare ska på arbetsgivarens begäran lämna de uppgifter som behövs för att arbetsgivaren ska kunna bedöma arbetstagarens bisysslor. 18Det är följaktligen inte fråga om att arbetstagaren ska anmäla varje enskild bisyssla, utan vilka typer av bisysslor som är aktuella. 19Beslutet ska vara skriftligt och innehålla en motivering (7 c § ). Lön och andra villkor under anställningen I några avseenden har regeringen fastställt särskilda villkor för myndighetscheferna. Nedan följer en översikt över de anställningsförmåner som kan aktualiseras för en myndighetschef. Det är alltid regeringen som beslutar särskilda villkor. Den praktiska hanteringen när sådana beslut fattats sker dock på den berörda myndigheten. Med undantag för landshövdingarna kan de myndighetschefer som så önskar få disponera en förmånsbil för att använda i arbetet och privat. För förmånsbilen betalar myndighetscheferna en årlig avgift som är av bilens inköpspris, inklusive extrautrustning. Vid användning av bilen i arbetet får de ersättning enligt gällande skattelagstiftning, och de allmänna reglerna om förmånsvärde tillämpas. I förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och bilresor finns också bestämmelser om miljö- och trafiksäkerhetskrav för inköp, leasing och användning av bilar. Förordningens syfte är att öka andelen miljöanpassade och trafiksäkra bilar. Förordningen gäller för myndigheter under regeringen. har ingen statistik på hur många myndighetschefer som nyttjar möjligheten att ha förmånsbil. Skälet till detta är att, även om det skrivs in i regeringsbeslutet att myndighetschefen har rätt till förmånsbil, han eller hon sedan själv kan välja att ha eller inte ha en förmånsbil. För det fall att en myndighetschef väljer att ha en förmånsbil, är det myndigheten som bär kostnaden för bilen. De villkor som gäller för bilförmånen framgår av regeringsbeslutet. Villkoren kan t.ex. reglera hur bilen får användas, vem som får använda den, vilken årlig avgift som myndighetschefen ska betala, vad som gäller om bilen behöver repareras, att myndighetschefen själv betalar drivmedel, avgifter för körda privatmil utöver 2 och att förmånsvärdet följer föreskrifter och rekommendationer. I regeringsbeslutet är också myndighetens åtagande reglerat samt vad som gäller för riskhantering, böter och byte av bil. Lön och andra villkor under anställningen Villkoren för bilförmån förlängs automatiskt om inga ändringar meddelas. Ändringar av avgiften och andra villkor för bilförmånen ska som utgångspunkt meddelas myndighetschefen innan ändringen ska träda i kraft. Om myndighetschefen inte accepterar villkoren, kan han eller hon avstå från bilförmånen. Ersättning för daglig pendling Om avståndet är långt mellan bostadsort och arbetsort, kan en myndighetschef få ersättning från myndigheten för resor med valfritt färdmedel i reguljär trafik. Det är regeringen som beslutar om det ska utgå någon ersättning för daglig pendling. En sådan ersättning räknas som ett skattepliktigt lönetillägg. Det är ett fåtal myndighetschefer som har sådan ersättning. Myndighetschefer som väljer att inte flytta till arbetsorten, och därmed har s.k. dubbel bosättning, kan få ersättning från myndigheten för dels fyra resor med valfritt färdmedel i reguljär trafik från bostadsorten till arbetsorten och åter, dels styrkta logikostnader på arbetsorten (dock högst motsvarande kostnaden för t.ex. en tvårumslägenhet). Även i sådana fall är det regeringen som beslutar om förmånen ska utgå. Eventuella ersättningar räknas som skattepliktiga lönetillägg. Myndighetschefen kan sedan yrka avdrag för kostnader i enlighet med gällande skatteregler. I några fall då dubbelt boende har varit aktuellt har det uppstått problem med att på arbetsorten hitta en hyresrätt. I ett sådant läge kan en myndighetschef få avgiften till en bostadsrätt betald, om personen i fråga själv skaffat bostadsrätten. Kostnader för räntor ersätts dock inte. Särskilt villkor vad gäller anställning som landshövding För landshövdingarna gäller enligt förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion s.k. boplikt. Det innebär att, i och med att en landshövding tackat ja till en anställning som landshövding, han eller hon är skyldig att bo i den tjänstebostad som anvisas honom eller henne. En landshövding ska lämna tjänstebostaden när veder- Lön och andra villkor under anställningen börande avgår från anställningen, om inte regeringen beslutar något annat (se 49–51 §§). Boplikten innebär att själva boendet i den privata delen av tjänstebostaden förmånsbeskattas efter den faktiska boytan. 6.4Utbildning, chefsutveckling och stöd i arbetet I detta avsnitt kommer vi att redogöra för den utbildning som erbjuds myndighetscheferna och redogöra för vilka utbildningsinsatser som finns att tillgå samt vilket mer allmänt stöd cheferna kan få. tog regeringen initiativ till utvecklingsprogram för de högsta cheferna. Programmen riktade sig mot generaldirektörer, överdirektörer och nivån närmast under dessa kategorier arbetstagare. Under den senare delen av fanns (), som var administrativt knutet till (). var chefer på strategisk nivå i statsförvaltningen. Ansvarsområdet för STIL var chefsförsörjning, dvs. institutet arbetade med såväl rekrytering som kompetensutveckling. Parallellt med den statliga myndighetsorganisationen organiserade de statliga avtalsparterna verksamhet av betydelse för den gemensamma kompetensuppbyggnaden i statsförvaltningen. Här kan nämnas () och . I samband med att SIPU lades ned ökade betydelsen av de gemensamma programmen. Det visade sig nämligen att den öppna marknaden inte erbjöd tjänster som var avpassade för den speciella statliga kompetensutvecklingens behov. Den nämnda fonden gjorde insatser bl.a. för att stärka den statliga ledningsfunktionen.20 Ansvaret för utveckling av myndighetschefer har legat på . Regeringens nuvarande ambition är att en myndighetschef ska avsätta motsvarande av sin arbetstid för utvecklingsinsatser relaterade till det 20 T.ex. Förändrarakademin (kompetensutveckling av personer med strategiskt ledningsansvar), (i syfte att utveckla kvinnliga chefer) och programmet Demokrati och Effektivitet. Lön och andra villkor under anställningen I regeringens skrivelse om utnämningspolitiken gör regeringen följande bedömning. Chefsutveckling i olika former bör erbjudas såväl nya som erfarna myndighetschefer. För myndighetschefer som rekryteras från andra arbetsmarknadssektorer än staten bör en särskild fördjupningsintroduktion erbjudas. Vidare betonas i skrivelsen att, utöver de insatser som regeringen erbjuder, det är viktigt att myndighetscheferna själva tar ansvar för att utveckla sitt personliga ledarskap.21 Regeringens mål är att nyutnämnda myndighetschefer regelmässigt ska erbjudas såväl en allmän som en individuellt anpassad introduktion utifrån den verksamhet som chefen är rekryterad för att leda. Det är som planerar och arrangerar denna introduktion. Syftet med introduktionen är att lägga grunden för ett konstruktivt och fungerande samarbete mellan departementsledning och myndighetschef samt mellan styrelse och myndighetschef i de myndigheter som leds av en styrelse.22 För rektorernas introduktion ansvarar emellertid . Nedanstående beskrivning tar därför inte sikte på hur rektorernas introduktion ser ut. I nära anslutning till att myndighetschefen börjar sin anställning är tanken att ska bjuda in till en utbildningsdag för den nyanställde. Den brukar kallas för en förvaltningspolitisk introduktionsdag/ett förvaltningspolitiskt seminarium. Målsättningen är att sådana dagar erbjuds en till , beroende på hur många nyrekryterade chefer det finns i statsförvaltningen. Det kan därför dröja efter det att anställningen påbörjats tills dess att myndighetschefen inbjuds till introduktionsdagen. Under introduktionsdagen finns ett antal avsnitt. information om myndighetschefens roll i styrningen/relationen till regeringen, information från (arbetsgivarrollen, lönebildning etc.). 2009/10:43 s. 29–30. 22Se regeringens chefspolicy för myndighetschefer, statligt ledarskap och krav på mångsidighet s. 6. Lön och andra villkor under anställningen Enligt kommer uppskattningsvis av de nyanställda myndighetscheferna till introduktionsdagen. Även landshövdingarna inbjuds till denna dag. har även provat på att anordna ett fördjupat seminarium för de myndighetschefer som kommer från näringslivet. bjuder också in till en individuell introduktion som kan innefatta bl.a. följande. information om att fungerar ungefär som en personalfunktion gentemot myndighetschefen information om ledarskapsprogrammet/utvecklingsprogram- met/GD-grupperna Varje departement har också möjlighet att individuellt introducera nyutnämnda myndighetschefer. Vi har inte kartlagt i vilken utsträckning detta sker. Myndighetscheferna inbjuds att delta vid gemensamma temadagar för information om förvaltningspolitiska frågor (s.k. förvaltningspolitiska dagar). Också , och arbetar med utbildningsinsatser för myndighetscheferna. 6.4.4Annat stöd i arbetet Myndighetscheferna erbjuds möjlighet att delta i mindre grupper för chefsutveckling. Dessa utvecklingsgrupper inleds med ett ledarskapsseminarium i tre etapper som omfattar totalt . Det är uppstarten på utvecklingsgrupperna vilka i dagligt tal brukar kallas för GD-grupperna. I regel träffas utvecklingsgrupperna två till . omprövas intresset av att fortsätta arbetet i gruppen. Ledarskapsseminarierna syftar till att klargöra krav och förväntningar i chefsrollen, och att utveckla förmågan till ledarskap i den Lön och andra villkor under anställningen statliga förvaltningskulturen.23 Seminarierna leds av en erfaren konsult men formas efter deltagarnas egna erfarenheter och önskemål. GD-grupperna ska bidra till att myndighetschefen fortsätter att utvecklas i sin ledarroll. GD-grupperna är ofta aktiva , och det är inte ovanligt att en grupp träffas . Vid de första mötestillfällena finns en struktur att följa, men efter denna inledande fas är gruppernas möten fria i sina former. En konsult deltar vid mötestillfällena. Träffarna ger myndighetscheferna tillfälle att ventilera chefsrollen och andra frågor av vitt skilda slag. Grupperna fortsätter att träffas så länge deltagarna vill. Nätverket ska ha ett konsultativt arbetssätt och erbjuda kollegialt stöd i ledarskapsfrågor. Utöver att delta i en GD-grupp kan myndighetscheferna få annat stöd i arbetet såsom språkutbildning och samtalsstöd. Det har även förekommit riktade utvecklingsinsatser t.ex. i form av mediaträning. Det finns också exempel på att det med egna initiativ startats nätverk för kvinnliga myndighetschefer och nätverk för myndighetschefer vid små myndigheter. 23 Se regeringens chefspolicy för myndighetschefer, statligt ledarskap och krav på mångsidighet s. 7. 7Förflyttningsinstrumentet och vissa andra möjligheter att skilja en myndighetschef från anställning Utredningen ska enligt direktiven undersöka om systemet med förflyttningsskyldighet har varit ett ändamålsenligt instrument för att hantera situationer då ett byte av myndighetschef ansetts nödvändigt av hänsyn till myndighetens bästa, och utredningen ska särskilt analysera om förflyttningsinstrumentet haft några negativa konsekvenser. För att i kapitel 9 kunna överväga dessa frågor kommer vi här att redogöra för förflyttningsinstitutet och regeringens andra möjligheter att skilja en myndighetschef från anställningen. Framställningen är inriktad på de förhållanden som gäller för myndighetschefer som är anställda tidsbestämt. Ansvar och ansvarsutkrävande baseras på att det finns en uppdragsgivare som ställer krav på en uppdragstagare som denne måste leva upp till. Om uppdragstagaren inte gör det, har uppdragsgivaren rätt att på något sätt vidta åtgärder som är negativa för uppdragstagaren.1 Ansvarsutkrävande bygger på att den som tilldelas ett uppdrag också ska kunna hållas ansvarig för hur han eller hon sköter detta uppdrag. Befogenhet och ansvar är två sidor av samma mynt. Den som fått en befogenhet eller en uppgift anförtrodd sig svarar också för att befogenheten förvaltas på rätt sätt; att den ges rätt innehåll, rätt utformning och rätt omfattning. När något går galet ska ansvar 1 Se SOU 2007:75 s. 213. Förflyttningsinstrument och vissa andra normalt kunna krävas ut genom någon form av sanktion. kommenterade möjligheten att kräva ut ansvar på bl.a. följande sätt. En förvaltningsmyndighet är ett teoretiskt och organisatoriskt begrepp och den har varken status eller tillgångar som gör ett praktiskt ansvarutkrävande möjligt. De personer som är behöriga att företräda myndigheten utövar också dess befogenheter. Det är av personerna statsmakterna i praktiken kräver ut ansvar, inte av det abstrakta begreppet myndigheten.2 När man talar om ansvar inom statsförvaltningen avses vanligen antingen juridiskt ansvar eller verksamhetsansvar. Det juridiska ansvaret innefattar straffrättsligt ansvar, skadeståndsansvar och disciplinansvar. Ansvaret för att myndighetens verksamhet är inriktad mot angivna mål och bedrivs i enlighet med de krav och inom de ekonomiska ramar som regeringen ställt upp kan betecknas verksamhetsansvar.3 Den nya myndighetsförordningen samt förordningen (2007:607) om intern styrning och kontroll betonar myndighetsledningens ansvar för att säkerställa att det vid myndigheten finns en intern styrning och kontroll som fungerar på ett betryggande sätt. Med intern styrning och kontroll avses den process som syftar till att myndigheten med rimlig säkerhet uppfyller de krav som framgår av 3 § myndighetsförordningen, dvs. att ledningen ska se till att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i , att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl med statens medel. Myndighetschefens juridiska ansvar och verksamhetsansvar Det straffrättsliga ansvaret regleras huvudsakligen i 20 kap. (1962:700), BrB, och avser tjänstefel, mutbrott och brott mot tystnadsplikten. Dessa bestämmelser är subsidiära till andra straffbestämmelser och är avsedda för situationer där intresset av att de offentliga funktionerna utövas på ett riktigt sätt särskilt motiverar ett straffansvar. I vissa fall gäller även särskilda åtalsbestämmelser beträffande dessa brott. Som ett komplement till det straffrättsliga ansvaret finns bestämmelser om disciplinansvar för 2SOU 1985:40 s. 109. 3Se utredningarna Från verksförordning till myndighetsförordning, SOU 2004:23 s. 85 och och – granskning och förslag, SOU 2005:104 s. 60 f. Förflyttningsinstrument och vissa andra statligt anställda i . Skadeståndslagens regler om skadeståndsansvar gäller för såväl privat som offentligt anställda. För skada som en arbetstagare vållar genom fel eller försummelse i anställningen är han eller hon, enligt 4 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207), ansvarig endast i den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn till handlingens beskaffenhet, arbetstagarens ställning, den skadelidandes intresse och övriga omständigheter. För en utförligare översikt av ansvar och ansvarsutkrävande, se SOU 2004:23 s. 91 f. ger utrymme för två möjligheter att direkt kräva ut ansvar av en myndighetschef (tjänsteansvar). Det första är avskedande och det andra är disciplinpåföljd.4 Dessa påföljder kan bli aktuella efter tjänsteförseelser som inte är ringa. är inte begränsade till myndighetsutövning. Reglerna kan, som ovan angetts, ses som komplement till bestämmelserna i , och liksom dessa riktar de sig mot enskilda yrkesutövare.5 Tanken med reglerna är att man ska kunna straffa, entlediga eller ingripa disciplinärt mot personer som åsidosätter statsmakternas och medborgarnas krav på en oväldig och effektiv förvaltning.6 Det är som beslutar i frågor om disciplinansvar och avskedande när det gäller arbetstagare som regeringen anställt tidsbegränsat som myndighetschefer (34 § ). För de högre cheferna har det ansetts viktigt att det finns en utomstående, auktoritativ instans som prövar dessa grannlaga frågor. Det kan annars finnas risk för att kritik från delar av allmänheten kan komma att riktas mot en ordning som innebär att dessa avgörs av kollegor till cheferna.7 företräder visserligen staten som arbetsgivare, men den har ändå getts en i viss mån domstolsliknande ställning. Myndighetschefen har, oavsett myndighetens ledningsform, att svara för att bl.a. den löpande verksamheten på myndigheten fungerar. Det är ytterst regeringen som har att bedöma att detta sker på ett betryggande sätt. Oberoende av sådana bedömningar måste en regering också göra en mer allmän bedömning av vilket förtroende den har för myndighetens chef. Vilka faktorer som vägs in i 4Se 32 § (som hänvisar vidare till regleringen om grund för avskedande i LAS) samt reglerna om disciplinansvar i 14–21 §§ . 5Se 20 kap. BrB om tjänstefel. I 22 § anges att den myndighetschef som är skäligen misstänkt för att i sin anställning ha begått brott ska anmälas till åtal, om misstanken avser brott enligt 20 kap. 1 och 2 §§ samt 3 § första stycket BrB eller annat brott, om det kan antas föranleda någon annan påföljd än böter. 6Se SOU 1985:40 s. 112 f. 7Se Hinn och , Offentlig arbetsrätten kommentar till lagreglerna om statlig och anställning s. 131. Förflyttningsinstrument och vissa andra en sådan förtroendebedömning varierar, och bör variera, mellan olika verksamheter och myndigheter.8 Vad som beskrivits om juridiskt ansvar är ett formellt reglerat ansvarsutkrävande. En annan form för att kräva ut ansvar av myndighetschefer är instrumentet förflyttning. En myndighetschef med en tidsbestämd anställning får förflyttas till en annan statlig anställning, om detta är påkallat av organisatoriska skäl eller annars är nödvändigt av hänsyn till myndighetens bästa (33 § andra stycket ).