sou · GYB323d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Kommissionen ska anta eller ändra denna metod inom ramen för detta direktiv med beaktande av eventuella relevanta erfarenheter från säkerhetsut redningar. Denna åtgärd, som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.3. En säkerhetsutredning ska inledas så snart det är praktiskt möjligt efter det att sjöolyckan eller tillbudet till sjöss har in träffat och under alla omständigheter senast efter att sjöolyckan eller tillbudet inträffat. Varje medlemsstat ska inom ramen för sitt rättssystem ålägga de ansvariga myndigheterna och/eller de berörda parterna att utan dröjsmål underrätta landets utredningsorgan om alla olyckor och tillbud som omfattas av detta direktiv. Europeiska unionens officiella tidning L 131/119 Ledning av och deltagande i säkerhetsutredningar I princip ska varje sjöolycka eller tillbud till sjöss vara föremål för endast en utredning som utförs av en medlemsstat eller en medlemsstat som har ansvar för utredningen med del tagande av andra medlemsstater som har ett väsentligt intresse i olyckan eller tillbudet. Vid säkerhetsutredningar där två eller fler medlemsstater är in blandade, ska de berörda medlemsstaterna därför samarbeta för att snabbt enas om vilken stat som ska ha ansvar för utred ningen. De ska göra sitt yttersta för att enas om utrednings förfarandena. Inom ramen för denna överenskommelse ska andra stater med väsentligt intresse ha samma rättigheter och tillgång till vittnen och bevis som den medlemsstat som leder säkerhetsutredningen. De ska också ha rätt att få sin ståndpunkt beaktad av den medlemsstat som ansvarar för utredningen. Parallella säkerhetsutredningar av samma sjöolycka eller tillbud till sjöss ska vara strikt begränsade till undantagsfall. Medlems staterna ska i sådana fall meddela kommissionen skälen för att utföra sådana parallella utredningar. Medlemsstater som genom för parallella säkerhetsutredningar ska samarbeta med varandra. De berörda utredningsorganen ska framför allt utbyta eventuella relevanta uppgifter som har samlats in under deras respektive utredningar, särskilt i syfte att så fort som möjligt komma fram till gemensamma slutsatser. Medlemsstaterna ska avstå från varje åtgärd som i onödan skulle kunna hindra, avbryta eller försena genomförandet av en säker hetsutredning som omfattas av detta direktiv. 2.Utan hinder av punkt 1 ska varje medlemsstat fortsätta att ansvara för säkerhetsutredningen och samordningen med andra medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemen samt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen. 3.En medlemsstat får, utan att det påverkar dess skyldigheter enligt detta direktiv och internationell rätt, från fall till fall, efter ömsesidig överenskommelse anförtro ledningen av en säkerhets utredning åt en annan medlemsstat, eller särskilda uppgifter som rör genomförandet av en sådan utredning. 4.När ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassa gerarfartyg är inblandat i en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, ska säkerhetsutredningen inledas av den medlemsstat på vars territorialhav eller inre vatten enligt definitionen i Unclos olyckan eller tillbudet sker eller, om olyckan eller tillbudet sker på annat vatten, av den medlemsstat som fartyget besökte senast. Denna stat ska vara ansvarig för säkerhetsutredningen och samordningen med övriga medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemensamt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen. Medlemsstaterna ska se till att säkerhetsutredningar ge nomförs under ett opartiskt och permanent utredningsorgans ansvar som förfogar över nödvändiga befogenheter med hjälp av sakkunniga utredare med kompetens i frågor som rör sjö olyckor och tillbud till sjöss. För att kunna genomföra en säkerhetsutredning på ett opartiskt sätt ska utredningsorganet i fråga om sin organisation, sin rätts liga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av varje part vars intressen skulle kunna stå i konflikt med den uppgift som det anförtrotts. Inlandsstater som inte har fartyg som för deras flagg ska be stämma en oberoende kontaktpunkt som ska samarbeta i utred ningen enligt artikel 5.1 c. 2.Utredningsorganet ska se till att de enskilda utredarna har praktiska kunskaper om och praktisk erfarenhet på de ämne sområden som ingår i deras normala utredningsuppgifter. Ut redningsorganet ska dessutom sörja för att lämplig expertis är lätt tillgänglig vid behov. 3.Utredningsorganet får även anförtros insamling och analys av data om sjösäkerhet, särskilt i förebyggande syften, om dessa aktiviteter inte påverkar organets oberoende ställning eller med för något ansvar i reglerings-, förvaltnings- eller standardi seringsfrågor. 4.Medlemsstaterna ska inom ramen för sina respektive na rättssystem, se till att utredarna i det egna utrednings organet, eller det utredningsorgan åt vilket säkerhetsutredningen har anförtrotts, i tillämpliga fall i samarbete med de myndig heter som ansvarar för den rättsliga undersökningen, erhåller eventuell relevant information för att kunna utföra säkerhets utredningen och därför ha rätt att a)få fri tillgång till alla relevanta områden eller olycksplatser och alla fartyg, vrak eller strukturer, inklusive last, utrustning och vrakdelar, b)säkerställa upptagande av bevismaterial och kon trollerad sökning efter och bortforsling av vrak, vrakdelar eller andra delar och ämnen för undersökning eller analys, c)kräva undersökning eller analys av de föremål som avses i b, och att få fri tillgång till resultaten från sådana undersök ningar eller analyser, L 131/120 Europeiska unionens officiella tidning d)få fri tillgång till, kopiera och använda all relevant informa tion och registrerad data, inklusive VDR-data, som rör fartyg, resa, last, besättning eller andra personer, föremål, förhållan den eller omständigheter, e)få fri tillgång till resultaten från undersökningen av dödsof fers kroppar eller från prover från dödsoffers kroppar, f)begära och få fri tillgång till resultaten från undersökningen av personer som var inblandade i driften av fartyget, och varje annan relevant person, eller från prover som tagits från sådana personer, g)höra vittnen utan att personer vars intressen kan anses hindra säkerhetsutredningen är närvarande, h)få besiktningsprotokoll och relevant information som inne has av flaggstaten, redare, klassificeringssällskap eller någon annan relevant part som själv eller genom företrädare är etablerad i medlemsstaten, i)begära bistånd från respektive stats relevanta myndigheter, inklusive flagg- och hamnstaternas besiktningspersonal, kust bevakning, sjötrafikinformationstjänst, sjöräddningstjänster, lotsar eller annan hamn- eller sjöfartspersonal. 5.Utredningsorganet ska omgående och när som helst kunna reagera på underrättelser om en olycka och ska kunna få tillräckliga resurser för att kunna bedriva sin verksamhet på ett oberoende sätt. Organets utredare ska ha en status som garanterar deras oberoende ställning på det sätt som krävs. 6.Utredningsorganet får kombinera sina uppgifter enligt detta direktiv med utredningar av andra händelser än sjöolyckor på villkor att sådana utredningar inte äventyrar dess oberoende ställning. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /46/EG, ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, se till att följande uppgifter inte offentliggörs för andra ändamål än säker hetsutredningssyften, om inte behörig myndighet i medlemssta ten i fråga beslutar att ett offentliggörande är av övervägande allmänintresse: a)Alla vittnesmål och andra uttalanden, redogörelser och an teckningar som utredningsorganet har inhämtat eller erhållit under säkerhetsutredningens gång. b)Uppgifter som avslöjar identiteten på personer som har bi dragit till bevisningen inom ramen för säkerhetsutredningen. c)Sådan information om personer som är inblandade i sjö olyckan eller tillbudet vilken är av särskilt känslig och privat karaktär, inbegripet information om deras hälsa. 1.Medlemsstaterna ska i nära samarbete med kommissionen upprätta en permanent samarbetsstruktur som ger deras respek tive utredningsorgan möjlighet att samarbeta med varandra i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås. 2.Den permanenta samarbetsstrukturens arbetsordning och de nödvändiga organisationsarrangemangen ska fastställas i en lighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 19.2. 3.Medlemsstaternas utredningsorgan ska inom ramen för samarbetsstrukturen särskilt enas om vilka samarbetsformer som är bäst för att man ska kunna a)göra det möjligt för utredningsorganen att dela på installa tioner, anläggningar och utrustning för teknisk undersökning av vrak, fartygsutrustning och andra föremål av betydelse för säkerhetsutredningen, inklusive framtagande och utvärdering av uppgifter från färdskrivare och annan elektronisk utrust ning, b)ge varandra det tekniska bistånd eller tillhandahålla den ex pertis som krävs för utförandet av specifika uppgifter, c)skaffa och utbyta information som är relevant för analysen av data om olyckor och utarbetandet av lämpliga säkerhets rekommendationer på gemenskapsnivå, d)ta fram gemensamma principer för uppföljningen av säker hetsrekommendationer och för utredningsmetodernas an passning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, e)vidta lämpliga åtgärder till följd av tidiga varningar enligt artikel 16, f)fastställa sekretessregler, med hänsyn till nationella bestäm melser, för utbyte av vittnesmål och databehandling, och andra uppgifter som avses i artikel 9, även i förbindelser med tredjeländer, g)i tillämpliga fall ge enskilda utredare relevant utbildning, Europeiska unionens officiella tidning L 131/121 h)främja samarbete på de områden som omfattas av detta direktiv med tredjeländers utredningsorgan och med inter nationella organ för utredning av sjöolyckor, i)förse utredningsorgan som leder säkerhetsutredningar med all relevant information. 1.Om säkerhetsutredningar inbegriper två eller fler med lemsstater ska de respektive verksamheterna vara kostnadsfria. 2.Om bistånd begärs från en medlemsstat som inte är in blandad i säkerhetsutredningen ska medlemsstaterna enas om återbetalningen av kostnaderna. Samarbete med tredjeländer med väsentligt intresse 1.Medlemsstaterna ska i största möjliga utsträckning sam arbeta i säkerhetsutredningar med tredjeländer med väsentligt intresse. 2.Tredjeländer med väsentligt intresse ska, efter ömsesidig överenskommelse och när som helst under utredningens gång, tillåtas medverka i en säkerhetsutredning under ansvar av en medlemsstat i enlighet med detta direktiv. 3.En medlemsstats samarbete i en säkerhetsutredning som genomförs av ett tredjeland med väsentligt intresse får inte påverka genomförandet av och uppfyllandet av rapporterings kraven för säkerhetsutredningar enligt detta direktiv. Om ett tredjeland med väsentligt intresse leder en säkerhetsutredning där en eller flera medlemsstater är inblandade kan medlemssta terna besluta att inte genomföra en parallell säkerhetsutredning under förutsättning att den säkerhetsutredning som leds av tred jelandet genomförs i enlighet med IMO-koden för utredningar av sjöolyckor. Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att se till att de som berörs av sjöolyckor och tillbud till sjöss som omfattas av detta direktiv gör sitt yttersta för att a)spara alla uppgifter från sjökort, loggböcker, elektroniska och magnetiska inspelningar och videoband, inklusive informa tion från färdskrivare och annan elektronisk utrustning, för tiden före, under och efter olyckan, b)förhindra att uppgifterna skrivs över eller ändras på annat sätt, c)hindra att annan utrustning som skäligen kan anses ha be tydelse för säkerhetsutredningen av olyckan manipuleras, d)skyndsamt ta upp och bevara alla bevis som behövs för en säkerhetsutredning. Säkerhetsutredningar som genomförs enligt detta direktiv ska offentliggöras i form av en rapport enligt en mall som fastställs av behörigt utredningsorgan och enligt relevanta av snitt i bilaga I. Utredningsorganen får besluta att en säkerhetsutredning som inte avser en mycket allvarlig eller i tillämpliga fall en allvarlig sjöolycka och vars resultat inte kan bidra till att förhindra fram tida olyckor och tillbud ska utmynna i en förenklad rapport som ska offentliggöras. 2.Utredningsorganen ska göra sitt yttersta för att göra rap porten enligt punkt 1, inbegripet dess slutsatser och eventuella rekommendationer, tillgänglig för allmänheten och särskilt den för olyckan. Om slutrapporten inte kan bli klar ska en delrapport offentliggöras för olyckan. 3.Utredningsorganet i medlemsstaten med ansvar för utred ningen ska skicka ett exemplar av slutrapporten, den förenklade rapporten eller delrapporten till kommissionen. Utredningsorga net ska ta hänsyn till de tekniska synpunkter från kommissio nen på slutrapporterna som inte påverkar slutsatsernas substans, för att förbättra rapporternas kvalitet på det sätt som är lämp ligast för att direktivets syfte ska kunna uppnås. 1.Medlemsstaterna ska se till att adressaterna vederbörligen beaktar utredningsorganens säkerhetsrekommendationer och, i lämpliga fall, att rekommendationerna följs upp på lämpligt sätt ienlighet med gemenskapslagstiftningen och internationell rätt. 2.I lämpliga fall ska ett utredningsorgan eller kommissionen utarbeta säkerhetsrekommendationer på grundval av en abstrakt dataanalys och de övergripande resultaten av de säkerhetsutred ningar som gjorts. 3.En säkerhetsrekommendation får under inga omständig heter avgöra skuld- eller ansvarsfördelning i samband med en olycka. L 131/122 Europeiska unionens officiella tidning Utan att det påverkar dess rätt att lämna en förvarning ska en medlemsstats utredningsorgan när som helst under en säker hetsutredning, om den anser att det krävs ett snabbt ingripande på gemenskapsnivå för att nya olyckor ska kunna förebyggas, utan dröjsmål underrätta kommissionen om behovet av en för varning. Vid behov ska kommissionen sända ett varningsmeddelande till ansvariga myndigheter i alla övriga medlemsstater, sjöfartsin dustrin och alla andra berörda parter. Europeiska databasen för sjöolycksutredningar 1.Data om sjöolyckor och tillbud till sjöss ska lagras och analyseras med hjälp av en elektronisk databas på europeisk nivå som ska läggas upp av kommissionen, kallad Europeiska databasen för sjöolycksutredningar (European formation Platform, Emcip). 2.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om vilka behöriga myndigheter som ska ha tillgång till databasen. 3.Medlemsstaternas utredningsorgan ska anmäla sjöolyckor och tillbud till sjöss till kommissionen med användning av i bilaga II. De ska också ge kommissionen data från säkerhetsutredningar i enlighet med Emcip-systemet. 4.Kommissionen och medlemsstaterna ska utveckla databas systemet och en metod för uppgiftsrapportering inom lämplig tidsfrist. Rättvis behandling av sjöfolk Medlemsstaterna ska, i enlighet med sin nationella lagstiftning, beakta de relevanta föreskrifterna i IMO:s riktlinjer om rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor i vatten under deras juris diktion. 1.Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäker het och förhindrande av förorening från fartyg (Coss) som har inrättats genom och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (1). 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 och artikel 7 ibeslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmel serna i artikel 8 i det beslutet. (1) EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut /468/EG ska vara . När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. Kommissionen får med beaktande av detta direktivs tillämp ningsområde, uppdatera definitionerna i direktivet samt hänvis ningarna till gemenskapsrättsakter och IMO-instrument för att anpassa dem till gällande gemenskaps- och IMO-bestämmelser. Dessa åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.3. I enlighet med samma förfarande får kommissionen också ändra bilagorna. Ändringar i IMO-koden för utredningar av sjöolyckor får un dantas från detta direktivs tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002. Ingenting i detta direktiv ska hindra en medlemsstat från att vidta ytterligare sjösäkerhetsåtgärder som inte omfattas av detta direktiv, förutsatt att åtgärderna i fråga inte strider mot direkti vet eller på något sätt hindrar att dess syfte uppnås, eller sätter förverkligandet av dess syfte i fara. Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner för överträ delser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att de verkställs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Kommissionen ska lägga fram en rapport för och rådet om genomförandet och efterlev naden av detta direktiv, och vid behov föreslå ytterligare åtgär der som anses vara nödvändiga i ljuset av de rekommendationer som ingår i den rapporten. Europeiska unionens officiella tidning L 131/123 Ändringar i befintliga rättsakter 1.Artikel 12 i direktiv /35/EG ska utgå. 2.Artikel 11 i direktiv /59/EG ska utgå. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra för fattningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis ning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis ningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 131/124 Europeiska unionens officiella tidning Förordet ska ange att säkerhetsutredningen har ett enda syfte, att en säkerhetsrekommendation under inga omständigheter ger upphov till någon presumtion om ansvar eller skuld, och att rapporten varken i fråga om innehåll eller stil har avfattats för att användas i samband med rättsliga åtgärder. (Rapporten bör varken hänvisa till vittnesmål eller koppla ihop någon som nämns i rapporten med någon som har vittnat under säkerhetsutredningen.) Denna del ska innehålla basfakta om sjöolyckan eller tillbudet till sjöss: Vad hände, när, var och hur? Har olyckan lett till dödsfall, personskador, skador på fartyg eller last, skador hos tredje man eller miljöskador? Denna del ska vara uppdelad i ett antal olika avsnitt som ger tillräcklig information som utredningsorganet anser vara fakta, tjäna som underlag för analysen och underlätta förståelsen. Följande avsnitt ska särskilt innehålla följande uppgifter: Flaggstat/fartygsregister Identitet Viktigaste egenskaper Ägarförhållanden och ledning Konstruktion Säkerhetsbesättning Anlöpshamnar Typ av resa Lastuppgifter Bemanning 2.3Uppgifter om sjöolyckan/tillbudet Typ av sjöolycka/tillbud Datum och klockslag Position och plats för sjöolyckan/tillbudet Yttre omständigheter och omständigheter ombord Fartygets verksamhet och reseetapp Plats ombord Mänskliga faktorer Konsekvenser (för människor, fartyg, last, miljö, m.m.) 2.4Inblandning av kustmyndighet, räddningsinsatser Vem var inblandad? Vilka hjälpmedel användes? Europeiska unionens officiella tidning L 131/125 Hur snabbt var ingripandet? Vilka åtgärder vidtogs? I denna del ska sjöolyckan/tillbudet rekonstrueras genom en kronologisk redogörelse för de händelser som inträffade före, under och efter sjöolyckan/tillbudet, med omnämnande av alla inblandade faktorer (dvs. personer, materiel, förhållanden, utrustning eller externa faktorer). Den tidsperiod som redogörelsen täcker ska vara så lång att den omfattar alla incidenter som direkt bidrog till sjöolyckan/tillbudet. Denna del ska också omfatta alla relevanta detaljer om den säkerhetsutredning som genomförts, däribland resultaten av granskningar och prov. Denna del ska vara uppdelad i avsnitt med en analys av varje incident och med kommentarer till resultaten från alla relevanta granskningar och prov som gjorts inom ramen för säkerhetsutredningen, och kommentarer till alla säker hetsåtgärder som eventuellt redan har vidtagits för att undvika sjöolyckor. Avsnitten bör innehålla följande uppgifter: Bakgrund till och förhållanden under incidenten. Misstag – även i form av en underlåtenhet att handla – begångna av en person, incidenter där farliga material var inblandade, miljökonsekvenser, utrustningsfel och yttre påverkan. Bidragande faktorer som kan hänföras till personers funktioner, verksamhet ombord, landbaserade organ eller regelverk. Analysen och kommentarerna i rapporten ska möjliggöra logiska slutsatser om samtliga bidragande faktorer, även i fråga om bristande skyddsåtgärder avsedda att förhindra incidenter eller undanröja eller begränsa konsekvenserna av en incident. Denna del ska innehålla en sammanställning av de konstaterade olycksfaktorer och skyddsbrister (material, funktio ner, märkning eller rutiner) för vilka man bör ta fram säkerhetsåtgärder för att undvika sjöolyckor. Denna del ska i förekommande fall innehålla säkerhetsrekommendationer som kan härledas från analysen och slutsatserna; säkerhetsrekommendationer ska avse specifika aspekter, såsom lagstiftning, konstruktion, rutiner, in spektion, organisation, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, utbildning, reparationer, underhåll, bistånd från landba serade organ och räddningsinsatser. Säkerhetsrekommendationerna ska, för att sjöolyckor ska kunna undvikas, rikta sig till dem som bäst kan omsätta dem i praktiken, exempelvis fartygsägare, redare, erkända organisationer, sjöfartsmyndigheter, sjötrafikinformations tjänster, räddningstjänster, internationella sjöfartsorganisationer och europeiska institutioner. Hit hör också tillfälliga säkerhetsrekommendationer som eventuellt lämnats, eller eventuella säkerhetsåtgärder som vidtagits under säkerhetsutredningens gång. I tillämpliga fall ska rapporten kompletteras med information enligt följande, icke uttömmande förteckning (i pappersformat eller elektroniskt format): Foton, rörliga bilder, ljudinspelningar, sjökort, teckningar. Tekniska termer och förkortningar. L 131/126 Europeiska unionens officiella tidning UPPGIFTER SOM SKA LÄMNAS I ANMÄLAN OM SJÖOLYCKOR OCH TILLBUD TILL SJÖSS (Del av Europeiska databasen för sjöolycksutredningar – Emcip) Anmärkning: Understruket nummer innebär att uppgifterna ska lämnas för vart och ett av fartygen, om flera fartyg är inblandade i sjöolyckan/tillbudet. 01.Ansvarig medlemsstat/kontaktperson 05.Antal stater med väsentligt intresse 06.Stater med väsentligt intresse IMO-nummer/särskiljande bokstäver Typ av sjöolycka/tillbud 15.Dag för sjöolyckan/tillbudet 16.Klockslag för sjöolyckan/tillbudet 19.Plats för sjöolyckan/tillbudet Europeiska unionens officiella tidning L 131/127 Kort beskrivning av sjöolyckan/tillbudet Kort beskrivning av skälen till varför en säkerhetsutredning inte ska genomföras MSC 84/24/Add.1 RESOLUTION MSC.255(84) (adopted on 16 2008) ADOPTION OF THE CODE OF THE INTERNATIONAL STANDARDS AND RECOMMENDED PRACTICES FOR A SAFETY INVESTIGATION (CASUALTY INVESTIGATION CODE) THE SAFETY COMMITTEE, RECALLING Article 28(b) of the Convention on the International Organization concerning the function of the Committee, NOTING with concern that, despite the best endeavours of the Organization, casualties and incidents resulting in loss of life, loss of ships and pollution of the environment continue to occur,