sou · GZB320 · 2011-03-15 00:00:00 — Gruppens främsta uppgift är att planera och fullfölja de elva ländernas – , , , , , , , , , och – gemensamma arbete för att bekämpa organiserad brottslighet, bl.a. genom att främja informations- utbytet och samarbetet gällande rättsliga frågor, utbildning och forskning. Utöver deltar också åklagarväsendet, polisväsendet och tullväsendet i arbetet. Arbetet bedrivs främst genom den s.k. operativa kommittén (OPC) och ett antal nätverk som knutits till denna. har deltagit både i OPC- arbetet och i bl.a. nätverket gällande miljöbrott. I det sistnämnda har arbetet bl.a. bestått i att förbättra kunskaperna och gemen- samma mål kring arbetet med oljeutsläppsutredningar och s.k. CITES-brott. CITES är förkortning för Convention on Interna- tional Trade in Endangered Species of Wild Fauna and . En annan arbetsgrupp inom OPC som berör är den s.k. Crossfire. Arbetsgruppen har riktat in sig på vapen- smuggling från till , som sker via turistbussar. Förutom deltar , , , , , och . Samverkan sker mellan ländernas polisväsende, tullväsende, gränsbevakning, kustbevakning och deras motsvarigheter i andra länder samt Europol. Lagstiftning om internationellt samarbete I (se vidare avsnitt 5.9.4) uttalar staterna sin avsikt att avskaffa personkontroller vid de gemensamma gränserna. Avtalet innehåller bestämmelser om åtgärder som på kort och på lång sikt ska främja den fria rörligheten för personer mellan Schengenstaterna. innehåller bestämmelser om praktiska åtgärder för att fullt ut uppnå syfte. Bestämmelserna gäller bl.a. polissamarbete och rättsligt samarbete, dataskydd, samarbete om narkotikabekämpning, harmoniserad viseringspolitik och enhetliga yttre gränskontroller. För innebär samarbetet att land- och sjögränser till övriga Schengenländer försvinner. För handelsfartyg, men däremot inte fritidsbåtar, kvarstår emellertid en uppgiftsskyldighet och genomför kontroller av vilka personer som finns ombord. En viktig del i samarbetet utgörs av , SIS (se avsnitt 5.3.3 ovan). Det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna samordnas av Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser, inrättad genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av , (Frontex). Frontex bistår också medlemsstaterna med utbildning av nationell gränsbevakningspersonal, fastställer gemensamma utbildnings- normer, genomför riskanalyser, följer upp forskning av betydelse för kontrollen och övervakningen av de yttre gränserna, hjälper medlemsstaterna i situationer som kräver tekniskt och operativt bistånd vid de yttre gränserna samt erbjuder dessa tekniskt stöd till gemensamma insatser för att återsända personer. deltar i förmötena i Frontex. Genom en EG-förordning, som antogs (Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 863/2007 av om inrättande av en mekanism för upprättande av snabba gränsinsatsenheter och om ändring av rådets förordning Lagstiftning om internationellt samarbete (EG) nr 2007/2004 vad beträffar den mekanismen och regleringen av gästande tjänstemäns uppgifter och befogenheter) inrättades ett system för att upprätta snabba gränsinsatsenheter, Rabit (Rapid Border Intervention Teams). Genomförandet av förordningen kräver att medlemsstaterna upprättar en förteckning över nationella experter, som snabbt kan sättas in för att bistå med operativt stöd till en medlemsstat som begär detta och som står inför en akut och exceptionellt pressande situation, t.ex. när ett stort antal tredjelandsmedborgare anländer till platser vid de yttre gränserna. Visst annat samarbete inom Europeiska unionen Annat förekommande brottsbekämpande samarbete inom Europeiska unionen är att har inlett ett samarbete med Europeiska unionens organisation för polis- samarbete, Europol. De närmare formerna för samarbetet är ännu inte fastlagda, men håller på att utarbetas i samarbete med . deltar vidare i arbetet med att förbättra . Eftersom vissa rättsliga problem uppmärksammats vid tolkningen av den tidigare gällande Europolkonventionen och det numera gällande Europolråds- beslutet bedrivs inget aktivt samarbete. Viss övrig internationell samverkan samverkar också kontinuerligt inom ramen för bl.a. , () och . tillämpas en operativ plan för bl.a. samordnad planering av flygövervakningen i sydvästra (SWEDENGER-planen) mellan , och . För att beivra och avslöja illegala oljeutsläpp genomförs miljö- övervakningsoperationer med deltagande av ledningsresurser, fartyg och flygplan från de länder som är ansvariga för respektive område. En liknande samplanering av flygövervakningen sker i Skagerackområdet mellan , och . samarbetar dessutom med i satellit- Lagstiftning om internationellt samarbete övervakning av norra och med och vad gäller de södra delarna. deltar vidare i de av Europeiska Säkerhetsbyrån (EMSA) anordnade aktiviteterna rörande oljeskyddsberedskap samt har medverkat i genomförandet av ett antal SIDA-finansierade utbildningar i samma ämne. För att bibehålla och utveckla förmågan till operativt samarbete vid olyckor hålls regelbundna möten och övningar. Ett särskilt samarbete avseende transporter av förpackat farligt gods bedrivs inom ramen för . Med stöd av avtalet hålls årliga möten och genomförs bl.a. gemensamma inspektionsveckor. Avtalet omfattar , , , , , , och . Nordiska kustbevakningskonferenser äger rum . Deltagande länder utbyter information och orienterar varandra om viktiga förändringar i lagstiftning och verksamhet. Polisens samarbetsformer kan sammanfattas enligt följande. roll är att vara det europeiska navet och koordinatorn i bekämpningen av grov gränsöverskridande brottslighet genom att underlätta utbytet av underrättelse- information mellan Europeiska unionens medlemsstater (se vidare avsnitt 5.8 ovan). Europol har även till uppgift att verka som ett nav i informationsutbytet mellan Europeiska unionens medlemsstater, dels genom sina IT-system och dels genom medlemsstaternas Europol-sambandsmän. Analyser görs med hjälp av underrättelse- och utredningsinformation som medlemsstaterna förser Europol med. Sådan information förses även till Europol av tredje länder som har strategiska och operativa samarbetsavtal med Europol (t.ex. och ). Vidare kan Europol uppmana och delta i gemensamma underrättelseprojekt (JAT – Joint Analytical Team) och utredningsgrupper (JIT – Joint Investigation Team) som bildas med stöd av för dessa. Lagstiftning om internationellt samarbete Inom ramen för de beskrivna uppgifterna utbyts person- uppgifter mellan medlemsstaterna och Europol, mellan medlems- staterna sinsemellan, samt mellan Europol och tredje land genom Europols IT-system. För svensk del är navet för informations- utbytet med medlemsstaterna och Europol. är en kompensatorisk åtgärd mot de negativa effekter som uppstår när de inre gränserna mellan Schengen- anslutna länder avskaffas. De negativa effekterna är att den fria rörligheten för personer, varor, kapital och tjänster utnyttjas i kriminella syften för gränsöverskridande brottslighet. Exempel på detta är seriebrottslighet över gränserna genom organiserade stölder, införsel av narkotika, förflyttning av brottsvinster och människohandel genom prostitution. sätter ramarna för det samarbete som ger möjligheter till ett närmare samarbete mellan brottsbekämpande myndigheter inom Schengen- området. Det ger bl.a. möjligheter till informationsutbyte, genomförande av vissa polisiära åtgärder på annan stats mark, samt införandet av ett gemensamt efterlysning- och informations- utbytessystem (– SIS). SIS är ett gemensamt efterlysning- och spaningsregister och en central del i samarbetet. I databasen efterlyses t.ex. personer som ska lagföras för brott, som ska avtjäna utdömda straff, men också försvunna personer och stulna fordon. I systemet tillgängliggörs och utbyts personuppgifter. ansvarar för den svenska delen av SIS genom . , polismyndigheterna, och har tillgång till SIS (se avsnitt 5.3.3, 5.9.3 och 5.9.7). I varje medlemsstat finns ett Sirenekontor som är operativt ansvarigt för den nationella delen av SIS. Kontoret fungerar som nationell kontaktpunkt för samarbetet för såväl svenska som utländska myndigheter. är en förkortning för Supplementary Information Request at the National Entries. Namnet kommer från grundtanke om den fria rörligheten för personer och gods och om det fördjupade polis- och gränssamarbete som krävs dels vid den yttre, men också inom Lagstiftning om internationellt samarbete den inre gränsen, för att bekämpa den grova gränsöverskridande brottsligheten. är genom Amsterdamfördraget numera en integrerad del av medlemskapet i Europeiska Unionen. För att som nybliven medlemstat i Europeiska unionen kunna ingå i krävs dock ett godkänt resultat i ett flertal olika typer av Schengeninspektioner för att personkontrollerna vid de yttre gränserna mot övriga medlemsstater ska kunna hävas. I stadgas de s.k. kompensatoriska åtgärderna för att motverka de kriminella strömningar som kan uppstå vid borttagandet av gränskontroller mellan Schengen- länderna. Dessa är förstärkt yttre gränskontroll, samordning av visumpolitik och samordning av narkotikapolitik. Det ges möjlighet till sambandsmän (lokalt vid gränsområden). Vidare ska varje Schengenland ha ett nationellt kontor - Sirenekontoret, som i är integrerat i polissamarbete (IPO) och är en del av enhetens . Sirenekontoret ansvarar för registreringar och uppdateringar av data i SIS, förhandsgranskar utländska efterlysningar samt ansvarar för handläggningen av träffar i SIS. Utöver SIS sker ett gräns- överskridande samarbete inom ramen för Schengen. Schengen- konventionen tillåter att spaning (övervakning) sker över nations- gränserna. Detta gränsöverskridande samarbete finns reglerat i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (se avsnitt 5.3.1 ovan). Likaledes tillåts enligt denna lag förföljande (s.k. hot pursuit) över nationsgränser. tillåter även informationsutbyte utöver det som sker i SIS mellan medlems- staterna samt ett förenklat utlämningsförfarande. Slutligen så förutsätts det i gränsområdena mot , och att de lokala polismyndigheterna har ett gott och nära samarbete. Dessutom är det av största vikt att polismyndigheterna, och har ett nära och omfattande samarbete. Frontex är Europeiska unionens gränskontrollbyrå för gemensam, operativ förvaltning av Europeiska unionens yttre gränser. Frontex uppgift är att i samarbete med medlemsländerna koordinera det operativa arbetet vid Europeiska unionens yttre gräns. Huvuduppgifterna är att samordna det operativa samarbetet Lagstiftning om internationellt samarbete mellan medlemsländernas förvaltning av de yttre gränserna, bistå med utbildning av nationell gränsbevakningspersonal, genomföra riskanalyser, följa upp utvecklingen inom forskningen som är av betydelse för gränskontrollen, bistå medlemsstaterna i situationer som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd samt erbjuda tekniskt stöd till gemensamma insatser för återsändande av personer. Frontex bildades och har sitt säte i , . Centrala gränskontrollenheten vid Rikskriminal- polisen är nationell kontaktpunkt mellan Frontex och relevanta svenska myndigheter som polismyndigheterna, , och . har Frontex inget mandat att behandla person- uppgifter, men inom ramen för sina uppgifter kan Frontex förmedla personuppgifter mellan medlemsstaterna. Utbytet sker främst elektroniskt genom IT-system som tillhandahålls av Europeiska unionen. I avsnitt 5.8 ovan redogörs allmänt om som mellanstatlig organisation, det internationella samarbetet och informations- utbytet. I huvudsak är detta samarbete kriminalpolisiärt och rör brott som faller under allmänt åtal. Organisationen förfogar över data- baser över internationellt efterlysta personer, stulna resedokument, fordon, DNA- och fingeravtryck samt stulna konstföremål. I varje medlemsstat finns en Interpolbyrå. I är nationell byrå. I praktiken utförs det dagliga Interpolarbetet vid Internationella sektionen på polissamarbete, IPO. Typiska åtgärder som svenska polis- och åklagarmyndigheter begär genom är begäran om förhör, efterlysningar av försvunna och häktade personer, identitetsfastställelse av personer och fordonsuppgifter i samband med brott. Det omvända förhållandet gäller för åtgärder som begärs från andra länders Interpolbyråer. När en sådan begäran från annat land inkommit till görs en bedömning Lagstiftning om internationellt samarbete utifrån svensk rätt om det går att genomföra åtgärden i , varefter begäran översänds till polismyndighet eller annan rätts- vårdande myndighet. Biträdet sker genom ett gemensamt IT-system för utbyte av underrättelse- och utredningsinformation, samt genom insamling och analys av information från medlemsländerna inom ramen för uppdrag avseende gemensamma problemområden. Problem- områdena påverkar flera av medlemsländerna och uppdragen följer av beslut fattade av . Utbytet av personuppgifter sker främst mellan medlems- länderna avseende operativa underrättelse- eller utredningsärenden eller inom ramen för de gemensamma uppdragen. Utbytet sker även mellan medlemsländerna och inom ramen för gemensamma uppdrag genom vilka tillgängliggör viss typ av information. Utbytet av personuppgifter sker genom IT-system. är navet för det svenska utbytet med medlemsländer och centralt. Polis (PTN) PTN är ett rådgivande, koordinerande och samarbetande organ och således inte överordnat nationella bestämmelser. PTN-samarbetet är ett polis- och tullsamarbete mellan de nordiska länderna för att effektivisera bekämpningen av grov brottslighet av betydelse för . Samarbetet avser främst strategisk och operativ under- rättelseverksamhet inom ramen för gemensamma problem- områden. Samarbetet avser vidare ett samnyttjande av respektive lands polis- och tullsambandsmän, som är utplacerade i andra länder. Underrättelsesamarbetet syftar till framtagandet av en gemensam nordisk lägesbild över brottsligheten. Lägesbilden används som grund för gemensamma underrättelseprojekt riktade mot problemområden som pekas ut i lägesbilden. Underrättelse- projekten i sin tur syftar till inledandet av nationella eller gemensamma brottsutredningar. Inom ramen för framtagandet av lägesbilden, under underrättelseprojekten och de gemensamma utredningarna sker ett utbyte av personuppgifter. För polisens del sker utbytet huvudsakligen elektroniskt genom SIS-, Europol- eller Interpolssystemen. Lagstiftning om internationellt samarbete PTN-sambandsmännen är bemyndigade att bistå och samarbeta med de brottsbekämpande myndigheterna i det land eller de länder i vilka de är ackrediterade och med brottsbekämpande myndigheter i de nordiska länderna. Svensk polis har, tillsammans med , , och , gemensamma polis- och tullsambandsmän i ett 20-tal länder, varav flera är sidoackrediterade till andra länder. polissamarbete (IPO) vid ansvarar för samordning av alla nordiska sambandmäns operativa ärenden. Sambandsmannasektionen rekryterar, utbildar och administrerar de svenska sambandmännen. Sambandsmannasektionen skräddarsyr också utbildningen för sambandsmännen och deras familjer. De utbildas både vid och . Task Force on Organised Crime in the Baltic Sea Region är en arbetsgrupp som 1996 inrättades av statsministrarna i Östersjö- området. Arbetsgruppens uppgift är att planera och fullfölja de elva ländernas (, , , , , , , , , och ) samarbete för att bekämpa organiserad brottslighet bl.a. genom att främja informationsutväxlingen och samarbetet gällande rättsliga frågor, utbildning och forskning. Det högsta politiska förvaltningsorganet är Task Force som samlas och består av personliga representanter för statsministrarna i länder. – OPC ansvarar för Task Forces operativa samarbete. I OPC:s verksamhet deltar polisen, tull- och gränsbevakningsmyndigheterna och åklagarväsendet. Till OPC:s uppgifter hör att för Task Force rekommendera gemensamma åtgärder, ansvara för implementeringen av pågående och planerade operativa åtgärder samt att vara ett expertorgan för olika operativa ärenden. De former av kriminalitet som samarbetet huvudsakligen koncentreras på är narkotikabrottslighet, illegal invandring och människosmuggling, smuggling av tillgripna fordon och högbeskattade varor, internationella kriminella ligor, brottslighet på datanät, miljöbrott, terrorism och penningtvätt. För varje form av brottslighet har en expertgrupp tillsatts, något av de elva medlemsländerna ansvarar för envar av dessa arbetsgrupper. Lagstiftning om internationellt samarbete land finns en koordinator. Vid OPC:s möten deltar även representanter för , Europol och Kommissionen. Införandet av Prümrådsbeslutet kommer att innebära ett ökat utbyte av personuppgifter mellan Europeiska unionens brottsbekämpande myndigheter. Utbytet kommer främst att avse utredningsinformation avseende DNA-, fingeravtrycks- och fordonsuppgifter, men även underrättelseinformation i samband med utbyte inför större evenemang. Utbytet kommer att ske genom befintliga IT-system såsom EU-, Europol-, Schengen- eller Interpolsystemen. Angående Prümrådsbeslutet se vidare avsnitt 5.3.5 ovan. Övrigt internationellt informationsutbyte inom polisen Polisen har flera uppgifter som innebär ett gränsöverskridande utbyte av personuppgifter. Utbytet avser underrättelse- och utredningsinformation. Uppgifterna kan vara specifika för polisen eller delas med andra brottsbekämpande myndigheter. För polisen sker utbytet genom och genom polis- myndigheterna. Exempel på uppgifter som utbyter är hantering och verkställighet av internationella efter- lysningar inom Europeiska unionen genom rättsreglerna för Europeiska arresteringsorders (EAW), hantering och verkställighet av överföring när någon har blivit gripen med stöd av en EAW- hantering, hantering och verkställighet av internationella efterlysningar utanför Europeiska unionen genom IT- system och databaser, hantering och verkställighet av utlämning när någon har blivit gripen med stöd av en svensk internationell efterlysning utanför Europeiska unionen, transiteringar av frihetsberövade genom , informationsutbyte inom ramen för det nordiska polissamarbetet och operativt utbyte avseende internationellt efterlysta personer genom (för Fugitive Search Teams). Utbytet sker huvudsakligen elektroniskt genom SIS-, Europol- eller Interpolssystemen. Lagstiftning om internationellt samarbete Informationen om internationella informations- utbyte har huvudsakligen hämtats från en decemberrapport från skattebrottsenheternas internationella grupp – SBE – Internationellt informationsutbyte, 2009. Av rapporten framgår bl.a. följande. Den centrala lagen inom området är lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål (se avsnitt 5.5) som i stor utsträckning bygger på internationella överenskommelser, främst europeiska konvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Av 2 kap. 10 § i lagen framgår att om inte annat föreskrivs i denna lag tillämpas samma förfarande som när en motsvarande åtgärd vidtas vid en svensk förundersökning eller rättegång. Av 23 kap. 3 § andra stycket framgår att när förundersökningen leds av åklagaren, får han eller hon vid undersökningens verkställande anlita biträde av polismyndigheten. I 2 § första stycket lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar stadgas att åklagare, som leder förundersökning enligt 23 kap. , får vid undersökningens verkställande anlita biträde av . Åklagaren får vidare, enligt andra stycket i ovan nämnda paragraf, begära biträde av i fråga om utredning av brott innan förundersökning har inletts. I 1 § första stycket räknas de brott upp där får biträda åklagaren med tillägget enligt andra stycket att får medverka vid undersökning också i fråga om annat brott än som anges i första stycket om åklagaren finner att det finns särskilda skäl för detta. I 6 § lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar anges att uppgifter får lämnas ut till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisa- tion, om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. tolkar ovan nämnda paragraf som en sekretess- brytande regel och inte en regel som avser behandlingsändamål (se prop. 98/99:34 s. 42 ff. och s. 74). Lagstiftning om internationellt samarbete Möjligheten finns att inrätta en gemensam internationell utredningsgrupp enligt bestämmelserna i lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar (se avsnitt 5.3.2 ovan). Att en skattebrottsenhet kan ingå i en sådan utredningsgrupp framgår av prop. 2004/05:144 s. 142. Informationsutbyte utanför förundersökning och vid underrättelseverksamhet Det internationella samarbetet som sker utanför förundersökningar är inte reglerat i samma utsträckning som informationsutbytet under förundersökningar. Regler finns dock i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (se avsnitt 5.3.1) samt förordningen (2008:1396) om förenklat uppgiftsutbyte mellan brotts- bekämpande myndigheter i Europeiska unionen (se avsnitt 5.3.4). När det gäller utbyte av underrättelseinformation med utländska myndigheter har möjligheterna därtill varit förhållandevis begränsade. Rådets rambeslut /960/RIF av om förenklat informations- och underrättelseutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna i unionens medlems- stater innehåller dock regler om tillhandahållande av information och underrättelser vad avser behörig brottsbekämpande myndighet (se avsnitt 5.3.4). I artikel 2 a i ovannämnda rådsbeslut anges, angående det sist- nämnda begreppet, att – genom skattebrottsenheterna – inte ingår bland de behöriga myndigheterna enligt detta rambeslut. Detta beror på att vissa andra författningsändringar krävs för att ska kunna bli medlem. Skattebrotts- enheterna kan inte självständigt utnyttja de möjligheter som rambeslutet ger. verkar för att en förändring ska ske så att skattebrottsenheterna också ska anses utgöra en sådan behörig brottsbekämpande myndighet. Lagstiftning om internationellt samarbete är nationell enhet för Europol i (se avsnitt 5.8 och 5.9.4). Den nationella enheten är det enda sambandsorganet mellan Europol och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Artikel 4 punkt 2 i Europolkonventionen (se avsnitt 5.7 ovan) ger dock möjlighet att även bestämma att andra myndigheter än kan ha direktkontakt med Europol, däribland Såvitt känt har dock denna möjlighet att utse även t.ex. Skatte- verket till myndighet som får ha direktkontakt med Europol inte utnyttjats av (från skatte- brottsenheternas internationella grupp, , s. 15). Särskilt om vissa skatteavtal Ett antal informationsutbytesavtal har träffats med ett antal s.k. skatteparadis; , , , , , , , , , , , Turks- och och . Avtalen är konstruerade så att de i flertalet fall kräver en parallell brottsutredning för att de ska kunna användas för tid före avtalens ikraftträdande. Information inhämtad via dessa avtal kan sedan efterfrågas av åklagare för att användas i brottsutredning. 5.9.6Allmänna domstolar och allmänna förvaltningsdomstolar Vad avser de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltnings- domstolarna har huvuddelen av texten nedan hämtats från samarbete (framtagen av hovrättsrådet , .) Det internationella straffrättsliga samarbetet sker till stor del på åklagarnivå utan domstols medverkan (se vidare avsnitt 5.9.8). De ärendeslag som behandlas nedan är, med några få undantag, av det slag att de innefattar allmän domstols handläggning och beslut. Inom det aktuella rättsområdet prövar förvaltningsdomstol i princip bara frågor om förvar av personer och i vissa fall frågor om överförande av verkställighet av fängelsestraff. Lagstiftning om internationellt samarbete nämnd beslutar i vissa fall vid överförande av en övervaknings- påföljd. Internationellt straffrättsligt samarbete har traditionellt skett mellan länder och kommunikationen har förts den diplomatiska vägen, dvs. mellan regeringar och ministerier. har utvecklingen gått mot att samarbetet i stället sker mellan länders myndigheter och domstolar.