sou · GZB383 · 2011-12-14 00:00:00 — tolk för att kunna ta del av myndighetens verksamhet på lika villkor. Det gäller vid den arbetssökandes olika kontakter med Arbetsförmedlingen, vid gruppinformationer respektive vid del- tagande i arbetsmarknadsutbildning och vid arbetsmarknadspolitiska program. Tolkkostnaderna som uppstår vid sådana tillfällen svarar Arbetsförmedlingen för enligt ansvars- och finansieringsprincipen. 3.10.5Arbetsförmedlingens rapport om arbetsmarknads- politikens stöd till de primära tolkanvändarna Regeringen gav Arbetsförmedlingen ett särskilt uppdrag att redovisa arbetsmarknadspolitikens stöd till personer som är barn- domsdöva, personer med dövblindhet, vuxendöva och hörselskadade enligt 16 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Redovisningen skulle även omfatta en kartläggning av vad insatserna består av och hur insatserna tillgodoser målgruppens behov av teckenspråk i arbetslivet. I Arbetsförmedlingens uppdrag ingick att belysa gränsdrag- ningen gentemot den vardagstolkning som ska erbjuda enligt HSL. Arbetsförmedlingen redovisade sitt uppdrag i sin rapport av stöd inom arbetsmarknadspolitiken till personer som är barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörsel- skadade enligt 16 § i förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen anför i sin rapport att dess uppdrag att lämna tolkstöd för utbildning inom ett företag är för den enskilde brukaren ett svårtillgängligt stöd med onaturliga kontaktvägar. För att stöd enligt förordningen ska lämnas måste den enskilde, som inte är arbetssökande, vara inskriven vid Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen anser vidare att möjlighet till fortbildning och därmed en möjlighet att stärka sin ställning på arbetsplatsen bör tillhandahållas på ett enklare sätt än vad som sker (s. 1). Det framgår vidare i rapporten att ett annat skäl till att det är få personer som ansöker om tolkstöd enligt 16 § kan vara att Arbetsförmedlingens ekonomiska stöd är begränsad till . I rapporten konstaterar att det är oklart om det är arbetsgivaren som ska betala resten av en eventuell tolkkostnad eller om det kan anses vara vardagstolkning och att landstingen ska bekosta tolkningen (s. 4). Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt Arbetsförmedlingen uppger vidare att dess erfarenhet är att mycket tid läggs på förhandlingar med landstingens tolkcentraler om vem av myndigheterna som ska betala tolkkostnaden vid utbildning inom ett företag. Eftersom det är så komplicerat att få tolkstöd till fortbildningsinsatser kan det vara en anledning till att vissa primära tolkanvändare avstår från att ansöka om stöd hos Arbetsförmedlingen (s. 5). Arbetsförmedlingens bedömning är att alla former av tolkstöd till målgruppen bör lämnas samlat från en instans och med klara regler om vad som gäller i hela landet. Arbetsförmedlingen påtalar slutligen målgruppens behov av ökat tolkstöd i olika situationer i arbetslivet samt att det behöver utredas hur detta stöd ska lämnas på ett enhetligt sätt för att få en helhetsbedömning med brukarens behov i centrum (s. 1). Det framgår av Arbetsförmedlingens rapport att var det 100 personer som fick tolkstöd enligt 16 §, varav 44 var kvinnor. Genomsnittskostnaden per individ var (s. 3 f.). Förutom den interna kontroll och granskning som sker inom Arbetsförmedlingen utövas också tillsyn av JO och JK. Därutöver granskas och kontrolleras verksamheten av och ibland också av regeringens stabsmyndigheter. Det finns två statliga myndigheter som utövar tillsyn över vissa delar av Arbetsförmedlingens verksamhet. Inspektionen för arbets- löshetsförsäkringen, IAF, utövar tillsyn över arbetslöshetskassorna och Arbetsförmedlingens handläggning som har samband med arbetslöshetsförsäkringen genom att granska om den håller sig till juridiskt bindande regler. Den andra myndigheten är Inspektionen för socialförsäkring, ISF, som genom systemtillsyn och effektivitets- granskning ska stärka rättssäkerheten och effektiviteten inom social- försäkringsområdet och skapa ökad tilltro till socialförsäkringarna hos medborgarna. IAF och ISF utövar inte tillsyn över Arbetsförmedlingens insatser enligt förordningen om särskilda insatser för personer med funk- tionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen redovisar statistik i årsredovisningar och i återrapporter till regeringen. Arbetsförmedlingen publicerar fort- löpande statistik på sin hemsida, . Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt hemsidan publiceras vecko- och månadsstatistik, liksom arbets- marknadsprognoser och varselstatistik. 3.10.7Utredningens kontakter med Arbetsförmedlingen Vid utredningens kontakter med landstingens/regionernas tolk- centraler och med Arbetsförmedlingen har utredningen noterat den frustration som tjänstemännen vid myndigheterna upplever då de inte kan ge de primära tolkanvändarna det tolkstöd som de har behov av i sitt arbetsliv. Tjänstemännen uppger att tolkanvändarna har ett större behov av tolkstöd . Tolkanvändarna utbildar sig i högre utsträckning till yrken där det krävs kom- munikation med hörande. Dessutom förändras arbetsmarknaden mer än tidigare vilket innebär ett större behov av information och vidareutbildning och därmed ett större behov av tolkstöd. Tjänstemännen och representanter för intresseorganisationerna lyfter fram att tolkanvändarna upplever sig ha svårt att avancera till högre befattningar, att de inte hänger med i löneutvecklingen och att de sällan får tillgång till fortbildning på samma villkor som hörande. Arbetsförmedlingen anser att det finns ett uppdämt behov av tolktjänst i arbetslivet, både för att delta i vidareutbildningar och för att utföra reguljära arbetsuppgifter. Tolkcentralerna och Arbetsförmedlingen uppger att mycket tid läggs på förhandlingar dem emellan och även med den primäre tolkanvändarens arbetsgivare om vem eller vilka som ska stå för tolkkostnaden vid utbildning inom ett företag. En tjänsteman uppgav till utredningen att kostnaden för den tid som läggs på förhandlingar med andra myndigheter skulle kunna bekosta en stor del av den tolktjänst som av kostnadsskäl prioriteras bort av tolk- centralerna. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt 3.11Tolktjänst i kultur-, fritids- och föreningsliv Allmänt om tillgänglighet på kulturområdet Samtliga statliga institutioner inom område ska informera om tillgängligheten för den som vill besöka institu- tionen eller ta del av dess verksamhet. I kulturinstitutionernas styrdokument finns återrapporteringskrav om att redovisa de åtgärder som vidtagits för att öka tillgängligheten för personer med funktions- nedsättning. Inom kulturområdet är och Riksantikvarie- ämbetet sektorsansvariga myndigheter för tillgänglighetsfrågor med anknytning till respektive myndighets ansvarsområde. Myndig- heterna ska inom ramen för detta ansvar vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. har arbetat efter ett antal övergripande etappmål och bedrivit ett systematiskt informationsarbete . och har bl.a. arbetat med bemötandeutbildning gentemot länsstyrelser, länsmuseer, läns- biblioteken, scenkonstinstitutionerna och kommuner. Andra myn- digheter med fokus på tillgänglighet för personer med funktions- nedsättning är Talboks- och och nyhetsinformation och litteratur, som också har fått ökade medel för förbättrad tillgänglighet. Tillgängligheten inom scenkonsten har uppmärksammats genom de s.k. Hallunda- och Norrlandsdeklarationerna. Hallunda- deklarationen antogs på en nordisk konferens arrangerad av i samarbete med . Norrlandsdeklara- tionen är ett gemensamt upprop om norrländsk samverkan för ökad tillgänglighet till scenkonsten, initierad 2010 av Scenkonst- bolaget i samt teaterföreningarna och handikapp- föreningarna i norr. Deklarationerna uppmanar chefer och ledningar inom scenkonstområdet att ta ett ökat ansvar för att förbättra till- gängligheten till information, lokaler och verksamhet för personer med funktionsnedsättning. Museerna har generellt sett kommit långt i sitt tillgänglighetsarbete. Dock kvarstår en del utmaningar då vissa museer endast har tillfälliga satsningar. Inom musei- området finns ett nätverk för tillgänglighetsansvariga vid de olika museerna. Nätverket drivs bl.a. i samarbete med Handisam och syftet är att de deltagande organisationerna ska kunna stödja Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt varandra genom kunskaps- och erfarenhetsutbyten för att sprida goda exempel. Inom ramen för den nya Myndighetens för kulturanalys verksamhet ligger ett ansvar för att bedöma utvecklingen gällande bl.a. tillgäng- ligheten inom kulturområdet. Tillgänglighetsperspektivet kommer också att beaktas inom ramen för den nya kultursamverkans- modellen. Modellen innebär att landstingen/regionerna i respektive län får fördela vissa statliga bidrag till regionala kulturverksam- heter. Ett villkor är att landstingen har tagit fram en regional kulturplan i samverkan med länets kommuner och i dialog med det civila samhället och de professionella kulturskaparna. Det är av stor vikt att landstingen beaktar tillgänglighetsfrågorna i sin bidrags- givning och i de regionala kulturplanerna. Enligt ansvars- och finansieringsprincipen ska den som anordnar en verksamhet se till att den är tillgänglig för personer med funktions- nedsättning. Inom ramen för kulturinstitutionernas förutsättningar, dvs. i möjligaste mån, vilar ett ansvar att göra kultur i olika former tillgänglig för döva, hörselskadade och personer med dövblindhet. En praxis har utvecklats hos tolkcentralerna att vardagstolkning omfattar även tolktjänst vid kulturevenemang, t.ex. tolkning vid en teaterföreställning. Tolkanvändning vid offentliga kulturinstitutioner – några exempel Offentliga kulturinstitutioner, som exempelvis museer och scen- konstinstitutioner, tillhör en kategori verksamheter som är mer eller mindre regelbundna tolkanvändare. Detta kan illustreras genom följande exempel på vad som erbjuds målgrupperna hörselskadade, döva och personer med dövblindhet. har lagt till teckenspråk på sina guidade turer och pedagogiska program. skiljer sig delvis från andra institutioner där liknande satsningar gjorts, genom att museet valt att utbilda guider – tre teckenpedagoger som själva är döva och Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt har teckenspråk som förstaspråk. Utbildningen har skett i samarbete med Tolkcentralen vid . , , Livrustkammaren med och Stiftelsen , och är andra exempel på kulturinstitutioner som erbjuder teckentolkade offentliga visningar. Det finns också exempel på teknikanvändning – har exempelvis tagit fram en guidefilm på teckenspråk om museets utställningar. På textas utvalda produktioner genom en handburen monitor. En stor del av dessa produktioner annonseras på webbplatser, nyhetsbrev och genom organisationer som representerar de aktuella målgrupperna. är en fri teatergrupp i som teckenspråkstolkar samtliga produktioner vid utvalda tillfällen. har gett gruppen stöd för att fortsätta integrera teckenspråket och teaterformen improvisationsteater. De interaktiva föreställningarnas teckentolkning har blivit en succé både inom dövkulturen och inom kulturbranschen i stort. Inom ramen för regeringens satsning Skapande skola planerar Kannebäckskolan i , som är en grundskola för döva, hörselskadade och elever med tal- eller språkproblematik, ett projekt som har till syfte att stärka elevernas delaktighet och inflytande. Projektet syftar bl.a. till att överbrygga klyftan mellan det reguljära kulturlivet och döva och hörselskadade. På så sätt vill skolan öka dövas delaktighet i hela kulturlivet. Inom finns Tyst teater med över trettio års erfaren- het av att producera scenkonst på teckenspråk. Teatern arbetar både med scenkonst, utbildningsfrågor, ny teknologi för tillgäng- lighet samt internationella samarbeten för att stärka och utveckla dövscenkonst internationellt. Tyst teaters barnproduktioner på svenskt teckenspråk stärker bilden av som ett pedagogiskt och tillgänglighetsorienterat land. Regeringen har tagit initiativ till en nationell strategi för digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande av kultur- arvet. Genom digitalisering ökar tillgängligheten för alla men i än högre utsträckning för grupper med särskilda behov. Därutöver har godkänt regeringens förslag om en språklag, som trädde i kraft . I lagen anges bl.a. att det allmänna har ett särskilt ansvar att skydda och främja det svenska teckenspråket. Att regering och riksdag har stärkt teckenspråkets ställning är viktigt ur ett demokratiskt och yttrandefrihetsperspektiv. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt Tillgänglighet till radio och TV En ny radio- och tv-lag (2010:696) trädde i kraft . Lagen innebär att kraven på leverantörer av medietjänster höjs när det gäller tillgängliggörandet av program för personer med funktionsnedsättning (prop. 2009/10:115 s. 130–138). Enligt 5 kap. 8 § radio- och tv-lagen ska en leverantör av medietjänster som tillhandahåller tv-sändning, beställ-tv eller sökbar text-tv på något annat sätt än genom tråd utforma tjänsten på ett sådant sätt att den blir tillgänglig för personer med funktionsnedsättning genom text- ning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Det ska göras i den omfattning som beslutas av regeringen, om verksamheten finansieras med radio- och tv-avgift enligt lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst, och av Myn- digheten för radio och tv i övriga fall. Ett sådant beslut ska gälla för . Vid bestämmande av hur och i vilken omfattning tjänsten ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning ska leverantörens finansiella förutsättningar och den tekniska utveck- lingen av tillgänglighetstjänster beaktas. Regeringen ställer i sändningstillstånden för (), () och () krav på att företagen ska beakta behoven hos personer med funktionsnedsättning. I sändningstillstånden för perioden –2013 har målen skärpts bl.a. när det gäller textning av tv-program. Målet på lång sikt är att hela utbudet från alla tre programföretagen görs tillgängligt för alla medborgare. Myndigheten för radio och tv beslutade att program- företag som sänder tv via marknät och satellit – får en generell skyldighet att främja tillgängligheten av tv-sändningar för personer med funktionsned- sättning genom textning, tolkning och uppläst text. gäller enligt beslutet särskilda, gradvis ökade krav på att tillgängliggöra ljud och bild för personer med funktions- nedsättning i programtjänsterna TV4, TV4 Plus, TV4 Fakta och TV4 Sport. I beslutet har hänsyn tagits bl.a. till de olika program- företagens finansiella förutsättningar. Bestämmelsen i den nya radio- och tv-lagen om krav på tillgäng- lighet gäller inte för sändningar genom tråd. Vilka föreskrifter som får meddelas i lag när det gäller trådsändningar anges i 3 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (1991:1469). infördes där en bestämmelse som medger att det i lag meddelas föreskrifter i Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt fråga om skyldighet för den som i tråd sänder program i television att utforma sändningarna på ett sådant sätt att programmen genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik blir tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. Frågan om att utöka tillgänglighetskraven i radio- och tv-lagen till att omfatta även sändningar genom tråd bereds nu i . 3.11.2Tolktjänst i fritids- och föreningsliv Fritids- och föreningsliv är ett vitt begrepp som kan sägas omfatta allt från mer eller mindre spontana egna aktiviteter till organiserade gemensamma föreningsaktivteter. Aktiviteter som ett träningspass på en träningsanläggning, en vinprovning eller fisketur är alla i någon mening fritidsaktiviteter. Ett årsmöte i bostadsrätt- föreningen eller båtklubben är andra exempel, liksom deltagande i en studiecirkel eller styrelsearbete i en förening. Många primära tolkanvändare är aktiva i föreningslivet. Föreningar för döva, hörselskadade och personer med dövblindhet har ibland beskrivits som dessa personers andra hem – en plats där inga hinder finns för kommunikation. Även om tekniska hjälpmedel och tolk- tjänst förbättrar möjligheterna till delaktighet i samhället är dessa föreningar fortfarande en naturlig samlingsplats för många i de målgrupper som också är primära tolkanvändare. När det gäller gruppen döva beskriver SDR det så att många döva inte kan odla sina speciella intressen i det hörande samhället eftersom kommu- nikationen bygger på talspråk. Mycket är enligt SDR inte heller tillgängligt för döva och intresset för att delta i hörandes aktiviteter är oftast lågt, just p.g.a. bristande språkkommunikation. Därför är föreningslivet som engagerar dessa grupper viktigt. Föreningarnas roll har förändrats, bl.a. genom tolkverksamhetens införande 1968 och teckenspråkets erkännande 1981. I takt med att samhället förändrats, ställs ökade krav på föreningarna. Dövföreningar ombeds t.ex. att förmedla och tillhandahålla teckenspråkslärare, eller delta i kommunens arbete för att anpassa till nivå. Föreningarna kan yttra sig över olika kultur- och utbild- ningsfrågor och garantera att dövas, hörselskadades och personers med dövblindhet historia och traditioner tas tillvara och levandegörs. Föreningarna verkar för att målgrupperna får tillgång till det allmänna kulturutbudet genom tolkning. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt Vardagstolkning med anknytning till fritids- och föreningsliv Tolktjänst i fritids- och föreningsliv tillgodoses bl.a. genom reglerna om vardagstolkning i 3 b § HSL. Av förarbetena till lagbestäm- melsen framgår att vardagstolkning omfattar även tolkning vid fritidsaktiviteter, rekreation och i föreningslivet (prop. 1992/93:159 s. 156). Det framgår vidare av förarbetena att i begreppet vardags- tolkning ligger också att bereda döva m.fl. medborgare mot- svarande möjligheter som andra att få en meningsfull fritid och rekreation. Här kan t.ex. ingå tolk vid rekreationsresa för en döv- blind person och tolk vid föreningsverksamhet.62 Det finns, kan utredningen konstatera, gränsdragningsproblem gentemot flera andra områden, däribland studieförbundens studie- cirkelverksamhet där det har diskuterats om detta snarare är att betrakta som deltagande i folkbildning än som en fritidsaktivitet. Folkbildningen, däribland studieförbunden, erhåller särskilda medel för att tillgängliggöra verksamheten för personer med funktions- nedsättning. Ett annat exempel på gränsdragningsproblematik handlar om s.k. hemförsäljning vilket är något som sker men som innebär en inkomst för tolkanvändaren. Vid vissa fritidsaktiviteter kan, som framgått i tidigare avsnitt, tolk även erbjudas av huvudmannen för verksamheten, exempelvis vid ett museibesök. Det vanligaste är att detta sker genom tecken- språkstolkade gruppvisningar och att museet tar ut en avgift för detta. Om en enskild tolkanvändare vill göra ett spontant museibesök kan det vara svårt att ta del av utbudet utan egen tolk. Tolkbeställningar för situationer inom fritids- eller föreningsliv ges generellt lägre prioritet av tolkcentralerna än exempelvis kontakter med vården. Aktiviteter inom fritids- och föreningsliv kan dessutom ofta vara resurskrävande om det handlar om heldagsarrangemang. utomlands är exempel på aktiviteter som tolkanvänd- arna enligt intresseorganisationerna har stora svårig-heter att få tolk beviljat för. Att döma av de kontakter och diskussioner utredningen haft med intresseorganisationerna är tolktjänst i fritids- och föreningsliv det område där tolkanvändarna upplever störst svårigheter med att få tolk. Det upplevs negativt att tolkcentralerna prövar en enskild individs behov av att ägna sig åt fritidsaktiviteter som för andra människor är en självklarhet. Det nuvarande systemet begränsar 1992/93:159 s. 202. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt också utrymmet för spontana fritidsaktiviteter med kort varsel – som att gå på ett föredrag eller ett kulturevenemang. Övrig finansiering av tolktjänst vid kulturprojekt Kulturprojekt som drivs av eller involverar döva, hörselskadade och personer med dövblindhet har i flera fall finansierats med medel från Allmänna arvsfonden. Ett aktuellt exempel är det fleråriga projektet som drivs av ABF i . Inom ramen för projektet har en teckenspråkig kulturskola etablerats som erbjuder aktiviteter en gång inom områdena dans, teater, cirkus, teckning och målning. Fler konstformer ska tillkomma under projektets gång. Undervisningen genomförs med teckenspråk som förstaspråk och sker i studiecirkelform. Projektet samarbetar bl.a. med Kultur kommun och i län. På grund av att inte täckte tolkkostnaderna för hörselskadade, döva och personer med dövblindhet med för- troendeuppdrag inom intresseorganisationerna på riksnivå till- delades dåvarande medel för att inrätta en Rikstolktjänst.63 är Rikstolktjänsten en fristående stiftelse. Stiftelsen bildades av (), () samt dåvar- ande Föreningen , numera Förbundet (). Den centrala administrationen av Rikstolk- tjänsten sköts av . Stiftelsen finansieras i sin helhet av statsbidrag.64 Tolkuppdragen ska avse tolkning som utförs när förtroende- valda i de primära tolkanvändarnas riksorganisationer utför upp- drag av riksövergripande karaktär, t.ex. styrelsemöten, intresse- politiska möten, kongresser, representation eller myndighetsmöten. Rikstolkning gäller såväl nationellt som internationellt. Av stadgarna för Stiftelsen framgår att stiftelsen har till uppgift att 1986/87:100, bilaga 7 s. 125. 64Stiftelsens Rikstolktjänsts årsredovisning 2010. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt svara för tolktjänst för riksorganisationerna i det intressepolitiska arbetet.65 Stiftelsen har upphandlat tolkar som anlitas vid behov. Rikstolktjänsten får anlitas av förtroendevalda i SDR, HRF, FSDB och deras ungdomsorganisationer samt , hörselskadade och språkstörda barn (DHB). har Vuxendöva i (VIS) och har () möjlighet att nyttja stiftelsens bidrag. Anslaget till rikstolktjänst har uppgått till 8 890 000 kronor.66 Stiftelsen har till utredningen uppgivit att det är ett åttiotal personer som anlitar tolktjänsten. Enligt stiftelsen täcker anslaget inte det behov som finns av rikstolktjänst. Stiftelsen har gått med underskott . För att täcka underskotten har medel som inte utnyttjats använts. Av stiftelsens årsredovisning framgår att underskottet bromsades upp med konsekvensen att alla tolkbehov inte kunde tillgodoses.67 Enligt stiftelsen är anledningen till det ökade behovet av rikstolktjänst, bl.a. att det finns fler primära tolkanvändare i styrelserna för intresseorganisationerna än tidigare, det är fler internationella uppdrag för de förtroendevalda samt att de unga förtroendevalda är mer aktiva . Dessutom är det fler intresseorganisationer som kan ansöka om rikstolktjänst . Det finns fler riksorganisationer som har visat intresse för att utnyttja rikstolktjänsten. och Regnbågen har lämnat in förfrågningar till styrelsen för Stiftelsen om att även förtroendevalda i deras organisationer ska kunna använda rikstolktjänst. Styrelsen i Stiftelsen har muntligen avslagit Dövas Idrottsförbunds begäran med motiveringen att Dövas Idrottsförbunds verksamhet tillhör ansvarsområde och stiftelsen får sitt anslag från . Styrelsen för Stiftelsen har ännu inte tagit ställning till RFSL Regnbågens förfrågan. Stiftelsen har till utredningen uppgett att styrelsen saknar konkreta riktlinjer för vilka riksorganisationer som ska kunna ansöka om rikstolktjänst vilket har föranlett möten med och . Stiftelsen har uppgivit till 652 § Stadgar för Stiftelsen . 67Stiftelsens Rikstolktjänst årsredovisning 2010 s. 5. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt utredningen att om styrelsen skulle medge fler riksorganisationer att få ta del av rikstolktjänsten kommer inte den nuvarande anslags- nivån att räcka till för dessa.