sou · GZB310 · 2011-02-02 00:00:00 — Den statistik över dopningskontroller som RF har grundar sig på resultaten av genomförda dopningskontroller och de data som redovisas under avsnitt 2.3.2 är ett resultat av hur kontrollprogrammet varit utformat . Bruket av dopningsmedel inom RF-idrotten är sålunda inte statistiskt under- sökt och omfattningen av bruket i vad som här kallas för idrotts- problemet är oklart. Vidare kan konstateras att det inte finns någon klar gräns- dragning mellan idrotten och resten av samhället när det gäller bruket av dopningsmedel. Detta är en följd av att bedriver antidopningsarbete bland idrottsutövare även utanför kretsen av elit eller kommande elit inom RF-idrotten. De flesta andra länders antidopningsarbete inom idrotten riktar sig endast till elit och kommande elit. Med RF-idrotten menas all idrottsutövning, såväl tävling som träning, inom de 70 medlemsförbunden i RF. Det gäl- ler således för medlemmar i såväl , Friidrottsför- bundets och Korpens verksamhet på alla nivåer. Då samtliga Friskis & Svettis-föreningar i är anslutna till ett förbund inom RF omfattas alla deras medlemmar av . Dessa reg- ler gäller alltså även för utövare som inte ägnar sig åt tävlingsidrott och som kanske bara nyttjar en idrottsorganisations träningsutbud eller som deltar i en breddmotionstävling som kräver medlemskap i en förening i ett förbund inom RF. Det innebär alltså att alla dessa medlemmar kan kallas till dopningskontroll inom idrotten. I samma gym- och träningsanläggning tränar ofta både RF-medlemmar och utövare som inte är med i en idrottsförening inom RF. Dessa per- soner utanför RF kan inte kallas till dopningskontroll. När en utö- vare i någon av dessa olika motionsgrupper brukar dopningsmedel ingår han eller hon i vad som här kallas samhällsproblemet. Samhällsproblemet och idrottsproblemet överlappar således varandra. Endast de idrottsutövare som är medlemmar i en idrotts- förening inom RF och använder förbjudna dopningsubstanser kan tydligt definieras i förhållande till övriga brukare av dopningsmedel i samhället. Idrottsrörelsen har ansvaret för dem som finns som medlemmar inom idrotten. En rad fördelar borde kunna nås med en samlad syn på bruket av dopningsmedel. Utredningen använder genomgående begreppet gym- och träningsanläggning som defini- Antidopningsarbete inom och utanför idrotten tion på sådan anläggning där normalt styrkelyft eller annan fysisk träning utförs. Dopningsmedel som samhällsproblem omfattar endast defini- tionen i dopningslagen dvs. syntetiska anabola steroider, testosteron och dess derivat, tillväxthormon samt kemiska substanser som ökar produktion och frisättning av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Begreppet syntetiska anabola steroider likställs med AAS i betänkandet. Uppräkningen i dopningslagen är generisk. Det innebär att vilka substanser som bedöms vara dopningsmedel enligt lagen prövas i varje enskilt fall. Som hjälp för detta utarbetar en expertgrupp hos en inofficiell vägledande förteckning över substanser som bedöms vara dopningsmedel enligt dopningslagen. Mer information om uppdrag finns i avsnitt 5.2.4. 5.1.2Beslagen av illegala dopningsmedel ökar i men ökar bruket? Redan i den statliga utredningen i folkhälsoperspektiv (SOU 1996:126) konstaterades att det fanns ett inte obetydligt bruk av främst AAS i samhället och att bruket kunde härledas främst till de som tränar på gym- och träningsanläggningar. I i R 2009:15, konstateras att den typiska brukaren är en man som regelbundet styrketränar på gym- och träningsanläggning. Inven- teringen redovisar en genomgång av de försök som gjorts till kart- läggningar av utbredningen av främst AAS i . Det saknas säkra data rörande antalet användare av dopningsmedel. De riks- representativa frågeundersökningar som genomförts på olika ålders- grupper i befolkningen pekar på att omkring en procent av männen och mindre än en halv procent av kvinnorna har provat dopningsmedel. För yngre män är andelen som provat dopnings- medel något högre än för andra grupper. Under de som frå- gan funnits med i enskilda enkäter pekar statistiken inte på någon tydlig ökande eller minskande trend. Utifrån den senaste och största enkäten som inkluderade dopningsfrågan bedömer Folkhälsoinsti- tutet i sin inventering att minst 10 000 personer använt i dopnings- lagen förbjudna dopningssubstanser . konstaterar i samma rapport att det skett en fyrdubbling av antalet dopningsbeslag . Antidopningsarbete inom och utanför idrotten anmälningar för brott mot dopningslagen har mer än tredubblats. Det är indikatorer på ett ökat bruk och ett ökat antal användare av dopningsmedel. Det är dock ovisst hur mycket av ökningen av beslag och anmälan om brott som beror på ändringar i dopningslagen, myndigheternas arbetsinsatser och prioriteringar respektive en faktisk ökning av förekomsten av dopningsmedel i . Ett antal uppskattningar baserade på beslagsstatistik har gjorts för att försöka finna svar på hur omfattande bruket av dopnings- medel är. Bedömningar mellan 10 000 och 100 000 användare har presenterats i vetenskaplig press Use of doping agents, particularly anabolic steroids, in sports and society. (; 371: s. 1872–82, m.fl.) och i betänkande (SOU 2008:120). Dessa skattningar har dock karaktär av överslagsberäk- ningar med betydande osäkerhet och kan inte ligga till grund för säkra slutsatser om dopningens omfattning i . Flera oberoende indikatorer visar dock på ett ökande bruk av dopningsmedel i hela samhället, varav polisen och tullens ökande antal beslag är ett exempel på sådana indikatorer. Andra exempel är den stadiga ökningen av positiva svar på förekomst av dopnings- medel i kroppsvätskor i samband med misstänkt ringa dopnings- brott som polisen skickar in till Kemiska Avdelning. Ökningen av positiva analyssvar på dopningsmedel omfattar även analyssvar i samband med misstänkt ringa narkotika- brott, våldsbrott samt s.k. drograttfylleri. I de fall som provtagning sker i samband med utredningar om oprovocerat övervåld före- kommer i ökad utsträckning positiva analyssvar på dopningsmedel. (S2008:04) har till utredningen lämnat information om en studie över bruket av dopningsmedel i trafiken som har låtit rättskemiska laboratoriet i genomföra. Denna information har även publicerats i . Studien visar på att av 550 perso- ner som genomgick en kontroll vid misstänkt trafikförseelse hade en tredjedel dopningssubstans i kroppen. har även pekat på att av prover tagna på per- soner inblandade i våldsbrott har visat på bruk av AAS. Missbruks- utredningens slutbetänkande ska lämnas . Ytterligare en indikator är ökningen av olika typer av AAS preparat bland de beslag som polisen låter analysera i samband med misstänkt dopningsbrott. Till raden av indikatorer kan läggas ett ökat inflöde av information från ägare av gym- och träningsan- Antidopningsarbete inom och utanför idrotten läggningar om förekomst av dopningspreparat bland motionstränande besökare. Antalet anmälda brott, misstänkta brottslingar och lag- förda brott mot dopningslagen har också ökat väsentligt . Av de misstänkta utgör kvinnor och 98 pro- cent män (Dopning i R 2009:15, s. 33). Polis och tull redovisar en ökning av antalet beslag och mängd beslagtagna dopningspreparat . Resultat från arbetet inom polis och tull m.fl. visar att ett stort antal personer är inblan- dade i illegal import och distribution av dopningsmedel. Nedan beskrivs en närliggande aktion riktad specifikt mot den organise- rade brottsligheten kring dopning. Ett omfattande spaningsarbete som grundades på ett fynd i sam- band med granskning av importerad postförsändelse ledde till en samlad aktion i flera delar av landet. Sammanlagt deltog 300 poliser och ett stort antal tjänstemän från andra myndigheter i razzior som skedde från i söder till i norr. Speciellt omfattande ingripanden gjordes i , och . I genomfördes razzior i och . Cirka 40 personer greps. satt 13 personer häktade. Åtal har väckts . Därtill finns cirka 1 000 köpare iden- tifierade, vars inblandning kommer att utredas och sannolikt anmälas till åtal . Av underhandsinformation framgår att ingen av de åtalade eller närmare utredda är elitidrottare. Aktionen som kallas Operation Liquid är en tydlig indikator på omfattningen av bruket av dopningsmedel utanför idrotten. Utred- ningen i målet visar på den geografiska spridningen över hela landet och att Internet är ett viktigt medel för införsel och distribution av dopningsmedel direkt till missbrukande personer. Oavsett det exakta antalet brukare finns ett uttalat behov av sam- ordning på nationell nivå för att bekämpa bruket av dopningsmedel i samhället (Handlingsplan mot dopning inom idrotten, Ds 2002:4). Antidopningsarbete inom och utanför idrotten Nedan följer en samlad redovisning av antalet beslag och mäng- den beslagtagna preparat åren 2000–2009 som gjorts av polis och tull. Antidopningsarbete inom och utanför idrotten 5.2Kartläggning av verksamheter som sysslar med preventivt antidopningsarbete Efter det att kommittén (S2002:03), som även hade att uppmärksamma dopningsproblemet och genom- föra insatser för att begränsa såväl utbud som efterfrågan av dop- ningsmedel, avslutades har den verksamhet som bedrevs av kommittén överförts till ordinarie verksamhet inom myndigheter och organisationer. Ett antal ny- respektive ombildade organisationer arbetar med förebyggande antidopningsarbete. 5.2.1Målet är ett samhälle fritt från narkotika och dopning I de folkhälsopolitiska målen ingår dopning i målområde 11, som omfattar tobak, alkohol, narkotika, dopning och spel. Målet är ett samhälle fritt från narkotika och dopning. Regeringens arbete med alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksfrågor berör en rad olika departement varför Socialdeparte- mentet har tilldelats en samordnade roll i i dessa frågor. Regeringen har vidare tillsatt ett särskilt råd för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksfrågor (). ska fungera som rådgivare till regeringen i ANDT-frågor och informera regeringen om bl.a. forsknings- och utredningsresultat med betydelse för utformningen av politiken inom dessa områden. I rådet ingår berörda myndighetschefer, en representant från Kommuner och Landsting, forskare, samt representanter från idéburna organisationer, däribland RF. antog regeringen en proposition En samlad stra- tegi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (prop. 2010/11:47) som presenterar en strategi för perioden –2015. Strategin ska bidra till en ökad samverkan för en effektivare och tydligare myndighetsstyrning inom de sektorer som har central betydelse för genomförandet av regeringens alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksförebyggande politik. Ett viktigt område är att utveckla forum för utbyte av erfarenheter och information samt att utveckla samverkan mellan politikområdena och samordna ANDT- politiken. Strategin kommer att kompletteras med årliga åtgärdsprogram i vilka regeringens politik utifrån ett sektors- och ämnesövergripande Antidopningsarbete inom och utanför idrotten En löpande uppföljning och utvärdering av arbetet för att nå de uppsatta målen kommer också att genomföras. Bland prioriteringarna som rör dopning i åtgärdsprogrammet finns samverkan för en effektiv brottsbekämpning, ökad kun- skap om dopning och gammahydroxismörsyra (GHB). Vidare fram- hålls som viktiga områden betydelsen av att arbeta mot förekomsten av marknadsföring och försäljning via Internet, satsning på infor- mation till prioriterade målgrupper och att utveckla skolan som en viktig arena för förebyggande insatser. Regeringens interna arbete med dessa frågor förändras konti- nuerligt varför interna processer inom såsom den interdepartemental arbetsgrupp, benämnd SAMANT, med deltagande från berörda departement och samordningsfunktionen för rege- ringens arbete, benämnt , inte närmare berörs i detta sammanhang. att vara ett nationellt för effektiva metoder och strategier, att följa upp den nationella folkhälsopolitiken, och att bedriva tillsyn inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdet. Regeringen har tilldelat medel för åtgärder som även avser dopning. har bl.a. följande medel tilldelats: för centralt stöd, metodutveckling, samord- ning och administration av uppdragen om länssamordning, hälso- främjande och förebyggande arbete i kommunerna, tillsyn/ansvars- full alkoholservering, riskbruk, universitet och högskolor, utveck- lingsprojekt och informationsinsatser, att fördela till länsstyrelserna för länssam- ordningsfunktioner, för andra året av ett tvåårigt arbete till- sammans med , , , och Kommuner och Landsting med att sprida metoder som i grund- och gymnasieskolan kan Antidopningsarbete inom och utanför idrotten förebygga och minska elevers användande av alkohol, narkotika och dopningsmedel, till särskilda utvecklingsprojekt inom områ- dena alkohol, narkotika, dopning och tobak, samt för informationsinsatser inom de ovannämnda områdena. I syfte att bidra till genomförandet av de av regeringen beslutade nationella alkohol- och narkotikahandlingsplanerna –2010 (prop. 2005/06:30) har haft uppdraget att för- dela ekonomiskt stöd till bl.a. ansökande aktörer inom det dop- ningsförebyggande området. För arbetet mot dopning har fördelat till olika aktörer. STAD vid har fått av dessa medel, se nedan. Resterande bidrag har fördelats till , , och Dopingjouren. Flera av projekten pågår fort- farande och det är för tidigt att bedöma vilken effekt de enskilda åtgärderna har haft. Säkert är att de har lett till såväl mobilisering som ökad kunskap. Som en del i implementeringen av de nationella handlings- planerna på regional- och lokal nivå har en länssamord- nande funktion för alkohol-, narkotika-, dopnings-, och tobaks- förebyggande arbete utvecklats vid länsstyrelserna. Regeringen finansierar länssamordnare i samtliga län. Länssamordnaren har i sitt uppdrag att ge kunskap och vägledning till det lokala före- byggande arbetet genom samverkan med kommunerna. lyftes även samordningsfunktionen för detta arbete över till . Kontakten med länssamordnarna bidrar till ökad dialog, kunskapsutbyte och mobilisering kring dopningsfrågan. Genom dessa har institutet direktkontakt med centrala aktörer i samtliga delar av landet. Samordningen har lett till att ett antal län initierat eller är på väg att initiera lokala eller regionala dopnings- förebyggande projekt såsom i , se nedan. Som ett led i förbättringen av kunskapsnivån och som ett kom- plement till dopningslagen finns på initiativ av en inofficiell vägledande förteckning över substanser som bedöms vara dopningsmedel enligt dopningslagen. Listan uppdateras kontinuerligt och finns tillgänglig via (). Alla revideringar av listan beslutas i samråd med insti- Antidopningsarbete inom och utanför idrotten tutets expertgrupp för dopningslistan. Expertgruppen består av representanter från och sexualmedicin, Dopinglaboratoriet vid , Endokrin- sektionen vid , , Åklagar- myndighetens utvecklingscentrum , Rättsmedicinal- verket, , och . Syftet är att verka som ett stöd i det praktiska arbetet för rättsväsendet, myndigheter, organisationer och institutioner då den utvecklar de generiska definitionerna som regleras i dopningslagen. I längden förväntas listan påverka de illegala marknadskrafterna och leda till en försämrad fysisk tillgänglighet av dopningsmedel då bl.a. de rättstillämpande myndigheterna kan arbeta mer effektivt genom att få tydlig information om vilka sub- stanser som omfattas av lagen. I syfte att inventera kunskapsläget om dopningens utbredning och konsekvenser samt förebyggande åtgärder som görs har gjort en inventering. Inventeringen resulterade i rapporten i R 2009:15 med syfte att bidra till kunskapsspridning i en fråga som är aktuell, bred och täcker över flera politikområden. En engelsk översättning av rapporten publi- cerades . utvecklar ett lärarhandledningsmaterial för skolans ANDT-undervisning. Materialet syftar till att ge lärare ett verktyg för hur de kan utforma skolans ANDT-förebyggande arbete. Samverkan med andra aktörer uppdrag innebär som beskrivits till största delen att stödja arbete mot dopning i samhället och samordna kunskap om antidopningsrelaterade åtgärder. samordnar och deltar i ett antal samarbetsgrupper som behandlar frågor inom dopningsområdet. är sammankallande för Centrala sam- verkansgruppen för dopningsfrågor. Ett syfte med samverkans- gruppen är att diskutera frågor och inriktning på dopningsområdet av praktiska och policymässiga skäl för att de myndigheter och cen- trala aktörer som deltar ska få bättre kännedom om området samt gemensamt kunna verka för att viktiga frågor lyfts upp. En metod är att bl.a. belysa och försöka lösa befintliga eller förväntade pro- Antidopningsarbete inom och utanför idrotten blem, även de som inte naturligt faller inom berörda myndigheters ansvarsområden eller av andra skäl inte uppmärksammats. Samverkansgruppen träffas en gång och består av repre- sentanter från ett stort antal institutioner och myndigheter som har beröring med antidopningsfrågor. Vidare ingår i gruppen Prevention av Dopning i (PRODIS) som har stärkts och arbetar med att utveckla och förbättra det förebyggande arbetet på dopningsområdet. Ytterligare två grupper i vilka dopningsfrågan berörs men inte ligger i direkt fokus är Nätverket för den aktuella drogsituationen i (NADiS) samt Samrådsgruppen för narkotikafrågor. har även i NADiS funktionen som samman- kallande och är administrativt ansvarigt. Nätverkets huvudsyfte är att identifiera och diskutera substanser, som kan tänkas behöva reg- leras som hälsofarliga varor eller narkotika. Nätverket ska verka som referensgrupp i framtagande av klassificeringsunderlag för förslag som lämnas av eller till rege- ringen för reglering av substans. Ett samarbete har etablerats med motsvarande nätverk i , och . avser att ansluta till . Samrådsgruppen för narkotikafrågor sammankallas av och är ett forum för att diskutera frågor på narkotika- området som uppmärksammats av praktiska och/eller policymässiga skäl. Syftet är bl.a. att belysa och försöka lösa befintliga eller för- väntade problem som inte naturligt faller inom berörda myndig- heters ansvarsområden eller som av andra skäl inte uppmärksammats. Dopningsfrågan berörs ibland, men ligger inte i gruppens direkta fokus. Även om informationsutbyte är det väsentliga mellan grup- pens deltagare tillsätts ibland interna arbetsgrupper för att närmare utreda enskilda frågor. Vid sidan av dessa grupper har även etablerat kontakter med relevanta myndigheter, organisationer och forskare som arbetar med dopningsfrågan samt upparbetat goda kontakter med idrotten, främst RF. Samarbetet har stärkts och bidrar till ett effektivare arbete och snabbare kunskapsutbyte. Antidopningsarbete inom och utanför idrotten Ett led i att öka kunskapen om och fokus på dopningsfrågan har varit att har valt att inkludera och specificera dop- ning i Folkhälsopolitisk rapport , Framtidens folkhälsa – allas ansvar R 2010:16. I motsvarande rapport ingick inte dopning. Rapporten 2010 belyser dopningsutvecklingen samt de insatser som har genomförts den senaste femårsperioden för att nå det övergripande folkhälsomålet – ett samhälle fritt från dopning. Dessutom lämnar förslag till nya åtgärder på såväl nationell som regional/lokal nivå. bedömer att åtgärderna för att begränsa dop- ningen den senaste femårsperioden till stor del har varit fokuserade på att påverka värderingar, normer och lagar, illegal verksamhet samt attityder och beteenden. Forskningen om dopning har ökat kunskaperna i ämnet, och ett antal nationella värderingspåverkande åtgärder har bidragit till en bättre förståelse av dopning som ett problem. Den ökade kunskapen har bidragit till att ett begränsat antal yrkesverksamma har fått bättre kunskap för att kunna bemöta problematiken, prioritera och fatta beslut. Vidare lyfter rapporten fram att det tydligt märks att dop- ningsfrågan har fått ökat fokus genom att regeringen har tillsatt tre utredningar som berör frågan, varav denna organisationsutredning är en. Den pågående (S2008:04) och den redan avslutade (S2006:07)är de andra. Polisen och tullen har särskilt arbetat mot den illegala dopnings- verksamheten och med att begränsa tillgängligheten . Flera större operationer har genomförts, och de myndigheter som tillämpar lagarna kommer att få något bättre verktyg i och med den skärpning av grovt brott i dopningslagen som regeringen före- slagit i proposition En effektivare narkotika- och dopningslag- stiftning (prop. 2010/11:4). Som redogjorts för tidigare finns den vägledande förteckningen över substanser som är att ses som dopningsmedel, en förteckning som anses underlätta arbetet avse- värt för de rättstillämpande myndigheterna. belyser vidare i sin rapport att ett antal natio- nella, regionala och lokala åtgärder har påverkat attityder och beteenden. I dessa åtgärder ingår även ett tiotal lokala och regionala s.k. gymprojekt som har pågått och påbörjats . De s.k. gymprojekten har utformats på olika sätt, men de Antidopningsarbete inom och utanför idrotten flesta har fokuserat på både tillgångs- och efterfrågebegränsande åtgärder vid gym- och träningsanläggningar. anser att frågan om dopning vid gym- och träningsanläggningar bör fortsätta att uppmärksammas som pro- blemområde och arbetet med att påverka värderingar bör fortsätta. Regeringens förslag till en skärpt dopningslag kräver att det rätts- tillämpande arbetet intensifieras, och anser att berörda aktörer bör få mer resurser för att bekämpa tillgången till dopningsmedel i samhället. Det är viktigt att kunskapsnivån om dopning ökar. Särskilt bör metoder som förebygger dopning utvecklas och implementeras. Det finns även behov av att utveckla statistiken inom området. De rekommendationer till nya åtgärder som presenteras i rappor- ten syftar till att tydligare sätta dopningen på agendan och ytter- ligare utveckla en plattform med kunskap och struktur att bygga vidare på. Nedan presenteras tre prioriterade förslag på åtgärder som läm- nas i rapporten. Ytterligare förslag till åtgärder avses presenteras i en underlagsrapport som väntas publiceras . 1.Ge ökat stöd till utveckling och implementering av metoder för att förebygga dopning. föreslår att institutet får i uppdrag att ge ökat stöd till utveckling och implementering av metoder för att förebygga dopning. 2.Utveckla och samordna den nationella statistiken om dopning. föreslår att institutet får ansvaret att utveckla och samordna den nationella statistiken om dopning. 3.Förmedla kunskap för att upptäcka användare av dopningsmedel. föreslår att institutet får i uppdrag att producera material och sprida kunskap om dopning till hälso- och sjuk- vården, , skolpersonal, polisen, väktare och ordnings- vakter, i syfte att upptäcka dopningsanvändare. Arbetet bör ske i samverkan med berörda myndigheter. Uppmärksamheten kring det ökade bruket av framför allt AAS och ledde till att fick i uppdrag av regeringen att samordna samhällets antidopnings- Antidopningsarbete inom och utanför idrotten Av den anledningen inrättades Dopingjouren, som öppnade . Den arbetsgrupp i som utarbetade förslaget till Handlingsplan mot dopning, Ds 2002:4 ansåg att Dopingjouren, som genom sin telefonjour fick information om trender när det gällde användande av dopningsmedel och genom sin utåtriktade verk- samhet fick annan kunskap på området, kunde vara en lämplig organisation för att samla och sammanställa all kunskap om dop- ning i en kunskapsbank. Arbetsgruppen föreslog därför att Doping- jouren skulle få ansvar för utveckling av en för alla intresserade lättillgänglig bred kunskapsbank som kontinuerligt uppdateras. För en sådan verksamhet angavs att det torde krävas ytterligare kom- petens i form av framför allt tvärvetenskaplig sakkunskap. För att klara dessa uppgifter föreslogs också i handlingsplanen att Dopingjouren skulle garanteras en fortsatt finansiering som kunde täcka de behov som åtagandet kräver och som ger möjlighet till fortsatt verksamhet med rådgivning och kunskapsspridning.