sou · GZB380 · 2011-12-07 00:00:00 — Vid behov har även gemensamma arbetsgrupper bildats för särskilt utvalda ämnen. Förutom ingår , , Finanspolisen och Eko- brottsmyndigheten i gruppen. , och samarbetar för att lösa olika gemensamma samordningsfrågor på såväl central som lokal nivå. En bieffekt av den utvecklade samverkan mellan myndigheterna är skapandet av nya forum för diskussioner om bl.a. rättstillämpningsfrågor. De nya samverkans- formerna ska ses som ett komplement till den samverkan som sker i den Centrala samrådsgruppen för skattebrottsområdet (tidigare Centrala samrådsgruppen för skattebrottsenheterna), där Skatte- verket, och Ekobrotts- myndigheten finns representerade. Samverkan med har utvidgats till att också avse beskattnings- verksamhet. Förutom löpande samverkansfrågor har gruppen ägnat sig åt brottsanmälningar och kvalitetsuppföljning av skattebrottsutredarnas förundersökningar (se Ekobrottsmyndig- hetens rapport om den ekonomiska brottsligheten, ). 3.5Sammanfattning av det aktuella samarbetet, myndighet för myndighet Nedan återges en sammanfattande redogörelse för exempel på det permanenta samarbete som förekommer under avsnitt 3.3 och 3.4 ovan, myndighet för myndighet. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Vi har i detta sammanhang valt att redovisa Säkerhetspolisen separat i ett eget avsnitt, skiljt från redogörelsen för polisen (se avsnitt 3.5.7 och 3.5.9). utgör en brottsbekämpande myndighet. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). Härutöver deltar i samarbetet mot ekonomiska brottslighet i och (se avsnitt 3.4.6) och den nationella specialistfunktionen för brottsutbytesfrågor (se avsnitt 3.4.7). deltar även i samarbete i exempelvis Bolagsverksgruppen (se avsnitt 3.4.8) och i samverkan inom skattebrottsområdet (se avsnitt 3.4.9). I sammanhanget kan framhållas att – tillsammans med – i en gemensam prome- moria daterad (EBM A-2008/0146, ÅM-A 2009/0365), har besvarat av i promemoria av (RA-400-3411/09) ställda frågor och bl.a. framhållit synpunkter på åklagarens roll i arbetet mot den grova organiserade brottsligheten. Vad gäller detta svar, se vidare avsnitt 3.5.11 rörande Åklagar- myndigheten. utgör inte en i detta sammanhang brotts- bekämpande myndighet. Enligt 2 § 3 förordningen (2009:1174) med instruktion för ska dock säkerställa att felaktiga utbetalningar inte görs och motverka bidragsbrott. Dessutom har en skyldighet enligt 6 § bidragsbrottslagen (2007:612) att göra anmälan till en polis- myndighet eller om det finns misstanke om att brott enligt den lagen har begåtts. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten har särskilt utsedda handläggare som utreder ärenden där det finns misstankar om att en försäkrad medvetet försökt få ersättning på felaktiga grunder. Dessa handläggare är placerade vid tolv enheter för kontroll och återkrav som finns på olika orter i (kontrollenheter). En av dessa enheter (Nationella kontrollenheten, NKE) har särskilt ansvar för hantering av ärenden där det finns en koppling till grov organiserad brottslighet. En kontrollutredning kan startas genom t.ex. en extern anmälan från privatperson, annan aktör eller genom en underrättelse från annan myndighet. En utredning kan också startas genom en riktad kontroll initierad av eller efter en impuls från försäkringshandläggare vid när det rör sig om ett eventuellt medvetet försök att få ersättning på felaktiga grunder. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). medverkan i den operativa verksamheten inom NUC och RUC består – enligt regeringens uppdrags- beskrivning – framför allt i att myndigheten tar emot relevant underrättelseinformation. bidrar med allmän information från myndighetens verksamhetsområde som kan vara av intresse för underrättelseverksamheten. har arbetet med att motverka och utreda missbruk av assistansersättning blivit mest aktuellt inom kontrollverksamhet. Detta ställer krav på nya arbetsmetoder och eventuellt nya organisationsformer. pågår flera aktiviteter i den riktningen och samarbetet och informationsutbyte med andra myndigheter – framför allt med polisen och Skatte- verket – aktualiseras allt mer. Kriminalvården utgör inte en i detta sammanhang brotts- bekämpande myndighet. Enligt instruktionen ska myndigheten dock verka för att återfall i brott förebyggs samt särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras (2 § förordningen [2007:1172] med instruktion för Kriminalvården). Kriminalvården har i olika Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten SOU 2011:80 sammanhang anfört att myndigheten bör hänföras till de brottsbekämpande myndigheterna. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar Kriminalvården i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). Kriminalvårdens säkerhetsarbete, där information från andra myndigheter kan ha stor betydelse, består bl.a. i att undvika olämpliga konstellationer av intagna och kontrollera intagnas kontakter med omvärlden. Som en del i säkerhetsarbetet arbetar Kriminalvården med underrättelseverksamhet. Inom ramen för informationsutbyte mellan myndigheterna är Kriminalvården framför allt en givare av information. utgör inte en brottsbekämpande myndig- het. deltar i satsningen mot den grova organiserade brottsligheten genom att vara representerad i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). Härutöver samarbetar myndigheten i arbete i och (se avsnitt 3.4.6) samt genom den nationella specialist- funktionen för brottsutbytesfrågor (se avsnitt 3.4.7). Vidare samarbetar i Bolagsverks- gruppen (se avsnitt 3.4.8) och det sker även samverkan inom skattebrottsområdet (se avsnitt 3.4.9). Samarbete kan även ske vid tillfälliga projekt som bildas när särskilda behov uppstår. Arbetet i samverkansgrupperna är främst av strategisk natur men operativa inslag förekommer i några av grupperna. I RUC är det alltid handläggare från specialverkställighets- teamen (S-teamen) som representerar och i övrigt också vanligtvis personal från S-teamen. Vidare bör det nämnas att genom i konkurser (TSM) deltar i olika samverkansprojekt såsom i regi och SAMEB- projektet om missbruk av lönegarantin. både får och ger information. Avsikten är att myndigheten ska bidra till det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet som har särskilt fokus på återtagande Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten av brottsvinster och att de verkställighetsåtgärder m.m. som vidtas hos ska bli verkningsfulla. I praktiken deltar representanter för S-teamen hos Kronofogde- myndigheten aktivt i diskussioner om åtgärder mot och andra brottskonstellationer och i analysen av olika missbruks- företeelser. Detta gäller i synnerhet om det är fråga om indrivningssabotage m.m. Dessutom verkar S-teamen i nära samarbete med i första hand , och i RUC för bra rutiner när det gäller planering och förberedelser inför kommande beslut om bl.a. betalningssäkringar och kvarstad. Vidare informerar om de regler som gäller för verkställighetsarbetet och kontrollen av att meddelade näringsförbud efterlevs. utgör en brottsbekämpande myndighet. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). I regeringens regleringsbrev för avseende anges att målet för myndighetens brotts- bekämpande verksamhet är att ska fortsätta förbättra och utveckla arbetsmetoder för att bekämpa den grova organiserade och storskaliga brottsligheten. driver ett utvecklingsprojekt som syftar till att göra nödvändiga förändringar i Kustbevakningsdatabasens underrättelseregister främst avseende registrering och klassificering av data. Förändringen är nödvändig dels för att bättre kunna bidra till det nationella samarbetet mot grov organiserad brottslighet, dels för att utveckla underrättelse- och spanings- verksamhet. I samarbete med , KUT och Finanspolisen har fått möjlighet att testa ett verktyg som underlättar registrering och strukturering av information i underrättelseregistret. Försöket kommer att utvärderas . Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Myndigheten inhämtar information och underrättelser genom t.ex. tips från allmänheten, egna spaningsgrupper samt fartygs- och spaningsflyg. har medverkat i ett antal samverkans- operationer mot den grova organiserade brottsligheten. Genom internationell myndighetssamverkan, i t.ex. BSRBCC (Baltic Sea Region ), har förutsättningarna ökat för att förhindra att narkotika m.m. når den svenska marknaden. utgör inte en brottsbekämpande myndighet. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i NUC (se avsnitt 3.3.5) och RUC (se avsnitt 3.3.6). Enligt 2 § 12 punkten förordningen (2007:996) med instruktion för ska verket anmäla till om det i ett ärende hos framkommer misstankar om folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser. ska också bistå Säkerhetspolisen i dess verksam- het för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet och i frågor som rör terrorism. sitter med i ett antal samverkans- och arbetsgrupper som arbetar med brottslighet. Polisen har en central och oftast ledande position i arbetet vad gäller samverkan mot den grova organiserade brottsligheten. Polismyndigheter och i vissa fall deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). I sammanhanget kan, som ovan nämnts, framhållas att upp- gifterna i underrättelsearbetet registreras i en särskild undersökning (SUR). Beslut rörande den särskilda undersökningen tas av polisen. har en ledande roll i kampen mot den grova organiserade brottsligheten. Polismyndigheterna samverkar i s.k. samverkansområden. Inom samverkansområdet finns en regional operativ ledningsgrupp Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten (OLG) och en samordnande regional underrättelsetjänst (SamO- KUT) Varje polismyndighet bedriver egen kriminalunderrättelsetjänst (KUT). Även har en KUT. Underrättelse- verksamheten syftar till att förse polisen med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Kriminalunderrättelseverksamheten utgör en viktig del i polisens modell för ledning och styrning av polisverksamheten Polisens underrättelsemodell (PUM). Målet med en underrättelseverksamhet är att förse polisen med kunskap som kan omsättas i operativ verksamhet. Varje polis- myndighet bedriver egen kriminalunderrättelseverksamhet. Några andra exempel på polisledd samverkan finns angivet i avsnitt 3.4.3–3.4.4. Den nya polisdatalagen (2010:361) som träder i kraft kommer att påverka möjligheterna att utbyta information för vissa av de myndigheter som arbetar med att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Genom den nya lagen får , polismyndigheter, Ekobrottsmyndig- heten, , , och rätt att, trots sekretess enligt 21 kap. 3 § första stycket och 35 kap, 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL), ta del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, uppgifter om huruvida personer förekommer i register över DNA- profiler samt personuppgifter som behandlas i fingeravtrycks- eller signalementsregister, om den mottagande myndigheten behöver uppgiften i sin brottsbekämpande verksamhet (16–18 §§). Genom att ingen sekretessprövning behöver göras när det gäller sekretess enligt 35 kap. 1 § OSL, innan uppgifter lämnas från polisen eller till en annan av de angivna myndigheterna, kommer möjligheten att lämna information till dessa myndigheter i syfte att bekämpa den grova organiserade brottsligheten att förenklas. När det gäller möjligheten att lämna ut uppgifter till andra myndigheter som också fyller en viktig funktion i arbetet med att bekämpa den grova organiserade brottsligheten, framför allt , , och , kommer den nya lagen däremot inte att innebära någon skillnad i förhållande till nuvarande förhållanden. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Polisens möjligheter att få del av uppgifter från andra myndig- heter, förutom , påverkas inte heller av den nya polisdatalagen. Av regeringens regleringsbrev framgår att ekonomisk brottslighet ska förebyggas och bekämpas. Inom finns ett antal verksamheter. Av 8 § förordningen (2007:780) med instruktion för Skatte- verket framgår att det vid verket ska finnas en eller flera särskilda enheter för uppgiften att medverka i brottsutredningar enligt lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar. brottsbekämpande verksamhet är organiserad i skattebrottsenheter (SBE), som är organisatoriskt skilda från verksamhet i övrigt. De bedriver utredningsverksamhet i form av åklagarledda förundersökningar och s.k. förutredningar. SBE bedriver även underrättelseverksamhet på lokal, regional och nationell nivå. Underrättelseverksamheten vid enheterna är till stor del inriktad mot att förhindra, upptäcka och avbryta grov och organiserad ekonomisk brottslighet inom främst skatteområdet, vilken ofta har samband med annan organiserad och allvarlig brottslighet. De huvudsakliga aktiviteterna vid beskattnings- verksamhet är information, löpande ärendehantering, samt kontroll (t.ex. i form av specialgranskningar, internationella transaktioner och ekonomisk brottslighet). Med insatser inom beskattningsverksamheten avseende ekonomisk brottslighet avses sådana insatser där inriktningen är misstanke om brottslighet inom skatteområdet och där en betydande andel utredningar leder till brottsanmälan. Beskattnings- verksamheten ska – enligt 17 § skattebrottslagen (1971:69) och 22 § taxeringsförordningen (1990:1236) – göra en anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligt skattebrottslagen eller vissa andra lagar har begåtts. Anmälnings- skyldigheten får fullgöras till SBE om det inte finns skäl att anta att brottet föranleder annan påföljd än böter och den misstänkte kan antas erkänna brottet och har fyllt . Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Arbetet mot organiserad brottslighet (eller mot ekobrott över huvud taget) bedrivs således inom myndighetens två ovan nämnda verksamheter, SBE respektive beskattningsverksamheten. Båda dessa verksamheter är engagerade i regeringsuppdraget om myndighetsgemensam bekämpning av organiserad brottslighet. SBE ses i sammanhanget, till skillnad från beskattningsverksam- heten, som en brottsbekämpande myndighet. SBE har behov av att vid hanteringen av den grova organiserade brottsligheten erhålla information från i första hand den fiskala sidan vid (beskattningsverksamheten). I myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet har vikten bl.a. framhållits av att få tillgång till folkbokförings- uppgifter (se vidare avsnitt 5.4.8 Folkbokföring). Att folkbokföringsverksamhet utför sin lagstadgade verksamhet att bl.a. förse andra myndigheter med folkbokföringsuppgifter betyder inte, enligt vår mening, att folkbokföringsverksamheten därmed ska anses ingå direkt i det ovannämnda samarbetet. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). I Operativa rådet deltar både beskattningsverksamheten och SBE. I NUC deltar enbart SBE med underrättelseverksamhet. I RUC deltar både beskattningsverksamheten och SBE men på olika sätt på grund av det som ovan nämndes vad gäller de olika synsätten huruvida verksamheterna ska anses utgöra en brotts- bekämpande myndighet eller inte. Utöver vad som framgår ovan deltar också i arbetet inom och (se avsnitt 3.4.6) samt i den nationella specialistfunktionen för brottsutbytesfrågor (se avsnitt 3.4.7). Härutöver samarbetar med andra myndigheter i detta sammanhang i Bolagsverksgruppen (se avsnitt 3.4.8) och i samverkan inom skattebrottsområdet (avsnitt 3.4.9). har också en sambandsman stationerad vid Riks- kriminalpolisen med särskilt fokus på samverkan med Finans- polisen. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Säkerhetspolisen har av regeringen fått ett nationellt huvudansvar för att förebygga, kartlägga och motverka den grova organiserade brottslighetens otillåtna påverkan på viktiga samhällsfunktioner (regeringens beslut , Ju2008/5775/PO). Myndigheten ansvarar således för den del av den grova organiserade brottslig- heten som riktas mot det demokratiska statsskicket och därmed utgör ett hot mot rikets inre säkerhet. Otillåten påverkan är ett samlingsnamn för trakasserier, hot, våld, korruption och infiltration som syftar till att påverka förtroendevalda, myndighetsföreträdare eller journalisters myndig- hets- eller yrkesutövning. I begreppet otillåten påverkan ingår även fall där förtroendevalda eller myndighetsföreträdare missbrukar sin tjänsteställning genom att i samband med sin yrkesutövning begå brott för att vara den grova organiserade brottsligheten behjälplig. Regeringens uppdrag till Säkerhetspolisen har följande sex delar. 1.Myndigheten ska bedriva underrättelsearbete i syfte att mot- verka den grova organiserade brottslighetens otillåtna påverkan på politiker, myndighetsföreträdare och journalister. 2.Myndigheten har att ta fram och till berörda myndigheter delge nationella hotbildsbedömningar över omfattningen, karaktären, skadeverkningarna och utvecklingen av den grova organiserade brottslighetens otillåtna påverkan. 3.Myndigheten ska delge berörda myndigheter operativ informa- tion till stöd för deras arbete mot den grova organiserade brottsligheten. 4.Myndigheten ska genomföra säkerhetsanalyser och säkerhets- rådgivning hos organisationer som systematiskt utsätts för otillåten påverkan. 5.Myndigheten har att bistå polismyndigheterna i det lokala personsäkerhetsarbetet bl.a. genom att erbjuda utbildning i livvaktsarbete. 6.Myndigheten har att inom sitt kompetensområde ge rådgivning och stöd i övrigt till såväl polismyndigheterna som andra berörda myndigheter när det gäller otillåten påverkan på viktiga samhällsfunktioner. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten Säkerhetspolisen samverkar – inom ramen för sitt uppdrag att bekämpa otillåten påverkan från den grova organiserade brottslig- heten – med ett flertal myndigheter i den myndighetsgemensamma satsningen mot den grova organiserade brottsligheten. I detta sammanhang deltar Säkerhetspolisen i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). träder den nya polisdatalagen (2010:361) i kraft. Lagen tillåter, enligt 5 kap. 2 §, behandling av person- uppgifter när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som t.ex. behövs i den brottsbekämpande verksamheten hos vissa specificerade myndigheter samt i en myndighets verksamhet, om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighets- överskridande samverkan mot brott. Bestämmelsen är dock inte sekretessbrytande (se prop. 2009/10:85). I 5 kap. 4 § 6 hänvisas till regler i 2 kap. som är sekretessbrytande. Såvitt avser Säkerhets- polisens arbete att motverka otillåten påverkan från den grova organiserade brottsligheten införs dock inte någon ny sekretess- brytande bestämmelse. Genom hänvisningen i 5 kap. 4 § 6 blir bestämmelserna i 2 kap. 20–21 §§ tillämpliga i Säkerhetspolisens verksamhet. Dessa bestämmelser kan få effekter för informations- utbytet mellan de nu aktuella myndigheterna. har till uppgift att övervaka efterlevnaden av särskilda bestämmelser om införsel och utförsel av varor. Av förordningen (2007:782) med instruktion för framgår att ska både tillse att en riktig uppbörd kan säkerställas och kontrollera in- och utförselrestriktioner. Detta utgör fiskala verksamhet. har också befogenhet att bekämpa brott inom hela sitt ansvarsområde. Verket har även viss utrednings- och åklagar- verksamhet. utgör en i detta sammanhang brottsbekämpande myndighet. Enligt regeringens regleringsbrev har i uppdrag att inrikta sin brottsbekämpning på att begränsa den organiserade och storskaliga brottsligheten och bidra till att minska antalet kriminella nätverk som ägnar sig åt narkotika-, alkohol- eller tobakssmuggling eller ekonomisk brottslighet. Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten nätverken ska slås ut eller störas allvarligt. Resultatet av del av regeringens särskilda satsning för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten ska redovisas särskilt. Inom är det främst tullkriminalverksamheten som arbetar med ärenden som rör grov organiserad brottslighet. ansvar är att genomföra åtgärder inom ramen för utveckling av brott (förundersökning) eller att genomföra åtgärder som ska leda till utredning av brott (underrättelse). Visst underrättelsearbete mot grov organiserad brottslighet bedrivs även vid analysfunktionerna vid nationella enhet. Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i , Operativa rådet, NUC och RUC (se avsnitt 3.3.1–3.3.6). deltar även i arbetet inom och (avsnitt 3.4.6) samt genom arbete i den nationella specialist- funktionen för brottsutbytesfrågor (se avsnitt 3.4.7). Att uppmärksamma är även samverkan mot tull- brottslighet, SMT (se avsnitt 3.4.1). deltar externt i myndighetsgemensamma insatser för metodutveckling av underrättelsearbetet. Främst sker det genom deltagande vid NUC och Europol. är även representerat vid den myndighets- gemensamma brottsutbytesfunktionen vid (se avsnitt 3.4.7). Inom samverkan mot den grova organiserade brottsligheten deltar i (se avsnitt 3.3.1), Operativa rådet (se avsnitt 3.3.2) samt i styrgrupperna i NUC (se avsnitt 3.3.5) och RUC (se avsnitt 3.3.6). Härutöver deltar i arbetet i och (se avsnitt 3.4.6) och i arbetet vid den nationella specialist- funktionen för brottsutbytesfrågor (se avsnitt 3.4.7). deltar även i samarbete i t.ex. Bolagsverks- gruppen (se avsnitt 3.4.8) och i samverkan inom skattebrotts- området (se avsnitt 3.4.9). I sammanhanget ska framhållas att har, tillsammans med , i en gemensam prome- moria daterad (EBM A-2008/0146, ÅM-A Myndighetssamverkan mot den grova organiserade brottsligheten 2009/0365), besvarat av i promemoria av (RA-400-3411/09) ställda frågor och bl.a. framhållit synpunkter på åklagarens roll i arbetet mot den grova organiserade brottsligheten enligt följande. När det gäller åklagarväsendets medverkan vid genomförandet av de åtgärder som bedöms nödvändiga för att säkerställa en effektiv och uthållig verksamhet för att bekämpa den grova organiserade brottslig- heten, måste man ha klart för sig vilken roll åklagaren har tilldelats i rättsväsendet. Det är nödvändigt att skilja på åklagarens roll som förunder- sökningsledare och den roll som en särskilt utsedd åklagare har inom ramen för sin medverkan i Operativa rådet eller RUC. Vilka uppgifter en åklagare kan lämna respektive ta emot från andra myndigheter är beroende av i vilken av dessa två roller åklagaren uppträder. Då åklagaren leder en förundersökning ansvarar han eller hon – under iakttagande av objektivitetsprincipen – för att undersökningen bedrivs enligt gällande regler. Förundersökningsverksamheten och åklagarens roll och beslutsfunktioner inom ramen för densamma är noga reglerad. Det gäller bl.a. vilka uppgifter åklagaren har rätt att begära in från respektive kan lämna ut till andra myndigheter. I motsats till hur det förhåller sig med förundersökningsverksamheten är stora delar av de brottsbekämpande myndigheternas underrättelse- verksamhet inte lagreglerad. Det finns inte några bestämmelser som ger åklagaren befogenheter inom ramen för underrättelseverksamheten och lagstiftaren har också medvetet valt att inte ge åklagaren någon roll inom den verksamheten – här bortses från de situationer när en åklagare träder in i konkreta spaningsärenden då en förundersökning är nära förestående. Det har i flera olika sammanhang anförts att den rådande ansvars- fördelningen mellan polis och åklagare ska behållas och att det måste krävas starka skäl för att åklagare ska tilldelas en roll i polisens underrättelsearbete.