sou · GYB355d2 · 2011-01-01 00:00:00 — I många fall gäller att råden ska arbeta med frågor som berör romernas språk, utbildning, boende och deltagande. Det spanska rådet ska exem- 28Rådet består alltså av de minoriteter som finns listade i lagen om skydd för nationella minoriteter, 3 §. Rådet har en romsk ordförande för tillfället. Bilden kan komma att ändras. Se ACFC/SR/II(2007)005, Second report submitted by Bosnia and pursuant to article 25, paragraph 1 of the Framework Convention for the Protection of National Minorities (received on 2 2007), s. 66. 29Given i : Statsrådets förordning om den riksomfattande delegationen för romska ärenden och regionala delegationer för romska ärenden, 3 § 3 mom. 30Ministerio de trabajo y asuntos sociales 14549: real decreto 891/2005, de 22 de julio, por el que se crea y del Pueblo Gitano, artikel 7.1.b. 31Roma Community Act 2007, 10 §. Rätt till delaktighet och inflytande pelvis arbeta med sysselsättning, utbildning, kultur, sociala frågor, hälsa och boende.32 6.3.3Stora skillnader mellan de rådgivande organen Trots likheterna finns betydande skillnader mellan de olika råd- givande organen. Variationen består i huvudsak i: Bindande eller rådgivande beslut. Romsk representation enbart eller olika representation. Verkar för jämn könsrepresentation. Varierande antal ledamöter. Bindande eller rådgivande beslut En väsentlig skillnad mellan de rådgivande organen sinsemellan är vilken effekt deras medverkan har i beslutsprocessen dvs. i vilken grad organens rådgivning styr de institutioner de ger råd till och om och hur de i övrigt kan ta självständiga initiativ till för- ändringar. Här kan man se en fallande skala från större grad av deltagande till mindre grad av deltagande; från att råden är bindande till att de enbart är en vägledning. En starkare form av medverkan är om de rådgivande organen själva kan ta initiativ till ärenden vid parlament, regering eller förvaltningsmyndigheter. En sådan initiativrätt innebär att minoriteten faktiskt kan föra upp frågor som berör dem på dagordningen antingen för diskussion och vidare beredning eller för beslut till parlament, regering eller förvaltningsmyndighet. Visserligen binder initiativen inte parla- ment, regering eller myndighet att fatta beslut om ett visst innehåll, men det tvingar dem att ta ställning till en viss fråga. En sådan initiativrätt finns i , och i viss utsträckning i . Det slovenska rådets möjlighet till initiativ är förmodligen det mest omfattande, det har initiativrätt till parla- ment och regering samt till förvaltningsmyndigheter och kan väcka ärenden för behandling vid alla dessa institutioner.33 I har parlamentet en skyldighet att beakta de åsikter och förslag som 32Intervju med del Río, avdelningen för likabehandling, Fundación Secretariado Gitano, , 21.7.2008. 33Roma Community Act 2007, 10 § och 12 §. Rätt till delaktighet och inflytande kommer från det makedonska rådet och att besluta i de frågor som väcks av det. Slutligen har den finska delegationen möjlighet att ta initiativ till åtgärder på myndighetsnivå. En annan rådgivande funktion och mindre långtgående form av deltagande är att det är tvingande för parlament, regering eller förvaltningsmyndigheter att hämta in minoriteternas synpunkter i vissa fall, så är det för det slovenska parlamentet. Hur synpunkt- erna sedan ska behandlas kan variera, från att de är bindande för beslutsfattarna, till att de är rådgivande eller beredande enbart. Andra organ har enbart en rådgivande status och saknar möjlig- heten till initiativ och även den medverkan som tvingande råd- givning ger. De kan istället på förfrågan besvara frågor och bereda ärenden. En konsultativ status hos de rådgivande organen finns i , , och . Den bulgariska kommissionen har tillsammans med den myn- dighet den lyder under en konsultativ och samordnande funktion. Den stöder samarbete mellan myndigheter, föreningar för bulga- riska medborgare som tillhör olika etniska minoriteter och andra föreningar som arbetar på området av inter-etniska relationer och/eller demografisk utveckling (DH-MIN(2005)010). Kommis- sionen diskuterar och föreslår regeringen specifika åtgärder, stra- tegier och program om minoritetsrättigheter och integration. Den behandlar och uttalar sig om lagförslag och förslag till andra rättsliga regler med minoritetsrelevans. Vidare genomför den stu- dier och enkäter, den övervakar situationen för etniska minoriteter och implementeringen av antagna åtgärder, koordinerar bulgariskt deltagande i internationella minoritetsprogram både horisontalt (inom regeringen och ministerierna) och vertikalt (från lokal till central nivå). Kommissionen organiserar också konferenser och seminarier med bland annat syftet att höja den allmänna kunskaps- nivån och medvetandenivån om romers situation i landet. Den uttalar sig även om hur statliga medel fördelas inom den kulturella sektorn. Den bulgariska kommissionens råd saknar bindande rättslig verkan, men den har en kompetens att agera både på riksnivå och på lokal nivå. Den kan ge synpunkter på lagförslag, inhämta upp- gifter om hur läget är för romer i landet och har möjlighet att på olika sätt sprida informationen till andra om detta. Rätt till delaktighet och inflytande Sammansättning och romsk representation I samtliga rådgivande organ finns romer representerade i varierande grad från fem till av ledamöterna. På samma sätt varierar representationen bland dem som är icke-romer. De som sitter i de rådgivande organen företräder genomgående regeringen, departement eller myndigheter. Det är värt att notera att det endast är det spanska rådet som har krav på kvinnorepresentation, två av de romska representanterna ska vara kvinnor och dessutom ska två representanter komma från ungdomsorganisationer. Antalet ledamöter varierar mellan råden, de flesta har mellan tjugo och tjugofem ledamöter, flest har det spanska med fyrtio ledamöter. Regional och lokal nivå Det finns betydligt färre exempel på formaliserade regionala och lokala rådgivande organ än det finns exempel på nationella rådgivande funktioner i de länder som ingått i studien. och hör till de länder där det finns rådgivande minoritetsfunk- tioner på regionalt plan. Det betyder däremot inte att det saknas informella samarbeten mellan romska organisationer och myndig- heter av rådgivande karaktär även i andra länder, utan enbart att dokumentationen av dem är mer svårtillgänglig. På lokal nivå finns färre exempel på rådgivande organ, men i finns rådgivande verksamhet i vissa delar av landet, lik den som finns på regional och på nationellt plan. De regionala delegationerna har dessutom sam- arbete med kommuner i romska frågor, se vidare avsnittet om . På statlig nivå handhas frågor som gäller romer av den riks- omfattande delegationen för romska ärenden. Denna grundades och fungerar under Social- och hälsovårdsministeriet. Dele- gationen sköter minoritetens kontakter med olika ministerier och strävar genom sin verksamhet till att främja jämlikheten och romernas möjligheter till samhällelig deltagande samt att främja romernas ekonomiska, sociala och kulturella levnadsförhållanden [påverka politiska beslut] – någon självständig beslutsrätt har inte Rätt till delaktighet och inflytande närmare fastställts för den. Delegationen för romska ärenden har kommit till på basis av kommittéväsendet och är därför ett biorgan i statsförvaltningen. Först fick delegationen en heltids- anställd sekreterare varmed verksamheten blev aktivare och det första åtgärderna, som verkligen förbättrade den romska befolk- ningens ställning, sattes igång. Delegationen för romska ärenden har enligt statsrådets beslut till uppgift att: 1.följa med romernas möjligheter till samhälleligt deltagande och utvecklingen av levnadsförhållandena samt att ge utlåtanden till myndigheterna i dessa frågor, 2.ta initiativ till förbättringar av den romska befolkningens levnadsförhållande med tanke på ekonomi, utbildning, sociala frågor och bildning, samt att främja sysselsättningen bland romer, 3.verka för ett slut på all diskriminering, 4.främja romanispråket och den romska kulturen, 5.stödja verksamheten vid de regionala delegationerna for de romska ärenden samt 6.delta i nordiskt och annat internationellt samarbete för att främja romernas rättigheter och förbättra deras förhållanden. Ansvaret för att på den riksomfattande nivån utveckla och genom- föra utbildningen av den romska befolkningen ligger hos gruppen [enheten] för utbildning av romer vid utbildningsstyrelsen. Grun- den för dennas verksamhet utgörs av , regeringens och ställningstaganden och beslut som gäller utvecklandet av den romska befolkningens utbildning och förverk- ligandet av deras kultur. Gruppen [Enheten] för utbildning av romer främjar också romanispråket och romernas kultur samt sköter fostringsarbete och information. Rätt till delaktighet och inflytande SOU 2010:55 Strukturen för de romska ärenden inom förvaltningen i Kommuner samt frivilliga lokala Regionala delegationer för romska ärenden (4) - inom Regionförvaltningsverken (Enheten för basservice och rättskyddet) Den riksomfattande delegationen för romska Social- och hälsovårdsministeriet Avdelningen för främjande av välfärd och hälsa - Gruppen för främjande av delaktighet Den finska riksomfattande delegationen består av högst sexton ledamöter vid sidan av ordförande och vice ordförande. Hälften av dessa, dvs. åtta ledamöter kommer från departementen: de som ansvarar för sociala och hälsofrågor, undervisning, justitiefrågor, inrikesfrågor, arbetsfrågor, utrikesfrågor och boende[miljö]frågor. Hälften av delegationens medlemmar representerar romer. Ord- förande har oftast varit en riksdagsledamot [en politiker] och vice ordförande har varit rom. Statsrådet tillsätter delegationen för romska ärenden i sänder. Delegationen har en heltids- anställd sekreterare, som är tjänsteman i social- och hälsovårds- ministeriet. Rätt till delaktighet och inflytande Delegationen har påverkat den finländska lagstiftningen och förvaltningsreformer i frågor som berör romer, bland annat har man tagit initiativ till att införts i den finländska strafflagen. Man har även fäst uppmärksamheten på romernas bostadssituation. Att minoriteterna införts i grundlag är ett resultat av delegationens arbete. Regionala delegationer för romska ärenden Regionala delegationer för romska ärenden finns inom region- förvaltningsverket (före detta länen) i , i Sydvästra , i och i . Regionala dele- gationen i Sydvästra verkar också inom verksamhets- områden för förvaltningsverket i Västra och Inre och delegationen i verkar också inom förvaltningsverket i . (Det vill säga att för sex regionförvaltningsverk finns det fyra delegationer). har i var och en av de regionala delegationerna för romska ärenden funnits en planerare i heltidstjänst. De finska regionala delegationerna vilar på samma regeringsför- ordning som den riksomfattande delegationen (Statsrådets förord- ning 1019/2003), men fick inte permanent status . De har samma uppgifter (1–4) inom sitt område som den riksomfat- tande delegationen. De är tväradministrativa samarbetsorgan mellan den romska befolkningen och myndigheterna och eftersom de är etablerade i en förordning betyder att de lyder under regeringen och social- och hälsovårdsministeriet. Delegationerna samarbetar däremot med regionalförvaltningsverken och kommunerna på regional nivå. De regionala delegationerna i specialiserar sig på just myndigheter och romska frågor. De samarbetar med relevanta myndigheter inom utbildning, äldrevård, språk och kultur och boende (2007). Andra områden som faller under delega- tionernas kompetens är diskriminering, likabehandling och integra- tion. Exempel på myndigheter som delegationen arbetar med är polisen, kommunala myndigheter, skolor och arbetskrafts- och näringscentraler. Till deras uppgifter hör också att sprida kunskap om den romska kulturen, främja likställdhet och att motarbeta diskrimi- Rätt till delaktighet och inflytande De kan även initiera regionala och lokala utvecklingsprojekt för att förbättra romernas situation. De viktigaste områden man fokuserar på är att öka den romska minoritetens deltagande att beakta romanispråket och den romska kulturen i barn- omsorgen och utbildningen att höja den romska befolkningens utbildningsnivå att informera om frågor kring social- och hälsovård samt om kulturella särdrag att genom information riktad till regionalförvaltningen och kommunerna främja samarbetet mellan romer, bostadsmyndig- heter och kommuner. I de regionala delegationerna sitter åtta till tolv ledamöter. Hälften av dessa representerar områdets romska befolkning. Regionala förvaltningsverket utser alla representanter i sänder (Statsrådets förordning 1019/2003). Lokala samarbetsgrupper i romska ärenden har lokala romska arbetsgrupper tillsatts i kommunerna. Speciellt den regionala delegationen för romska ärenden i har tagit initiativ och stött tillsättandet av kommunvisa lokala arbetsgrupper. verkade drygt 20 offi- ciellt av kommun tillsatta lokala romska arbetsgrupper i . Även i de lokala samarbetsgrupperna sitter romer och repre- sentanter från lokala myndigheter och andra samarbetspartner. I genomsnitt består grupperna av tio personer där åtminstone fyra är romer (2007). Syftet bakom det lokala samarbetet, som alltså förstärker de regionala delegationernas arbete på just lokal nivå, är att utveckla den romska befolkningens egna möjligheter till deltagande och att främja växelverkan mellan myndigheter och romer. Det lokala samarbetet mellan romer och myndigheter saknar dock rättsligt stöd. Rätt till delaktighet och inflytande Den internationella rättsregleringen ger utrymme för ett mer långtgående självstyre inom vissa ramar för minoriteter. Den råd- givande kommittén för ramkonventionen för skydd av nationella minoriteter menar att en rådgivande funktion ensamt inte är till- räckligt utan att mer måste till för att minoriteter ska vara effektivt deltagande (ACFC/31DOC(2008)001). Även om ramkonven- tionen inte nämner något om självstyre så har den rådgivande kommittén tagit ställning till och undersökt effekten av autonomi i olika länder. Den menar att självstyre främjar ett effektivare del- tagande inom de områden som självstyret har kompetens att fatta beslut. Huruvida den ska vara knuten till den befintliga statliga orga- nisationen eller vara självständig och ligga separat, utanför systemet anges däremot inte. I Lundrekommendationerna särskiljs mellan icke-territoriellt självstyre och territoriellt självstyre. Med det förra menas att personer som tillhör en minoritet har möjlighet att bestämma över vissa frågor gemensamt och kan göra det oavsett var i landet de bor. Självstyrelsen är inte knuten till en kommun eller ett län. Det territoriella självstyret är däremot knutet till en geografisk enhet inom landet och ofta till den indelning som redan finns inom staten i län och kommuner. Det är dock inte nödvändigt utan själv- styrelsen kan vara knuten till en region som har andra gränser än statens ordinarie förvaltning. För att kunna fullgöra sitt uppdrag krävs att staten tilldelar det självstyrande organet resurser och att det finns konstitutionella och administrativa garantier för själv- styret, dvs. att det erkänns i grundlag och uppfattas som en jämbördig samarbetspartner av de statliga myndigheterna. Att detta är centralt bekräftas också av den rådgivande kommittén till ramkonventionen (ibid.). Flera länder i har etablerat någon form av självstyre på central nivå som tillfaller romska minoriteter. Några av dessa länder har också regional och lokal självstyrelse. De huvudpunkter som framträder vid studiet av de självstyrande organen är de följande: Rätt till delaktighet och inflytande Den offentligrättsliga grund de vilar på. Sättet på vilket de utnämns/väljs på och deras sammansättning. Dessa huvudpunkter visas översiktligt i följande schema Språk, utbildning, Språk, utbildning, Språk, utbildning, kultur, media och på språk och om Flera av självstyrelserna finns förankrade i grundlagen, även om detaljerna kring hur de utnämns sätts samman och deras kompe- tens regleras i vanlig lagstiftning. Bestämmelsernas innehåll varierar i konkretion. I den montenegrinska grundlagen (79 § 13 mom.) finns en allmänt hållen bestämmelse om att minoriteterna har rätt att inrätta ett råd för att skydda och främja minoriteters rättigheter. Rätt till delaktighet och inflytande Den serbiska konstitutionen (75 §) är något mer detaljerad och anger att personer som tillhör minoriteter (observera att den riktar sig till individer och inte till grupper) har rätt att delta i beslut eller besluta självständigt i frågor som rör deras kultur, utbildning och i frågor som berör information om minoriteterna och hur deras språk används i officiella sammanhang. Det är i det syftet som självstyrelsen inrättas. Enligt den kroatiska grundlagen (15 § 4 mom.) har minoriteterna en rätt till kulturell autonomi. Det finns olika former för hur självstyrelsen utses och hur den sätts samman. Den kroatiska självstyrelsen (det nationella minoritets- rådet) på central nivå utses av den kroatiska regeringen efter nominering av dels de regionala och lokala minoritetsråden, dels av föreningar, institutioner och individer som tillhör minoriteten. Regeringen utser sju ledamöter och minoriteten fem. Ledamöter- nas mandat sträcker sig i taget. Det centrala mino- ritetsrådet i representerar samtliga minoriteter i landet, medan de regionala och lokala minoritetsråden inrättas genom val och individuellt för varje minoritetsgrupp. Antalet ledamöter från varje minoritet i det nationella minoritetsrådet motsvarar deras totala andel av den kroatiska befolkningen. De minoritetsrepresen- tanter som är invalda i parlamentet är automatiskt också repre- senterade i det nationella rådet (DH-MIN(2005)010). I finns även nationella råd för olika minoriteter, däribland romer.34 Det serbiska nationella rådet utses genom val- församlingsmöte. För att bli representant i rådet krävs att kandi- daten till posten har samlat minst etthundra underskrifter av romer som stödjer kandidaturen.35 34De nationella råden för minoriteter förkroppsligar den kulturella autonomin för mino- riteter och regleras i on Protection of Rights and Freedoms of National Minorities 2002. Även om hänvisar till denna minoritetslag i sin andra rapport till den råd- givande kommittén för ramkonventionen 2008 (se ACFC/SR/II(2008)001, Second report submitted by pursuant to article 25, paragraph 1 of the Framework Convention for the Protection of National Minorities (received on 4 2008), s. 363) råder en viss oklarhet ifråga om lagens rättsliga status eftersom det är en federal lag som antogs just före och skiljdes åt. Se t.ex. om detta: MRG Overview (Governance), , läst 17.12.2008. 35Intervju med , rådgivare vid Information Center (), , . Rätt till delaktighet och inflytande Kompetensen hos de självstyrande organen varierar i omfattning och genomslagskraft. Det kroatiska och montenegrinska självstyret har endast rådgivande kompetens, medan det kroatiska nationella minoritetsrådet har rätt att diskutera frågor som berör minoriteter och minoritetslagen med berörda myndigheter, samt att ge förslag till förbättringar inom medieområdet och i frågor som berör romers sociala och ekonomiska situation (DH-MIN(2005)010 s. 52). Rådet har vidare rätt att begära information från alla myndig- heter och att bjuda in representanter från myndigheter till sina möten. Verksamheten finansieras av medel från statsbudgeten. Det ska påminnas om att rådet inte är romaspecifikt, utan att alla minoriteter i samarbetar i den nationella minoritetssjälv- styrelsen. På liknande sätt har det montenegrinska minoritetsrådet (hur det utses beskrivs i underlags rapporten) rätt att konsulteras av regeringen eller andra berörda förvaltningsmyndigheter i frågor som angår den romska kulturella identiteten: språk, utbildning, media och kultur (PER 2008). Den rättsliga grunden för det serbiska nationella rådets kom- petens är oklart efter det att och Monte- negro splittrats. Rådets kompetens gick i vart fall tidigare något längre än till att enbart vara rådgivande. Rådet hade en rätt att ta initiativ till lagstiftning som berör romskt språk, utbildning, information på modersmålet och om kulturen.36 Det hade även rätt att begära information från myndigheter för att kunna arbeta på ett effektivt sätt. Utöver detta kunde rådet initiera ärenden vid myndigheter som berör romska frågor. Myndigheterna var också tvungna att konsultera rådet i frågor som berör romsk kultur. Regional och lokal nivå I de europeiska länderna finns exempel på romsk självstyrelse på regional och lokal nivå och de förekommer i och . Sammantaget är de följande karaktärsdragen de mest väsentliga hos självstyrelserna och de som bör lyftas fram särskilt: 36 on Protection of Rights and Freedoms of National Minorities 2002, 19 § 1 mom. Rätt till delaktighet och inflytande Anknytning till den ordinarie statsorganisationen Valproceduren (inklusive registrering) Detta kan illustreras genom följande schema: Olika för de tre över 200 personer i Rätt att ge åsikt om minoriteten, samt viss Olika beroende på form av själv- styrelse. För direkt vald minoritets- självstyrelse: krav på registrering i minoritetsröst- längd och stöd av etablerad mino- ritetsorganisation Samma som ordinarie val Rätt att få information från myndigheter Rätt att ge förslag till åtgärder/ beslut. Rätt att initiera åtgärder. Rätt att protestera mot åtgärder eller beslut om kränker Rätt till delaktighet och inflytande Ge förslag i lokala För form 1 av själv- styrelse: språk, tecken, helgdagar. som majoritet i kom- och 3: Egendoms- frågor, budget, medel, litteratur. bidrag, donationer, gåvor och arv. bidrag, egna inkomster, bidrag från privata aktörer. Rätt till delaktighet och inflytande Anknytning till den ordinarie statsorganisationen De lokala och regionala självstyrelserna i och är knuta till statens organisation. Det betyder att de knyter an till länen och till kommunernas indelning i landet och att ledamöterna i självstyrelserna väljs vid de ordinarie valen. Däremot verkar vissa av självstyrelserna vid sidan av de beslutsfattande organen, även om de så att säga följer statens organisation. Detta ska beskrivas närmare och utgångspunkten tas då bäst i valproceduren. Ett sätt att utforma valproceduren till regionalt, eller för den delen lokalt, självstyre är ställa krav på att det ska finnas ett minimiantal personer som tillhör minoriteten i området för att självstyrelsen ska få etableras, eller med andra ord, rättigheten ska få realiseras. För att regionala självstyre ska etableras krävs att det bor minst femhundra romer eller att det finns åtminstone en romsk organisation inom länet.37 De väljs sedan vid de ordinarie valen. Strukturen för att utse de lokala självstyrelserna i och är tekniskt komplicerad, särskilt i , eftersom det finns flera former av deltagande och självstyrelse och valet till varje form ser annorlunda ut. I finns en rätt för alla mino- riteter, så även för romer, att etablera självstyrelse i kom- muner/städer under vissa förutsättningar: Består befolkningen i en kommun av mer än femton procent romer kan den romska minoriteten välja att inrätta en självstyrelse. Om minoriteten inte når upp till femton procentsnivån kan de ändå få etablera själv- styrelse om de är fler än två hundra personer i kommunen. För det första erkänner den ungerska konstitutionen att mino- riteterna deltar i folksuveräniteten och att de representerar en grundläggande del av staten på det viset.38 De jämställs alltså med den ungerska majoriteten och formar en med den ungerska majoriteten likvärdig etnisk del av den ungerska nationalstaten 37Kroatiens minoritetslag, 24 § 1 mom. 38Se § 68 i den ungerska konstitutionen, lag nr. XX om Republiken konstitution. Rätt till delaktighet och inflytande (2002).