sou · GYB384 · 2011-01-01 00:00:00 — De menar att misshandlande män inte bara kommer från andra länder där kvinnor har en mer underordnad position i samhälle och i familj än i . Deras undersökning visar att den mest omfattande formen av våld mot kvinnor utövas av svenska och utländska män som har importerat sina fruar (ibid.). Till skillnad från det kulturbetingade perspektivet förklarar (2003) att det hedersrelaterade våldet mot invandrarflickor enbart kan härledas till ett generellt könsperspektiv och ser hedersvåldet som en del av ett strukturellt förtryck av kvinnor. Hon vänder sig mot att man i regel med mäns våld mot kvinnor avser våld riktat mot vita, heterosexuella kvinnor med svensk bakgrund, medan de andra kvinnorna har sorterats in i kategorin särskilt kvinnovåld. menar vidare att mäns våldshandlingar mot kvinnor (oavsett mannens ursprungsland) måste förstås i sitt sammanhang. (2002, s. 28) betonar också att när hedersrelaterat våld benämns som ett särskilt våld som skiljer sig från annat våld mot kvinnor, konstruerar och bäddar man för idén om den andre som patriarkal och oss som jämställda (se även de los , 2003). Detta våld förklaras som ett icke-svenskt våld, vilket orsakas av migrationen. Genom att förlägga våldet utanför den svenska kulturen så blir kontrasten större och vår kultur ännu mer jämställd. Denna kontrastering medför att hedersförtryck blir en konsekvens av deras kultur och inte en del av vår kultur (, 2003). På så sätt menar forskare med könsmaktsperspektiv att hedersförtryck enbart handlar om en hårdare form av kvinnoförtryck, vilket ses som ett universellt fenomen som förekommer i alla länder. Vidare menas att exotisering av begreppet riskerar stigmatisering av invandrade grupper och att det även kan leda till en underskattning av förtryck och våld som förekommer i det svenska samhället mot svenska kvinnor. 5.3En intersektionell förklaringsmodell på hedersförtryck och konflikter i familjen Det tredje perspektivet strävar efter att med en kontextuell och mångdimensionell förklaringsmodell nyansera och fördjupa bilden av hedersförtryck som förekommer i dagens framförallt inom vissa familjer som ursprungligen kommer från ett annat land med en andra värdesystem och tänkande än de som förekommer i Sverige5. Alltfler forskare har börjat ifrågasätta den enkla kausalitet som både den kulturbetingade och den endimensionella feministiska förklaringsmodellen erbjuder (se. t.ex. Carbin, 2010; , 2007; De los , 2005, 2003; , 2004; Darvishpour, 2008, 2006). Dessa forskare menar att man ska ta hänsyn till andra faktorer, än kultur och kön, som kan påverka relationerna i familjen. Exempelvis bör man se till familjens socioekonomiska bakgrund, ålder, ursprungssamhället med sitt värdesystem, vistelsetid i , grad av 5 En intersektionell förklaringsmodell strävar efter att kombinera ett feministiskt perspektiv med ett antirasistiskt perspektiv samt ett samhälleligt perspektiv. Jämställdhet kan uppfattas som ett lyx fenomen under usla socio-ekonomiska förhållanden. Dessa förhållanden samt etnisk diskriminering och exkludering kan motverka utveckling av jämställdrelationer inom familjen och kan till och med förstärka patriarkala värderingar (Darvishpour 2006, 2008). integration i samhället, upplevelse av diskriminering, interaktion med omgivning och graden av konflikter och konflikthanteringen i familjen. Även förloppet i den migrationsprocess som invandringen för med sig är en växelverkan mellan det egna handlandet och majoritetskulturens bemötande. Den processen är ofta individuell beroende på bland annat de nämnda faktorerna. Det innebär att man i en analys av kulturskillnader och dess betydelse för familjekonflikterna bland många minoriteter bör fokusera på specifika omständigheter hos gruppen och individen som har invandrat, i stället för att utgå från kulturella skillnader mellan och de invandrade personernas ursprungsländer. Kultur är dessutom ett föränderligt och interkulturellt begrepp och fenomen som formas i ett växelspel mellan olika individer och grupper. Kontakter med nya världen, nya upplevelser och nya normer påverkar tankesätt och attityder (Darvishpour, 2010; , 2009; Lahdenperä, 2004). Forskarna med en mångdimensionell analytisk utgångspunkt är kritisk till ett universellt könsmaktsperspektiv då det kan reducera hedersförtrycket enbart till en del av det universella våldet mot kvinnor och därmed bortser analysen från de hårda och speciella omständigheter som många kvinnor med annan etnisk bakgrund drabbas av. Vad som är ett utmärkande drag i det tredje perspektivet är att maktförskjutning och konflikter i familjen fokuseras på det som pågår såväl inom svenska familjer som bland familjer från etniska minoriteter. På så sätt är det maktspel snarare än uppfostran eller kultur som blir väsentligt i detta perspektiv (Darvishpour, 2004b). En intersektionell förklaringsmodell utgår dessutom från ett postkolonialt tankesätt som ifrågasätter andrafiering av människor med annat etnisk härkomst än svensk (De los (red. ), 2005; Grep, 2002; , 2004). Genom att lägga tonvikten på diskrimineringens betydelse för intensifierade familjekonflikter bland etniska minoriteter, vänder vi delvis fokus från de andras kulturella bagage till oss och majoritetssamhällets exkluderande mekanismer och attityder vilka kan förstärka patriarkala föreställningar. kan vi också konstatera att allt fler utredningar från och olika länsstyrelser börjar fokusera på diskrimineringens betydelse i diskussionen om hedersproblematik och familjekonflikter bland etniska minoriteter, och dessa rapporter utgår numera också ifrån ett intersektionellt perspektiv (se exempelvis rapporten man krockar av i län, 2008). Att studera invandrade familjers socioekonomiska bakgrund, deras kulturella värderingar, nuvarande status och deras maktreresurser i samhället och inom familjen, mäns och kvinnors skilda upplevelser av invandringen, deras vistelse i , familjemedlemmarnas skilda intressen och samspelet mellan dem bör ingå i en intersektionell analys av hedersproblematiken. Dessa parametrar kan därmed ge en mer mångfacetterad och sammansatt bild av de intensifierade konflikterna och våldet inom vissa minoritetsgrupper, än de synsätt som enbart fokuserar kulturella normer i deras ursprungsländer eller generella maktstrukturer mellan könen. Låt oss utifrån ett intersektionellt perspektiv beskriva dynamiken i familjer som immigrerat till och där vi från olika forskningsrapporter hämtat beskrivningar av hur problem vad gäller immigration och integration i kan gestalta sig. Kvinnor och ungdomar hittar snabbare in i det nya samhället Kvinnor som invandrar har ofta en mer positiv attityd till den nya situationen än många av männen (Darvishpour, 2004a). Det beror inte bara på kvinnornas förbättrade materiella villkor i jämförelse med ursprungslandet, utan även på det faktum att i vissa avseenden erbjuder bättre möjligheter för invandrade kvinnor att utveckla sin egen identitet och sociala status. är en del kvinnor kanske bättre rustade att klara de påfrestningar som diskriminering innebär genom att de – just på grund av att de är kvinnor – kan ha blivit behandlade som andra klassens medborgare även i hemlandet. Många invandrade män har däremot upplevt sig som den andre eller som en andra klassens medborgare. Detta innebär att statusförlusten hos många män kan vara större än hos kvinnor efter invandringen. Bilden av invandrarkvinnor och invandrarflickor som passiva offer för sin kultur och sin omgivning försvårar förståelsen av deras maktresurser och möjligheter till maktutövning. Denna stereotypa bild är speciellt vanlig när det gäller muslimska kvinnors familjeliv i . Attityden till muslimer har blivit mer negativ i väst, särskilt under . Den muslimska kvinnan har beskrivits som undergiven, förtryckt och på efterkälken. perspektivet kan majoritetssamhället se det som sin uppgift att befria de förtryckta muslimska kvinnorna. Allt fler forskare påpekar att en sådan etnocentrisk och förenklad bild av muslimska kvinnor är problematisk och kan bidra till en ytterligare marginalisering. Detta synsätt leder också till en schablonartad bild av invandrade män som förtryckande. (1998) visar till exempel i sin undersökning att kvinnor och män i turkiska familjer i har sina egna maktcentra. Även (1996) argumenterar på samma sätt i en studie av iranska flyktingfamiljer i , och varnar för att en ensidig uppfattning om iranska mäns makt över kvinnor och barn kan leda till att man underskattar kvinnan som aktör. En stereotyp bild av kvinnor och flickor med invandrarbakgrund som förtryckta, passiva, okunniga och isolerade kvinnor leder till att ett större fokus läggs på deras problem och mindre på deras möjligheter och handlingsförmåga. Tvärtom har immigration till – särskilt från samhällen med starkt patriarkala drag – lett till en dramatisk ökning av maktresurserna hos många kvinnor och ungdomar. Detta har i sin tur lett till intensifierade intressemotsättningar mellan många män och kvinnor samt mellan föräldrar och barn, vilket lett till allt fler öppna konflikter inom familjer. I familjer som präglas av mer traditionella och patriarkala mönster kan familjeordningen illustreras med en pyramid med mannen i toppen, kvinnan underordnad mannen, därefter sonen, med högre status än dottern. Flickor befinner sig således längst ner i pyramiden. Immigration kan i många familjer leda till en utveckling där pyramiden – symbolen för den hierarkiska patriarkala familjeordningen – vänds upp och ner (Al-Baldawi, 2003). När maktbalansen i familjerelationerna och kontrollen över viktiga resurser förändras, får också relationerna en annan form. De personer vilkas ställning försämras i den nya situationen, kan tänkas föra fram den kulturella traditionen i ursprungslandet som ett argument för sin sak, och därmed blir konflikten ännu mer akut. pågår det å ena sidan en ständig makt- och kulturkonflikt och å andra sidan ett kompromissande i relationerna mellan mannen, kvinnan och barnen. finns bland familjer med invandrarbakgrund är delvis en intensifierad bild av vad som har existerat även bland svenska familjer (2004a). (ibid) visar att invandringen för många män – speciellt för dem som flytt från sitt hemland – kan innebära förlust av status och inflytande, både i samhället och i familjen, och därmed en klassresa nedåt. En sådan statusförlust, t.ex. genom att man förlorar sitt jobb, kan i sig leda till frustration. Att dessutom uppleva etnisk diskriminering, som kan slå hårdare mot männen, samt känslan av att man behandlas som andra klassens medborgare, kan öka utanförskapet och frustrationen ytterligare. Även kulturella skillnader kan påverka maktpositionen för en man som upplever att hans normer och värderingar ifrågasätts i det nya landet, i synnerhet om han på grund av svårigheter med det nya språket har svårt att kommunicera och uttrycka sig. Utifrån ett genusperspektiv kan också invandringen för många män innebära en förlust av manliga privilegier, och därmed makt och status. Många föräldrar, speciellt pappor, upplever också att de inte har lika mycket makt och kontroll över sina barn. De kan känna att den svenska skolan får barnen att vända ryggen åt deras kultur och traditioner samt tappa respekten för dem som föräldrar (Bouakaz 2009). Allt detta kan öka frustration och konflikter inom familjen. Generations- och könskonflikter samverkar, dvs. konflikter mellan fäder och döttrar kan bli än mer intensiva. Männens förluster kan i många avseenden förklara varför risken ökar att män i en del familjer använder våld i syfte att försöka behålla sin förlorade dominans inom familjen. Paradoxala utvecklingsmönster inom invandrade familjer Familjens vardag består av ett stort antal sammankomster, beslut och avgöranden som rör makarna och barnen. Liksom besluten i större samhälleliga sammanhang kan familjens många beslut fattas under stor enighet eller under varierande grad av konflikt. Hur förändrade maktrelationer och konflikter mellan ungdomar och deras föräldrar löses kan bland annat bero på familjens socioekonomiska och kulturella bakgrund och uppväxtmiljö, föräldrarnas, respektive ungdomarnas position i det nya landet samt vistelsetiden. Kvinnor och män från samma land utgör inte en homogen grupp. könsrelationen hör samman med deras klasstillhörighet, kulturella bakgrund, utbildning och ställning i samhället. Inom en del familjer med invandrarbakgrund – liksom en del svenska familjer – finns bättre förutsättningar för en jämställd relation än i andra. Det kan vara en av de viktigaste förklaringarna till att vissa invandrade familjer kan klara familjekriser och konflikter på ett mer konstruktivt sätt och trots allt leva ett lyckligt liv. Det går att urskilja tre olika konfliktmönster inom invandrade familjer. De två första rör relationen mellan makarna och det tredje relationen mellan föräldrar och barn (Darvishpour, 2004a). Det första konfliktmönstret innebär att mannen tar den aktiva och utåtriktade rollen, medan kvinnan har den känslomässiga. Den utåtriktade mannen utvecklar ett nytt nätverk av kontakter och blir självständig, medan den inåtriktade kvinnan blir socialt isolerad, ensam och beroende av mannen. Om mannen efter hand uppfattar kvinnan som en okunnig person och en belastning hamnar dessa förhållanden ofta i kris. Det andra konfliktmönstret utvecklas i samband med en maktförskjutning till kvinnans fördel, med en instabilisering av den patriarkala familjen. Kvinnor får ofta nya möjligheter efter invandringen, baserat på att de till exempel kommer snabbare in på arbetsmarknaden – kanske för att de, oftare än män, accepterar okvalificerat arbete (ibid.). Den nya situationen stärker kvinnans självförtroende och utmanar och gör en traditionell rollfördelning möjlig. När mannen i stället upplever en statusförändring som minskar hans makt i familjen, försöker han ofta behålla sin dominans genom att referera till ursprungslandets normer och regler, som legitimerade den tidigare relationen. Kvinnor å sin sida, som har fått bättre positioner än vad de hade i hemlandet, kan kräva stora förändringar i familjens liv och de kan få större krav på livet i allmänhet. Allt detta kan leda till en kris i familjen (ibid.). Utifrån en analys av konflikter inom familjen som tar hänsyn till maktfördelningen kan vi förstå varför patriarkala relationer i vissa familjer kan vara stabila, medan de i andra familjer kan vara grunden för familjens instabilitet. På samma sätt kan man också förklara varför kvinnors (och unga flickors) ökade maktresurser ökar risken för familjekonflikter i vissa familjer, medan de i andra kan vara grunden för en jämställd och stabil relation. Frågan är under vilka omständigheter intressemotsättningar och missnöje kan leda till öppna konflikter. En utgång, om konflikterna ställs på sin spets för att mannen inte vill lämna ifrån sig makt och kvinnan hävdar sin rätt, är skilsmässa. En annan konsekvens är att kvinnan tvingas, eller väljer att finna sig i att underordna sig mannen så att han får behålla, eller rent av att förstärka sin maktposition. Ett ytterligare tänkbart utfall, om mannen accepterar de ändrade maktrelationerna, är att resultatet i stället kan bli ökad jämställdhet och demokratisering i familjen. Familjer som kommer från relativt moderna och områden i sina hemländer kan lättare smälta in i jämställda normer än de som kommer från områden med starkt traditionsbundna levnadsmönster. Relationerna mellan ungdomar och föräldrar i familjer med modern bakgrund kan vara mer demokratiska (Darvishpour, 2004a). Sammanfattningsvis tyder forskning (se t.ex. Darvishpour, 2004a & 2008) på att kvinnors och barns ökade maktresurser kan påskynda en utveckling mot jämställdhet. Med andra ord kvinnors ökade maktresurser kan få olika effekt på männens attityder. I en del fall kan detta leda till att män känner sig hotade och marginaliserade och tar till hårdare patriarkala normer för att försvara sig. I andra fall kan det leda till att männen blir mer jämställda. Män med högre utbildning, bättre socioekonomiska förutsättningar och män som är mer integrerade i samhället har lättare att anpassa sig till kvinnornas ökade maktresurser och kan lättare ändra sitt eget beteende. Generationskonflikter finns mellan ungdomar och föräldrar i de flesta familjer, oavsett etnisk bakgrund. En del generationskonflikter handlar om ungdomarnas frigörelseprocess från föräldrarna. För unga med en annan kulturell bakgrund än den svenska tillkommer också att dessa ungdomar ofta är mer motiverade att påskynda integrationsprocessen och har också bättre förutsättningar för detta än sina föräldrar (, 1997; , 2003). Många föräldrar kan vara skeptiska eller motståndare till att deras barn försvenskas. Detta kan i sin tur leda till konflikter inom familjen. Sådana konflikter kan vara mer intensifierade mellan föräldrar och unga inom familjer där föräldrarna förmedlar mer traditionella och strängare normer medan skolan och det omgivande samhället förmedlar en norm där frihet och eget snavar är mest framträdande. Ett exempel som illustrerar mer traditionella normer är att en del föräldrar ogillar skolans sexualundervisning eller tar avstånd från idrottslektioner där både flickor och pojkar deltar i, även om flickor och pojkar är i olika grupper. Sedan finns också skolans medvetna och omedvetna krav på hur föräldrar ska vara eller bete sig för att passa in i den svenska skolan. Den svenska skolan betonar självständighet och individens frihet där barn- och ungdomar ska vara kritiska och göra egna val. I ljuset av dessa mål finns det en risk att föräldrars auktoritet och kompetens som föräldrar ifrågasätts. Kontroll av barnen ses som något negativt. Därför kan skolan med sina mål och värderingar omedvetet bidra till intensifierade generationskonflikter i familjen. Generationskonflikter och kulturella skillnader mellan yngre och äldre personer kan ibland vara mer omfattande än kulturskillnader mellan en yngre generation minoriteter och den etniska majoritetens kultur. En rad spänningsförhållanden mellan individen och den egna etniska gruppen är betydligt större bland ungdomar och deras identifikation med den egna etniska tillhörigheten är inte alltid självklar (, 1997). Ungdomar i familjer med invandrarbakgrund kan ha en svår och komplicerad situation med delvis oförenliga normsystem. Det kan leda till att ungdomar – kanske framförallt flickor – tvingas att leva ett dubbelliv. De försöker kombinera de olika krav och förväntningar som föräldrar och samhälle ställer på dem. Ett sådant dubbelliv kan leda till lojalitetskonflikter, då ungdomarna ibland tvingas välja mellan familjen och samhället. Allt detta kan i sin tur intensifiera konflikter inom familjer. Medan den första generationen av immigranter ofta har svårigheter med anpassningen i det nya landet med dess kultur och värderingssystem, påverkas barnen och ungdomarna ofta mindre och annorlunda av nya sätt att vara och leva. Föräldrarnas position försvagas, de får mindre makt över sina barn, vilka i sin tur skaffar sig en ny roll. Barnen brukat ta med sig den nya kulturen in i hemmet och kan därmed bidra till socialisationen av sina föräldrar. Det nya samhällets normer och lagar stödjer barnens rättigheter och ökar deras inflytande i samspel med föräldrarna. När föräldrar blir språkligt underordnade sina barn bryts det traditionella familjemönstret och föräldrarnas roll måste omdefinieras (Darvishpour, 2006). Om föräldrar saknar kontakt med samhället, är arbetslösa, har låg utbildning och bor i områden där inga svenskar bor, i s.k. segregerade områden, kan de knappast fungera som bra förebilder för sina barn och kan därmed inte heller bidra till olika former av integration. Föräldrarna blir mer beroende av sina ungdomar, eftersom ungdomarna snabbare än föräldrarna växer in i det nya landet med dess regler och normer. Kontakten med omvärlden och omsorgen om familjens överlevnad sköts i många fall i det nya landet av barnen/ungdomarna och kvinnorna. Föräldrar som inte känner sig delaktiga i samhällslivet kan drabbas av en känsla av maktlöshet, som i sin tur kan öka konflikter mellan föräldrar och ungdomar. Dessutom kan spänningen mellan föräldrar och barn intensifieras när barnens möjlighet att utmana föräldrarna ökar genom att de bidrar till socialiseringen av sina föräldrar. Dessa ungdomar kan lätt bli föräldrar till sina föräldrar (Darvishpour, & 2010). Det finns en risk för att familjekonflikter kan öka ytterligare om generationskonflikter samverkar med könskonflikter. Risken för konflikter mellan fäder och döttrar kan vara särskilt stor inom många familjer. Även om många pojkar kan känna sig pressade av föräldrarnas krav, bristen på goda manliga förebilder, social exkludering och diskriminering, så är döttrar i vissa familjer fyrfaldigt förtryckta. För det första har många flickor ett klassmässigt underläge. De bor ofta med sina arbetslösa eller ekonomiskt fattiga föräldrar i s.k. segregerade områden. De har i genomsnitt sämre hälsa, mindre möjlighet till utbildning och sämre livskvalitet jämfört med befolkningens majoritet. För det andra är många av dem utsatta för etnisk diskriminering som kan innebära att de känner sig undervärderade i mötet med den etniska majoriteten och upplever ett utanförskap. För det tredje kan de som kvinnor känna sig förtryckta av patriarkatet i hela samhället. Dessutom kan de befinna sig i en extra hård patriarkal miljö på grund av familjens värdesystem och situation, vilket i sin tur försvagar deras position och deras maktresurser. För det fjärde kan många flickor, som barn och tillhörande den yngre generationen, drabbas av föräldrarnas auktoritet. När en del av dem trots allt vågar utmana den traditionella patriarkala kulturen kan de möta sanktioner från sin omgivning. Många kan bli isolerade, känna stor oro, och känna sig fångna i den starkt patriarkala kulturen. Konflikten kan med andra ord vara djupare mellan föräldrar och ungdomar, särskilt mellan döttrar och fäder inom familjer där föräldrarna lever efter mer traditionella och strängare normer, än de moderna regler som samhället och skolan förmedlar. Ungdomarnas utsatta situation är bland annat ett resultat av konfrontationen mellan moderna och traditionella kulturer, mellan jämställda och hårda patriarkala värderingar (Darvishpour, 2010). I vissa familjer står föräldrar för hårdare patriarkala värderingar medan skolan mer betonar jämställdheten (, 2007). betonar att skolan till och med kan bli en frizon för många flickor med utländsk bakgrund (ibid.). Pojkar riskerar att utveckla patriarkala värderingar Många forskare menar att andra generationens barn till immigrerade familjer, dvs. de som har vuxit upp i det nya samhället, har betydligt lättare att bli integrerade än sina föräldrar. De behärskar språket, känner till normerna och värderingarna samt kan leva med olika kulturella värderingar och normer, vilket underlättar deras förutsättningar för integration, eftersom de har blivit flerkulturella. forskning menar att många manliga ungdomar, med föräldrar som helt och hållet lever i sitt eget kulturella värdesystem av traditionella värderingar, på grund av detta kan uppleva social exkludering och diskriminering. Detta tillstånd kan försvåra deras etniska identifikation ytterligare och kan till och med genom faderns auktoritet skapa legitimitet för egna patriarkala värderingar (se t.ex. , 1997; , 2003). Diskriminering kan med andra ord förstärka patriarkala värderingar särskilt bland unga pojkar. Den sociala exkludering och diskriminering som många unga upplever kan leda till att somliga av dem väljer att ställa sig utanför både samhällets och familjens normer. Utanförskapet kan på så sätt intensifieras, och leda till ytterligare marginalisering. Samhällets stämpling och stigmatisering av invandrare kan leda till att de får en negativ bild av sig själva och/eller samhället (ibid.).