sou · GZB32 · 2011-01-18 00:00:00 — Unemployment rate = unemployment as a share of the labor force (= employment + unemployment) Table A.2 Unemployment duration by age and gender; 2008 (%) Source: Labor Force Statistics Appendix A: Characteristics of the Swedish UI system Bilaga 9 till LU2011 Table A.3 Cross-country differences in unemployment rates and employment rates of prime age men and women; enemployment benefits net replacement rates by earnings an family tayp Note: UR = Unemployment rates, ER = employment rates, prime age = 25–54 years; 2009. Net replacement rates initial phase of unemployment but following any waiting period; 2008. A = One-earner married couple with 2 children; B = person no children, AW = Average wage of adult, full-time worker (definition). Source: Statistics. Bilaga 9 till LU2011 Appendix B: Characteristics of Appendix B: Characteristics of European UI systems Bilaga 9 till LU2011 Bilaga 9 till LU2011 Appendix B: Characteristics of European UI systems Appendix B: Characteristics of European UI systems Bilaga 9 till LU2011 Bilaga 9 till LU2011 Appendix B: Characteristics of European UI systems Appendix B: Characteristics of European UI systems Bilaga 9 till LU2011 Bilaga 10 till LU2011 Deltidsarbetslöshet och arbetslöshetsförsäkring i * * Rapporten har skrivits på uppdrag av vid . Vi är tacksamma för värdefulla synpunkter från Per Krusell och . Arbetslöshet och undersysselsättning ......................... Att mäta arbetslöshet och undersysselsättning ................... Undersysselsättning och deltidsarbetslöshet i ........ Försäkrad och oförsäkrad arbetslöshet ........................ Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för Den ekonomiska modellen.................................................... Andra aspekter på deltidsarbetslöshet och A-kassa för korttidsvecka?.................................................... Bilaga 10 till LU2011 Part-time unemployment and unemployment insurance in Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar () var drygt 300 000 personer i undersysselsatta , dvs. de arbetade färre timmar än vad de önskade. Det motsvarar av arbetskraften, vilket kan jämföras med en arbetslöshet på . Den totala undersysselsättningen motsvarade drygt 100 000 heltidsarbeten med 40 timmars arbets- vecka. Cirka tre fjärdedelar av de undersysselsatta – närmare 5 pro- cent av arbetskraften – arbetade deltid (mindre än ) och skulle därför kunna betecknas som deltidsarbetslösa. Deltidsarbetslöshet är inget unikt svenskt fenomen utan är av ungefär samma storleksordning i många andra länder. var deltidsarbetslösheten i OECD-området i genomsnitt, alltså ungefär lika hög som deltidsarbetslösheten i . Frågor om deltidsarbetets orsaker och effekter har diskuterats i såväl forskningslitteraturen som i olika statliga utredningar. En fråga gäller om deltidsarbete fungerar som en språngbräda till hel- tidsarbete eller om det utgör en återvändsgränd som håller kvar i synnerhet kvinnor i jobb med låga inkomster; se t.ex. (1997) och OReilly och Fagan (1998). En annan fråga gäller hur man ska mäta och förklara den lönenackdel som deltidsarbete tycks medföra; deltidsarbete verkar medföra lägre inkomster inte endast genom de kortare arbetstiderna utan också genom lägre timlöner. Andra frågor som diskuterats gäller hur regleringar och ekonomiska incitament kan utformas för att minimera det ofrivil- liga deltidsarbetet; se t.ex. SOU 1997:27 och SOU 2005:105. Det finns att antal empiriska studier som belyser hur arbetslös- hetsersättning till deltidsarbetslösa påverkar övergång till heltids- arbete. Ett exempel är Kyrrä (2007) som använder data från ; en annan studie är Kyrrä m.fl. (2010) som baseras på data från . m.fl. (2008) är en svensk studie med samma Bilaga 10 till LU2011 Resultaten varierar mellan studierna. Kyrrä (2007) finner att deltidsersättning ökar chanserna att få heltidsarbete medan m.fl. (2008) finner motsatsen. En svårighet i dessa studier är att skilja kausala effekter från selektionseffekter; deltidsarbetslösa med ersättning kan skilja sig från gruppen utan ersättning på ett sätt som forskarna inte fullt ut kan beakta. I denna rapport beskriver och analyserar vi deltidsarbetslösheten med särskilt fokus på arbetslöshetsersättningens roll. I lik- som i många andra länder kan deltidsarbetslösa få ersättning för en del av det inkomstbortfall som följer av undersysselsättningen. Deltidsarbete kan vara en språngbräda till heltidsarbete vilket inne- bär att arbetslöshetsersättning vid deltidsarbetslöshet kan påskynda övergång till deltidsarbete bland de arbetslösa. Generös ersättning vid deltidsarbetslöshet innebär försvagade incitament att söka efter heltidsarbete. Rapporten inleds med ett avsnitt där vi översiktligt beskriver deltidsarbetslöshetens omfattning och utveckling. Vi presenterar bland annat nya data från SCB:s arbetskraftsundersökningar som visar flöden mellan arbetslöshet, deltidsarbete och heltidsarbete. Av dessa data framgår att deltidsarbete ofta fungerar som ett steg på vägen mot heltidsarbete. har i genomsnitt ca 15–av de deltidsarbetslösa övergått till heltidsarbete efter ett kvartal. Den svenska arbetslöshetsförsäkringen brukar beskrivas som relativt generös vid internationella jämförelser. har bilden delvis ändrats av två orsaker. För det första har ersättnings- systemet reformerats i riktning mot lägre ersättningskvoter, kor- tare ersättningstider och strängare kvalifikationsregler (inklusive längre karensperiod). För det andra har de statliga subventionerna till a-kassorna reducerats, något som lett till högre medlemsavgifter och sjunkande anslutning till a-kassorna. Endast ca en tredjedel av de arbetslösa i arbetskraftsundersökningarna uppger att de har till- gång till arbetslöshetsersättning. Bland arbetslösa som är anmälda vid arbetsförmedlingarna hade färre än hälften arbetslöshetsersätt- ning . Bland deltidsarbetslösa är arbetslöshetsersättning än mer ovanlig. Bland deltidsarbetslösa personer som också är aktivt arbetssökande har andelen med tillgång till arbetslöshetsersättning minskat från till under perio- den –2009. års forskning om arbetslöshet och arbetslöshetsersätt- ning har berört frågor om vilka effekter som ersättningens utform- Bilaga 10 till LU2011 ning har i olika avseenden. Den har också handlat om normativa frågor om hur försäkringen bör utformas så att den uppfyller expli- cita välfärdskriterier. Frågor som studerats gäller t.ex. ersättnings- tider och ersättningsprofiler över arbetslöshetsperioden, samspelet med aktiv arbetsmarknadspolitik, och i vilken mån som kontroll och sanktioner är effektiva och ändamålsenliga; se och (2006) för en översikt. Litteraturen har fokuserat på två tillstånd på arbetsmarknaden, arbetslöshet och sysselsättning. Del- tidsarbetslöshet har studerats i mycket begränsad utsträckning i denna teoretiska litteratur. Vi använder liknande metoder för att studera hur arbetslös- hetsförsäkringen bör utformas när det förekommer deltidsarbets- löshet. Frågan analyseras med hjälp av en teoretisk ekonomisk modell som anpassats till hur den svenska arbetsmarknaden funge- rar. Modellen utnyttjas för att studera hur förändringar i ersätt- ningssystemets utformning påverkar arbetslöshet och deltids- arbetslöshet. Vi använder också modellen för att undersöka hur ett samhällsekonomiskt optimalt system för arbetslöshetsersättningen bör utformas. Modellen är en kvantitativ sök- och matchningsmodell där per- soner i arbetskraften tillhör ett av tre tillstånd, nämligen arbetslös- het, deltidsarbetslöshet eller sysselsättning (på heltid). I modellen söker arbetslösa personer efter arbete mer eller mindre aktivt och chansen att få arbete beror på hur aktivt man söker. Så länge del- tidsarbete är ett bättre alternativ än (heltids)arbetslöshet kommer en arbetslös person att acceptera erbjudanden om deltidsarbete och fortsätta sökandet efter heltidsarbete parallellt med deltidsarbetet. Sökaktiviteten bland arbetslösa och deltidsarbetslösa kommer att vara beroende av hur arbetslöshetsersättningen är utformad. Exem- pelvis leder en mer generös ersättning till deltidsarbetslösa till att de söker mindre aktivt efter heltidsarbete. ökar incita- menten bland de arbetslösa att söka efter arbete när ersättningen vid deltidsarbete ökar. Modellen kalibreras till svenska data, dvs. vi väljer parameter- värden som ter sig rimliga mot bakgrund av kända förhållanden på svensk arbetsmarknad. Vi utnyttjar modellen för att studera alter- utformningar av arbetslöshetsförsäkringen. Två övergripande slutsatser följer av analysen. För det första finns det välfärdsvinster av att tidsbegränsa ersättningen. Konkret uttryckt bör arbetslös- hetsersättningen vara högre än det aktivitetsstöd som blir aktuellt med a-kassa. Tidsbegränsningar är motiverade både Bilaga 10 till LU2011 när det gäller ersättning till arbetslösa och ersättning till deltids- arbetslösa eftersom de skapar incitament för mer aktivt arbets- sökande. För det andra finns det argument för en relativt generös ersättning till deltidsarbetslösa för att göra det mer attraktivt för arbetslösa personer att ta deltidsarbete. Detta gäller även om vi tar i beaktande att de flesta som arbetar deltid gör det frivilligt, dvs. de är nöjda med sina kortare arbetstider. I ett avsnitt som följer därefter diskuterar vi kortfattat två andra aspekter av politik mot deltidsarbetslöshet. Bör arbetsgivar- inträde införas så att arbetsgivare som anställer deltidsarbetslösa åläggs att medfinansiera arbetslöshetsersättningen? Finns det argument för att tillåta användning av arbetslöshetsersättning i samband med arbetsdelning (korttidsvecka) i lågkonjunkturer? I ett sjätte och sista avsnitt sammanfattar vi huvudslutsatserna. 2.1Att mäta arbetslöshet och undersysselsättning1 Att mäta arbetslöshet och undersysselsättning aktualiserar en rad frågor. Hur ska vi se på fallet där flera aktiviteter förekommer under en mätvecka, t.ex. arbete och arbetssökande? Vad betyder det att söka efter arbete? Räcker det att läsa tidningsannonser eller krävs det också att man gjort något mer aktivt, t.ex. besökt Arbetsförmedlingen eller kontaktat en arbetsgivare? Inom vilken tidsrymd ska aktiviteten ha ägt rum för att man ska räknas som arbetslös under en viss vecka? Hur ska man se på fallet där en per- son har utlovats anställning inom en månad men ännu inte har till- trätt arbetet? Och hur är det om man söker efter arbete men inte kan ta arbete förrän ? Eller fallet där man önskar arbete, kan ta arbete men inte har sökt därför att utsikterna att få arbete bedöms som små? Och hur ska vi se på studenter som fort- sätter att studera därför att de inte får arbete? Ett antal konventioner på arbetsmarknadsstatistikens område har utarbetats inom ramen för , och statistik- organ . De viktigaste konventionerna har formulerats i form av uttalanden (resolutions) från , bl.a. rörande arbetslöshet och om undersysselsättning.2 Dessa uttalan- den är uttryck för den samsyn som kunnat etableras mellan olika stater när det gäller arbetskraftsundersökningarnas centrala inne- håll. De har varit utgångspunkten för de nationella arbetskrafts- undersökningarna liksom för och samord- ningsprojekt. uttalanden är i vissa avseenden relativt vaga, delvis avsiktligt för att lämna utrymme för nationella variationer och kanske delvis som ett uttryck för att det är fråga om en kom- 1Avsnittet bygger delvis på (2006). 2Se Hussmanns m.fl. (1990) och (2007). Bilaga 10 till LU2011 De lämnar ganska stort utrymme för olika prak- tiska tillämpningar. Enligt ILO-resolutionen består arbetskraften av syssel- satta och arbetslösa personer. Till de sysselsatta räknas personer som har arbete () under referensveckan som lön- tagare eller egenföretagare, inklusive sådana som är tillfälligt från- varande under en viss mätvecka. En person är att betrakta som arbetslös om vederbörande (i) saknar arbete, (ii) står till arbetsmarknadens förfogande (är tillgänglig för arbete) samt (iii) söker arbete. Arbetslösheten anges normalt som andel av arbetskraften, dvs. u=U/(U+E) där u är arbetslöshetsgraden (arbetslösheten som andel av arbets- kraften), U antalet arbetslösa och E antalet sysselsatta. När det gäller kriteriet tillgänglighet för arbete anges tämligen vaga rekommendationer som i praktiken ger utrymme för mycket varierande tolkningar.3 Beträffande kravet på arbetssökande ges flera exempel på aktiviteter. Specifika ansträngningar för att skaffa arbete ska ha vidtagits, t.ex. genom registrering vid arbetsförmed- ling, kontakt med arbetsgivare, svar på annonser med mera. Det är uppenbart att även dessa rekommendationer måste preciseras ytter- ligare för att kunna implementeras i praktiken. En viktig fråga är t.ex. längden på den relevanta tidsperiod under vilken det aktiva arbetssökandet ska ha ägt rum. Undantag från krav på aktivt arbetssökande finns. Det gäller personer som saknar arbete, som står till arbetsmarknadens för- fogande och som ska tillträda ett arbete i en (nära) framtid; sådana personer ska räknas som arbetslösa enligt (som dock inte pre- ciserar hur nära i tiden som anställningstidpunkten ska vara). Stu- denter och andra som är verksamma i icke-ekonomiska (non- economic) aktiviteter ska räknas som arbetslösa förutsatt att de 3 In the application of the criterion current availability for work appropriate tests should be developed to suit national circumstances. Such tests may be based on notions such as present for work and previous work experience, willingness to take up work for wage or salary on locally prevailing terms, or readiness to undertake self-employment activity given the necessary resources and facilities. (1982, s. 4) Bilaga 10 till LU2011 Arbetslöshet och undersysselsättning uppfyller kraven på aktivt jobbsökande och tillgänglighet för arbete.4 ILO-resolutionerna lämnar alltså utrymme för nationella varia- tioner. När det gäller tidsrymden för aktivt arbetssökande fanns stora internationella variationer, mellan och . Det är klart att den uppmätta arbetslösheten blir lägre om vi kräver aktivt arbetssökande jämfört med . Genom OECD-initiativ har det här skett en harmonisering så att har blivit den vanliga tidsrymden. För att räknas som arbetslös ska man alltså ha sökt arbete under de senaste fyra veck- orna; det gäller i liksom i de flesta andra länder som har arbetskraftsundersökningar. Krav på aktivt arbetssökande har tolkats på olika sätt i respektive av (Sorrentino 2000). I räcker det inte med att enbart läsa platsannonser för att räknas som arbetslös; i räknas enbart läsande av platsannonser som kriterium på aktivt arbetssökande och sådana personer räknas alltså som arbets- lösa (förutsatt att de också står till arbetsmarknadens förfogande). Svenska anpassades till kriterier. När det gäller behandlingen av studerande som söker arbete och kan ta arbete är ILO-vägledningen klar: sådana personer ska räknas som arbetslösa. De flesta länder följer också denna konvention, även . I räknades tidigare heltidsstude- rande som söker arbete till kategorin utanför arbetskraften. tillämpas en ny EU-harmoniserad i . Den innebär flera viktiga förändringar som sam- mantagna bidrar till högre uppmätt arbetslöshet än i tidigare under- sökningar.5 I denna nya räcker det till skillnad mot tidigare med att enbart studera platsannonser för att man ska ha uppfyllt sökkriteriet och därmed räknas som arbetslös. En annan förändring gäller hur personer som avvaktar arbete utan att söka ska räknas. I gamla räknades personer som avvaktade nytt arbete inom en månad som arbetslösa; i nya räknas personer som avvaktar 4En del personer vill ha arbete men har inte sökt tillräckligt aktivt för att uppfylla arbets- löshetskriteriet, t.ex. därför att de bedömt det som utsiktslöst att få arbete. Personer utanför arbetskraften som uppger att de vill och kan ta arbete brukar i kallas för latent arbetssökande. 5AKU har alltså reviderats två gånger . Revideringen 2007 avser enbart studerandekategorins arbetskraftsstatus och det är enkelt att anpassa gamla tidsserier till denna nya definition eftersom det finns uppgifter i om studerande som söker arbete. EU-anpassningen 2005 gäller flera olika detaljer i arbetslöshetsdefinitionen som inte lika lätt kan tillämpas på äldre tidsserier. Bilaga 10 till LU2011 nytt arbete med början som arbetslösa. Båda dessa förändringar innebär att nya ger högre arbetslöshet än den gamla. SCB har försökt skapa konsistenta tidsserier som baseras på de nya definitionerna. Jämförelser av nya (länkade) AKU-serier och gamla AKU-serier visar att nya innebär väsentligt högre arbetslöshetstal.6 Begreppet undersysselsättning har använts men först formulerade riktlinjer för lämpliga kriterier. Tre kriterier ska vara uppfyllda för att en sysselsatt person ska beteck- nas som undersysselsatt under en mätvecka: (i) personen vill arbeta fler timmar än vad han eller hon har möj- lighet till, (ii) vara tillgänglig för ytterligare arbete (dvs. ska kunna arbeta mer), samt (iii) ha en aktuell arbetstid som understiger en specificerad gräns (t.ex. 35 eller ). Det ligger nära till hands att använda beteckningen deltidsarbetslös för en person som uppfyller dessa tre kriterier, dvs. sätta likhetstecken mellan under- sysselsättning enligt denna ILO-definition och deltidsarbetslöshet. Det är också vad vi gör. I svenska ställs en rad frågor till de sysselsatta om faktiska och önskade arbetstider liksom om sökbeteende. Personer som uppger att de både önskar och kan öka sin arbetstid () brukar av SCB betecknas som undersysselsatta. Till den gruppen hör också heltidsarbetande som önskar arbeta mer än de faktiskt gör, dvs. en grupp som enligt ILO-kriterierna knappast skulle klassas som undersysselsatt. SCB följer alltså inte tredje kriterium på en fastställd gräns för den aktuella arbetstiden. Med utgångspunkt från SCB:s statistik kan det vara lämpligt att skilja mellan tre begrepp, nämligen undersysselsatta, deltidsarbets- lösa samt arbetssökande deltidsarbetslösa. Som undersysselsatta räknar vi alla som vill arbeta mer och som också är tillgängliga för ytterligare arbete.7 Som deltidsarbetslösa räknar vi personer om är undersysselsatta (enligt SCB-definitionen) och som är deltidsarbetande (veckoarbetstid ). Det är alltså fråga om deltidsarbetande personer som både vill och kan arbeta 6För perioden 1987m01–2005m03 är arbetslösheten enligt gamla medan den enligt nya uppgår till . 7Undersysselsatta är personer som är sysselsatta men som arbetar mindre än de skulle vilja och som hade kunnat arbeta mer under mätveckan eller från mätveckans slut. Bilaga 10 till LU2011 En snävare definition av deltidsarbetslöshet innebär krav på arbetssökande i analogi med definitionen på arbetslöshet, dvs. krav på sökaktivitet . Vi kommer att be- teckna denna grupp som arbetssökande deltidsarbetslösa. Vi kan således urskilja flera grupper av deltidsarbetande som är mer eller mindre angelägna om att öka sin arbetstid. En första grupp består av personer som är nöjda med sina arbetstider (eller kanske till och med vill dra ned arbetstiderna ytterligare); en andra grupp är de deltidsarbetslösa som både vill och kan arbeta mer; en tredje grupp är de arbetssökande deltidsarbetslösa som vill och kan arbeta mer och som dessutom aktivt söker efter arbete. 2.2Undersysselsättning och deltidsarbetslöshet i Vi presenterar i det följande data från som belyser undersys- selsättningens och deltidsarbetslöshetens omfattning och struktur. Med deltidsarbetslöshet avses alltså deltidsarbetande undersyssel- satta. Deltidsarbetslösheten utgör huvuddelen av den totala under- sysselsättningen. –uppgick deltidsarbets- lösheten till av den totala undersysselsättningen. Redovisningen baseras dels på publicerad AKU-statistik, dels på specialuttag från . Den publicerade AKU-statistiken avser oftast hela gruppen undersysselsatta och inte endast den grupp som vi betecknar som deltidsarbetslösa.8 Deltidsarbetets totala omfattning är naturligtvis betydligt större än deltidsarbetslösheten. –2009 var i genom- snitt cirka 1 miljon personer deltidsarbetande, dvs. de hade en överenskommen arbetstid kortare ; det ska jämföras med en genomsnittlig deltidsarbetslöshet på drygt 200 000 personer. Antalet deltidsarbetslösa utgör alltså av det totala antalet deltidsarbetande. Figur 1 ger en bild av hur den totala undersysselsättningen har utvecklats som andel av arbetskraften sedan 1987.9 –2009 har undersysselsättningen varierat mellan 6 och 12 pro- 8Uppgifter om den totala undersysselsättningen finns bland annat i SCB (2005) och i Statistiska meddelanden AM 11, . Vi har gjort specialuttag från för att kunna särskilja de deltidsarbetslösa. 9Serierna är inte helt jämförbara på grund av statistikomläggningar. definieras undersysselsatta som personer som vill och kan arbeta mer; för perioden –2004 avses personer som arbetar deltid av arbetsmarknadsskäl. Bilaga 10 till LU2011 Undersysselsättningen bland kvinnor har varit två–högre än undersysselsättningen bland män. I figur 2 visas arbets- lösheten och deltidsarbetslösheten för perioden –2009.10 Arbetslösheten har varierat mellan medan del- tidsarbetslösheten har legat på . Deltidsarbetslös- heten tycks inte uppvisa samma tydliga konjunkturberoende som arbetslösheten. Deltidsarbetslösheten är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män (figur 3). Bland kvinnor har deltidsarbets- lösheten legat på av arbetskraften, att jämföras med en deltidsarbetslöshet bland män på . Information om deltidsarbetslöshetens omfattning och utveck- ling kan också fås via Arbetsförmedlingens statistik över inskrivna arbetssökande. Till gruppen deltidsarbetslösa räknas såväl personer med schemalagd arbetstid som vill öka sitt arbetsutbud (sökande- kategori 21), timanställda personer (kategori 22) samt personer med tillfälliga arbeten (kategori 31). Deltidsarbetslösheten enligt arbetsfömedlingen ligger nära AKU-siffrorna , dvs. i relation till arbetskraften. minskar del- tidsarbetslösheten vid förmedlingarna och uppgår i genomsnitt till av arbetskraften . Trots att de undersysselsatta uppger att de både vill och kan arbeta mer är det en minoritet som aktivt söker efter arbete (sökt ). Bland deltidsarbetslösa kvinnor söker cirka en tredjedel efter arbete och bland deltidsarbetslösa män söker ungefär hälften efter arbete. Som andelar av arbetskraf- ten motsvarar detta för kvinnor och en procent för män; se figur 4. Bland heltidsarbetande undersysselsatta sökte en ännu lägre andel efter arbete, bland männen och 17 pro- cent bland kvinnorna; se figur 5. En stor majoritet bland de under- sysselsatta vill arbeta fler timmar hos nuvarande arbetsgivare. Deltidsarbetslösa personer har i genomsnitt en veckoarbetstid . Som framgår av figur 6 har deltidsarbetslösa kvinnor arbetat något längre än deltids- arbetslösa män (i genomsnitt för kvinnor att jämföras för män). Den önskade arbetstiden är ungefär lika lång bland kvinnor och män – – och uppvisar en viss trendmässig uppgång . 10 Uppgifterna –2009 bygger på nya inklusive såväl EU-harmoniseringen 2005 som ILO-anpassningen 2007. I regel avses perioden från och med (2005Q2) till och med fjärde kvartalet 2009 (2009Q4). Bilaga 10 till LU2011 Undersysselsättning 1987–2009, andelar av arbetskraften, Anm.: Undersysselsättning avser både hel- och deltidsarbetande som önskar längre arbetstider. Data är inte korrigerade för omläggningar av 2005 och 2007. Källa: SCB, . Arbetslöshet (u) och deltidsarbetslöshet (p), andelar av arbetskraften, 16–. Källa: SCB, . Bilaga 10 till LU2011 Figur 3 Deltidsarbetslöshet bland män och kvinnor, andelar av arbetskraften, 16–. Källa: SCB, . Figur 4 Arbetssökande deltidsarbetslösa män och kvinnor, andelar av arbetskraften, 16–. Källa: SCB, . Bilaga 10 till LU2011 Figur 5 Undersysselsatta i åldern 15–efter vanligen arbetad tid och arbetssökande, fjärde kvartalet 2009. Källa: SCB, (AM 11 ). Bilaga 10 till LU2011 Figur 6 Faktiska och önskade veckoarbetstider bland deltidsarbetslösa män och kvinnor, 16–. Källa: SCB, .