sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Genom bestämmelsen i andra stycket klargörs att den särskilda röst- viktningsregeln inte ska anses påverka den skatterättsliga bedöm- ningen av om föreningen tillämpar principen om lika rösträtt. Frågan har behandlats i avsnitt 19.3.5. 39 kap. 21 a § Paragrafen innehåller en definition av vad som i inkomstskatte- lagens mening är en medlemsfrämjande förening. konsekvens av att föreningslag föreslås bli ersatt av en ny föreningslag. 39 kap. 23 § Ändringen i paragrafens första stycke beror på att förenings- lag genom utredningens förslag ersätts av en ny lag, att lagen om medlemsbanker upphör att gälla och att utdelning som en medlems- bank lämnar som en följd av detta i fortsättningen kommer att lämnas enligt föreningslagens bestämmelser. Paragrafens andra stycke är nytt. Genom bestämmelsen slås fast att utdelning som i ett arbetskooperativ (jfr 11 kap. 11 § andra stycket i förslaget till ny föreningslag) lämnas till en investerande medlem inte ska dras av. Detta gäller oberoende av om arbetskooperativet har utnyttjat möjligheten att genom stadgebestämmelser införa en rätt för avgående medlem att vid utträde ur föreningen få sin med- lemsinsats återbetald till ett högre belopp än det nominella värdet. Frågan har behandlats i avsnitt 19.3.4. 39 kap. 24 a § Paragrafen innehåller bestämmelser om avdrag avseende belopp som tillgodoförts genom insatsemission. I paragrafen har hän- visats till bl.a. lagen om medlemsbanker. Ändringen sammanhänger med utredningens förslag att föreningslag ska ersättas av en ny föreningslag, att lagen om medlemsbanker ska upphöra att gälla och att den civilrättsliga regleringen av insatsemissioner i medlems- banker som en följd därav kommer att finnas i den nya förenings- lagen. 40 kap. 5 § Ändringen i paragrafen är föranledd av att föreningslag före- slås bli ersatt av en ny föreningslag. Paragrafen har hänvisat till lagen om medlemsbanker. Eftersom denna lag föreslås bli upp- hävd, har denna hänvisning fått utgå. Medlemsbanker kommer i fort- sättningen att omfattas av den koncerndefinition som finns i den nya föreningslagen. 42 kap. 19 § I paragrafen har klargjorts att belopp, som betalas ut till en medlem när han eller hon går ur föreningen och som överstiger den inbetalda insatsen, ska anses som utdelning. Om ett arbetskooperativ, med stöd av 11 kap. 11 § andra stycket i förslaget till ny föreningslag, betalar ut ett belopp som överstiger insatsens nominella belopp till en av- gående medlem ska alltså det överskjutande beloppet i skattemässig mening behandlas som utdelning. En följd av detta är att detta över- skjutande belopp också ska dras av vid beskattning av föreningen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 19.3.4. 42 kap. 21 a § Ändringen i paragrafen är föranledd av att föreningslag före- slås bli ersatt av en ny lag. Paragrafen innehåller inte längre någon uttrycklig reglering av vad som gäller för medlemsbanker. Det beror på att medlemsbanker i detta avseende omfattas av bestämmelserna om ekonomiska föreningar. Någon ändring i sak är inte avsedd. 57 kap. 34 § Ändringarna i paragrafen är föranledda av att föreningslag föreslås bli ersatt av en ny föreningslag. Någon ändring i sak är inte avsedd. 22.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:595) om europakooperativ Ändringen i paragrafens tredje stycke är en följd av att de särskilda bestämmelserna om europakooperativ som bedriver bankrörelse i 1 a kap. lagen om medlemsbanker upphör att gälla. Som en följd av detta kommer lagen om europakooperativ att vara tillämplig även på europakooperativ av detta slag. Vissa ytterligare bestämmelser, för- anledda av företagens finansiella särart, tas in i 12 a kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 18.6.2. Genom bestäm- melsen i första stycket utnyttjas den möjlighet som artikel 14.1 i SCE- förordningen ger medlemsstaterna att tillåta att europakooperativ antar s.k. investerande medlemmar, dvs. medlemmar som inte avser att delta i ett europakooperativs verksamhet på annat sätt än genom en kapitalinsats. I paragrafen hänvisas till den definition av investe- rande medlemmar som finns i 2 kap. 7 § i förslaget till ny förenings- lag och som är avsedd att ha samma innebörd som begreppet har i SCE-förordningen. Bestämmelserna i paragrafen kompletteras på olika sätt av de regler som uppställs i SCE-förordningen. Detta innebär bl.a. att en medlemsansökan från någon som vill bli investerande medlem ska prövas av föreningsstämman eller något annat organ som av för- eningsstämman eller genom stadgarna har fått befogenhet att pröva ansökan (se artikel 14.1 i SCE-förordningen). Vidare anges i artikel 59.3 i förordningen att investerande medlemmar i ett europakoope- rativ inte tillsammans får ha av det totala antalet röster i europakooperativet. Dessutom ska det, enligt 61.3 i SCE- förordningen, i stadgarna för europakooperativ som tillåter investe- rande medlemmar också anges vilka särskilda villkor för beslutsförhet som gäller i förhållande till andra medlemmar än investerande med- lemmar. Förordningen tillåter att medlemsstaterna bestämmer en miniminivå för sådana villkor. Den möjligheten har utnyttjats genom bestämmelsen i andra stycket. Där sägs att stadgarna – om de tillåter investerande medlemmar – ska innehålla minst sådana begränsningar i de investerande medlemmarnas inflytande vid föreningsstämman som anges i 7 kap. 3 § tredje stycket lagen om ekonomiska förening- ar. Det står ett europakooperativ fritt att i stadgarna ta in bestäm- melser som ytterligare begränsar de investerande medlemmarnas inflytande i förhållande till övriga medlemmar. Paragrafen innehåller en erinran om de särbestämmel- ser som gäller för europakooperativ som bedriver finansieringsrörel- se (se 12 kap. 21 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). Detta lagförslag innebär att också europakooperativ som bedriver bank- rörelse kommer att omfattas av lagen om europakooperativ. För så- dana europakooperativ finns motsvarande särbestämmelser i 12 a kap. 35 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Förevarande paragraf har kompletteras med en erinran om denna paragraf. Ändringarna i paragrafen är av samma slag som ändringarna i 7 §. Ändringarna i paragrafen är av samma slag som ändringarna i 7 §. Bakgrunden till ändringarna i paragrafen finns beskriven i avsnitt 18.6.2. I SOU 2009:37 har föreslagits att det bosättningskrav som uppställs i den nuvarande föreningslagen ska upphöra. I paragrafens nya lydelse finns därför ingen hänvisning till några bestämmelser om bosättning. Övriga ändringar i paragrafen utgör i huvudsak an- passningar till paragrafnumreringen i förslaget till ny föreningslag. Ändringarna i paragrafens andra stycke är av samma slag som änd- ringen i 7 §. Ändringarna i paragrafens andra stycke är av samma slag som änd- ringen i 7 §. Ändringarna i 5, 22, 25, 26, 37 och 38 §§ utgör anpassningar till de förändringar som följer av förslaget till ny föreningslag. De förändringar som föreslås i 36 § och 40 §§ överensstämmer i sak med utredningens förslag i SOU 2009:37. De ändringar som föreslås i övriga lagar utgör i huvudsak konse- kvensändringar som är föranledda av förslaget till en ny lag om eko- nomiska föreningar och upphävandet av lagen om medlemsbanker. Den föreslagna ändringen i 6 § lagen (1986:436) om näringsför- bud – att den som har näringsförbud inte får vara stiftare vid bild- andet av en ekonomisk förening – har behandlats i avsnitt 7.5.2. Den nya bestämmelsen i 3 kap. 2 a § lagen (2002:149) om utgiv- ning av elektroniska pengar motsvarar den bestämmelse som i den nuvarande föreningslagen (1987:667) finns i 4 kap. 1 § första stycket femte meningen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Skälen till ändringen i 9 kap. 15 § aktiebolagslagen (2005:551) har behandlats i avsnitt 16.4.3. Ändringen i 31 kap. 1 § aktiebolags- lagen beror på förslaget att beslut i dispensärenden ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol (se avsnitt 16.5). En modernare lag om ekonomiska föreningar En särskild utredare ska se över lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (föreningslagen) i syfte att förenkla för ekonomiska föreningar att driva sin verksamhet och att underlätta etablering av nya föreningar. se över definitionen av begreppet ekonomisk förening, särskilt det kooperativa kravet, överväga om möjligheterna för ekonomiska föreningar att be- driva sin verksamhet i delägda företag bör utvidgas, överväga om det finns skäl att skapa ett flexiblare regelverk genom särskilda regler för vissa ekonomiska föreningar, se över frågor om medlemskap, återbetalning av insats, stadge- ändring, användandet av modern teknik vid föreningsstämma, kapitalskydd och omvandling av ekonomiska föreningar genom fusion och delning, lämna förslag till andra ändringar av regelverket som innebär förenklingar för de ekonomiska föreningarna, samt göra en genomgripande språklig och redaktionell översyn av föreningslagen. Utredaren ska lämna de författningsförslag som övervägandena ger anledning till. I uppdraget ingår vidare att föreslå de författningsändringar som behövs för att avveckla lagen (1995:1570) om medlemsbanker. Utredaren ska i ett delbetänkande redo- visa resultatet av sina överväganden om ändring av stadgarna, före- ningsstämman och andra förenklingsåtgärder som avser administ- rativa bördor. Övriga delar av uppdraget ska redovisas . Om utredaren finner det lämpligt, får den del av uppdraget som gäller föreningslagen redovisas i ett delbetänkande. Behovet av en översyn Ett viktigt inslag i regeringens politik är att stärka företagens kon- kurrenskraft och skapa förutsättningar för fler jobb och växande företag. Möjligheterna till företagande och ökat nyföretagande ska vara goda. Oavsett i vilken juridisk form ett företag bedrivs ska det mötas av gynnsamma regler och ett gott företagsklimat. Regelver- ket för företagen ska vara enkelt. Regeringen har som målsättning att de administrativa kostnaderna för företagen på grund av de stat- liga regelverken ska minska . För att bidra till ett bättre företagsklimat och underlätta för företagen har tre utredningar redan tillsatts på det associations- rättsliga området. Utredningen om revisorer och revision har i ett delbetänkande föreslagit de lagändringar som krävs för att ta bort revisionsplikten för de små företagen (se SOU 2008:32) och Utred- ningen om enklare redovisningsregler ska föreslå förenklingar av redovisningsreglerna (se dir. 2007:78). Utredningen om ett enklare aktiebolag har i ett delbetänkande föreslagit att kravet på lägsta tillåtna aktiekapital för privata aktiebolag ska sänkas (se SOU 2008:49). I ett slutbetänkande ska utredningen lämna förslag till andra ändringar av aktiebolagslagen (2005:551) och aktiebolags- förordningen (2005:559) som innebär förenklingar för aktiebolagen (se dir. 2007:132). Som ett led i arbetet med att identifiera förenklingsmöjligheter har Verket för näringslivsutveckling () på regeringens upp- drag mätt näringslivets administrativa kostnader på en rad områ- den. Mätningarna omfattar bl.a. regelverket på det associations- rättsliga området (se Nuteks rapport 2008:02). En betydande del av företagandet i sker i ekonomiska föreningar. Bestämmelser om ekonomiska föreningar finns framför allt i föreningslagen. Lagen trädde i kraft . Ut- märkande för en ekonomisk förening är att den genom ekonomisk verksamhet ska främja sina medlemmars ekonomiska intressen och att medlemmarna ska delta i verksamheten som konsumenter, leverantörer eller på annat sätt. Kravet på deltagande i verksam- heten ger den ekonomiska föreningen en kooperativ prägel. Den kooperativa prägeln markeras ytterligare genom att medlemskapet i princip ska vara öppet, genom att varje medlem som huvudregel ska ha en röst samt genom att utdelning av överskott i huvudsak ska ske i proportion till varje medlems deltagande i verksamheten. De verksamhetsgrenar av den svenska kooperationen som är mest omfattande är konsumentkooperationen inom dagligvaruhandeln, lantbrukskooperationen, oljekooperationen och bostadskoopera- tionen. Arbetskooperationen, dvs. en kooperation som har det gemensamma arbetet som grund, är en kooperativ form som har rönt ett ökat intresse. Med sitt starka inslag av aktiv medverkan från medlemmarna ger det kooperativt arbetande företaget de människor som så önskar möjlighet att engagera sig i driften av verksamheten i en annan omfattning än det kan bli fråga om för aktieägarna i ett aktiebolag med spritt ägande. Särskilt gäller detta givetvis de mindre, lokalt verkande kooperativen. Härigenom är de ekono- miska föreningarna också en viktig associationsform inom den allt mer uppmärksammade sektor som kallas för den sociala ekonomin, dvs. sådan verksamhet som primärt har samhälleliga ändamål, bygger på demokratiska värderingar och är organisatoriskt fristående från den offentliga sektorn (se prop. 2007/08:1, utg.omr. 17, s. 134). Förutsättningarna för den verksamhet som bedrivs i ekonomiska föreningar har förändrats väsentligt. De större kooperativa företagen står inför behov av om- struktureringar och anpassningar till marknadens krav, såväl natio- nellt som internationellt. Samarbetsprojekt mellan ekonomiska föreningar och andra företag i syfte att öka konkurrenskraften och uppnå större effektivitet ställer krav på en modern och flexibel lagstiftning. Det har också växt fram ett stort intresse för att använda föreningsformen för företag med nya inriktningar, som inte traditionellt har bedrivits i form av ekonomisk förening, t.ex. tillverkning, energiförsörjning och företagstjänster. Intresset för att driva vård- och omsorgsverksamhet i kooperativa former ökar starkt. Föreningsformen används också av sociala företag, dvs. kooperativa företag vars näringsverksamhet bedrivs i syfte att skapa arbete för de människor som står längst bort från arbetsmarknaden. Överhuvudtaget har det kooperativa företagandet ökat och den ekonomiska föreningen är den företagsform som växer snabbast relativt sett. Mot bakgrund av den kooperativa företagsformens växande betydelse är det särskilt angeläget att regelverket för de ekono- miska föreningarna är anpassat till dagens behov. Det är också vik- tigt att de ekonomiska föreningarna ges samma förutsättningar att verka som andra företagsformer. Det ökar möjligheterna att ta till vara den potential till nyföretagande som finns. Kvinnor, unga och invandrare har resurser som företagare som inte alltid tas till vara. Den ekonomiska föreningen torde i det här sammanhanget vara en attraktiv företagsform. Ett modernt och väl fungerande regelverk kan därmed bidra till att öka jämställdheten i samhället och till ökad integration. Även internationellt finns det ett stort intresse för kooperativt företagande. Inom EU skapades en helt ny före- tagsform, s.k. europakooperativ. har en ny lagstiftning på området medan har antagit en ny lag i ämnet. Med den ökade rörligheten över gränserna är det viktigt att det svenska regelverket för ekonomiska föreningar är modernt och konkurrensmässigt. Föreningslagen har varit i kraft . Den har visserli- gen ändrats vid ett flertal tillfällen. Lagändringarna har gjorts bl.a. i syfte att stärka de kooperativa företagens ställning och ge dem lik- värdiga arbetsvillkor med andra företag (se prop. 1996/97:163, prop. 1999/2000:88, prop. 2005/06:84 och prop. 2006/07:112). De förhållanden som de ekonomiska föreningarna verkar under har dock nu genomgått så stora förändringar att en större, samlad, över- syn av föreningslagen är påkallad. Behovet av en sådan understryks av de förändringar som har skett inom associationsrätten i övrigt. Föreningslagen är i tekniskt avseende uppbyggd efter förebild aktiebolagslag. Denna lag är upphävd och ersatt av en ny, avsevärt mer överskådlig och flexibel, aktiebolagslag (aktie- bolagslagen [2005:551]). Mot denna bakgrund framstår det som naturligt att nu göra en samlad översyn av föreningslagen. Det finns också ett starkt öns- kemål från den samlade kooperationen om en sådan översyn. Utredaren ska se över de frågor som anges nedan. I den mån det bedöms motiverat och utredningstiden medger det får utredaren ta upp även andra frågor som avser föreningslagens innehåll och ut- formning. En utgångspunkt för översynen ska vara att ett modernt och enkelt regelverk behövs för såväl de stora kooperativa företagen som de småskaliga kooperativen och de sociala företagen, vars närings- verksamhet bedrivs med sociala mål och i kooperativ form. De ärenden med anknytning till föreningslagen som finns i Justitie- departementet och som kommer in till departementet under utred- ningstiden kommer i den mån det bedöms lämpligt och efter sam- råd med utredaren att överlämnas till denne. Utredaren ska lägga fram förslag till de författningsändringar som han eller hon anser vara befogade. Utredaren ska särskilt beakta de administrativa konsekvenserna för näringslivet och utforma förslagen så att företagens administra- tiva kostnader minskar så långt det är möjligt utan att andra viktiga intressen som t.ex. borgenärsskyddet, skattekontrollen och bekäm- pandet av ekonomisk brottslighet eftersätts. En ekonomisk förening har till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom ekonomisk verksamhet i vilken med- lemmarna deltar som konsumenter eller andra förbrukare, som leverantörer, med egen arbetsinsats, genom att begagna förening- ens tjänster eller på annat liknande sätt (se 1 kap. 1 § första stycket föreningslagen). Kravet på att medlemmarna ska delta i föreningens verksamhet brukar betecknas det kooperativa kravet. Definitionen av ekonomisk förening är central för lagstiftningen och bör vara utformad på ett ändamålsenligt och klart sätt. En fråga som kan uppkomma är om en förening ska betraktas som en eko- nomisk förening enligt 1 kap. 1 § första stycket föreningslagen, trots att föreningens verksamhet eller syfte endast till viss del är av den natur som avses i stycket. För att en sådan förening ska betraktas som en ekonomisk förening anses det krävas bl.a. att föreningen i huvudsak framträder som en förening där med- lemmarna deltar i verksamheten på sätt som anges i paragrafens första stycke (se prop. 1986/87:7 s. 78 med hänvisning till äldre förarbeten), det s.k. huvudsaklighetsrekvisitet. I rättspraxis har uttalats att det i praktiken inte går att dra några fasta gränser för huvudsaklighetsrekvisitets tillämpning (se NJA 2000 s. 365). Huvud- saklighetsrekvisitet har kritiserats för att vara otydligt och det har sagts att rekvisitet bidrar till att försvåra omstruktureringar. Det har vidare uppgetts att det förekommer ekonomiska före- ningar där medlemmarna själva uppfattar att den ekonomiska verk- samheten inte i första hand bedrivs i deras ekonomiska intresse, utan egentligen i ett närmast socialt eller på annat sätt ideellt intresse. Frågan uppkommer då om det innebär en lämplig avgräns- ning att ändamålet med verksamheten ska vara medlemmarnas ekonomiska intressen. Det kooperativa kravet har varit föremål för övervägan- den i samband med tillkomsten av lagen (2006:595) om europako- operativ. EG-förordningen om europakooperativ ger utrymme för att ett europakooperativ har s.k. investerande medlemmar, dvs. per- soner som inte räknar med att delta i verksamheten men som beta- lar medlemsinsats och har rösträtt på föreningsstämman (jfr prop. 2005/06:150 s. 149 f.). Möjligheten att ha investerande medlemmar utnyttjades dock inte av (se a. st.). Frågan om det koopera- tiva kravets utformning bör nu med hänsyn till utvecklingen inom det kooperativa företagandet behandlas i ett bredare perspektiv. Det kooperativa kravet i föreningslagen är av grundläggande betydelse för den ekonomiska föreningen och ska behållas. Utreda- ren ska emellertid mot den ovan angivna bakgrunden överväga utformningen av det kooperativa kravet. Bör kravet lättas upp eller göras mer flexibelt? Utredaren ska i det sammanhanget överväga om det, för att underlätta kapitalanskaffningen i ekonomiska före- ningar, bör införas en möjlighet att ha investerande medlemmar. Om en sådan ändring föreslås, ska utredaren även överväga om det bör göras motsvarande ändring för europakooperativ med säte i . Utredaren ska vidare överväga om definitionen av ekono- misk förening i övrigt är ändamålsenligt utformad. Huvudsaklig- hetsrekvisitet liksom kravet på att föreningen ska tillgodose med- lemmarnas ekonomiska intresse ska därvid ägnas särskild upp- märksamhet. Kooperativ verksamhet i delägda företag I 1 kap. 1 § tredje stycket föreningslagen finns bestämmelser om kooperativ verksamhet i hel- och delägda företag. Möjligheten för en ekonomisk förening att bedriva kooperativ verksamhet i ett hel- ägt dotterföretag infördes (se prop. 1996/97:163). infördes en möjlighet att bedriva kooperativ verksamhet även i ett delägt företag (se prop. 2005/06:84). Ett krav är dock att även övriga delägare är ekonomiska föreningar eller motsvarande ut- ländska juridiska personer med hemvist inom Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet. Som skäl för detta krav anfördes i förarbetena att verksamhetens kooperativa karaktär i annat fall ris- kerade att urholkas (se prop. 2005/06:84 s. 11). Det har från kooperationens sida framförts önskemål om att lag- stiftaren nu ska gå ett steg längre och alltså tillåta delägare som inte själva är ekonomiska föreningar. Det har uttalats att den nuvarande regleringen kan hindra önskvärda omstruktureringar inom koope- rationen. Utredaren ska mot den här bakgrunden överväga om kravet på att övriga delägare ska vara ekonomiska föreningar kan avskaffas eller mjukas upp utan att de kooperativa företagens särart träds för när. Bestämmelserna i föreningslagen gör, med några undantag, inte skillnad mellan olika kategorier av föreningar. Här föreligger en olikhet i förhållande till aktiebolagslagen, som skiljer på publika och privata aktiebolag (se 1 kap. 2 § aktiebolagslagen). Skillnaderna märks bl.a. när det gäller kapitalanskaffning och aktiekapitalets storlek. Även om ekonomiska föreningar inte har delats in i olika katego- rier finns det i föreningslagen särregler för föreningar som uppfyl- ler vissa villkor. Det gäller t.ex. krav på att ha en verkställande direktör, som ska utses om antalet anställda i föreningen under vart och ett av i medeltal har överstigit 200 (se 6 kap. 3 § föreningslagen, jfr 8 kap. 5 § angående revisorer). De förhållanden som ekonomiska föreningar verkar under kan variera avsevärt. Vissa föreningar har ett stort antal medlemmar och en omfattande verksamhet, medan andra föreningar är små. Beho- vet av reglering kan därför variera mellan skilda slag av föreningar. De förhållanden som ligger till grund för uppdelningen mellan publika och privata aktiebolag gör sig emellertid inte gällande på samma sätt för ekonomiska föreningar. Den ekonomiska före- ningen har mer karaktären av personassociation än en kapitalasso- ciation och vänder sig inte på samma sätt till allmänheten för att skaffa kapital. Däremot kan det finnas andra faktorer som skulle kunna motivera särskilda regler i vissa hänseenden. Mot den här bakgrunden och i syfte att göra lagstiftningen mer flexibel för ekonomiska föreningar ska utredaren överväga om så- dana faktorer som föreningens storlek, verksamhetens omfattning, dess art eller någon annan faktor kan motivera särskilda regler i vissa avseenden. En annan fråga är om det i större utsträckning än bör över- lämnas till medlemmarna att själva reglera olika frågor i stadgarna. Fullmäktigesystemet är ett exempel på en fråga som kan reg- leras i stadgarna. Finns det andra regler i föreningslagen som bör göras dispositiva? En utgångspunkt för övervägandena ska vara att den grund- läggande systematiken i föreningslagen, dvs. att lagen gäller samt- liga ekonomiska föreningar såvitt annat inte anges, ska bibehållas. En annan utgångspunkt ska vara att regelverket inte ska lägga några omotiverade administrativa bördor på föreningar. Särskilt de mindre föreningarnas intressen ska beaktas.