sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — En annan typ av bestämmelser som inte enbart har medlemsskyddande syfte är lagens bestämmelser om hur beslut ska dokumenteras och utformas, däribland bestäm- melserna om stämmo- och styrelseprotokoll i 7 kap. 38 § och 8 kap. Bestämmelser som enbart har medlemsskyddande syfte får från- gås om samtliga berörda medlemmar samtycker till det. Det vanliga torde vara att samtliga medlemmar är berörda av tillämp- ningen av den aktuella bestämmelsen och att samtycke till en av- vikelse från bestämmelsen därför måste inhämtas från alla med- I andra fall får avvikelsen ingen betydelse för annat än vissa medlemmar och då behöver enbart dessa samtycka. Detsamma gäller om det bara är fråga om att avvika från lagens bestämmelser i förhållande till en eller några enstaka medlemmar. Ett typfall på detta är när lagen säger att vissa handlingar ska tillhandahållas med- lemmarna inför ett beslut och detta inte sker beträffande några en- staka medlemmar. I så fall behövs givetvis samtycke endast från dessa. Någon särskild form för samtycke är inte föreskriven. Också ett muntligt samtycke kan alltså vara relevant. Den som påstår att sam- tycke har lämnats får dock vara beredd att styrka påståendet. Paragrafen torde kunna tillämpas analogiskt när förenings- stämmans beslutsbefogenheter har överlämnats till fullmäktige. Var det finns förklaringar till olika termer 1 kap. 3 § Bestämmelser om betydelsen av följande termer finns i nedan angivna para- 10 kap. 1 § 4 § i detta kapitel 5 § i detta kapitel 11 kap. 19 § och 13 kap. 7 § ekonomisk förening med extern 2 kap. 6 § 11 kap. 2 § 7 kap. 40 § 7 kap. 41 § 17 kap. 1 § 19 kap. 2–6 §§ 12 kap. 1 § 12 kap. 10 § 12 kap. 1 § 13 kap. 1 § 17 kap. 30 § 11 kap. 2 § 14 kap. 1 § 5 § i detta kapitel 4 kap. 2 § 6 kap. 8 § 4 § i detta kapitel 2 kap. 5 § 9 kap. 12 § 9 kap. 11 § 5 § i detta kapitel 4 § i detta kapitel 3 kap. 1 § 10 kap. 21 § 13 kap. 1 § 11 kap. 18 § och 13 kap. 6 § 7 kap. 8 § 4 § i detta kapitel Paragrafen innehåller information om var det finns definitioner eller förklaringar till olika termer som används i lagen. Begreppen medlemsinsats och andel 1 kap. 4 § Med medlemsinsatser avses i denna lag 1.den eller de insatser som en medlem enligt stadgarna är skyldig att delta med i föreningen (obligatoriska insatser), 2.den eller de insatser som en medlem har tillskjutit utöver vad han eller hon är skyldig att delta med (överinsatser), och 3.sådana insatser som avses i 11 kap. 2 § (emissionsinsatser). Med andel avses de ekonomiska rättigheter som medlemmen har mot för- eningen och som grundas på hans eller hennes medlemsinsatser i föreningen. Paragrafens första stycke, som saknar motsvarighet i den nuvarande föreningslagen, innehåller en beskrivning av vad som utgör med- lemsinsatser. Begreppet har dock inte fått någon generell definition; vad som utgör en medlemsinsats framgår i stället genom beskriv- ningar av de tre slag av medlemsinsatser som kan förekomma: obli- gatoriska insatser, överinsatser och emissionsinsatser. Rent allmänt kan sägas att medlemsinsatser är det eller de kapital- belopp som medlemmarna deltar med i föreningen i sin egenskap av medlemmar. Medlemsinsatserna uppkommer vanligen genom att ett belopp betalas in eller genom att egendom, motsvarande insatsens värde, tillskjuts. Det är också möjligt att betala insatser genom tillhandahållande av tjänster som har ett ekonomiskt värde för före- ningen. Betalning kan också ske genom kvittning/avräkning av en medlems fordran på föreningen. I samtliga dessa fall uppkommer insatsen genom en åtgärd som är till ekonomisk nytta för fören- ingen. En typ av insatser, emissionsinsatser, uppkommer i stället genom att medlemmarna tillgodoförs en del av föreningens befint- liga fria egna kapital. Gemensamt för alla slag av medlemsinsatser är att de utgör bundet eget kapital. Till den del föreningens eget kapi- tal utgörs av medlemsinsatser kan det därför inte användas för vinstutdelning och liknande värdeöverföring. Däremot kan medlems- insatser normalt betalas ut till en avgående medlem; huvudregeln är rentav att en medlems medlemsinsatser ska betalas ut till en avgående medlem (se närmare 11 kap. 11 § och följande paragrafer). Den obligatoriska insatsen är den insats som medlemmen är skyl- dig att delta med. Storleken av den obligatoriska insatsen ska vara bestämd i föreningens stadgar (se 4 kap. 1 §). Lagen uppställer inte något krav på att den obligatoriska insatsen ska ha viss storlek men det är inte möjligt att bestämma den till noll. I stadgarna kan be- stämmas att en ny medlem ska betala sin obligatoriska insats först med viss fördröjning. Det innebär att beloppet av den obligatoriska insats som en medlem faktiskt har erlagt kan understiga beloppet av den obligatoriska insatsen enligt stadgarna. I den utsträckning en medlem har tillskjutit medlemsinsatser till föreningen utöver vad han eller hon enligt stadgarna är skyldig att delta med utgör mellanskillnaden överinsatser. Sådana överinsatser kan ha uppkommit genom att medlemmen medvetet har tillskjutit ett högre belopp än vad som är nödvändigt. Men överinsatser kan också vara ofrivilliga: De kan t.ex. ha uppkommit genom att medlemmens insatsskyldighet har förändrats så att den obligatoriska insatsen har kommit att understiga vad som har betalats in såsom obligatorisk insats. Vad som avses med emissionsinsatser behandlas i 11 kap. 2 §. Förlagsinsatser – som behandlas närmare i 12 kap. – utgör inte med- I andra stycket definieras begreppet andel som de ekonomiska rättigheter som medlemmen har mot föreningen och som grundas på medlemmens medlemsinsatser i föreningen. Andelen (ibland be- nämnd andelsrätten) uppkommer genom att medlemmen betalar eller tillgodoförs medlemsinsatser i föreningen. Bland de ekono- miska rättigheter som andelen ger kan främst nämnas rätten till vinst- utdelning i form av s.k. insatsränta (jfr 14 kap. 1 § första stycket 2 ), rätten till andel i föreningens behållna tillgångar vid föreningens upplösning, rätten till utbetalning av medlemsinsatser m.m. i sam- band med medlems utträde ur föreningen (jfr 11 kap. 11 §), rätten till återbetalning av överinsatser (jfr 11 kap. 16 §) och rätten till an- del i belopp som frigörs från reservfonden (jfr 16 kap.). I de nu nämnda fallen bestäms omfattningen av de ekonomiska rättigheter som medlemmen har av storleken på hans eller hennes andel; ju större andel, desto större insatsränta etc. En medlems rätt till åter- bäring eller efterlikvid i samband med vinstutdelning eller gott- görelse (jfr 14 kap. 1 § första stycket 1 och 13 kap. 1 § första stycket 2) ingår däremot inte i andelsrätten; vid överlåtelse av an- delen följer alltså inte rätten till återbäring och efterlikvid med. – Vilka ekonomiska rättigheter som följer med andelen bestäms i stor utsträckning av innehållet i föreningens stadgar. I stadgarna kan sålunda tas in olika slag av bestämmelser som begränsar medlemmens ekonomiska rättigheter, t.ex. hans eller hennes rätt att få tillbaka medlemsinsatser i samband med föreningens upplösning. Såsom framgår av lagtexten utgör andelen en rätt som tillkommer en medlem. Andelen kan visserligen övergå på annan genom familje- rättsliga fång eller genom överlåtelse och i så fall övergår också de ekonomiska rättigheter som ingår i andelen från medlemmen till den nya andelshavaren. Av 5 kap. 9 och 10 §§ följer emellertid att en sådan splittring av medlemskap och andelsrätt inte kan bli be- stående; antingen måste den nya andelshavaren gå in i föreningen i medlemmens ställe eller måste föreningen lösa in andelsrätten. Så- som framgår av 11 kap. 10 § kan andelsrätten i viss utsträckning förändras genom överlåtelse av emissions- eller överinsats. , dotterföretag och koncern 1 kap. 5 § En ekonomisk förening är moderförening och en annan juridisk person är dotterföretag, om föreningen 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska per- sonen, 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga an- delar, 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller motsvarande ledningsorgan, eller 4.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att ensam utöva ett bestämmande inflytande över denna på grund av avtal med den juridiska personen eller på grund av en föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar. Vidare är en juridisk person dotterföretag till moderföreningen, om ett annat dotterföretag till moderföreningen eller moderföreningen ett eller flera andra dotterföretag eller flera andra dotterföretag tillsammans 1.innehar mer än hälften av rösterna för samtliga andelar i den juridiska personen, 2.äger andelar i den juridiska personen och på grund av avtal med andra delägare i denna förfogar över mer än hälften av rösterna för samtliga andelar, eller 3.äger andelar i den juridiska personen och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i dess styrelse eller motsvarande lednings- organ. Om ett dotterföretag äger andelar i en juridisk person och på grund av av- tal med den juridiska personen eller på grund av en föreskrift i dess bolags- ordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar har rätt att ensamt ut- öva ett bestämmande inflytande över den juridiska personen, är även denna dotterföretag till moderföreningen. och dotterföretag utgör tillsammans en koncern. avses i denna lag företag i samma koncern. Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 4 § i den nuvarande förenings- lagen. I betänkandet Försenad årsredovisning och bokföringsbrott, m.m. (SOU 2009:46) har föreslagits en ny koncerndefinition. Utred- ningen har inte velat föregripa genomförandet av det förslaget. Om koncerndefinitionen i årsredovisningslagen och aktiebolagslagen ändras, är det emellertid naturligt att en motsvarande ändring görs i föreningslagen. 1 kap. 6 § I de fall som avses i 5 § första stycket 1–3 och andra stycket ska sådana rättig- heter som tillkommer någon som handlar i eget namn men för en annan fysisk eller juridisk persons räkning anses tillkomma den personen. Vid bestämmandet av antalet röster i ett dotterföretag beaktas inte de andelar i dotterföretaget som innehas av dotterföretaget självt eller av dess dotter- företag. Detsamma gäller andelar som innehas av den som handlar i eget namn men för dotterföretagets eller dess dotterföretags räkning. Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 5 § i den nuvarande fören- ingslagen. 1 kap. 7 § Vid tillämpningen av 5 och 6 §§ avses med andelar aktier och andra andelar i juridiska personer. Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 6 § i den nuvarande fören- ingslagen. Begreppet tillämplig lag om årsredovisning 1 kap. 8 § Med tillämplig lag om årsredovisning avses i denna lag årsredovisningslagen (1995:1554) eller, i fråga om ekonomiska föreningar som helt eller delvis om- fattas av lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag, den lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av den. I fråga om föreningar som upprättar eller ska upprätta koncernredo- visning enligt och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisnings- standarder avses även, såvitt gäller koncernredovisningen, de redovisnings- standarder som har antagits med stöd av förordningen. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande förenings- lagen, innehåller en definition av uttrycket tillämplig lag om års- redovisning. En motsvarande definition finns i 1 kap. 12 a § aktie- bolagslagen (2005:551). Uttrycket tillämplig lag om årsredovisning, som används i bl.a. 9 kap. 35 § och 22 kap. 1 §, syftar i första hand på årsredo- visningslagen (1995:1554) eller, ifråga om föreningar som ska tillämpa lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag (ÅRKL), den lagen. När det gäller föreningar som ska tillämpa ÅRKL innefattar uttrycket också de föreskrifter som har meddelat med stöd av den lagen. Av års- redovisningslagen och ÅRKL följer en skyldighet att iaktta god redo- visningssed. Det innebär att också de normer som har utvecklats inom ramen för god redovisningssed ingår i begreppet tillämplig lag om årsredovisning. Av artikel 4 i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder följer att företag vars värdepapper är noterade på en reglerad marknad är skyldiga att vid upprättandet av koncern- redovisning följa vissa internationella redovisningsstandarder som kommissionen har antagit, främst International Financial Reporting Standards (IFRS). Även andra företag får tillämpa dessa redovisnings- standarder (se 7 kap. 33 § årsredovisningslagen och 7 kap. 8 § ÅRKL). Också de av kommissionen antagna redovisningsstandard- erna utgör då tillämplig lag om årsredovisning. Undertecknande med elektronisk signatur 1 kap. 9 § En handling enligt denna lag som ska vara undertecknad får, om inte något annat anges, undertecknas med avancerad elektronisk signatur enligt lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer. Paragrafen överensstämmer med 1 kap. 7 § i den nuvarande förenings- lagen (se prop. 2007/08:45 s. 82). Av orden om inte något annat anges framgår att bestämmelsen inte är undantagslös. Ett sådant undantag finns i 12 kap. 10 §. Information med elektroniska hjälpmedel 1 kap. 10 § I de fall det är särskilt föreskrivet i denna lag och under de förutsättningar som anges i 11 § får en ekonomisk förening skicka kallelser eller annan infor- mation till medlemmarna med elektroniska hjälpmedel även när det i lagen anges att skriftlig information ska skickas till medlemmarnas postadress. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande föreningslagen, överensstämmer med utredningens förslag i SOU 2009:37 (jfr s. 241 f. i det betänkandet). 1 kap. 11 § Föreningen får i de fall som avses i 10 § skicka kallelser och annan infor- mation med elektroniska hjälpmedel endast om 1.föreningsstämman har beslutat om det, 2.föreningen har tillförlitliga rutiner för att identifiera mottagarna och tillförlitlig information om hur dessa kan nås, och 3.mottagaren efter en förfrågan som skickats med post har samtyckt till ett sådant förfarande. En mottagare ska anses ha samtyckt till förfarandet, om han eller hon inte har motsatt sig användningen av elektroniska hjälpmedel inom den tid som har angetts i förfrågan enligt första stycket 3. Denna tid ska vara minst från det att förfrågan avsändes. Av förfrågan ska det framgå att fram- tida information kan komma att lämnas med det eller de angivna slagen av elektroniskt hjälpmedel, om inte mottagaren uttryckligen motsätter sig detta. Den som har samtyckt till att information lämnas med elektroniska hjälp- medel kan när som helst ta tillbaka sitt samtycke. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande förenings- lagen, överensstämmer med utredningens förslag i SOU 2009:37 (se s. 242–244 i det betänkandet). Vad en ekonomisk förening är Grundläggande krav på en ekonomisk förening Medlemmar, stadgar och styrelse 2 kap. 1 § En ekonomisk förening ska ha minst tre medlemmar. Var och en av medlem- marna ska vara en fysisk eller en juridisk person. Föreningen ska också ha stadgar samt en styrelse. I paragrafen anges vissa grundläggande villkor för att en association ska vara att anse som ekonomisk förening. Ytterligare villkor anges i de följande paragraferna. Av första stycket framgår att en ekonomisk förening ska ha minst tre verksamma medlemmar. Detta överensstämmer i sak med gällande rätt (se 2 kap. 1 § i den nuvarande föreningslagen). Kravet på minst tre medlemmar gäller redan från föreningens bildande (se 3 kap. 1 §) och föreningen kan inte registreras om inte kravet är uppfyllt. I 18 kap. 3 och 13 §§ finns bestämmelser om att styrelsen är skyldig att kalla till föreningsstämma om antalet medlemmar minskar till mindre än tre och att föreningen är skyldig att gå i likvidation om nedgången blir bestående. – Såsom framgår av 2 kap. 7 § kan det i en ekonomisk förening förekomma s.k. investerande medlemmar. Av 2 kap. 7 § andra stycket följer att sådana medlemmar inte ska räknas med vid tillämpningen av den här paragrafen. Det innebär att en ekonomisk förening måste ha minst tre medlemmar som avser att delta i verksamheten på det sätt som anges i 2 kap. 4 §. Inget hindrar att det i stadgarna bestäms att minimiantalet med- lemmar ska vara högre än tre och att föreningen ska gå i likvidation om antalet medlemmar understiger det angivna minimiantalet med- lemmar. Lagen uppställer i övrigt inga andra krav på medlemmarna än att de ska vara fysiska eller juridiska personer. Medlemmarna kan alltså ha sitt hemvist såväl inom som utom . Lagen hindrar inte heller att personer utan egen rättshandlingsförmåga, t.ex. under- åriga, antas som medlemmar. I lagtexten har dock markerats att ett medlemskap alltid måste vara knutet till en fysisk eller juridisk per- son; två eller flera personer kan alltså inte dela på ett medlemskap. Medlemskapet uppkommer antingen vid föreningens bildande genom att stiftarna inträder som medlemmar i föreningen (se 3 kap. 1 §) eller genom att medlemskap beviljas efter ansökan till föreningen (se 5 kap. 5, 9 och 10 §§). Medlemskap kan dessutom förvärvas genom fusion; medlemmarna i den eller de överlåtande föreningarna blir då medlemmar i den övertagande föreningen (se 17 kap. 1 §). Enligt andra stycket måste föreningen dessutom ha stadgar. Också detta överensstämmer med gällande rätt. Bestämmelser om vad stadgarna minst ska innehålla finns i 4 kap. Vidare måste föreningen ha en styrelse. Antalet styrelseledamöter ska anges i stadgarna (se 4 kap. 1 §). Också kraven på stadgar och styrelse måste vara uppfyllda för att föreningen ska kunna registreras. Om villkoren längre fram inte är uppfyllda, kan föreningen tvingas i likvidation (se 18 kap. 12 §). I den motsvarande paragrafen i den nuvarande föreningslagen uppställs också ett krav på att en ekonomisk förening ska ha en revisor. Lagförslaget innebär att det generella kravet på att det ska finnas en eller flera revisorer tas bort. Den här paragrafen innehåller därför ingen bestämmelse om revisor. Bestämmelser om i vilka fall en ekonomisk förening även i fortsättningen behöver ha revisor finns i 9 kap. Att föreningen har en revisor utgör dock inte i något fall en förutsättning för att föreningen ska kunna registreras (särskilda bestämmelser gäller dock för kreditmarknadsföreningar och medlems- banker, se lagen [2004:297] om bank- och finansieringsrörelse). 2 kap. 2 § Föreningen ska ha till huvudsakligt ändamål att främja medlemmarnas eko- nomiska intressen. Vid bedömningen av om förutsättningen enligt första stycket är uppfylld ska, utöver föreningens egna medlemmar, även medlemmarna i en annan eko- nomisk förening som är medlem i den förstnämnda föreningen räknas med. Paragrafen, som närmast motsvarar 1 kap. 1 § i den nuvarande före- ningslagen, anger, tillsammans med 2 kap. 3 och 4 §§, de grundlägg- ande kännetecknen för en ekonomisk förening. Den anger därmed också vissa villkor, utöver de som anges i 2 kap. 1 §, som måste vara uppfyllda för att en förening ska kunna registreras som en ekono- misk förening. Det förhållandet att föreningen inte längre uppfyller något eller några av villkoren innebär inte att föreningen förlorar sin status av ekonomisk förening. Den kan emellertid komma att tvångslikvideras enligt bestämmelserna i 18 kap. Av paragrafens första stycke framgår att en ekonomisk förening ska ha till huvudsakligt ändamål att främja medlemmarnas ekono- miska intressen. Föreningens verksamhet måste således vara inriktad på att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. Om syftet med föreningens verksamhet enbart är att främja ideella syften, kan den inte registreras som ekonomisk förening. Det gäller även om det inom föreningen upparbetas ett ekonomisk överskott som används för den ideella verksamheten. Således kan exempelvis en idrottsförening av sedvanligt slag inte registreras som ekonomisk förening (däremot kan en sammanslutning av idrottsföreningar, avsedd att främja idrottsföre- ningarnas ekonomiska intressen, vara att anse som en ekonomisk förening). Ekonomiskt intresse är dock avsett att tolkas i vid bemärkelse. Kravet på främjande av medlemmarnas ekonomiska intresse är upp- fyllt om avsikten är att föreningen ska erbjuda medlemmen viss verksamhet på ett för medlemmen ekonomiskt fördelaktigt sätt, t.ex. för att tillförsäkra medlemmen högre intäkter eller lägre kost- nader i den egna verksamheten. Kravet är vidare uppfyllt om fören- ingens verksamhet är en förutsättning för att medlemmarna överhuvudtaget ska kunna bedriva egen verksamhet på ett ekono- miskt rimligt sätt. Kravet är också uppfyllt om medlemmarna avser att genom föreningen gemensamt bedriva en ekonomisk verksam- het i akt och mening att skapa ett överskott, som är avsett att delas ut bland medlemmarna eller komma dem till del på annat sätt. Av lagtexten följer också att det är medlemmarnas ekonomiska intressen som ska främjas. Om föreningen drivs i syfte att främja tredje mans intresse, kan den alltså inte registreras som ekonomisk förening. Som exempel kan nämnas en förening som drivs enbart i syfte att lämna stöd till hjälpbehövande icke-medlemmar. Även en förening vars verksamhet handlar om att hjälpa utomstående kan dock vara en ekonomisk förening, om också medlemmarna själva har ett ekonomiskt utbyte av verksamheten, t.ex. genom att ta ut lön för sitt arbete i föreningen. Det kan förekomma att det finns flera syften med en förenings verksamhet. En del av verksamheten kan vara inriktad på att till- godose ekonomiska intressen, en annan på att främja ideella syften. Verksamheten kan bedrivas, så att den främjar såväl medlemmarnas som tredje mans intressen; det sistnämnda torde vara särskilt van- ligt i en konsumentkooperativ förening. I så fall måste det, enligt första stycket, göras en bedömning av vad som är föreningens Om det dominerande syftet med verksam- heten är att främja medlemmarnas ekonomiska intressen, är rekvi- sitet i paragrafen för handen. Vad som är det dominerande syftet i verksamheten får i sin tur bedömas med utgångspunkt i föreningens resultat- och balansräkningar. Om merparten av föreningens omsätt- ning och balansomslutning avser verksamhet som är inriktad på medlemmarnas ekonomiska intressen, är det normalt naturligt att se främjandet av medlemmarnas ekonomiska intressen som fören- ingens huvudsakliga ändamål. Bedömningen av detta bör göras . Betydelse måste dock också tillmätas det sätt på vilket medlemmarna deltar i föreningen; om medlemmarnas engage- mang och deltagande i föreningen framför allt avser fullföljandet av vissa ideella syften, kan detta därför vara ett skäl att bedöma föreningen som en icke-ekonomisk förening, trots att om- sättningen i föreningen till mer än hälften avser sådant som är ägnat att ge medlemmarna en ekonomisk nytta. – I en del föreningar med blandade ändamål är det inte möjligt att med någon säkerhet be- döma det huvudsakliga ändamålet. I sådana fall bör föreningens egen uppfattning om vad som är det huvudsakliga ändamålet gälla. Paragrafens andra stycke – som behandlar s.k. sekundärföreningar (jfr avsnitt 6.3.2) – överensstämmer med 1 kap. 1 § andra stycket i den nuvarande föreningslagen. 2 kap. 3 § Föreningens verksamhet ska huvudsakligen utgöras av ekonomisk verksamhet och bedrivas i föreningen eller i ett dotterföretag till föreningen. Av paragrafen framgår att föreningens verksamhet huvudsakligen ska utgöras av ekonomisk verksamhet och bedrivas i föreningen eller i föreningens dotterföretag. Begreppet ekonomisk verksamhet har diskuterats i avsnitt 6.2.3. Där har konstaterats att begreppet omfattar all sådan verksamhet som i skatterättslig eller redovisningsrättslig mening utgör närings- verksamhet, dvs. verksamhet som är av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig.