sou · GZB344 · 2011-04-29 00:00:00 — Referenspriserna, beroende på 34Institute for Sustainable Development () vilket bränsle som används, ska fastställas av URE och de priser som räknas fram av respektive värmeproducent ska kunna jämföras med referenspriset för aktuellt bränsle. Om det beräknade produk- tionspriset är lägre än eller lika med referenspriset ska producenten ha möjlighet att beräkna avkastningen från värmeförsäljningen enligt ett förenklat förfarande. Om det beräknade produktionspriset däremot är högre än refe- renspriset kommer prisförslaget att värderas på motsvarande sätt som , vilket innefattar även en värdering av avkastningen från producentens försäljning av el. Den nya reglermodellen syftar till att göra investeringar i nya kraftvärmeanläggningar baserade på förnybara bränslen mer attraktiva. Enligt planeringen avses denna nya reglermodell införas under 2011.35 Den gällande polska energilagen från 199736 innebär en skyldighet för nätinnehavare att medge tillträde till näten, inklusive fjärrvär- menäten, för överföring av energi till berättigade kundgrupper, under förutsättning att tillträdet och överföringen inte orsakar ogynnsamma förändringar för tillförseln till andra energianvändare som är anslutna till nätet. Bestämmelserna för tredjepartstillträde i lagen är således lika för el, naturgas och fjärrvärme. Det visade sig uppenbart svårt att till- lämpa allmänt beskriven lagtext för samtliga tre energislag när det gäller tredjepartstillträde specifikt till fjärrvärmenäten. Därför kom heller inte lagen att tillämpas praktiskt vad gäller tredjepartstillträde till fjärrvärmenäten. En förordning från 200737 syftar bl.a. till att klarlägga mer detaljerade förutsättningar för tredjepartstillträde till fjärrvärmenäten. Det som i första hand föreskrivs i förordningen är tidsgränser för hantering av tillträdesförfarandet och avtals giltighet samt bestämmelser om förhandlingsprocedurer. Trots att reglerna har utvecklats i en förordning finns ännu inte några kända exempel på att tredjepartstillträde har tillämpats i praktiken. Det enda kända fallet då lagen prövats är i staden i södra , där företaget lämnade in en ansökan om tillträde till nätet i till fjärrvärmeföretaget 36The Act of , the Energy , par 7 37Ordinance of 15 January 2007 on the Operation of (J. of L. No 16, pos 92) Trots medverkan från bland annat URE, för att bestämma rimliga villkor, och den polska konkurrensmyndig- heten (UOKiK) har ännu inget avtal kunnat slutas. Trots att både produktions- och distributionspriset är reglerat så är prisskillnaden mellan olika fjärrvärmenät i totalt sett mellan /MWh och /MWh. Prisspridningen inom det regle- rade produktionspriset ligger mellan /MWh och / MWh medan prisspridningen inom det reglerade distributions- priset ligger /MWh.38 I likhet med de flesta andra central- och östeuropeiska länderna har de flesta städer i ett väl utbyggt fjärrvärmesystem. Utveck- lingen på fjärrvärmemarknaden i liknar i många delar den som skett i under och efter privatiseringsprocessen . Fjärrvärmesystemen i lider av liknande problem som övriga länder i och det tidigare ; omodern och ineffektiv utrustning, höga distributionsförluster, stora skulder trots avsaknad av investeringar och relativt stora vär- mebehov som beror av bristande isolerings- och byggnadsstandard. finns en värmelag i som syftar till att införa konkurrens på värmemarknaden. Det finns omkring 55 fjärrvärmeföretag och 94 fjärrvärmesystem med sammanlagt över 530 000 kunder på den litauiska fjärrvärme- marknaden. Den årliga fjärrvärmeanvändningen har ökat med 2000 och uppgick till drygt och försörjer omkring två miljoner av landets 3,5 miljoner invånare. har mängden el som produceras i kraftvärme- verk ökat . uppgick mängden insatt energi för fjärrvärmeproduktion till sammanlagt , varav cirka 49 38 Muntlig uppgift från Fortum Värme procent producerades i kraftvärmeverk, i värme- verk utan elproduktion och utgjordes av förnybara bränslen och geotermisk energi. Mängden restvärme från industrier utgjorde av energitillförseln. som land och fjärrvärme som produkt är mycket bero- ende av naturgas. Naturgasens andel av den totala mängden bränsle till fjärrvärmeproduktionen uppgår till . har ingen egen produktion av naturgas utan är helt beroende av import, via en enda tillförselledning från . är såle- des mycket sårbart för prisförändringar eller andra utbudschocker. All fjärrvärmeverksamhet överfördes 1997 från staten till kommu- nerna, inklusive det statliga bolagets skulder. För att hantera den ärvda skuldbördan och för att klara ett akut behov av investeringar gjorde många kommuner försök att överföra driften av fjärrvärme- systemen till privata aktörer. Exempelvis leasades den största fjärr- värmeverksamheten i landet, i huvudstaden , till det franska multinationella företaget . Den näst största kommunen, Kaunas, löste problemet genom att sälja sitt kraftvärmeverk till det ryska statliga gasföretaget , som då hade för avsikt att fördubbla effekten för att kunna delvis försörja den ryska enklaven med el. drivs 14 fjärrvärmeföretag (av de sammanlagda fjärrvärme- leveranserna) i privat regi medan resterande del av fjärrvär- meleveranserna () levereras av 41 kommuner eller kom- munala fjärrvärmeföretag.39 finns en värmelag i som syftar till att garantera tillförlitlighet och hög kvalitet i värmeförsörjningen; införa effektiv konkurrens i värmesektorn; försvara värmekundernas rättigheter; förbättra effektiviteten i produktion, transmission och användning av värme; öka användandet av lokala bränslen, biomassa och andra förnybara resurser i värmeproduktionen 39 Gatautis (2009a) att minska negativ påverkan på miljön. Lagen anger bland annat att alla fjärrvärmeföretag måste upprätta långsiktiga utvecklingsplaner och att fjärrvärmenät ska, tillsammans med av den erforderliga produktionskapaciteten i varje nät, vara i ägo. Kommunerna har även en skyldig- het att främja biobränslen och andra förnybara energikällor för fjärrvärmeproduktion. Lagen föreskriver inte någon åtskillnad av de vertikalt integrerade fjärrvärmeföretagen.40 Den konkurrens som lagen har som syfte att åstadkomma är bara tillåten mellan obero- ende fjärrvärmeproducenter och mellan företag som utför service- och underhållstjänster i de flerbostadshus som är anslutna till fjärr- värmenätet. Vid en närmare genomgång av lagen kan konstateras att den även i princip innebär anslutningsplikt inom de områden som defi- nieras i de lokala värmeplaner som kommunerna är ålagda att upp- rätta. Lagen anger att den kund som vill koppla bort sig från ett fjärrvärmenät för att använda andra uppvärmningsformer måste göra en ansökan som ska godkännas av kommunen. Kommunens ställningstagande vid en bedömning av en sådan ansökan ska bland annat baseras på hur åtgärden påverkar kostnaderna för resten av det kundkollektiv som är anslutet till fjärrvärmenätet samt att syf- tet med den lokala värmeplanen inte får rubbas. Härigenom begränsas i realiteten möjligheterna för fjärrvärmekunder att välja annan uppvärmningsform. Energisektorn i i sin helhet regleras med hjälp av ener- gilagen som antogs 2002. Inom energilagen finns speciella särre- gleringar för värme, gas, el, biobränsle, kärnkraft och olje- och petroleumprodukter. NPECC, National Control Commission for Prices and Energy, är den myndighet som sköter tillståndsförfa- randen och upprättar metoder för prissättning. Därtill sätter NPECC intäktstaken för fjärrvärmeföretagen och reglerar anslut- ningsavgifter samt sköter koncessionsförfarandet. Fjärrvärmeföre- tag som producerar mer än 10 GWh regleras av NPECC vars beslut är offentligt. Fjärrvärmepriset i nät som är mindre än 10 GWh regleras av respektive kommun. Fjärrvärmeleverantören beräknar priset i enlighet med de meto- der som offentliggjorts av NPECC. Priset måste godkännas av kommunen innan det presenteras för tillsynsmyndigheten. 40 Den vertikala integrationen omfattar i inte enbart produktion, distribution och handel, utan även ett ansvar för värmesystemen i flerbostadshus inte överenskommelse om prisnivån kan träffas mellan leverantören och NPECC så kan NPECC fatta ett ensidigt temporärt beslut om prisnivå samt ange under hur priset ska gälla. Prissätt- ningen baseras på en produktion av värme och konstanta avgifter för transmission och distribution, en variabel kostnad för produktion baserat på använt bränsle samt en bestämd avkast- ningsnivå. Efter överenskommelse om priset är priset normalt fast , men kan omräknas på årsbasis beroende på förändr- ingar i objektivt fastställda marknadsförutsättningar, förändringar i bränslepriser etc. Av det kostnadsbaserade priset utgörs i medeltal av produktionskostnader och av transmis- sions- och distributionskostnader medan kostnader för försäljning utgör . Utredningen har inte lyckats få fram uppgifter om prissprid- ningen för fjärrvärme mellan olika orter i . Däremot finns en uppgift om att medelpriset för fjärrvärme uppgick till per MWh.41 Enligt värmelagen ska den som överför fjärrvärme i rörledningar vara skyldig at köpa värme från oberoende producenter som kan erbjuda leveranser som uppfyller krav på kvalitet, leverans- tillförlitlighet och miljöaspekter samt som erbjuds till ett pris som är lägre än de egna produktionskostnaderna eller lägre än de priser som erbjuds av andra oberoende producenter. Om nätinnehavaren vägrar att köpa värme som uppfyller de ställda kraven har produ- centen rätt att inge klagomål till NPECC som, efter prövning, kan ålägga nätägaren att köpa värme från den oberoende producenten till det pris som erbjudits eller till ett pris och på villkor som sätts av NPECC. Genom ett tillägg till lagen som effektuerades har en prioritetsordning för produktion fastställts. Prioritetsordningen anger vilka produktionskällor som har företräde framför andra vid tredjepartstillträde, under förutsättning att priset är lika (mindre än en procents prisskillnad gentemot jämförbar värmeproduktions- kostnad). 41Euroheat & () 42Gatautis (2009b) 1.Värme från kraftvärmeprocess baserad på förnybara energikällor eller avfall; 2.Värmeproduktion baserad på förnybara energikällor eller avfall; 3.Överskottsvärme från industriella värmekällor; 5.Värmeproduktion baserad på förbränning av fossila bränslen. Som framgår av beskrivningen av värmelagen i avsnittet ovan är konkurrensmöjligheten begränsad till produktion av fjärrvärme och service- och underhållstjänster, som såväl produktion som distribution av fjärrvärme är reglerade verksamheter. Då det inte finns något krav på åtskillnad mellan monopolverksamheten i distributionen och den affärsdrivande produktionsverksamheten är det svårt att se att verklig konkurrens ska kunna uppstå. Tredje- partstillträdet försvåras härigenom och det är svårt att se att något tredjepartstillträde ska kunna komma till stånd, utan att tillsyns- myndigheten ska behöva agera i varje enskilt fall. Trots detta förekommer uppgifter som gör gällande att upp- emot av fjärrvärmeleveranserna i består av leve- ranser från oberoende producenter. Det förefaller då som att produktion i kraftvärmeverket i Kaunas räknas som en oberoende producent.43 1.5.3Jämförelser och bedömningar kring tredjepartstillträde till fjärrvärmenäten i och Fjärrvärmesystemen i och är inte att jämföra med fjärrvärmesystemen i , varken tekniskt eller institutionellt. Fjärrvärmesystemen i det präglas ännu i mångt och mycket av att vara konstruerade för ett samhällssystem som inte premierade effektivitet. Problemen understryks ytterligare av att förbrukningen av fjärrvärme minskat i de flesta fjärrvärme- systemen. Detta till följd av att krav ställs på att intäkterna från fjärrvärmerörelsen ska täcka kostnaderna, med stigande priser som följd, och att många inte är nöjda med servicenivån i fjärrvärme- systemen. Det finns därför en överkapacitet i många fjärrvärme- system med avseende på pannkapacitet, pumpar, rörlednings- 43 Gatautis (2009b) dimensioner etc. som bidrar till att försämra effektiviteten ytterligare. Värmeförlusterna i fjärrvärmesystemen i är i medeltal medan de i ligger . Behoven av renovering och modernisering av näten är därför stort i dessa länder. Den lagstiftning som införts synes, särskilt vad gäller , främst ha som syfte att skapa förutsättningar för att privat kapital investeras i fjärrvärmesystemen. Ett väsentligt inslag i lag- stiftningen är regler som syftar till att hindra att de befintliga kun- derna lämnar fjärrvärmen och väljer andra uppvärmningsalternativ. Möjligheten till tredjepartstillträde till fjärrvärmenäten har fun- nits i och i men det sak- nas exempel på lyckade effekter av lagstiftningen. Då det gäller bedöms det inte som förvånansvärt att den ursprungliga lag- stiftningen inte lett till verkliga effekter då den lagstift- ning som infördes var mycket allmänt hållen utan att ta hänsyn till de lokala fjärrvärmemarknadernas särställning i förhållande till de nationella och internationella el- och gasmarknaderna. Men trots kompletterande sekundär lagstiftning synes inga tydliga effekter kunna påvisas. Den lagstiftning om tredjepartstillträde som införts i syftar både till att öka konkurrensen mellan etablerade fjärrvärme- producenter och nya oberoende producenter och att öka andelen förnybara energikällor i fjärrvärmeproduktionen. Inget av dessa syften kan sägas ha infriats . Andelen förnybara energikällor har visserligen ökat men det är sannolikt inte en följd av tillämp- ning av värmelagen. Ett grundläggande problem på den litauiska fjärrvärmemarkna- den är att det saknas ekonomiska incitament till en effektivisering och utveckling av fjärrvärmeverksamheten. Det finns således inte förutsättningar för varken en producent- eller kundmarknad. En betydande anledning till detta kan vara begränsningarna som följer av att hela fjärrvärmeverksamheten är prisreglerad samt att det inte finns något krav på åtskillnad mellan distributions- och produk- tionsverksamheten. AGFW (2009), Leistungsbilanz 2009 AVBFernvärmeV (1980) Verordnung über Allgemeine Beding- ungen für die Versorgung mit Fernwärme (AVBFernvärmeV), Verordnung des Bundesministers für Wirtschaft vom (BGBI. I S. 742) Choromanski , P (), =9bbb52cb-aefa-481e-9044-3695f0090c14#timeframe Dansk Fjernvarme (), Energistyrelsen () eForsyning Energitilsynet (), Euroheat & (), Ecoheat4eu, db//Overview-of-National-DHC-Market/ Finsk energiindustri (), Finsk energiindustri(), Gatautis R m fl (2009b), of Heating and Cooling Mar- kets in , Working Paper from the Gatautis R, (2009a) Current state of heating and cooling markets in , RES-H Policy project, Policy development for improving RES-H/C penetration in European Member States (), Alternative Energy Policy until 2030, isd.org.pl/theme/UploadFiles/File/projekty/ Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz (2002), 19 2002 (BGBI. I 2002 p. (2010) Authority, föredrag vid (hämtad ) Nils-Holgerssongruppen (2010), Fastigheten genom – en avgiftsstudie , SOU 2004:136, Skäligt pris på fjärrvärme, delbetänkande av Fjärr- värmeutredningen , J m fl (2006), Kaukolämpötoiminnanen viranomaisval- vonnan kehittäminen, referat på svenska Varmelast.dk (), VDI (2010),VDI-Richtlinie VDI 2067-1 Wirtschaffligkeit gebäudeteknische Anlagen – Grundlagen und Kostenberechnung, Verein Deutscher Ingenieure Värme-EEG (2008), Gesetz zur Förderung Erneuerbarer Energien im Wärmebereich 7 2008, (BGBI. I 2008 p. Liberalisering av andra marknader Aktörer och åtskillnad på elmarknaden .................... Stegvis öppning av elhandelsmarknaden i praktiken.... Avgifter för anslutning och överföring..................... Marknadsdominans på elmarknaden ......................... Utvärderingar av elmarknadsreformen...................... Slutsatser kring elmarknadsreformen........................ Aktörer och åtskillnad på gasmarknaden.................. Stegvis öppning av gasmarknaden ............................. Marknadsdominans på gasmarknaden....................... Slutsatser kring gasmarknadsreformen ..................... Åtskillnad genom beslut eller frivilligt åtagande ...... Åsikter om avregleringen av telemarknaden............. Slutsatser kring reformeringen av telemarknaden .... Ett syfte med att införa tredjepartstillträde till fjärrvärmenäten är att skapa förutsättningar för konkurrens på icke-diskriminerande villkor mellan olika leverantörer. I utredningens uppdrag ingår att belysa erfarenheterna av tredjepartstillträde på marknaderna för el och gas och andra infrastrukturer för att bedöma om det finns för- utsättningar och är lämpligt att införa liknande regler för fjärrvärme- näten. talas det om att en marknad öppnas för konkurrens genom avreglering. Begreppet avreglering är emellertid något miss- visande då det inte i något fall varit fråga om att avstå ifrån eller avskaffa regleringen som sådan. Omreglering eller liberalisering är i stället ett mer rättvisande uttryck då det på samtliga marknader som utredningen valt att dra erfarenheter av fortfarande före- kommer en omfattande reglering. Det är snarare karaktären och utformningen av reglerna som leder till att marknaden i fråga konkurrensutsätts. De marknader som redovisas i denna bilaga är el-, gas- och telemarknaden. Gemensamt för dessa marknader är att de är s.k. nätverksindustrier, dvs. verksamheter där leverantörerna är beroende av ett ledningsnät för att kunna distribuera sina varor/tjänster. Den svenska elmarknaden reformerades . De regler som infördes vid reformeringen innebar att konkurrens infördes i elhandel och elproduktion med målet att nå ett mer rationellt utnyttjande av produktions- och distributionsresurserna och tillförsäkra kunderna flexibla leveransvillkor till lägsta möjliga priser. Vidare var syftet med reformeringen av elmarknaden att öka effektiviteten i produktions- och försäljningsledet genom att skapa valfrihet för elanvändarna. Konkurrens i handeln med el skulle skapa förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörj- ningen. 1.1Aktörer och åtskillnad på elmarknaden En huvudprincip för den reformerade elmarknaden är att det ska vara en klar skillnad mellan å ena sidan produktion och handel med el och å andra sidan nätverksamhet. Den el som produceras av elproducenter kan antingen säljas på den nordiska elbörsen eller bilateralt och då antingen till elleverantörer (elhandelsföretag) eller direkt till (stora) elanvändare. andel av elmarknaden har ökat kraftigt och är den elbörs som har den högsta marknadsandelen i världen.1 Den tyska elbörsen, EEX2, har exempelvis en marknads- andel på 25 procent.3 Med nätverksamhet avses all verksamhet som gör det möjligt att överföra el på nätet. Vid elmarknadsreformen fastställdes bland annat att köp och försäljning av el inte ingår i nätverksamhet.4 En juridisk person som bedriver nätverksamhet får inte bedriva produktion av eller handel med el, dvs. juridisk åtskillnad tillämpas. Alla nätföretag kan dock bedriva annan verksamhet men då ska nätverksamheten redovisas ekonomiskt åtskild från den övriga verksamheten. Elnätsföretag med fler än 100 000 kunder omfattas av ett striktare regelverk avseende åtskillnad än vad övriga elnäts- företag gör. Dessa stora nätföretag omfattas nämligen också av regler avseende organisatorisk åtskillnad samt personell åtskillnad avseende beslutsfattande. Denna mer strikta form av åtskillnad benämns som funktionell åtskillnad. Enligt ellagen (1997:857) ska nätföretaget till sin organisation och sitt beslutsfattande vara åtskilt från företag som bedriver produktion av eller handel med el och i ett sådant företag får inte en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare vara styrelseledamot, verk- ställande direktör eller firmatecknare i ett företag som bedriver produktion av eller handel med el.5 För tillfället är det dock endast fyra elnätsföretag som har fler än 100 000 kunder och som därmed omfattas av dessa striktare krav (E.ON, Fortum, och ). Syftet med den juridiska åtskillnaden är att underlätta tillsyn och undvika korssubventionering genom att nätverksamheten belastas med kostnader för annan verksamhet. Elmarknadsreformen inne- bar att själva elpriset (priset på elenergi) ska sättas i konkurrens. Detta omfattar dock inte överföringstjänsten eftersom elnätet är ett naturligt monopol. Nättarifferna regleras istället av Energi- marknadsinspektionen, dvs. inspektionen granskar skäligheten i före- 1Dock förekommer även elmarknader där det är obligatoriskt att all handel sker via en börs, dessa har således en högre marknadsandel på . 3Energimarknadsinspektionen (2010a). 4Undantag finns dock för köp av el som syftar till att täcka nätförluster. Detta undantag finns för att systemoperatören , som äger och driver stamnätet, inte ska behöva delas upp för att hantera nätförlusterna i stamnätet. 53 kap. § 1b. Syftet med denna reglering är att skydda kunderna mot oskälig prissättning av överföringstjänsten. I och med elmarknadsreformen fastslogs det också att nätägare ska vara skyldiga att på skäliga och icke-diskriminerande villkor ansluta andras ledningar och anläggningar till sitt nät, det vill säga elnätet omfattas av ett tredjepartstillträde. Därutöver är nätägare skyldiga att på skäliga villkor överföra el, oberoende av vem som är ägare till elen, samt vara ansvarig för mätning m.m. Ett elhandelsföretag, eller en elleverantör, är återförsäljare av el. Elhandelsföretaget köper in el från en elproducent och/eller på elbörsen och säljer till elanvändaren. Företaget kan också själv producera el som säljs vidare och agera både som elpro- ducent och elleverantör. Elleverantören kan sälja el på elhandels- marknaden i konkurrens med andra elleverantörer. har rollen som systemansvarig på den svenska elmarknaden. Detta innebär att se till att elsystemet är i kortsiktig balans, dvs. att momentan balans råder mellan inmatning och uttag i systemet. har dock inget långsiktigt ansvar för balansen utan sådan balans ska uppnås genom incitamenten på marknaden. I Svenska kraftnäts uppdrag ligger också att koordinera elhandeln med den fysiska transporten av el, sköta den nationella balansavräkningen samt se till att de balansansvariga gör rätt för sig ekonomiskt. Utöver detta har , enligt lagen (2008:18) om effektreserv, även ansvar att se till att en effektreserv finns tillgänglig på den svenska elmarknaden. Regeringen bedömer dock att Svenska kraftnäts ansvar för effektreserven stegvis bör kunna minskas och upphöra 2020.6 För att underlätta handeln med el samt att öka transparensen på producentmarknaden anslöt sig i samband med elmarknads- reformen till den då norska elbörsen . I samband med omregleringarna av elmarknaderna i och anslöt sig också dessa länder till . inkluderas också och i Nord Pool-området även om marknadsandel i dessa länder är låg relativt marknadsandelen i . Syftet med är att maximera kostnadseffektiviteten i kraftsystemet genom att vid varje givet tillfälle tillmötesgå utbud 2009/10:113. och efterfrågan på el till största möjliga samhällsnytta.7 På sker såväl handel med fysisk el som finansiella elkontrakt utan fysisk koppling. Den fysiska handeln sker på spotmarknaden, Spot. Spot ägs gemensamt av de nordiska system- operatörerna.8 Den finansiella delarna av är en del av OMX Commodities. Totalt sker handel med elkontrakt på tre olika marknader: På spotmarknaden, Elspot, sker handel i förväg. På spot- marknaden handlas fysisk el timme för timme med leverans näst- kommande dygn. Säljare på Elspot är elproducenter och köpare är elleverantörer samt vissa stora elförbrukare (t.ex. industrier). På den intradagliga marknaden, Elbas, sker handel under som leveranstimmen. Elbas utgör en kortsiktig justermark- nad där aktörerna ges möjlighet att handla sig i balans på tim- basis efter det att spotmarknaden stängt. Terminsmarknaden är en finansiell marknadsplats, dvs. ingen fysisk el handlas utan avräkningen sker finansiellt. Syftet med terminsmarknaden är att ge aktörer möjlighet till prissäkring och spekulation. På terminsmarknaden förekommer handel med vecko-, månads-, kvartals- och årskontrakt. De längsta kon- trakten sträcker sig , dvs.