sou · GZB310 · 2011-02-02 00:00:00 — ytterligare bidrag anvisas från utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, anslaget 2:7 Alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiska åtgärder med . Utredningen anser att det bidrag som tilldelas Dopinglaboratoriet i bör kvarstå i vart fall och ges som ett bidrag inom den nya anslagsposten för antidop- ningsverksamheten. Det är viktigt att garantera att NADO:n har en fri och själv- ständig ställning utan påverkan från andra intressenter. Utredningen anser att det talar för att en särskild anslagspost inrättas för bidraget till den antidopningsverksamheten som NADO:n ska bedriva. Där- till bör NADO:n återkommande föra en verksamhetsdialog med sina två ägare, RF och staten. Detta bör framgå av regleringsbrev eller förordning. Utöver utredningens förslag till finansiering bedömer utred- ningen att en organisationskommitté bör tillsättas av staten och RF för att närmare planera bildandet av den ny NADO:n och då beräkna de faktiska kostnader som kommer att uppstå till följd av bildandet. I organisationskommitténs uppdrag bör även ingå att föra en dialog med företrädare för olika organisationer och myndigheter som påver- kas av utredningens förslag. Utredningen har i avsnitt 8.4.2 föreslagit att den nya NADO:n ska ha sin verksamhetsstart . Detta kan påverka statens budgetarbete redan inför det kommande budgetåret och utred- ningen konstaterar att detta bör uppmärksammas. Kostnaderna för antidopningsverksamheten bör även framöver vara föremål för sedvanlig statlig budgetprövning innan bidrag beslutas. Av 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) framgår gene- rella krav på utredningar att de ska redovisa konsekvenser inom ett antal områden. I detta avsnitt görs en genomgång av några av dessa. 13.4.1Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag till ökat samarbete mellan NADO:n och polis respektive tull bidrar till att bekämpa brottsligheten. Likaledes bidrar NADO:ns kommande samarbete med företrädare för gym- och träningsanläggningar till att bruket och förekomsten av förbjudna dopningssubstanser motverkas genom brottsförebyggande insatser. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Utredningens förslag har inga konsekvenser för den kommunala självstyrelsen. Då förslaget till förebyggande insatser mot dopning på gym- och träningsanläggningar inte är tvingande och även om- fattar kommunala gym- och träningsanläggningar är förslaget neu- tralt i förhållande till olika typer av ägare av sådana anläggningar. Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Utredningens förslag har inga direkta konsekvenser för jämställd- heten mellan kvinnor och män. Dock kan noteras att av de dopnings- kontroller som genomförs inom RF-idrotten sker på män och på kvinnor. Bland de positiva analyserna av dessa kontroller är män och kvinnor. Dessutom stängs av dessa män av , den vanligaste avstängningstiden vid en första förseelse men mot- svarande avstängningstid för kvinnor är . Dessa siffror som ingår i RF:s statistik talar entydigt för att dopning inom idrotten till stor del är ett manligt fenomen. Konsekvenser för de integrationspolitiska målen Utredningens förslag har inga konsekvenser för de integrations- politiska målen. Dock kan noteras att en dopningskontroll kan upp- levas som påträngande för kvinnor och män oberoende av den enskil- des bakgrund. Givet det betydande antal innevånare med utländsk bakgrund som finns i så är det av särskild vikt att all informa- tion, skriftlig som muntlig i anslutning till dopningskontroller, är tydlig för mottagaren. Det är viktigt att den enskilde mottagaren för- står sina rättigheter och skyldigheter och konsekvensen av om en dopningskontroll genomförs eller inte. NADO:n bör därför ha sådan information tillgänglig på olika språk. Ny organisation för antidopningsverksamheten Dir. 2009:116 En särskild utredare ska lämna förslag till utformning av den framtida nationella antidopningsverksamheten och undersöka möjligheterna att bilda en fristående nationell antidopnings- organisation, som staten och idrottens centrala organisation ska ha ett delat ansvar för. Utredaren ska även undersöka möjligheterna att involvera andra intressenter som kan samverka i antidopningsarbetet. kartlägga det antidopningsarbete som bedrivs inom idrotten, lämna förslag till hur den nationella antidopningsverksamheten ska vara organiserad, utreda hur arbetet mot bruk av dopningsmedel utanför idrotten kan tas om hand i en ny organisation, samt lämna förslag till lagstiftning för att idrottens och samhällets antidopningsverksamhet ska kunna bedrivas effektivt, med beaktande av integritetsaspekter och internationella åtaganden. Uppdraget ska redovisas . () stämma beslutade att ge Riksidrottsstyrelsen i uppdrag att verka för att företrädare för staten och idrotten inleder ett arbete för att skapa en fristående nationell antidopningsorganisation, som leds med ett delat ansvar mellan staten och idrottens centrala organisation. kom RF in med en begäran om att staten skulle ta initiativ enligt RF-stämmans beslut. Handlingsplan mot dopning inom idrotten En arbetsgrupp inom , i vilken representanter för idrottsrörelsen ingick, har utarbetat förslag till en handlingsplan mot dopning inom idrotten (Ds 2002:4). Ett övergripande mål i handlingsplanen var att all idrottsverksamhet, såväl den verksamhet som organiseras av som övrig verksamhet, ska vara dopningsfri. De insatser som arbetsgruppen föreslog för att uppnå det övergripande målet innefattade en ökning av antalet dopningskontroller inom RF-idrotten, förstärkt utbildning och information, ökade insatser för att skapa samverkan, och dopningsfritt på gym. Regeringens insatser syftar till att aktivt motverka dopning inom idrotten med det övergripande målet om ett samhälle fritt från dopning. Bruket och viss annan angiven hantering är kriminaliserat i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel. Dopning ingår som en del i den gällande handlingsplanen för narkotikapolitiken 2006–2010. Dopningsfrågor ingår också i den funktion för samordning av alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitik som inrättats i . har i sitt uppdrag ett särskilt ansvar för bl.a. kunskapsbildning inom dopningsområdet. och företrädare för idrotten bedriver antidopningsarbetet i nära samråd, bl.a. inom ramen för den särskilt inrättade Arbetsgruppen för frågor rörande dopning inom idrotten m.m. (Ju 2003:E). Bidrag ges över statsbudgeten till antidopningsarbetet inom samt även till Dopingjouren, Dopinglaboratoriet och Världsantidopningsbyrån Det bedrivs även ett aktivt arbete mot dopning bland kommuner och landsting. Den viktigaste plattformen för samordning och harmonisering av antidopningsarbetet inom idrotten är , där representanter för internationell idrott och världens regeringar sedan bildandet arbetar tillsammans i kampen mot dopning. Inom ramen för sitt världsantidopningsprogram har antagit en världsantidopningskod som är det regelverk som stora delar av den organiserade idrotten har att rätta sig efter. gäller en förnyad kod. () är ansvarigt för antidopningsarbetet inom idrottsområdet i och alla dess specialidrottsförbund har egna antidopningsprogram. RF har genomfört världsantidopningskoden i sitt regelverk bl.a. genom att anta Idrottens antidopningsreglemente. Antidopningsarbetet bedrivs genom kontrollverksamhet, juridisk verksamhet, information och utbildning, forskning och utveckling, nationell och internationell samverkan samt kvalitetssäkring. Även utanför RF finns det svenska organisationer som är underkastade världsantidopningsprogrammets regelverk och som bedriver ett antidopningsarbete. har genom Dopinglaboratoriet vid Uni- versitetssjukhuset i , ett forskningsanknutet och av ackrediterat dopningslaboratorium som utför analyser av svenska och internationella prov. Laboratoriet bistår därutöver RF med specialistkompetens. Verksamheten finansieras huvudsakligen genom försäljning av analyser och av bidrag som utbetalas från statsbudgeten. Vid i finns Dopingjouren vars arbete syftar till att motverka dopning i samhället och dess följdverkningar. Verksamheten finansieras genom bidrag som utbetalas från statsbudgeten och består främst av kunskapsbildning, utbildning och information, bl.a. genom telefonrådgivning. Antidopningskonvention som ratificerats av 50 stater inklusive kan beskrivas som det första rättsliga referensdokumentet för det internationella arbetet mot dopning. Konventionen är öppen för alla stater och innehåller riktlinjer för t.ex. lagstiftning, finansiering och utbildning. har även undertecknat konventionens tillläggsprotokoll som bl.a. lägger fast riktlinjer för utvärdering av konventionens efterlevnad. En utvärdering åren 2003–2004 utförd av konventionens övervakningsgrupp gav till resultat att ansågs uppfylla sina åtaganden. Det förhållandet att antidopningsverksamheten i stor utsträckning är delegerad till idrotten beskrevs som särskilt intressant och väl fungerande i . har även ratificerat internationella konvention mot dopning inom idrotten som syftar till att främja förebyggande insatser och bekämpning av dopning inom idrotten. En av konventionens viktigare beståndsdelar är att konventionsstaterna i sitt nationella antidopningsarbete åtar sig att följa världsantidopningskodens principer. Ett effektivt arbete mot dopning inom idrotten inbegriper ett flertal moment som kan innebära risk för att den enskildes personliga integritet kränks. En särskild integritetsskyddsfråga gäller behandling av personuppgifter vilket regleras bl.a. i personuppgiftslagen (1998:204), som grundar sig på Europa- parlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Världsantidopningsbyrån () har i enlighet med världsantidopningskoden utfärdat en Internationell standard för skydd av privatlivet och personuppgifter (ISPP) avseende behandling av de personuppgifter som behövs för genomförandet av skyldigheterna enligt koden. ISPP trädde i kraft . För att säkerställa ISPP:s förenlighet med dataskyddsdirektivet har oberoende råd- givande instans för uppgiftsskydd och skydd av privatlivet, Artikel 29-arbetsgruppen för uppgiftsskydd, yttrat sig. Arbetsgruppen ger i sitt yttrande uttryck för att det finns frågor vid genomförandet av ISPP som är problematiska när det gäller kraven på skydd av privatlivet och personuppgifter. Arbetsgruppen begränsar inte heller sina synpunkter till endast ISPP utan granskar hela världsantidopningsprogrammet. De problemområden som arbetsgruppen identifierar innefattar grunderna för behandling av personuppgifter, överföring av uppgifter till databas i och till länder utanför EU, lagringstider av prover, och Olika studier visar på ett omfattande bruk av dopningspreparat, främst anabola androgena steroider (AAS), utanför idrottsområdet. Det är även vanligt att AAS används i ett blandmissbruk av olika droger som alkohol och narkotika. En särskild miljö där ett ökat bruk av AAS påvisats är styrketräningsmiljöer, s.k. gym. Ägaren till ett gym kan inte tvinga en person att lämna ett dopningsprov utan är i stället hänvisad till att kontakta polismyndigheten som kan ta dopningsprov om det bedöms finnas skälig misstanke om ett sådant brott. Det finns däremot inget som hindrar ett avtal med den enskilde om att denne på uppmaning måste lämna ett dopningsprov för att ha rätt att vistas i gymmets lokaler. Uppdraget att föreslå utformning av den framtida nationella antidopningsverksamheten En generell utgångspunkt för utredningsarbetet ska vara att idrotten är en fri och självständig folkrörelse. Ett effektivt arbete mot dopning förutsätter dock samverkan mellan idrotten och det allmänna. En annan utgångspunkt är att idrotten ska ges bästa möjliga förutsättningar att förhindra fusk eller annat som skadar de idrottsliga kärnvärdena. Utredaren ska särskilt analysera idrottens och samhällets behov av antidopningsverksamhet för elitidrott respektive motionsidrott och i sina förslag beakta skillnaderna mellan dessa kategorier. En utgångspunkt för arbetet ska vara att idrottens orga- nisationer och den nationella antidopningsorganisationen ska bedriva ett aktivt antidopningsarbete och uppfylla de krav som världsantidopningsprogrammet ställer. Utredaren ska i sina överväganden beakta de svenska åtaganden som följer främst av och Unescokonventionen. Därutöver ska även andra konventioner och granskas i de delar som kan vara tillämpliga för antidopningsverksamhetens bedrivande och organisering. De nationella rapporter och utvärderingsrapporter som upprättats i enlighet med tilläggsprotokollet till ska särskilt granskas. Utredaren ska analysera hur antidopningsverksamheten är organiserad och utformad i de nordiska länderna. Ytterligare en utgångspunkt för arbetet är att den nationella antidopningsorganisationen ska organiseras med ett delat ansvar mellan staten och idrottens centrala organisation. Staten och idrotten har utifrån sina respektive roller ett kompletterande ansvar för antidopningsverksamheten. Utredaren ska även undersöka möjligheterna att involvera andra intressenter som kan samverka i antidopningsarbetet. Utredaren ska kartlägga det antidopningsarbete som bedrivs inom idrottsområdet och redovisa vilka delar av detta arbete som bör ingå i en fristående nationell antidopningsorganisation. Det framtida samarbetet och förhållandet mellan antidopningsorganisationen och idrottsrörelsen ska särskilt beaktas i denna del av uppdraget. Utredaren ska granska och analysera idrottens arbete med kunskapsbildning, utbildning och information kring dopningsfrågor och lämna förslag till om och i så fall hur detta ska tas om hand av en fristående nationell antidopningsorganisation. Utredaren ska bedöma i vilken mån en ny nationell anti- dopningorganisation kan bidra till samhällets insatser mot dopning utanför idrotten. I första hand avses behovet av kunskapsuppbyggnad och informationsspridning. Utredaren ska lämna förslag till hur dessa områden ska hanteras, i eller utanför en fristående nationell antidopningsorganisation. Utredaren ska med utgångspunkt i gjorda analyser lämna förslag till hur en fristående nationell antidopningsorganisation ska vara organiserad i fråga om ägande, förvaltning, styrning, kontroll och finansiering. Utredaren är fri att pröva och föreslå olika organisationsformer, exempelvis ideell förening, aktiebolag, stiftelse eller myndighet. Behovet av lagstiftning och annan reglering Utredaren ska granska och analysera behovet av rättslig reglering av antidopningsverksamheten. Behovet av lagstiftning eller andra insatser som möjliggör dopningskontroller och sanktionsförfarande för personer som tränar eller på annat sätt är verksamma på gym och liknande träningsmiljöer ska särskilt utredas. Om utredaren bedömer att det behövs ska lagförslag lämnas i dessa delar. I uppdraget ingår även att identifiera behovet av kompletterande reglering inom idrotten till följd av utredningens förslag. Utredaren ska analysera förutsättningarna för samverkan och informationsutbyte mellan den nationella antidopnings- organisationen, och Polisen samt lämna förslag på lagstiftning eller insatser som behövs för ett effektivt och rättssäkert antidopningsarbete. Integritetsaspekter och behandling av personuppgifter Utredaren ska granska och rättsligt analysera den behandling av personuppgifter som är nödvändig för att framgångsrikt bedriva antidopningsverksamhet. Utredaren ska lämna förslag till reglering för att möjliggöra en framtida behandling av personuppgifter i denna verksamhet. Rättssäkerhetsaspekter och enskildas behov av skydd för sin personliga integritet ska särskilt beaktas och vägas mot idrottens och samhällets intressen av en effektiv antidopningsverksamhet. Det ska särskilt övervägas om idrottens antidopningsarbete bör övervakas eller på annat sätt kontrolleras av den nationella antidopningsorganisationen för att säkerställa ett effektivt och väl fungerande arbete. Utredaren ska granska och analysera roll i det internationella antidopningsarbetet och lämna förslag till den framtida ansvarsfördelningen inom för detta arbete. Utredaren ska granska och analysera förutsättningarna för och behoven av ett av Världsantidopningsbyrån ackrediterat dopningslaboratorium i och lämna förslag inom detta område. Arbetsformer och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med organisationer, forskare, kommuner och myndigheter verksamma inom antidopningsområdet, exempelvis i , , , Polisen och Kommuner och Landsting. Särskilt samråd ska hållas med säkerställa att ett förslag om bildandet av en fristående nationell antidopningsorganisation sker i samförstånd och att ett eventuellt beslut kan fattas i behörig ordning för alla parter. När det gäller frågor om behandling av personuppgifter ska samråd ske med Datainspektionen. Utredaren ska beräkna och redovisa de kostnader som de lämnade förslagen leder till samt lämna förslag på finansiering. I det fall finansiering berör statsbudgeten ska finansiering föreslås inom Utredaren ska i denna del bedöma idrottens och samhällets intresse och behov av antidopningsverksamhet. Kostnadsredovisningen ska vara nedbruten till de delar som utredaren bedömer ska ingå i en effektiv antidopningsverksamhet, exempelvis internationell samverkan, kunskapsbildning, information, utbildning, kontrollplanering, kontrollverksamhet och sanktionsförfarande. Uppdraget ska redovisas . Om utredaren bedömer det lämpligt får delbetänkanden lämnas under arbetets gång. mot dopning inom idrotten mot dopning inom idrotten ETS 135 i svensk översättning publicerad i proposition Om godkännande av konvention mot dopning (prop. 1989/90:142). Medlemsstaterna i , övriga stater som är parter i den europeiska kulturkonventionen samt övriga stater som har under- tecknat denna konvention, som beaktar att syfte är att skapa en fastare enhet mellan medlemsstaterna för att skydda och främja de ideal och principer som utgör deras gemensamma arv och för att underlätta deras ekonomiska och sociala framåtskridande; som är medvetna om att idrotten bör spela en viktig roll för skyddet av hälsan, i etisk och fysisk fostran och för främjandet av internationell förståelse; som är oroade över den växande användningen av dopnings- medel och dopningsmetoder bland idrottsmän och idrottskvinnor inom all idrott och över följderna härav för deltagarnas hälsa och idrottens framtid; som är medvetna om att detta problem äventyrar de etiska prin- ciper och pedagogiska värden som är inskrivna i internationella olym- piska kommitténs stadga, internationella stadga för idrott och fysisk fostran och i resolution (76) 41 av minister- kommitté, känd som "den europeiska stadgan om idrott för alla"; som erinrar sig bestämmelser, program och deklarationer mot dopning antagna av de internationella idrottsorganisationerna; som är medvetna om att offentliga myndigheter och frivilliga idrottsorganisationer har kompletterande ansvar för bekämpandet av dopning inom idrott, i synnerhet för att säkerställa att idrotts- evenemang genomförs korrekt i enlighet med principen om rent spel och för att skydda deltagarnas hälsa, som erkänner att dessa myndigheter och organisationer måste samverka på alla lämpliga nivåer för att nå dessa mål; som erinrar om de resolutioner om dopning som antagits av konferensen mellan europeiska idrottsansvariga ministrar och särskilt resolution nr 1 antagen vid den sjätte konferensen i ; som erinrar om att redan har antagit resolution (67) 12 om dopning av idrottsmän, rekommen- dation nr R(79)8 om dopning inom idrotten, rekommendation nr R(84)19 om den europeiska stadgan mot dopning inom idrotten och rekommendation nr R(88) 12 om anordnande av oanmälda dopningskontroller vid sidan av tävlingarna; som erinrar om rekommendation nr 5 om dopning, antagen av andra internationella konferens för idrottsansvariga ministrar och högre tjänstemän i (1988); som dock är beslutna att vidta ytterligare och kraftigare gemen- samma åtgärder i syfte att minska och slutligen avskaffa dopning inom idrotten med utgångspunkt i de etiska värden och praktiska åtgärder som inskrivits i dessa handlingar, har kommit överens om följande. Artikel 1 Konventionens ändamål Parterna åtar sig i syfte att minska och slutligen avskaffa dopning inom idrotten att, inom ramarna för sina respektive konstitutionella befogenheter, vidta nödvändiga åtgärder för att tillämpa bestäm- melserna i denna konvention. Artikel 2 Definitioner samt konventionens räckvidd 1.I denna konvention avses med "dopning inom idrott" förmedling till idrottsmän eller idrottskvinnor, eller dessa personers bruk av, farmako- logiska grupper av dopningsmedel eller dopningsmetoder; "farmakologiska grupper av dopningsmedel eller dop- ningsmetoder", med förbehåll för punkt 2 nedan, de grupper av dopningsmedel eller dopningsmetoder som förbjudits av vederbörande internationella idrottsorga- nisationer och som finns upptagna i listor som godkänts av Övervakningsgruppen enligt villkoren i artikel 11:1b; "idrottsmän och idrottskvinnor" sådana personer som regelbundet deltar i organiserade idrottsaktiviteter. 2.Till dess att en lista över förbjudna farmakologiska grupper av dopningsmedel och dopningsmetoder godkänns av Övervaknings- gruppen enligt villkoren i artikel 11:1b., ska den referenslista som finns upptagen i bilagan till denna konvention vara tillämplig. Artikel 3 Samordning inom länderna 1.Parterna ska samordna politik och åtgärder inom de ministerier och myndigheter som ansvarar för frågor om bekämpning av dop- ning inom idrotten. 2.De ska säkerställa en praktisk tillämpning av denna konvention och särskilt att kraven i artikel 7 uppfylls genom att, då så är lämp- ligt, anförtro genomförandet och tillämpningen av vissa av bestäm- melserna i denna konvention åt en utsedd statlig eller icke-statlig idrottsmyndighet eller åt en idrottsorganisation. Artikel 4 Åtgärder för att begränsa tillgången till och bruket av förbjudna dopningsmedel och dopningsmetoder Parterna skall, när så är lämpligt, anta lagar eller föreskrifter eller vidta administrativa åtgärder för att begränsa tillgången till (inklusive bestämmelser för att kontrollera omsättning, innehav, införsel, distri- bution och försäljning) samt bruket inom idrotten av förbjudna dop- ningsmedel och dopningsmetoder och i synnerhet anabola steroider. I detta syfte ska parterna eller, i förekommande fall, vederbörande icke-statliga organisationer, ställa upp som kriterium för beviljande av offentliga bidrag till idrottsorganisationer att de effektivt till- lämpar föreskrifter mot dopning. a.bistå sina idrottsorganisationer med finansiering av dop- ningskontroller och analyser, antingen genom direkta anslag eller bidrag eller genom att beakta kostnaderna för sådana kontroller och analyser vid fastställandet av de totala anslag eller bidrag som dessa organisationer ska tilldelas; b.vidta lämpliga åtgärder för att vägra tilldelning av bidrag från allmänna medel för träningsändamål till enskilda idrottsmän och idrotts- kvinnor, som har avstängts till följd av ett dopningsbrott; c.främja, och i förekommande fall för sina idrottsorganisa- tioner underlätta, genomförandet av de dopningskontroller som krävs av vederbörande internationella idrottsorganisa- tioner, antingen under eller vid sidan av tävlingarna; och d.främja och underlätta idrottsorganisationernas förhand- lingar om avtal som gör det möjligt för deras medlemmar att bli testade av vederbörligen auktoriserade dopnings- kontrollgrupper i andra länder. 4.Parterna förbehåller sig rätten att anta föreskrifter mot dopning och att organisera dopningskontroller på eget initiativ och på eget ansvar, förutsatt att dessa överensstämmer med de rele- vanta principerna i denna konvention. 1.Varje part åtar sig att