sou · GYB355d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Regionala sekretariat bör involveras i kunskaps- insamlandet och att man måste tillförsäkra sig om romsk språk- Rätt till hälsa och social välfärd och kulturkompetens vid regionala kunskapscentra när sådana inrättas Utbilda hälsokommunikatörer inom samtliga minoriteter. Det framgår av Statens folkhälsoinstituts kartläggning att de natio- nella minoriteterna saknar hälsoupplysning och även att myndig- heter och personal inom hälso- och sjukvården saknar kunskaper om de nationella minoriteternas hälsosituation. Flera av de nationella minoriteterna har pekat på behovet av hälsoinforma- törer. Hälsokommunikatörer finns i sjukvården som en före- byggande och hälsofrämjande insats, bl.a. i , , Öster- götland, och . I utbildades ett antal hälsoinformatörer med utländsk bakgrund. Dessa arbetar aktivt i kommun med hälsofrämjande upp- gifter och fungerar även som brobyggare mellan exempelvis besö- kare på vårdinrättningar och personal. Dock saknas det i hälsoinformatörer med romsk språk- och kulturbakgrund. föreslår att det inrättas tjänster som hälsokommunikatörer. Dessa bör rekryteras från respektive natio- nell minoritetsgrupp och deras uppgift bör vara att bl.a. tillhanda- hålla utbildning och hälsoupplysning i sina respektive grupper samt fungera som brobyggare mellan majoritetssamhället och den natio- nella minoriteten. Hälsokommunikatörerna bör placeras vid de föreslagna regionala kunskapscentrumen. Hälsokommunikatörer för den romska gruppen har enligt delega- tionens mening en stor betydelse bl.a. då det fortfarande finns ett stort antal romer som har svårigheter att tillgodogöra sig skriftlig information, och då romska hälsokommunikatörer skulle kunna fungera som brobyggare mellan romer och hälso- och sjukvården och därigenom bidra till att bygga upp en tillit. Delegationen anser att hälsokommunikatörerna aktivt ska samarbeta med de regionala sekretariat som delegationen föreslår under kapitel 5. 3.Utbilda myndighetspersoner om de nationella minoriteterna hälsa, levnadsvanor, livsvillkor och kultur. Statens folkhälsoinstituts kartläggning visar att de nationella mino- riteterna upplever att myndigheters personal saknar tillräckliga Rätt till hälsa och social välfärd kunskaper om de nationella minoriteternas hälsosituation och kul- tur, vilket medför brister i bemötandet särskilt inom hälso- och sjukvården. Det är därför angeläget att ge hälso- och sjukvårdens personal och andra tjänstemän utbildning för att säkerställa ett gott bemötande. Detta bör kopplas till pågående arbete med utbildningsmaterial till personal inom hälso- och sjukvården och och ske i samverkan med bl.a. företrädare för de nationella minoriteterna. De myndigheter som omfattas av rege- ringsuppdraget att förstärka minoritetspolitiken föreslås få i upp- drag att utarbeta ett utbildningsmaterial inom sina respektive arbetsområden samt genomföra utbildningsinsatser för sina lokala och regionala målgrupper Delegationen vill tillägga att utbildningsinsatserna bör genomföras i samverkan med och av de nationella minoriteterna. Utbildningar av liknande slag genomförs t.ex. av personal vid Romskt informa- tions- och kunskapscentra i . Utbildningen bör fokusera såväl på myndigheternas minoritets- politiska skyldigheter som på romers hälsosituation och kultur. Delegationen har även i ett särskilt yttrande till Statens folk- hälsoinstitut påpekat att det är nödvändigt att utvidga förslaget till att omfatta grundutbildningarna för berörda yrken i syfte att få en mer långsiktig effekt och djupare förankring av minoritetspoliti- kens olika perspektiv (Delegationen för romska frågor - yttrande , Dnr. Ju 2006:10/2010/6). Detta kan samordnas med det förslag till utbildningsinsatser som presenterar i sin , se avsnitt 10.2.2. 4.Utred möjligheterna till kontinuerlig uppföljning av de nationella minoriteternas hälsosituation. Hälsosituationen skiljer sig åt mellan de nationella minoriteterna och det saknas dessutom fullständig kunskap om situationen, till viss del beroende på datainsamlingsproblem. Statens folkhälso- institut föreslår därför att en arbetsgrupp med representanter från samtliga minoriteter och relevanta myndigheter får i uppdrag att ta fram lämpliga metoder för att hämta in data kring de nationella minoriteternas hälsosituation. Rätt till hälsa och social välfärd I ett yttrande till (Delegationen för romska frågor - yttrande , Dnr Ju 2006:10/2010/6) påpekade delegationens ledamot i projektets referensgrupp att ett antal speci- fika hälsofrågor inte tagits upp i kartläggningen men dessa har likväl betydelse för bedömningen av behovet av åtgärder för att förbättra hälsan inom den romska minoriteten. Frågorna har undantagslöst väckts av romer i olika sammanhang. Det har betonats att de är känsliga och därmed svårhanterliga, men det är angeläget att finna lösningar, förändringar och stödåtgärder. Det rör sig om: Generationsskillnader - det finns anledning att anta att det finns skillnader mellan olika generationer när det gäller aspekter på begreppet hälsa. För att få en mer nyanserad bild av situationen behövs att man i kommande studier gör det möjligt att skilja ut olika åldersgrupper. Sviter från ett kringresande liv – med hänsyn till att det dröjde in innan den romska minoriteten tilläts bli bofasta fullt ut kan det antas att det finns romer vars hälsosituation påverkats negativt av det kringresande livet. Bl.a. köldskador, reumatiska åkommor och andra effekter av brist på tillgång till hälso- och sjukvård samt även möjligheterna till en balanserad kost. Klädkulturens effekter - i den grupp som benämns finska romer bär många kvinnor av tradition en kjol som är mycket tung. Detta innebär att många av dessa kvinnor får ryggbesvär och andra belastningsskador. Renlighetskultur och hälsa – sexualitet och underlivssjukdomar är mycket känsliga ämnen för många romer. Studier som berör detta måste genomföras i nära samverkan med och av romer. Det är möjligt att det finns ett samband med vanor och sedvänjor inom renlighetskulturen och oönskade hälsoeffekter vilka i första hand kan påverka kvinnor och unga romer. Barnäktenskapets konsekvenser – sätter grän- sen för barn från . Med den definitionen av barn kan man konstatera att barnäktenskap är en realitet att beakta bland romer. Kunskaper om vilka konsekvenser detta kan få för framförallt unga flickor är mycket begränsad. Även här spelar förhållandet att frågor Rätt till hälsa och social välfärd om sexualitet är känsliga eller direkt tabubelagda i en del romska miljöer in. Kusingiften – Det finns visserligen inte någon statistik att stödja sig på men det är inte ovanligt att frågan om kusingiften kommer upp. Det ger upphov till oro bland romer att släktskap mellan föräldrar kan påverka barnens hälsa. Tandhälsa – det finns uppgifter om att en stor andel av de äldre romerna har tandproteser. Det finns anledning att närmare se på om det finns en relation mellan munhygien och tandhälsa. Beakta barn och ungdom samt äldre tillhörande de nationella minoriteterna i den ordinarie verksamheten. påpekar att barn och ungdomar har rätt till bästa möjliga fysiska, psykiska och sociala välbefinnande. Studier om livssituationen för barn tillhörande nationella minori- teter visar att de ofta är utsatta för diskriminering och mobbning på grund av sin etniska identitet. Andra studier visar att en del av barnen inte når utbildningsmålen vilket är allvarligt eftersom utbildning är viktig för hälsan. Kartläggningen visar också att andelen äldre i ökar och till och med är högre i minoritetsgrupperna än i den svenska befolkningen som helhet. Åldrandet medför olika påfrestningar bland annat att man glömmer sitt inlärda språk. Det leder till ett ökat behov av äldreomsorgspersonal som talar moders- målet. Barn och unga samt äldre som tillhör de nationella minorite- terna utgör prioriterade målgrupper som såväl Statens folkhälso- institut som andra berörda myndigheter bör beakta i sin ordinarie verksamhet. föreslår att samtliga myndig- heter som fått regeringsuppdraget kring förstärkning av mino- ritetspolitiken särskilt beaktar frågor som rör barn, unga och äldre. Delegationen hänvisar till några av de frågor som vi redovisat under punkt 4 ovan som särskilt rör barn och unga. Den grupp som benämns finska romer och som är bosatta i förvaltningsområdena har genom Lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk (2009:724) möjlighet till äldreomsorg och förskola på finska. Rätt till hälsa och social välfärd kan finnas anledning för kommuner med ett stort antal romer att se över möjligheterna till att anställa personal inom såväl äldre- omsorg som barnomsorg med romsk språk- och kulturbakgrund. Härvid borde kommunerna kunna utnyttja det bidrag till kompetenshöjande utbildningsinsatser som delegationen föreslår i kapitel 7. Tillsätt en utredning om tvärsektoriellt arbete med nationella minoritetsfrågor Arbetet med nationella minoriteter är utspritt mellan skilda aktörer på olika nivåer och det saknas en övergripande modell för arbetet med nationella minoritetsfrågor enligt . Det finns därför behov av samlade åtgärder och samverkan mellan olika aktörer för att främja hälsosituationen och livsvillkoren för de nationella minoriteterna. För att effektivisera arbetet och under- lätta samverkan mellan olika aktörer är det nödvändigt att de nationella minoriteterna är delaktiga i hela processen. De nationella minoriteterna bör via sina organisationer informeras, konsulteras, involveras, stödjas och samrådas med i frågor som rör dem. föreslår att en lämplig myndighet ges i uppdrag att utreda hur arbetet med nationella minoritetsfrågor bäst kan bedrivas. Mer specifikt bör utredningen dels undersöka möjlig- heterna till en samlad strategi för arbetet med nationella minori- tetsfrågor, dels utveckla en modell för arbete med nationella minoritetsfrågor tvärsektoriellt. Denna utredningen kan samordnas med den föreslagna utredningen i punkt 1 ovan. Bristen på samordning och en övergripande modell för arbetet med nationella minoritetsfrågor har uppmärksammats av delegationen. Statens folkhälsoinstituts förslag har många likheter med Social- styrelsens förslag om ett nationellt kompetensstöd för interkultu- rellt socialt arbete, se avsnitt 10.2.3. efterlyser också mer samverkan mellan olika myndigheter på samtliga nivåer i samhället. Delegationens förslag om en nationell strategi för romernas rättigheter är just en sådan modell för att på alla nivåer i samhället kunna arbeta med och samverka om den romska mino- ritetens situation. Rätt till hälsa och social välfärd Den bild som tecknas av den romska minoritetens hälsosituation i Statens folkhälsoinstituts kartläggning kan bekräftas av delegatio- nens erfarenheter. Delegationen för romska frågor har, i sina kontakter med romska företrädare och tjänstemän i kommunerna, fått många bekräftelser på att hälsotillståndet är dåligt bland många romer, både avseende fysisk och psykisk hälsa. Sjukskrivningar, stor tablettkonsumtion, drogmissbruk, depres- sioner, diskriminering och utsatthet, reumatism, hjärtproblem m.m. uppges vara vanligt förekommande. Inom den nyanlända gruppen från finns många romer som har obearbetade traumatiska upplevelser från kriget och från sin tid på flykt. Det har gjorts kartläggningar i några kommuner av den romska situationen – bl.a. har delegationens stött en förstudie om romernas situation i stad (2009) och en i (2008). Företrädare för romska kvinnoorganisationer uppger också att det finns ett stort mörkertal när det gäller romska flickors, kvinnors och barns ohälsa och att behovet av stöd och vård är stort. Romska kvinnor bildar tidigt familj vilket försvårar möjligheten till utbild- ning. Våldsutsatta kvinnor får inte adekvat hjälp, bl.a. saknas personal som talar eller tillgång till tolk. Det finns endast en kvinnojour som är specialiserad för romska kvinnor som ligger i . Som den enda romska kvinnojouren i landet tvingas man söka bistå även kvinnor i övriga landet, vilket är svårt att göra på distans och inte blir lättare av att romska kvinnor avvisas från vanliga kvinnojourer på grund av sin etniska till- hörighet, vilket har förekommit. Just situationen för våldsutsatta kvinnor som tillhör nationella minoriteter har undersökts av som har ett regeringsuppdrag för att undersöka hur dessa bemöts och stöds av offentliga myndigheter. När det gäller romska kvinnor uppges att våld mot romska kvinnor existerar på likadant sätt och lika mycket som inom andra sociala eller etniska grupper. Man säger dock att diskriminering och sociala problem kan öka risken för våldshandlingar (2008). Rätt till hälsa och social välfärd Rapporten ser också att det finns risk för marginalisering och utanförskap även inom den romska gruppen. Den traditionella, romska familjestrukturen karakteriseras av ett hierarkiskt, kollek- tivt mönster, där kvinnan är underordnad mannen och de yngsta kvinnorna är längst ned i hierarkin. De våldutsatta romska kvinnorna kan dock vara speciellt utsatta på grund av att de har svårare att söka hjälp, lita på myndigheter eller få adekvat hjälp och information. Några av de intervjuade romska kvinnorna rapporterade om fördomsfulla attityder och uttalanden mot minoritetsgrupperna från handläggare inom social- tjänst och polis/rättsväsende. För romer finns en ständigt närva- rande historisk erfarenhet av diskriminering från olika myndighets- utövare som påverkar inställningen till svenska myndigheter och majoritetsbefolkningen. Delegationen har stött projekt i syfte att utveckla metoder för att främja romers livsvillkor. Ett projekt i som berör just hälsoområdet syftar till att förebygga drogmissbruk bland romska ungdomar. Romska föräldrar i utbildas i COPE-metoden för att bli goda förebilder för sina barn och kunna hantera problematiken kring drogmissbrukande barn. Ett annat är det av delegationen initierade och stöttade romska informations- och kunskapscentrat i , (), där en med- arbetare utbildades för att kunna delta i Statens folkhälsoinstituts kartläggning av den romska minoritetens hälsa. I , och län har man byggt upp ett gemensamt nätverk för erfarenhetsutbyte i syfte att främja romernas hälso- och livssituation. Den Västeråsstudie som nämns ovan och som stöddes av delegationen tillkom som en del av detta arbete. Delegationen har också stött ett projekt i som syftade till att erbjuda äldre romer en möjlighet till social samvaro och stimulans genom att anställa en resursperson för romska äldre vid träffpunkt Torpa (). Våra erfarenheter från de projekt som omnämns här liksom från andra projekt och initiativ vi stött är entydiga; Romer verksamma i olika samhällsfunktioner bygger broar mellan majoritet och mino- ritet. De lotsar romer till olika samhällsfunktioner och bidrar till ökad förståelse för romer i synnerhet på den egna arbetsplatsen. Lika entydigt är den sårbarheten som följer av projektformen, bristen på långsiktighet, risken för omprioritering när projektmed- len är förbrukade eller när projekttiden går ut. Rätt till hälsa och social välfärd Andra projekt som berör romer och hälsa har initierats och drivs av romska organisationer med stöd från olika myndigheter. Till exempel har genomfört flera hälsofrämjande projekt som riktats till ungdomar. Ett har med stöd från syftat till att motverka spelberoende bland romska ungdomar. Därutöver har kommun i samarbete med vid genomfört ett antal projekt för att främja romska kvinnors hälsa. Vid i har man initierat möten med romer för att diskutera bemötandefrågor inom hälso- och sjukvården ur ett romskt perspektiv. Delegationens uppgift inkluderade att stimulera till metodutveckling och bidra till erfarenhetsutbyte. Tiden och resurserna har räckt till för att starta och genomföra ett begränsat antal projekt, men knappast att utvärdera dem eller kunna bygga upp en erfarenhetsbank. Det arbetet behöver finna en fortsättning. De av föreslagna regionala kunskapscentra skulle i samverkan med delegationens föreslagna regionala sekretariat kunna få i uppdrag att fortsätta arbetet med att. utvärdera genomförda projekt och definiera samt sprida kun- skap om bra metoder när det gäller kommunalt och regionalt arbete med romers hälsa. Delegationen föreslår att samtliga sex förslag som Statens folk- hälsoinstitut presenterat till åtgärder för att förebygga ohälsa och främja hälsa bland de nationella minoriteterna genomförs och att man i samband därmed beaktar delegationens tillägg. Delegationen ställer sig bakom Statens folkhälsoinstituts förslag – dock med de tillägg och synpunkter som delegationen omnämnt under respektive förslag. Det är angeläget att understryka att det finns stora olikheter mellan de olika nationella minoriteternas hälsosituation. Den romska minoriteten befinner sig i en särdeles utsatt situation avseende utbildning, arbete, bostad och diskrimine- ring – allt faktorer som starkt inverkar på hälsotillståndet. För att förbättra den romska minoritetens hälsotillstånd måste alltså åtgär- der inom övriga områden också vidtas. Frågan om hälsosituationen för den romska gruppen kan inte skiljas från övriga frågor och kan Rätt till hälsa och social välfärd inte enbart behandlas för sig. Ett tvärsektoriellt samarbete och samverkan mellan olika myndigheter måste till. Den av delega- tionen föreslagna strategin för romer är en sådan modell för ett långsiktigt, uthålligt och målinriktat reformarbete. De förslag som lägger i sin rapport om de nationella minoriteternas hälsosituation överensstämmer i huvudsak med de rekommendationer som finns med i en rapport om romers hälsosituation i södra 2009, framtagen med anslag från EU (Fundación Secretariado Gitano 2009). Där föreslår man också tvärsektoriellt arbete och prioritering av ungdomars situation samt fortsatt datainsamling och analys av hälsofrågorna. Delegationen föreslår att ges ett sär- skilt uppdrag att utreda romska kvinnors hälsosituation för att föreslå konkreta åtgärder som förbättrar den gruppens fysiska och mentala hälsa. Den bild vi sammantaget fått av hälsosituationen inom den romska minoriteten gör att vi bedömer att behov finns för en särskild studie av romska kvinnors hälsosituation. I detta samman- hang vill vi upprepa vårt tidigare påpekande om att det är angeläget att generationsskillnader uppmärksammas särskilt. Grundlagen fastslår i Regeringsformen (1 kap. 2 §) att Den enskildes personliga, ekonomiska och kulturella välfärd skall vara grundläggande mål för den offentliga verksamheten. Det skall särskilt åligga det allmänna att trygga rätten till hälsa, arbete, bostad och utbildning samt att verka för social omsorg och trygghet. Begreppet välfärd kan ses som en samlande benämning på människors levnadsförhållanden, och då inte enbart på de ekono- miska förhållandena och endast på de områden som kan påverkas genom politiska beslut. Det är omöjligt att fastställa vad välfärd är eller vad det goda livet är eftersom det finns en uppsjö av föreställningar om vad som är det ideala samhället eller tillståndet. Välfärdsstatens ambition bör vara att tillförsäkra individerna resurser så att de själva kan skapa sig ett gott liv efter sina önske- mål. Välfärdsproblem kan man definiera som missförhållanden eller brister i människors levnadsvillkor – eller som ojämlikt fördelad Rätt till hälsa och social välfärd välfärd – och som välfärdsstaten har ansvar för att förebygga och lösa genom sina institutioner, lagar och förordningar. Den romska minoritetens levnadsvillkor är, som konstaterats, betydligt sämre i flera avseenden; bostad, hälsa, arbete, utbildning, delaktighet – än vad den är för majoritetssamhället. Unga romer har inte samma förutsättningar som andra när det gäller inträde på arbetsmarknaden eller tillgång till bostäder eftersom de fortfarande i hög grad möts av fördomar och diskrimineras. Bristen på utbild- ning är ytterligare en faktor som försvårar inträdet på arbetsmark- naden. Många romska barn får inte samma utbildningsförutsätt- ningar som andra barn – detta påverkar kommande generationers framtida försörjning och delaktighet i samhället. Sammantaget är romernas möjlighet till ekonomisk och social jämlikhet sämre än för andra grupper. Det är en marginaliserad och utsatt grupp som i mångt och mycket därför hänvisas till samhällets stöd för sin ekonomiska och sociala trygghet. Vi har i flera kapitel i detta betänkande pekat på samhällets ansvar för den situation romerna nu befinner sig i. Jämför 3.3 Romers historia i , kapitel 4 Marginalisering – en konsekvens av antiziganism och bakgrundsbe- skrivningen i kapitel 14 Försoning. Socialtjänstlagen (2001:453) slår fast i 1 kap. 1 § att målet med är att den på demokratins och solidaritetens grund ska främja individernas ekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktivt deltagande i samhällslivet. ska under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser och verksamheten ska bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. Individ- och familjeomsorgen (IFO) inom kommunerna hanterar flera olika uppgifter i , bl.a. insatser till barn och unga, insatser till missbrukare samt ekonomiskt bistånd, individ- och familjeomsorgen utgör samhällets yttersta skyddsnät för män- Rätt till hälsa och social välfärd niskor vilkas behov inte tillgodoses på annat sätt. Den är en funktion som följer av socialtjänstlagens bestämmelser om dels kommunens yttersta ansvar, dels rätten till bistånd. En av de vanligaste orsakerna till att människor kommer i kontakt med individ- och familjeomsorg är behovet av ekono- miskt bistånd. Individ- och familjeomsorgens uppdrag är att bidra till att deras brukare kan lämna sin situation av relativ fattigdom och beroende av ekonomiskt stöd, till förmån för självförsörjning genom arbete, generella studiestöd eller adekvata socialförsäk- ringsförmåner. Det finns såväl strukturella som individuella skäl till att människor behöver ekonomiskt bistånd. En av de viktigaste fakto- rerna är läget på arbetsmarknaden. För dem som inte etablerat sig på arbetsmarknaden och därför inte kvalificerat sig för olika socialförsäkringar kan ekonomiskt bistånd vara den enda utvägen vid arbetslöshet eller sjukdom. Hit hör många i den romska grup- pen. Många av dem finns dessutom kvar i bidragsmottagandet , trots att avsikten med ekonomiskt bistånd är att stödja individer i en svår situation. Det lång- variga biståndsmottagandet är problematiskt av flera skäl. Förutom de individuella svårigheter som det innebär att leva under knappa ekonomiska omständigheter finns det andra problem. Ju en person mottar bistånd desto svårare är det att komma ur det, enligt (2006b, s. 122). Särskilt för yngre personer gäller att ju yngre de är desto större risk för långvarigt bistånd. Personer med låg utbildning riskerar hamna i långvarigt biståndstagande mer än personer med hög utbildning. Ungdomar som lämnar med låga eller ofullständiga betyg har också en ökad risk för att få problem i vuxen ålder och hamna i kriminalitet och missbruk. Situationen för unga vuxna generellt sett har belysts i flera rapport, bl.a. Social rapport (2010b) och Unga vuxna utanför (SOU 2003:92). Romska ungdomar med bristfällig utbildning och som inte kommit in på arbetsmarknaden befinner sig i ett särskilt utsatt läge. Att de dessutom kanske vuxit upp i familjer som erhållit ekonomiskt bistånd förbättrar inte deras utgångsläge. intervjustudie (2009) belyser sär- skilt deras situation. Det handlar alltså om att finna åtgärder som bryter behovet av ekonomiskt bistånd. De åtgärder som delegationen föreslår under de övriga kapitlen syftar till att bryta utanförskapet och marginali- Rätt till hälsa och social välfärd sering och öka möjligheterna till full delaktighet och självför- sörjning. Ramkonventionen öppnar upp för möjligheten till positiv sär- behandling för att uppfylla kraven på fullständig jämlikhet. Denna möjlighet bör prövas inom eller av i samverkan med andra myndigheter.