sou · GYB3106d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Djurhälsoorganisationerna försöker också på olika sätt upp- muntra och stödja att handeln med djur endast ska förekomma mellan produktionsanläggningar som är förklarade fria från sjuk- domar. Djurägares medverkan i organiserade hälsoprogram ger rätt till att sälja djur under särskild beteckning. Vilken roll detta spelar för handeln med djur och i vilken utsträckning som handeln inom landet sker med djur som säljs under viss beteckning är okänt, utredningen återkommer till frågan i del B, kapitel 11. Det finns inga lagstadgade krav på att transporterna från smitt- skyddssynpunkt ska upprätthålla en viss standard. Inom djurskydds- lagstiftning finns regler om transporter av levande djur från djurskydds- synpunkt men ingen nationell lagstiftning om vad som ska iakttas ur smittskyddssynpunkt. Inom EU finns dock regler för transporter. En effektiv smittskyddskontroll vid införsel av levande djur till landet minskar risken för att smittor kommer in och sprids. Handeln inom landet med levande djur kan ske under mindre strikta smitt- skyddsregler. Särskilda regler för transporter av levande djur från smittskyddssynpunkt finns i princip heller inte. För djurhållaren kan det följaktligen i dagens system med införselrestriktioner för levande djur vara rationellt att tillmäta djurtransporter låg risk från smittskyddssynpunkt. I det perspektivet hade det varit av intresse med uppgifter om hur stor del av djurägarna som lägger vikt vid att handla med djur som har intyg eller är märkta med att de kommer från en besättning som omfattas av organiserad hälsokontroll. 5Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet Regelsystemet för att övervaka, bekämpa och spåra smittor från djur i djurhållningen och i livsmedelskedjan samt när människor blivit smittade berör flera myndigheter på central, regional och lokal nivå. Utöver myndigheterna har även olika privata orga- nisationer, t.ex. branschorganisationer och enskilda företag viktiga roller. Utredningen beskriver i det följande de statliga myndigheter som har uppgifter på djursmittsområdet. Även andra viktigare organisationer inom smittskyddsområdet redovisas översiktligt. Beskrivningen av olika myndigheters verksamheter begränsas till deras uppgifter och verksamhet inom djurhälsoområdet. Mera övergripande och heltäckande beskrivningar av myndigheterna har gjorts i bl.a. Trygg med vad du äter SOU 2009:8,Veterinär fältverksamhet i nya former (SOU 2007:24), Ett effektivare smittskydd (SOU 2009:55) samt i myndigheternas årsrapporter. är enligt förordningen (2009:1464) med instruktion för förvaltningsmyndighet inom jordbrukets område. har till uppgift att arbeta för en hållbar utveckling, ett gott djurskydd, ett dynamiskt och kon- kurrenskraftigt näringsliv i hela landet och en livsmedelsproduk- tion till nytta för konsumenterna (1 §). För att fullfölja uppgiften ska verket, enligt instruktionen, genomföra ett antal olika åtgärder. På djurhälsoområdet ska myndigheten enligt 3 § 1 och 2 säker- ställa ett gott djurhälsotillstånd hos djur i människans vård samt förebygga spridning av och bekämpa smittor hos djur i människans vård. Verket har vidare att för sin del av livsmedelskedjan verka Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet för säkra livsmedel och konsumenthänsyn (3 § 5). Som särskild uppgift finns att vidta åtgärder för att säkerställa tillgången till vet- erinärer vid utbrott av smittsamma djursjukdomar (10 §). Enligt 26 § ska det finnas en veterinärchef vid myndigheten. Veterinär- chefen ska vara ombud vid för djur- hälsa (OIE) och vid den europeiska mul- och klövsjukekommis- sionen (EUFMD) inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO). Veterinärchefen ska också vara officielle chefs- veterinär () inom EU. Veterinärchefen utses av Jordbruks- verket. I instruktionen anges vidare att verket ska utföra de upp- gifter som ankommer på en medlemsstat enligt artikel 13 i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestäm- melserna om djurhälsa och djurskydd (13 §). har det övergripande och operativa ansvaret att leda och samordna förebyggande åtgärder och bekämpning av epi- zootier och zoonoser enligt epizootilagen (1999:657) respektive zoonoslagen (1999:658). Verket anger också , i verk- ställighetsföreskrifter, vilka smittsamma sjukdomar som ska omfattas av epizootilagens respektive zoonoslagens regler. Verket utfärdar föreskrifter för att förebygga spridning av och för att bekämpa smittsamma djursjukdomar. Verket disponerar också det statliga anslaget för bekämpningsåtgärder och beredskap mot smittsamma djursjukdomar. Från anslaget betalas bl.a. djurägare som kompensa- tion för bekämpningsåtgärder i smittade besättningar. Totalt för- brukade detta anslag . I 3 § epizootiförordningen (1999:659) föreskrivs att Livsmedels- verket, () och länsstyrelserna ska, i samråd med , upprätta beredskapsplaner som anger vilka åtgärder myndigheterna ska vidta för att bekämpa de sjukdomar som omfattas av epizootilagen. Lagen (2006:806) om provtagning på djur, m.m. (provtag- ningslagen) och lagen (2006:807) om kontroll av husdjur, m.m. ger befogenheter att meddela föreskrifter om provtag- ning, övervakning och bekämpning av sjukdomar som inte omfattas av epizootilagen eller zoonoslagen. Verket disponerar medel för över- vaknings- och bekämpningsprogram för flera djurslag och också för sjukdomar som inte omfattas av epizootilagen och zoonos- lagen. Anslag för att övervaka och bekämpa smittor betalas också ut efter ansökningar från näringen och SVA. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet talningar från till SVA för diagnostik av olika sjuk- domar. Inom finns Distriktsveterinärerna. Distrikts- veterinärerna ska ansvara för att det finns en rikstäckande akut djursjukvård och har uppgifter inom den förebyggande djurhälso- vården och epizootiberedskapen och är basen i smittskydds- organisationen vid större epizootiutbrott. I hela landet fanns 316 distriktsveterinärer . Kostnaden för distriktsveterinär- organisationen var år 20081. Distrikts- veterinärorganisationen finansieras huvudsakligen av de avgifter som djurägarna betalar. bestod finansieringen till 79 pro- cent av djurägarnas avgifter och till av skattemedel. Det statliga anslaget var 98,5 miljoner kronor2. Utredningen har efterfrågat uppgifter från om hur mycket av de totala resurserna för distriktsveterinärorganisa- tionen som används för beredskap mot smittsamma djursjukdomar men dessa har inte gått att särredovisa. Enligt uppgifter från Jord- bruksverket, som redovisas i propositionen 2008/09:211 En ny organisation för veterinär service och vid utbrott av smittsamma djur- sjukdomar, var det statliga stödet till distriktsveterinärerna . Av stödet användes, enligt , för att uppnå målet om jourberedskap, 28 mil- joner kronor för att uppnå en rikstäckande djursjukvård, 10 mil- joner kronor för beredskap vid utbrott av smittsamma djursjuk- domar och för förebyggande djurhälsovård3. ansvarar för att administrera anslagen om att övervaka, kontrollera och bekämpa smittsamma djursjukdomar. Olika delar av organisationen ansvarar för dessa uppgifter och delar av myndighetsanslaget ingår därför i statens utgifter för smitt- samma djursjukdomar. uppger att myndigheten avsätter totalt 52 årsarbetskrafter för det reguljära smittskydds- arbetet.4 Verket har totalt cirka 1 100 anställda, inklusive distrikts- veterinärerna. Under antagandet om att en årsarbetskraft vid Jord- bruksverket kostar , inklusive påslag, skulle det innebära en kostnad på . ansvarar också för flera olika register rörande djurhållning. Register som till viss del motiveras utifrån smitt- 1Exklusive insatserna mot blåtunga. Blåtungevaccinering tog ca 13 årsarbetskrafter i anspråk . 2008/09:211, s. 31. 2008/09:211 s. 48. 4SOU 2009:8, s. 232. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet Det centrala nötkreatursregistret, CDB, är ett sådant register. har kontrollansvar för tillverkning, import och hantering av foder hos kommersiella fodertillverkare.5 Kontrollen är avgiftsfinansierad6 och verket avsätter cirka fyra årsarbetskrafter för foderkontroll. utövar även kontrollansvar för hantering av animaliska biprodukter. Kontrollen är avgiftsfinansi- erad och verket avsätter 1,7 årsarbetskrafter för kontrollen. Vid införsel av djur finns karantänskrav. Vistelsen vid karantän betalas av den som köper in djur. Ansvaret för kontroll av införsel av levande djur, animaliska produkter samt livsmedel från tredje land är uppdelad mellan Jord- bruksverket och . Kontrollen bedrivs vid fem gränskontrollstationer (, flygplats, hamn, hamn och ). ansvarar för gränskontroll av levande djur och ani- maliska produkter som inte är livsmedel, samt animaliska livsmedel för personligt bruk. SVA har enligt förordningen (2009:1394) med instruktion för till uppgift att vara veterinärmedicinskt expert- och serviceorgan åt myndigheter och enskilda (1 §). Upp- giften innebär att myndigheten ska utreda smittsamma djursjuk- domar samt medverka i att förebygga och bekämpa dessa, utföra diagnoser, utreda spridning av smittämnen och kemiska risksub- stanser i foder, bedriva forsknings- och utvecklingsarbete inom sitt verksamhetsområde, följa och analysera utvecklingen av sjukdoms- tillståndet hos domesticerade djur (och även bland vilda djur), följa och analysera utvecklingen av resistens mot anti- biotika samt vara nationellt veterinärmedicinskt laboratorium och nationellt referenslaboratorium (2 §). SVA har också vaccinations- beredskap (2 § 2). Vid myndigheten finns också statsepizooto- logen, en befattning som funnits . SVA:s instruktion anger att statsepizootologen ska ansvara för frågor som rör epizootiska och andra allvarliga infektionssjukdomar (8 §). 511 § förordningen (2006:814) om foder och animaliska biprodukter. 6Förordningen (2006:1165) om avgifter om offentlig kontroll av foder och animaliska biprodukter. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet Anställning som statsepizootolog beslutas av regeringen efter för- slag av myndigheten (9 §). I ett ärende om anställning som stats- epizootolog ska myndigheten hämta in yttrande från tre sak- kunniga samt samråda med (10 §). Instruktionen anger vilka kvalifikationer som statsepizootologen ska uppfylla (11 §). Inom SVA har generaldirektören delegerat till statsepizootologen att ansvara för samordning av SVA:s epizooti- och zoonosarbete vid ett utbrott. SVA har också verksamhetsuppgifter i några andra lagar och förordningar. I 2 § förordningen (2005:422) om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen hos djur och i livsmedel anges att det är , och som ansvarar för övervakning av de zoonoser och zoonotiska smitt- ämnen som anges i bilaga 1 till det EU-direktiv som genomförs genom förordningen7. Enligt samma förordning är Livsmedels- verket och skyldiga att upprätta en samman- fattande rapport kring utredningar om livsmedelsburna utbrott (8 §). Myndigheterna ska lämna rapporten till SVA som, enligt 10 §, ansvarar för sammanställningen och inskickandet av den årliga rap- port som ska lämna till Europeiska kommissionen (zoonos- rapporten8). Enligt epizootilagen ska en veterinär som har anled- ning att misstänka förekomst av en epizootisk sjukdom underrätta och . ska underrätta SVA. Enligt epizootiförordningen ska SVA, och länsstyrelserna i samråd med upprätta bered- skapsplaner som anger vilka åtgärder som myndigheterna ska vidta för bekämpa inträffade epizootiska sjukdomar. SVA:s uppgifter i epizootiberedskapen finns närmare preciserade i beredskapsplanen. I zoonoslagen anges att SVA ska underrättas om en zoonos har konstaterats (3 §). I övrigt styrs SVA främst av att myndigheten, enligt förord- ningen med instruktion för , ska utföra de undersökningar och utredningar som begär (3 §). Undersökningar ska planeras och genomföras efter samråd med . SVA:s verksamhet, är i övriga delar, endast i begränsad utsträckning styrt av regelverket. 7Europaparlamentets och rådets direktiv /99/EG av om över- vakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, om ändring av rådets beslut 90/424/EEG och om upphävande av rådets direktiv /117/EEG. 8Egentligen – Trends and Sources of Zoonoses and Zoonotic agents in foodstuffs, animals and feedingstuffs – including information on foodborne outbreaks and antimicrobial resistence in zoonotic agents. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet således inte något operativt mandat utan är i första hand ett expert- och serviceorgan till inom området djursjukdomar och fodersäkerhet. Enligt tidigare regleringsbrev hade SVA i uppdrag att till regeringen rapportera om sjukdomssituationen i avseende domesticerade och vilda djurpopulationer och därvid göra lämpliga jämförelser. Enligt den ändring som har genomförts i instruktionen har uppgiften att följa och analysera utvecklingen av sjukdomstillstånd hos, inte bara domesticerade djur, utan också vilda djur permanentats. Övervakningen av antibiotikaresistensläget hos bakterier från djur sker inom programmet Svensk veterinär antibiotikaresistens monitorering (Svarm). Resultaten från övervakningen och statistik över förbrukningen av antibiotika till djur presenteras i en årlig rapport från SVA. Rapporten utgör ett underlag för rekommenda- tioner om lämpliga antibiotika att använda vid behandling av djur i Sverige.9 SVA har huvudansvaret för diagnostik av epizooti- sjukdomar10 och all diagnostik av indexfall av en epizootisjukdom sköts i praktiken av SVA. SVA är vidare nationellt referenslabora- torium för ett 30-tal olika analyser och är EU:s referens- laboratorium för campylobakter. SVA är också för djurhälsa (OIE) inom området mole- kylärbiologisk diagnostik samt referenslaboratorium för två djur- sjukdomar: elakartad lungsjuka hos get och harpest. SVA är största veterinärmedicinska laboratorium. Utrust- ning och kompetens finns för diagnostik av flertalet förekommande smittor hos djur och i foder samt för obduktion av flertalet djurslag. SVA tillhandahåller också analyser inom den offentliga foderkont- rollen som ansvarar för. Vid SVA finns även säker- hetslaboratorier för diagnostik av mycket smittsamma virus och bakterier. SVA sågs länge som en integrerad del i lantbruksstyrelsen smitt- skyddsarbete. Efter ett utredningsförslag åren 1980–1982 fick SVA möjlighet att ta betalt för sina uppdrag, inklusive uppdrag från lant- bruksstyrelsen och . är SVA:s största kund men verket avgör själv från vilka laboratorier man upp- 9www.sva.se, Antibiotikaresistens, Övervakning. 10SVA:s roll, ansvar och uppgifter inom smittskyddsorganisationen framgår av förordningen med instruktion för och av epizootiförordningen. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet handlar diagnoser eller hur olika övervakningsprogram ska genom- föras. SVA utför diagnostik av smittsamma djursjukdomar på uppdrag av myndigheter och andra. Andra kunder än är , Svensk Mjölk, Svensk Fågel, Natio- nella främjande m.fl. Även enskilda veterinärer, djursjukhus, djurkliniker och enskilda djurägare är kunder till SVA. En betydande del av intäkterna som genereras inom diag- nostiken kommer när och även djurhälsoorganisa- tionerna är beställare. SVA ansöker även om medel och utför övervakningsprogram på uppdrag av . SVA inrättade ett . Centret är en integr- erad del i SVA och finansieras över SVA:s budget. SVA har angett att centrets uppgifter är att skapa en samlad bild av zoonosläget i hela kedjan från jord till bord. Det kan initiera eller medverka i epidemiologiska och andra vetenskapliga studier med målet att öka vår kunskap om zoonoser samt informera om zoonoser. Centret kan även medverka eller initiera kontroll och bekämpning av zoonoser. Tillsammans med StramaVL och SVA:s antibiotika- sektion följer de antibiotikaresistensläget. SVA har ansvaret för den zoonosrapport som ska sändas till EU. En förkortad version ges också ut på svenska.11 Rapporterna görs i samarbete mellan SVA, , , och när- ingen. Informationen bygger på obligatorisk och frivillig rap- portering. När det gäller humanmedicin ingår bl.a. anmälningar från behandlande läkare och diagnostiserande laboratorium, information från kommunerna samt särskilda undersökningar12. Andra uppgifter är att initiera eller medverka i epidemiologiska och andra vetenskapliga studier med målet att öka kunskapen om zoonoser, följa antibiotikaresistensläget, informera om zoonoser samt initiera eller medverka till kontroll och bekämpning av zoo- noser. ansvarar för att samordna det interna arbetet vid SVA om zoonoser. Det förekommer även internationell sam- verkan dels med andra zoonoscentra i , dels med olika EU- organ, bl.a. Europeiska myndigheten för livsmedelssäker- het(EFSA). 11Se t.ex.: Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (2007), Zoonoses Monitoring, : Trends and sources of zoonoses and zoonitic agents in humans, foodstuffs, animals and feedingsstuffs. (2007). 12Se , , Zoonosrapporter. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet I samband med att bildades skapade SVA också ett informellt samverkans organ – – som rådgivande organ till . SVA beskriver att arbetar för ömsesidig förståelse och en gemensam bas för myndighetsutövande inom zoonosområdet. Rådet ska verka för att uppmärksamma aktuella frågeställningar rörande zoonoser, underlätta samord- ningen av olika myndigheters och organisationers insatser och för att relevant information sprids. Det ska även identifiera viktiga forskningsområden när det gäller zoonoser. består av representanter för , , Livsmedels- verket, , och samt , och och Hälsa. Ordförandeskapet för rådet roterar mellan myn- digheterna, medan sekretariatet ständigt är vid SVA. SVA har en komplicerad finansieringsstruktur med tre finansi- eringskällor: anslag, bidrag och avgifter. Myndighetens olika verk- samheter kan finansieras av såväl anslag som av bidrag och avgifter. Utredningen har fått följande uppgifter av SVA som avser verk- samhetsår 2008. Av förvaltningsanslaget disponeras cirka 23,8 mil- joner kronor för sjukdomsövervakning och beredskap, för analyser samt uppskattningsvis för riskanalyser av smittsamma sjukdomar. Den andel av diag- nostikintäkterna som avser epizootier och zoonoser utgör av de totala diagnostikintäkterna på . Totalt skulle det innebära att SVA:s kostnader för beredskap, analyser och diagnostik kring smittsamma djursjukdomar uppgick till . har enligt sin instruktion13 som förvaltnings- myndighet för livsmedelsfrågor till uppgift att i konsumenternas intresse arbeta för säkra livsmedel, redlighet i livsmedels- hanteringen och bra matvanor. Verkets uppdrag har en klar inrikt- ning mot folkhälsan. Verkets uppgift är att utarbeta regler inom livsmedelsområdet, utöva kontroll enligt livsmedelslagen (2006:804), leda och sam- ordna livsmedelskontrollen samt verka för en effektiv och likvärdig livsmedelskontroll i hela landet. En annan uppgift är att verka för 13 Förordning (2009:1426) med instruktion för . Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet att exporterande livsmedelsföretag uppfyller sådana särskilda krav som mottagarlandet kan ställa. Verket är nationellt referenslabora- torium inom sitt verksamhetsområde och utför undersökningar om livsmedel och matvanor. Verket utför analyser, utvecklar metoder och utför riskvärderingar på livsmedelsområdet. är till EFSA och ansvarar för samordningen med övriga berörda svenska myndig- heter i kontakter med EFSA. Livsmedelskontrollen är i huvudsak avgiftsfinansierad. Avgift- erna utgörs av avgifter för särskilda kontrollprogram samt avgifter för import och exportkontroll vid handel med tredje land. En sär- skild avgift utgår för bemanning med officiell veterinär enligt EU:s förordning (EG) nr 854/200414. Den kontroll som utförs i slakterier är organiserad i sex regioner och den operativa kontrollen utförs till stor del av personal som är utplacerad på anläggningarna. kostnader för kont- rollen uppgick till totalt . Verkets kostnader finansieras av slakterierna som för detta tar ut avgifter i slakten. ansvarar för importkontroll av livsmedel av animaliskt ursprung från tredje land. Gränskontrollen bedrivs vid fem gränskontrollstationer och intäkterna från gränskontroll av livsmedel uppgick till som finansieras genom avgifter av dem som importerar varorna. Enligt epizootiförordningen ska SVA, och länsstyrelserna i samråd med upprätta bered- skapsplaner som anger vilka åtgärder som myndigheterna ska vidta för att bekämpa inträffade epizootiska sjukdomar. Livsmedels- verkets uppgifter i epizootiberedskapen finns närmare preciserade i beredskapsplanen. uppgifter i epizootibered- skapen är begränsade och nedlagda resurser utgör en liten andel av totala anslag, totalt . Beredskap mor zoonoser är verksamhetsmässigt större. Smitt- skyddssamordning för zoonoser kostar . Riskanalyser, riskprofiler, kartläggningar, utveckling av analys- metoder, utgör av anslagsbudgeten för Livs- medelsverkets mikrobiologiska enhet, år 200815. 14Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförandet av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel. 15Zoonotiska agens utgör av verksamheten och utgörs av arbete med andra bakterier samt mögel och mikrosvampar. Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet är enligt sin instruktion16 förvaltningsmyndighet för bevarande och nyttjande av fiskresurserna och bedriver verksamhet inom politikområdet livsmedelspolitik. I denna uppgift ingår ansvar för fiskekontrollen. främjar och bedriver även forsk- ning och utvecklingsverksamhet på fiskeområdet. För övervakning och bekämpning av fisksjukdomar är ansvarig myndighet. I En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170) uttalades behovet av en ny myndighet för havs- och vattenmiljö- frågor. I utredningen ny myndighet för havs- och vattenmiljö, SOU 2010:8 föreslås att den nya myndigheten för havs- och vattenmiljöfrågor bildas genom att delar av och slås samman. De frågor som inte föreslås övergå till den nya myndigheten är de frågor som rör främjandet av fiskeri- näringen, allmänhetens fiske och fritidsfiske, vattenbruk samt för- valtningen av det operativa fiskeprogrammet. I betänkande En framtida administration av vissa fiskefrågor, (SOU2010:9) föreslår utredaren bl.a.att de verksamheter som inte har föreslagits ingå i den nya myndigheten för havs- och vatten- miljöfrågor inordnas i , som härigenom blir ansvarig myndighet också för de frågor som rör främjandet av fiskerinäringen, vattenbruket och fritidsfisket. blir också enligt förslaget förvaltningsmyndighet för det svenska operativa fiskepro- grammet. uppgifter inom smittskyddet för människor styrs främst genom smittskyddslagen (2004:168). upp- gift är att samordna smittskyddet på nationell nivå och ta de ini- tiativ som krävs för att upprätthålla ett effektivt smittskydd. Vidare ska myndigheten ansvara för tillsynen av smittskyddet i landet samt följa och vidareutveckla skyddet. Lagen reglerar smittskydds- åtgärder som riktar sig till människor. Lagens syfte är att begränsa förekomsten av smittsamma sjukdomar inom landet genom att för- söka förhindra vidare spridning från personer som bär på det 16 Förordning (2007:1045) med instruktion för . Myndigheter och organisationer inom smittskyddsområdet aktuella smittämnet och att smittade personer ska hittas för att erbjudas behandling eller på annat sätt begränsa fortsatt spridning. Till uppgifter hör att svara för kunskapsutveck- ling och kunskapsförmedling samt att följa, analysera och rap- portera om hälsoutvecklingen i landet samt belysa epidemiologiska konsekvenser av olika åtgärder. Man ska också följa forsknings- och utvecklingsarbete av betydelse inom ansvarsområdet och verka för att sådant arbete kommer till stånd.