sou · GYB315 · 2011-01-01 00:00:00 — Kriminalvården konstaterar i sin årsredovisning att antalet gängmedlemmar bland de intagna har ökat och i budgetunderlaget gör myndigheten bedömningen att det kommer att ske en generationsväxling bland klienterna, vilket bl.a. innebär att det kommer fler med bakgrund i gäng- kriminalitet. Uppgiften om ett ökat antal gängkriminella klienter inom kan jämföras med de kartläggningar som (SiS) gör och som pekar på en minskning av andelen gängmedlemmar hos SiS (se avsnitt 2.3). Den uppskattningen bygger dock på ungdomarnas egna svar på frågan om de är med i ett gäng som begår brott. Motsatsen till att upphöra med brott – återfall Det är väl känt att många av de som är intagna i kriminalvårds- anstalt friges till en i många stycken oordnad social situation. Kriminalvården redovisar exempelvis att en tredjedel av klienterna som står under övervakning är arbetslösa och att knappt var tionde saknar bostad. Detta är en omständighet som sannolikt bidrar till att återfallsfrekvensen är hög. Av de personer som dömdes till en kriminalvårdspåföljd (fängelse eller skyddstillsyn) 2003 lagfördes för ett nytt brott . Särskilt stor risk för återfall har personer och personer som tidigare lagförts för brott. SOU 2005:6 s. 115. 7SOU 2009:80, s. 187. Processen att lämna ett kriminellt liv I en rapport8 om att upphöra med brott från det amerikanska konstateras att (räknat och veckor) efter en villkorlig frigivning är av mycket stor betydelse vad gäller återfall. Intensifierade insatser från frivården måste därför, enligt rapporten, göras omgående när en person friges. I rapporten rekommenderas att den amerikanska motsvarig- heten till frivården omstrukturerar sin verksamhet och sina resurser så att insatserna koncentreras till den av en villkorlig frigivning. Insatserna kan exempelvis omfatta missbruksvård, intensivövervakning, arbetsträning och stöd från lekmanna- övervakare. Även en svensk undersökning har visat att tiden fram till återfall i ny brottslighet bland personer som frigivits villkorligt är mycket kort.9 Av samtliga som frigavs –(omkring 3 800 personer) återföll . En beräkning av mediantiden visar att den är mycket kort, . Det innebär att hälften av de som återföll gjorde det inom lite drygt två månader.10 Vidare har en amerikansk studie visat att återfall i brott är högre bland intagna som av anstaltspersonalen har klassificerats som gängmedlemmar.11 Av samtliga 2 500 personer som frigavs från ett delstatsfängelse i var en fjärdedel klassifi- cerade som tillhörande en kriminell gruppering. Av dessa återföll i ny brottslighet . Motsvarande andel bland övriga frigivna var . Bland personer i åldern 17–återföll av gängmedlemmarna i ny brottslighet mot av de som inte var klassificerade som gängmed- lemmar. Analyser12 gjorda för utredningen visar att av de som av Kriminalvården var identifierade som gängmedlemmar 2001/2002 återföll i ny brottslighet inom . 8Parole, Desistance from Crime, and Community Integration. from Crime, , 2008. Även dödlig- heten bland personer villkorligt frigivna är mycket hög direkt i anslutning till frigivningen. De vanligaste dödsorsakerna är överdos av narkotika, hjärt- kärlsjukdomar, dödligt våld samt självmord. 9Roxell, L. (2007): Fångar i ett nätverk? Fängelser, interaktioner och medbrottslingsskap. Kriminologiska institutionens avhandlingsserie nr 24. 10Återfallskriteriet är att personen har misstänkts för ny brottslighet (s.k. brottsmisstankar). 11Olson D. m.fl. (2004): The relationship between gang membership and inmate recidivism. 12I det svenska materialet bedömdes av de frigivna ha kopplingar till en kriminell gruppering. Analyserna har gjorts av fil. Processen att lämna ett kriminellt liv Att upphöra med brott, vare sig man är involverad i en kriminell gruppering eller inte, kan bäst beskrivas som en process. Det första steget i denna process handlar om den egna motivationen. Motivation är givetvis inte ett statiskt begrepp utan den kan variera och rum. Det är i sig kanske inte särskilt förvånande om en kriminellt belastad person säger sig vara motiverad att sluta med brott när han eller hon igen befinner sig på häktet eller just har dömts till ett nytt fängelsestraff.13 Det svåra är att stå fast vid detta beslut när personen befinner sig i sin vardagliga miljö. För många med en kriminell livsstil är vardagen långt ifrån okomplicerad. Exempelvis förekommer ofta missbruk, arbetslöshet, bostads- problem och psykiska problem. Personer med kopplingar till kriminella grupperingar har dessutom som regel starka band till andra som är kriminellt belastade. I vissa fall är dessa t.o.m. nära släktingar. Att då kunna lämna brottsligheten bakom sig förutsätter att personen kan och vågar bryta sig loss från sitt tidigare liv, något som i den kriminologiska forskningen har kommit att kallas knifing off.14 Det som personen tar bort eller förändrar jämfört med sitt tidigare liv (exempelvis umgänget med vissa personer, sina attityder till att begå brott etc.) måste ersättas med något annat. Det är naturligtvis inte enkelt att över gå från en kriminell identitet till att leva ett svenssonliv. Särskilt inte om personens sociala situation är instabil. Kriminalvården har ett tydligt ansvar för att återfallen i brott ska minska. Utredningen effektivitet konstaterar i sitt slutbetänkande (SOU 2009:80) att myndighetens vision och värdegrund, som redovisas i dokumentet Bättre ut, bör konkreti- seras med mätbara och realistiska mål vad gäller det återfallsföre- byggande arbetet. Den utredningen ansåg vidare att Kriminalvården behöver bättre uppföljningsmöjligheter och verktyg för att kunna följa målen. Förevarande utredning delar dessa synpunkter. 13Jmf den amerikanske författaren som har myntat uttrycket: Att sluta röka är lätt, jag har gjort det hundratals gånger. 14Begreppet knifing off, på svenska skära bort, har använts som en liknelse. Laub och Sampson skriver exempelvis att äktenskap, militärtjänstgöring, utbildning och sysselsättning och att flytta till ett annat område skapar en situation som skär bort det gamla från det nya och som får en kriminell person att upphöra med brott. För en närmare beskrivning av begreppet se Maruna, S. och , K. (2007). Amputation or Reconstruction? Notes on the concept of Knifing Off and desistance from crime. 22, 2, s. 1–21. Processen att lämna ett kriminellt liv Kriminalvården är utan tvekan en viktig aktör när det gäller att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar. 8Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar I detta kapitel görs en kartläggning av det arbete som bedrivs eller planeras och som kan utgöra ett stöd för den som vill lämna en kriminell gruppering. Kartläggningen gör inte anspråk på att vara heltäckande. Utredningens mål är att ge en god inblick både i det arbete som bedrivs och det arbete som planeras. Kartläggningen går i tur och ordning igenom statliga myndigheter, kommuner, ideella organisationer och näringsliv. Avslutningsvis ges några utländska exempel på arbete till stöd för avhoppare från grov organiserad brottslighet. Kriminalvården ansvarar för att verkställa utdömda påföljder, bedriva häktesverksamhet och utföra personutredningar i brott- mål.1 Myndigheten ska verka för att återfall i brott förebyggs.2 Vidare ska myndigheten särskilt vidta åtgärder som syftar till att frigivningen förbereds, narkotikamissbruket bekämpas och inne- hållet i verkställigheten anpassas efter varje individs behov. 11 § förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården. 22 § förordningen med instruktion för Kriminalvården. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar För varje intagen ska upprättas en verkställighetsplan.3 Planen ska inriktas på åtgärder som är ägnade att främja den intagnes anpassning i samhället och som förbereder honom för tillvaron utanför anstalten. i anstalt ska förberedelserna för den intagnes frigivning vara särskilt inriktade på konkreta åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet.4 Den intagnes bostads- och sysselsättningssituation samt hans eller hennes behov av stöd- och behandlingsinsatser efter frigivningen ska utredas.5 Utred- ningen ska syfta till att den intagne vid frigivningen i möjligaste mån ska ha sin försörjning ordnad genom arbete eller på annat sätt och att han eller hon ska ha tillgång till bostad. Om den intagne behöver undervisning, utbildning eller ekonomiskt, socialt eller medicinskt stöd efter frigivningen ska åtgärder vidtas så att dessa behov, så långt som möjligt, kan tillgodoses. Förutsättningarna för att bevilja den intagne en utslussningsåtgärd (frigång, vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och utökad frigång) ska övervägas särskilt. Förberedelserna inför frigivningen ska ske i nära samverkan med den intagne och i samarbete med berörda myndigheter, organisationer och enskilda personer som kan främja den intagnes anpassning i samhället.6 Det kan i anslutning till att villkorlig frigivning äger rum från ett fängelsestraff eller senare beslutas att den villkorligt frigivne ska stå under övervakning, om det bedöms som påkallat. Enligt Kriminal- vårdens allmänna råd bör frågan om övervakningsbehov bedömas utifrån såväl övervakningens hjälp- och stödfunktion som dess kontrollfunktion. frigavs 7 728 personer villkorligt.7 Av dessa ställdes 5 589 under övervakning, motsvarande drygt 70 procent.8 Förutom merparten av de villkorligt frigivna ställs alla 36 § förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt. 42 kap. 33 § första stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL). 52 kap. 33 § andra stycket KvaL. 62 kap. 33 § fjärde stycket KvaL. 7Kriminalstatistik 2008, , s. 233, tabell 5.2. 8Samma källa, s. 247, tabell 5.14. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar som döms till skyddstillsyn under övervakning, normalt för domen.9 Till övervakare ska förordnas en handläggande tjänsteman vid eller en annan lämplig person.10 Med annan lämplig person avses en lekman som mot arvode åtar sig uppdrag. Enligt föreskrifter ska lekmannaövervakare efter- strävas för såväl dömda till skyddstillsyn som villkorligt frigivna.11 Övervakning genom lekman är ett komplement till handläggande tjänsteman och ersätter inte handläggarens myndighetsansvar. Kriminalvården ska ge övervakarna råd och riktlinjer om hur upp- dragen ska utföras och fortlöpande ge dem annan hjälp. Särskilda projekt för att stödja avhoppare I Kriminalvårdens regleringsbrev fick myndigheten i uppdrag att redovisa de åtgärder som har vidtagits för att bekämpa den organiserade brottsligheten. Som ett led i detta arbete planerar Kriminalvården för ett projekt – Entré – vars övergripande mål ska vara att förhindra nyrekrytering till kriminella grupperingar samt stödja och underlätta för klienter som vill lämna sådana grupperingar. För att stödja de intagna som vill lämna kriminella grupperingar avser Kriminalvården att öppna en särskild avdelning vid en anstalt som ännu inte har bestämts. Avdelningen beräknas komma i bruk . De personer som kommer att placeras på avdelningen är män som är långtidsdömda för organiserad brottslighet. För att komma i fråga för placering på avdelningen måste den intagne vara seriöst motiverad att lämna den organiserade brottsligheten. På avdelningen ska arbetet inriktas på att stärka de goda delarna av den intagnes sociala nätverk. Det kan bl.a. handla om att stärka relationerna till den intagnes barn. Vidare ska de arbeta med den intagnes självbild och göra insatser för att avhjälpa eventuellt miss- bruk. 928 kap. 5 § första stycket . 102 kap. 3 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder. 114 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om frivårdens arbete med dömda under övervakning m.m. KVFS 2008:19. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar (SiS) har en viktig roll för att stödja ungdomar som vill lämna framför allt förorts- och ungdomsgäng. Myndigheten ansvarar bl.a. för de särskilda ungdomshemmen. Vid dessa hem vårdas inte bara ungdomar med psykosocial problematik enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), utan även ungdomar som har dömts till sluten ungdomsvård. Vidare kan frivilligt placerade klienter vårdas vid hemmen med stöd av socialtjänstlagen (SoL). Vården syftar till att hjälpa den unge till utveckling och mognad och skapa förutsättningar för ett liv utan våld, droger och kriminalitet. De ungdomar som vårdas enligt LVU eller SoL genomgår i regel en lång utredning. Då kartläggs den unges problem och bakgrund. Utredningen ligger till grund för en individuell behandlingsplan. Ett viktigt inslag är skolgång och då framför allt möjlighet att komplettera sin ofta bristfälliga utbildning. Särskilda projekt för att stödja avhoppare SiS har haft regeringens uppdrag att från till utveckla och pröva en förstärkt vårdkedja inom ramen för den vård som ges med stöd av LVU. Satsningen fick namnet MVG – Motverka våld och gäng. Projektet bedrevs i nära samarbete med i 15 utvalda kommuner. I uppdraget ingick dels att subventionera kommunernas vårdavgifter, dels att anställa kvalificerade samordnare.12 Målen med projektet var bl.a. att de som deltog skulle uppnå positiva och bestående förändringar i sin livssituation, bryta umgänget med kriminella kamrater och förbättra sin skolgång. Den unge tilldelades i ett tidigt skede av vistelsen hos SiS en samordnare. Därefter följde samordnaren den unge på institutionen och minst efter utskrivningen. För att få en samman- hållen vårdkedja organiserade, förberedde och deltog samordnaren i möten mellan den unge, dennes föräldrar, SiS och . Samordnaren arbetade för att göra behov och insatser tydliga för 12 Projektet finansierades med tilldelade medel om , varav förbrukades (se bilaga 1 till Statens institutionsstyrelses rapport – En förstärkt vårdkedja inom ungdomsvården). Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar alla inblandade parter och för att öka såväl den unges som föräldrarnas delaktighet under institutionsvistelsen och i öppen- vård. Samordnaren skulle bidra till att de planerade insatserna fullföljdes och att institutionen och hakade i varandra. En processutvärdering av har redovisats i en forskningsrapport.13 I utvärderingen, som baseras på intervjuer och observationer, konstateras bl.a. att förutsättningarna för samord- narna att delta i vårdkedjan varierade mellan olika kommuner. I vissa kommuner hade dessa svårigheter med att få till stånd ett bra samarbete med . Vidare menar utvärderarna att de unga som projektet handlade om kom i skymundan för de professionella aktörerna. En slutsats är att samordnarna inledningsvis utgjorde ett mer personligt stöd för att senare alltmer inrikta sig på en administrativ samordnarfunktion. En utvärde- ringen av effekter kommer att redovisats . Arbetsförmedlingen ansvarar för den offentliga arbetsförmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet. Myndigheten ska verka för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt genom att bl.a. prioritera dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden.14 Arbetsförmedlingen har möjlighet att ge extra stöd till vissa arbetssökande genom arbetsmarknadspolitiska program såsom ny- startsjobb, jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för unga. Nystartsjobb är en åtgärd för arbetsgivare som anställer jobb- sökande som varit utanför arbetslivet av olika orsaker och innebär en reducering av arbetsgivaravgiften. Inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin erbjuds de arbetssökande individuellt utformade aktiviteter, t.ex. coachning och arbetspraktik. Syftet med jobbgarantin för ungdomar är att på ett tidigt stadium kunna erbjuda särskilda insatser till ungdomar . Insatserna omfattar t.ex. studie- och yrkesvägledning, coachning, arbets- 13 Basic, G., , J. & , M. (2009). Vårdkedja för ungdomar eller professionella? En processutvärdering av projektet våld och gäng. , Forskningsrapport nr 5 2009. 14 1 och 2 §§ förordningen (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar praktik och utbildning. Målet är att ungdomarna så snabbt som möjligt ska få ett arbete. Ett alternativt mål är att de ska påbörja eller fortsätta en utbildning. utökades nystartsjobben till att även gälla dömda samt ökades tillgängligheten för dömda till jobbgarantin för unga samt jobb- och utvecklingsgarantin.15 Reformen skulle göra det lättare för dömda att förbereda sig för att få ett arbete och kunna försörja sig själva efter avtjänat straff. (Brå) har fått i uppdrag att i samverkan med Kriminalvården respektive Arbetsförmedlingen utvärdera om fängelsedömdas medverkan i nystartsjobb, jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för unga underlättat för denna grupp att återinträda på arbetsmarknaden. Även effekter på återfall i brott ska beaktas.16 I en delrapport har Brå konstaterat att reformen inte fått några större effekter.17 Slutrapporten, som ska redovisas , kommer att bestå av en studie om yrkesutbildningens effekter på återfall i brott.18 Särskilda projekt för att stödja avhoppare I den s.k. KrAMI-samverkan arbetar Kriminalvården, och med yrkesinriktad rehabilitering som vänder sig till vuxna män och kvinnor som på grund av sin kriminella och sociala bakgrund har svårt att komma ut i arbete och/eller utbildning. Myndigheterna samverkar via ett gemensamt arbetslag. Verksamheten bedrivs bl.a. i , och . Målet är att stödja de som vill bryta ett tidigare kriminellt liv. KrAMI ska lära och stödja klienten i att finna, få och behålla ett arbete, ha en meningsfull fritid och ha ett bra socialt liv. För att nå målsättningarna används en metod som har hämtat inspiration från de danska träningsskolornas konsekvenspedagogik. Den bygger på tanken att lära sig att förstå sambandet mellan sina handlingar och konsekvenserna av dessa. 15Förordningen (2006:1481) om stöd för nystartsjobb, förordningen (2007:414) om jobb- och utvecklingsgarantin samt förordningen (2007:813) om jobbgaranti för ungdomar. 16Regeringsbeslut I:29 med diarienummer Ju2008/10580/, Ju2008/9000/och Ju2008/8607/. 17Brottsförebyggande rådet, Rapport 2009:21, Sysselsättning under och efter fängelsestraff – Yrkesutbildning i anstalt och Nystartsjobb, Jobb- och utvecklingsgaranti samt Jobbgaranti för unga, s. 12. 18Samma källa, s. 8. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar Utvärderingar av KrAMI-verksamheten har visat på betydligt förbättrad arbetssituation för de undersökta klienterna. Så gott som samtliga klienter som inte hade hoppat av programmen visade sig ha arbete efter KrAMI-starten.19 Polisen kommer i sitt arbete med att bedriva spaning och utredning i fråga om brott nära de individer, som ägnar sig åt organiserad brottslighet. De som försöker lämna en kriminell gruppering lever inte sällan under någon form av hot från grupperingen. Polisen är den myndighet som har huvudansvaret för att skydda hotade personer.20 I fullgörandet av denna skyddsverksamhet blir det ofta aktuellt att samarbeta med t.ex. , och ideella organisationer.21 Polisens personsäkerhetsarbete ska utgå från en strukturerad hot- och riskbedömning och anpassas efter den enskildes behov, miljö och situation. Skyddsarbetet innebär en avvägning mellan att ge personer tillräckligt skydd och att göra det möjligt för dem att leva ett så normalt liv som möjligt. En viktig del av det polisiära skyddet för hotade personer bedrivs lokalt vid landets polismyndigheter. Det kan handla om att tillfälligt omplacera hotade personer eller andra säkerhetsåtgärder kring de hotade, t.ex. säkerhetssamtal för att medvetandegöra och förändra rutiner, säkerhetshöjande åtgärder i bostaden, rondering av uniformerad polispersonal, larmpaket etc. Det är vidare vanligt att åtgärder vidtas för att skydda uppgifter om personer i folkbok- föringen. För de allvarligaste fallen har ett nationellt program utformats som bedrivs av fyra särskilda personsäkerhetsenheter.22 Säkerhets- arbetet inom det nationella programmet handlar huvudsakligen om att permanent omplacera hotade personer och i samband med detta vidta åtgärder för att skydda uppgifter om personerna i bl.a. 19Nyström, S. m.fl. (2002). Med arbete som insats – Klienteffekter och samhällsekonomisk lönsamhet i socialt arbete. 202 § 4 polislagen (1984:387). 213 § polislagen. 22Se 2 a § polislagen och förordningen (2006:519) om särskilt personsäkerhetsarbete m.m. samt föreskrifter och allmänna råd om särskilt personsäkerhetsarbete m.m. RPSFS 2006:9 FAP 480-1. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar Inom det nationella programmet har det byggts upp expertkompetens för att möjliggöra för hotade att byta liv. Det nationella programmet innebär mycket långtgående föränd- ringar för de berörda personernas livssituation. I många fall innebär åtgärderna att personerna helt måste bryta med sina tidigare liv. Såväl svenska som internationella erfarenheter visar att program av detta slag är mycket påfrestande. Många hamnar i depressioner och bryter det planerade upplägget för att de inte klarar av att följa programmet. Dessutom är åtgärderna förenade med mycket stora kostnader. Mot bakgrund av detta kan det nationella programmet endast komma i fråga om andra säkerhetsåtgärder bedöms som otillräckliga. Särskilda projekt för att stödja avhoppare Inom polisen bedrivs inte något organiserat projekt som enbart går ut på att stödja avhoppare från kriminella grupperingar. tar dock polisen initiativ för att hjälpa avhoppare. Det kan vara fråga om engagerade poliser som har många kontakter och som gör vad de kan för att hjälpa. i , polismästardistrikt, har genom ett EU-program fått finansiering för ett projekt mot organiserad brottslighet som ska drivas av Sektionen mot gängkriminalitet. Projektet – The and – går i första hand ut på att förebygga nyrekrytering till gängkriminalitet, men ett delmål är också att finna metoder för att motivera kriminella personer till att byta livsstil. En strategi för att nå delmålet är att ha motiverande samtal med och ge stöd till gängmedlemmar och andra kriminella som vill hoppa av. I projektet har det även konstaterats att anhöriga till en kriminell person kan behöva hjälp och stöd. Projektet startade och ska pågå . Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar har till uppgift att bl.a. stödja personer med sociala problem. Insatser med stöd av socialtjänstlagen (SoL) bygger på frivillighet. Flera insatser som har sin grund i SoL kan bli aktuella för att stödja en person som vill lämna ett kriminellt liv. kan t.ex. utse en särskild person (kontaktperson) med uppgift att hjälpa en enskild i personliga angelägenheter.23 En sådan kontaktperson ska vara ett personligt stöd och kan t.ex. hjälpa till i den förändringsprocess som det innebär att lämna ett kriminellt liv. Kontaktpersonen kan exempelvis hjälpa till med att skaffa bostad och söka arbete eller annan sysselsättning. För en person som inte har fyllt och som har behov av särskilt stöd och särskild vägledning för att motverka brottslig verksamhet kan socialnämnden utse en särskilt kvalificerad kontaktperson.24 Vidare har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt, rätt till bistånd av social- försörjning (försörjningsstöd) och för sin livs- föring i övrigt, såsom vård- och behandlingsinsatser för att komma till rätta med eventuellt missbruk.25 Ett problem för många kriminella är att de dras med stora skulder.26 Kommunen ska inom ramen för eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer.27 Grundidén är att de kommunala rådgivarna genom olika former av ekonomisk rådgivning dels ska bidra till att förebygga överskuldsättning, dels ska hjälpa skuldsatta personer att finna en lösning på sina problem.