sou · GYB390 · 2011-01-01 00:00:00 — Föreningar med ett socialt syfte kan i vissa fall anses ingå i det s.k. civila samhället. Regeringen har avgränsat det civila samhället till aktörer vars syfte med verksamheten inte är att skapa vinst för medlemmar, ägare eller annan person. Syftet med dessa samman- slutningar är i stället allmännyttigt eller att möta ett behov bland människorna själva, vilket i sig ofta kan betecknas som allmän- nyttigt.20 Vissa typer av ekonomiska föreningar har ansetts höra till det civila samhället, framförallt sådan nykooperation som drivs i form av ekonomisk förening och som uppstått ur ett behov för brukare och personal att ta hand om och fortsätta sådan verksam- het som tidigare bedrivits av offentlig sektor, t.ex. förskolor.21 Det saknas dock ett gott statistiskt underlag för att ge en mer full- ständig bild av i vilken utsträckning ekonomiska föreningar är verksamma inom det civila samhället. Regeringen har därför be- slutat att ge i uppdrag åt SCB att ta fram statistik om det civila samhället för att bättre kunna belysa organisationernas verksamhet, omsättning och betydelse för samhällsekonomin.22 19Det kan tilläggas att det, enligt SCB:s företagsregister, –startades 366 eko- nomiska föreningar i branschen utbildning, 442 föreningar i branschen hälso- och sjukvård, sociala tjänster samt veterinärverksamhet och 994 föreningar i branschen andra samhälleliga och personliga tjänster. 2009/10:55 s. 9. 2009/10:55 s. 15. 22Se Faktablad En politik för det civila samhället, Integrations- och jämställdhetsdeparte- mentet, . Det finns ingen enhetlig europeisk associationsrätt. Varje land har sina egna företagsformer. Några gemensamma drag finns dock. Alla länder inom Europeiska unionen har sålunda något eller några slag av aktiebolag. Vanligen finns det också någon eller några företags- former som bygger på kooperativ grund, dvs. ägarna/medlemmarna i associationen förutsätts delta i verksamheten. Ofta finns det också föreningsliknande associationer utan kooperativ karaktär, t.ex. ideella föreningar. Normalt är de olika föreningsformerna lagreglerade men det förekommer också föreningsformer som huvudsakligen regleras av oskriven rätt. Eftersom varje nationell företagsform har tillkommit i en nationell rättslig kontext, är det inte alltid lätt att jämföra företagsformer från olika länder med varandra. Att göra jämförelser mellan olika nordiska länder innebär vanligen inte några större svårigheter, efter- som associationsrätten i de nordiska länderna har starka gemen- samma band. Motsvarande jämförelser med kontinentaleuropeiska associationer är betydligt svårare att göra. Vi har mot den bakgrunden inte funnit det meningsfullt att göra någon fullständig genomgång av de skilda föreningsformer som finns i olika europeiska länder. I stället har vi fokuserat på de förenings- former som har ett kooperativt inslag. Detta har varit särskilt natur- ligt med hänsyn till att den svenska ekonomiska föreningen allt- sedan tillkomsten av föreningslag har haft en kooperativ karaktär. En fokusering på kooperativa företagsformer underlättar också jämförelser mellan olika länder, eftersom skilda slag av ko- operativa företagsformer ofta går tillbaka på gemensamma koopera- tiva principer. På internationell nivå förekommer det , i olika former, samarbete i syfte att främja kooperativt företagande. Där- ibland märks Internationella Kooperativa Alliansens arbete, liksom den Internationella arbetsorganisationen (International Labour Orga- nisation). Det europarättsliga samarbetet har inten- sifierats, vilket särskilt märkts , genom tillkomsten av en särskild företagsform för ekonomiska föreningar, s.k. SCE- föreningar (beträffande sådana föreningar, se avsnitt 3.2 nedan). Internationella Kooperativa Alliansen () är en internationell, icke-statlig, organisation som tillkom . Organisationen har till huvuduppgift att arbeta för den kooperativa företagsformens utveckling och utbredning. IKA:s medlemmar utgörs av 237 ko- operativa organisationer, som är verksamma i ett nittiotal länder. Tillsammans har dessa medlemsorganisationer fler än 800 miljoner individuella medlemmar och kooperativen sysselsätter uppskattnings- vis totalt fler än 100 miljoner människor runt om i världen.1 Svenska medlemmar i är , ek. för., Ko- operativa Förbundet ek. och Coompanion Kooperativ ling ek. Verksamheten i är fördelad på åtta sektorer, däribland en sektor för jordbrukskooperativ (), en för bankkooperativ (ICBA), en för konsumentkooperativ (CCW), en för bostadskoope- rativ (ICA Housing) och en som hanterar kooperativ inom hälso- och sjukvård (IHCO). Vägledande för IKA:s arbete är de kooperativa principer, som ur- sprungligen bygger på de s.k. Rochdaleprinciperna om hur kooperativ ska organiseras och drivas. Principerna har reviderats . antog en definition om vad ett kooperativ är. Enligt den definition av ett kooperativ som ställt upp utgör ett kooperativ en självständig sammanslutning av personer som frivilligt har gått samman för att främja sina gemen- 1 Se rapport från FN:s generalsekreterare till generalförsamling, Cooperatives in social develop- ment, A/64/132, från . samma ekonomiska, sociala och kulturella behov och intressen genom ett gemensamt ägt och demokratiskt styrt företag.2 I samband med tillkomsten av denna definition antog också sju reviderade kooperativa principer. Dessa principer anges i det följande. Första principen – frivilligt och öppet medlemskap Kooperativa föreningar utgör frivilliga organisationer, öppna för alla som kan använda föreningens tjänster och ta på sig medlemskapets ansvar – utan diskriminering avseende kön, social ställning, ras, politisk eller religiös övertygelse. Andra principen – demokratisk medlemskontroll Kooperativa föreningar är demokratiska organisationer som styrs av sina medlemmar, vilka aktivt deltar i fastställande av mål och rikt- linjer samt i beslutsfattande. Förtroendevalda män och kvinnor är ansvariga inför medlemmarna. Medlemmarna i primärkooperativ har lika rösträtt (en medlem, en röst) och kooperativa föreningar på andra nivåer organiseras också på ett demokratiskt sätt. Tredje principen – medlemmarnas ekonomiska deltagande Medlemmarna bidrar på ett rättvist sätt till den kooperativa för- eningens kapital och utövar kontroll över det i demokratisk ordning. Åtminstone en del av detta kapital är vanligtvis den kooperativa för- eningens gemensamma egendom. Räntan på det insatskapital som utgör villkor för medlemskapet är begränsad, om ränta överhuvud- taget utgår. Medlemmarna fördelar överskottet för några eller alla av följande syften: utveckling av föreningen, skapande av reserver, gottgörelse till medlemmar i förhållande till deras deltagande i för- eningen och stödjande av andra aktiviteter som godtas av medlem- marna. 2 På engelska lyder definitionen An autonomous association of persons united voluntarily to meet their common economic, social, and cultural needs and aspirations through a jointly owned and democratically controlled enterprise; vår översättning. Fjärde principen – självständighet och oberoende Kooperativa föreningar är fristående organisationer för självhjälp och styrs av medlemmarna. Om de ingår avtal med andra organisationer, inklusive regeringar, eller skaffar externt kapital sker detta på vill- kor som säkerställer demokratisk medlemskontroll och som bevarar den kooperativa självständigheten. Femte principen – utbildning, praktik och information Kooperativa föreningar erbjuder utbildning och praktik till sina med- lemmar, förtroendevalda, chefer och anställda så att de effektivt kan bidra till utvecklingen av sina kooperativa föreningar. De informerar allmänheten – särskilt unga och opinionsbildare – om kooperativens särart och fördelar. Sjätte principen – samarbete mellan kooperativ Kooperativa föreningar tjänar sina medlemmar mest effektivt och stärker den kooperativa rörelsen genom att samarbeta på lokal, nationell, regional och internationell nivå. Sjunde principen – samhällshänsyn Kooperativa föreningar arbetar för en hållbar utveckling av sina lokalsamhällen enligt riktlinjer som har godtagits av medlemmarna. 3.1.2ILO:s arbete om kooperativ Den internationella arbetsorganisationen nisation, , är för sysselsättnings- och arbets- livsfrågor. har 183 medlemsländer, däribland . Organisa- tionen bedriver även arbete rörande olika kooperativa ärenden. I en rekommendation behandlar frågor om främjande av kooperativ.3 konstaterar i rekommendationen att arbetet med att främja och stärka den kooperativa identiteten ska bedrivas med utgångs- 3 Se Recommendation 193 on the Promotion of Cooperatives, 2002. punkt från internationella kooperativa principer, med vilka avses IKA:s kooperativa principer, se avsnitt 3.1.1. Det uttalas vidare att medlemsstaterna bör anta särskild lagstiftning om kooperativ och att sådan lagstiftning bör ha sin grund i de kooperativa principer- na.4 I syfte att främja ett sådant arbete har gett ut en pub- likation med riktlinjer för nationell kooperativ lagstiftning.5 3.1.3COPAC – internationell samarbetskommitté om kooperativ COPAC – – är en internationell samarbetskommitté om koopera- tionens utveckling. Kommittén har till uppgift att stödja och ko- ordinera kooperativ utveckling genom att företräda kooperationen, koordinera policyfrågor och sprida information om kooperation. Medlemmar i kommittén utgörs av ett antal internationella orga- nisationer, närmare bestämt FN, , , FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) samt den internationella jordbruks- organisationen (International ducers). 3.2Kooperativt företagande inom EU Intresset av att kooperativ samverkan kan utövas över gränserna har föranlett en EU-rättsakt. Genom EU-förordningen med stadga för europeiska kooperativa föreningar6 har det sålunda tillkommit en särskild associationsform, benämnd europakooperativ eller . I ett europakooperativ kan medlemmar från olika med- lemsstater inom EU tillsammans bedriva kooperativ verksamhet och det är således fråga om en gränsöverskridande associationsform. Förordningen har karaktär av ramlag och i många avseenden hänvisar den till lagstiftningen i den medlemsstat där europakooperativet har sitt säte. För svensk del finns bestämmelser som kompletterar 4Se stadgande 10.1 i Recommendation 193 on the Promotion of Cooperatives, som på engelska lyder Member States should adopt specific legislation and regulations on coopera- tives, which are guided by the cooperative values and principles set out in Paragraph 3, and revise such legislation and regulations when appropriate. , , 2 uppl., 2005. 6Rådets förordning nr 1435/2003 av om stadga för europeiska kooperativa föreningar (SCE-föreningar). bestämmelserna i förordningen i lagen (2006:595) om europa- kooperativ och förordningen (2006:922) om europakooperativ. Det huvudsakliga ändamålet med ett europakooperativs verksam- het ska enligt EU-förordningen vara att tillgodose medlemmarnas behov eller främja deras ekonomiska och sociala verksamhet. Detta kan särskilt ske genom att föreningen ingår avtal med sina med- lemmar om tillhandahållande av varor eller tjänster eller om utföran- de av arbete inom ramen för kooperativets verksamhet. innehåller på det aktiebolagsrättsliga området åtskilliga bolagsrättsliga direktiv som syftar till att harmonisera medlems- staternas nationella rättsordningar. Medlemsstaterna är skyldiga att införliva de bolagsrättsliga direktiven i sin nationella aktiebolagsrätts- liga lagstiftning. På föreningsrättens område finns inte några mot- svarande direktiv.7 Inom bedrivs dock ett arbete som är inriktat på kooperativt företagande i allmänhet och kommissionen har bl.a. behandlat frågor om kooperativ i ett meddelande om främjande av kooperativa föreningar i Europa.8 Även inom Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (ECOSOC) bedrivs arbete om kooperativ inom ramen för kom- mitténs arbete med social ekonomi. Den sociala ekonomin anses uppbyggd kring kooperativ, ömsesidiga bolag, sammanslutningar och stiftelser. Inom EU-25 länderna fanns det mer än 240 000 aktiva kooperativa företag. Dessa företag var verksamma inom de flesta branscher och särskilt framträdande inom jordbruk, förmedling av finansiella tjänster, detaljhandel, bostadssektorn och servicesektorn. En annan framträdande grupp företag var arbetskooperativen inom tillverknings- och byggnadsindustrin. Kooperativen sysselsatte drygt 3,7 miljoner människor och hade tillsammans ungefär 143 miljoner medlemmar.9 7Det har dock relativt ansetts att det bolagsrättsliga direktivet om gränsöverskri- dande fusioner är tillämpligt även på ekonomiska föreningar. Detta har föranlett föränd- ringar i 12 kap. föreningslagen (se prop. 2007/08:15 s. 64 f.). 8Meddelande från kommissionen till , Rådet och Europeiska Ekonomiska och Sociala Kommittén och om främjande av kooperativa föreningar i , , KOM(2004)18. 9Se rapporten Den sociala ekonomin i Europeiska Unionen, sammanfattning av rapport utarbetad för Europeiska ekonomiska och sociala kommittén av CIRIEC (on the Public, Social and Cooperative Economy), DI CESE 96/2007 s. 3. 3.3Kooperativ lagstiftning i några europeiska länder I har det länge funnits lagregler om den finska motsvarig- heten till ekonomiska föreningar, s.k. andelslag. Den nu gällande lagen om andelslag är från år 2001.10 Ett andelslag är enligt finsk rätt en associationsform med varierande medlemsantal och utan person- ligt ansvar för medlemmarna. Andelslagen ska bedriva ekonomisk verksamhet i avsikt att stödja medlemmarnas ekonomi eller närings- utövning. Detta ska åstadkommas genom att medlemmarna nyttjar andelslagets tjänster eller på annat sätt. I ett andelslags stadgar får föreskrivas att andelslagets uppgift kan vara av ideell karaktär. I saknades länge lagstiftning om motsvarigheten till eko- nomiska föreningar, s.k. samvirkeforetak. trädde emellertid loven om samvirkeforetak – eller samvirkelova – i kraft.11 Ett samvirkeforetak kan sägas vara en sammanslutning som har till huvudändamål att främja sina medlemmars ekonomiska intressen genom verksamhet i vilken medlemmarna deltar som köpare, leverantörer eller på annat sätt. Associationsformen har således en tydlig kooperativ prägel. Utmärkande är dels att företagets vinst ska stanna kvar i verksamheten eller fördelas mellan medlemmarna på grundval av deras andel i omsättningen, dels att medlemmarna har ett begränsat personligt ansvar för företagets skulder. I benämns den kooperativa företagsformen andelsselskab eller andelsforening. Det finns dock ingen fullständig materiell lag- stiftning för denna typ av företag. Det har – och – lagts fram förslag till en lag om andelsselskaber. Båda dessa förslag mötte emellertid så kraftig kritik att inget av dem har lett till lagstiftning. I loven om visse erhvervsdrivende virksomheder regleras dock några frågor av relevans för andelsselska- ber.12 Av lagen framgår bl.a. att andelsselskaber måste registreras för att få rättskapacitet. Vidare innehåller lagen bestämmelser om bl.a. firma, likvidation, fusion och delning. Därutöver finns det viss rättspraxis på området och frågor om andelsselskab regleras även i s.k. standardstadgar, framtagna av andelsselskabernas organisationer. 10Lag om andelslag 28.12.2001/1488. 11Lov 2007.06.29 nr 81: Lov om samvirkeforetak. 12Lov om visse erhvervsdrivende virksomheder, Lovbekendtgørelse nr 651 af . Även om dessa stadgar inte är rättsligt bindande, har de en norma- tiv effekt och kan på så vis skapa en viss sedvänja.13 13 Se E. Hørlyck, Dansk andelsret, 3 udg., s. 37. Även i saknas särskild lagstiftning för den koopera- tiva företagsformen. Den närmaste motsvarigheten till kooperativ lagstiftning är the Act 1965. Fler- talet av de brittiska kooperativen är registrerade enligt denna lag och sådana kooperativ har benämningen (). Kooperativ verksamhet kan också drivas i annan juridisk form, som ett kooperativt bolag i enlighet med the Companies Act 1985 eller som en sammanslutning enligt the Partnership Act.F14 har länge haft lagstiftning om den kooperativa associa- tionsformen. Den nu gällande lagen antogs men har reviderats , senast år 2006.F15F Ett kooperativ utgör enligt tysk lagstiftning en sammanslutning, där medlemsantalet inte är be- gränsat och vars syfte är att främja den ekonomiska nyttan hos med- lemmarna genom gemensam (kooperativ) verksamhet. Den kooperativa företagsformen regleras i genom en all- män lag om kooperativa företag från år 1947.F16F Även denna lag har ändrats ett flertal gånger. Fransk associationsrätt skiljer mellan ett antal olika former av kooperativa företag och lag innehåller regler som är gemensamma för dessa olika kooperativa former. Vid sidan av den allmänna lagen finns flera särskilda lagar som reglerar ko- operativ verksamhet inom enskilda sektorer, såsom producent- och arbetskooperativ, konsumentkooperativ och kreditkooperativ. finns även lagstiftning om sociala kooperativ som har till syfte att tjäna allmänna intressen (Coopératif dIntérêt Collectif). Den spanska lagstiftningen om kooperativ är relativt omfattande. Utmärkande är att det finns, förutom den nationella kooperativa lagen från 1999F17F, flera regionala lagar, vilka har företräde framför den nationella lagstiftningen.F18F I finns även särskild lagstift- ning för sociala kooperativ, både på nationell och på regional nivå. 14Se HM Treasury, Review of the GB cooperative and credit union legislation: a consultation, s. 6 och Rapport från , Co-operative move- ments in Union, DIES/s. 129. 15Gesetz betreffend die Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften, antagen . 16Loi n°47-1775 du 10 septembre 1947 portant statut de la coopération. 27/1999, de 16 de julio, de Cooperativas. 18Se Rapport från , Co-operative movements in Union, DIES/s. 49. 4En ny lag om ekonomiska föreningar En grundläggande ambition i vårt arbete har varit att förbättra förutsättningarna för det slag av företagande som sker i den ekonomiska föreningens form. Behovet av förändringar måste ses mot bakgrund av såväl de förändringar som har skett i näringslivet i stort som förändringarna i det kooperativa före- tagandet i . Kooperativt företagande utsätts på ett helt annat sätt än tidigare för konkurrens från företagande i annan form, främst företagande i form av aktiebolag. Såväl lantbrukskoopera- tionen som konsumentkooperationen har genomgått stora föränd- ringar under . Nyetableringen av ekono- miska föreningar har varit betydande. Det har tillkommit nya slag av kooperativ, t.ex. arbetskooperativ av olika slag. Överhuvud- taget har den ekonomiska föreningsformen kommit att användas för nya slag av ekonomisk samverkan. En del av dessa tillkommande verksamheter har utpräglad näringskaraktär medan en del syftar till att lösa människors vardagsbehov. Utvecklingen och användningen av den ekonomiska föreningsformen torde emellertid ha hämmats av att regelverket för ekonomiska föreningar ibland har uppfattats som otillräckligt eller osäkert. Detta kan i sin tur ha lett till att de nya företag som har tillkommit utformats som aktiebolag, trots att det noga taget hade varit mer naturligt att driva dem som ekono- miska föreningar. Det är mot denna bakgrund angeläget att regel- verket anpassas efter dagens behov och att lagen om ekonomiska föreningar (föreningslagen) alltså blir föremål för en översyn. Behovet av en översyn ska också ses mot bakgrund av att föreningslagen nu har varit i kraft . Den beslutades och grundades då på ett flerårigt utredningsarbete. I viktiga avseenden går den tillbaka föreningslag och i En ny lag om ekonomiska föreningar vissa avseenden t.o.m. föreningslag. Vad gäller lagtek- nisk utformning har den sin förebild aktiebolagslag. aktiebolagslag är emellertid numera ersatt av en ny aktiebolags- lag, beslutad . aktiebolagslag är avsevärt mer över- skådlig än den tidigare aktiebolagslagen, den innehåller förtydlig- anden i en rad avseenden och präglas också av en högre grad av flexibilitet. Överskådlighet, tydlighet och flexibilitet är uppenbarligen egenskaper som bör prägla även en framtida lag om ekonomiska föreningar. Till detta kommer att det som föreningslag har varit i kraft har skett ett relativt stort antal änd- ringar i lagen. Partiella ändringar i en lag medför med nödvändighet att lagen förlorar i överskådlighet och språklig enhetlighet. ställs också, med all rätt, andra krav på begriplighet och enkelhet i författningsspråk. Vi har därför sett ett behov av en genomgrip- ande språklig och redaktionell översyn av lagen. Inom ramen för vårt arbete har vi också sett det som självklart att rensa bort bestämmelser som innebär onödiga administrativa bördor för före- ningarna. Vi har därför inte begränsat vår översyn till de i utrednings- direktiven särskilt utpekade frågorna utan har valt att utnyttja den möjlighet som direktiven ger oss att se över lagen om ekonomiska föreningar i dess helhet. Detta har också gett oss anledning att överväga om det räcker med en bearbetning av förenings- lag eller om denna bör ersättas av en helt ny föreningslag. Den ekonomiska föreningen har vuxit fram som en företagsform för kooperativt företagande. Även om det enligt vår mening inte är självklart att företagsformen ska vara förbehållen kooperativt före- tagande är det givet att den bör utformas så att den ger bästa möjliga förutsättningar att bedriva företagande av detta slag. När man tar ställning till hur den svenska lagstiftningen om ekono- miska föreningar bör utformas, är det därför viktigt att ha klart för sig vad som avses med kooperativt företagande och vilka koopera- tiva principer som, nationellt och internationellt, präglar sådant företagande. En ny lag om ekonomiska föreningar Den Internationella Kooperativa Alliansen () har, som berörts i avsnitt 3.1.1, antagit ett antal kooperativa principer.1 Principerna är en del av IKA:s förklaring om den kooperativa identiteten och de ska fungera som riktlinjer för de kooperativa företagen. De kooperativa principerna har erkänts internationellt. FN:s inter- nationella arbetsorganisation () har uttalat att medlemsstaterna bör anta särskild lagstiftning om kooperativ och att IKA:s koopera- tiva principer bör vara vägledande för sådan lagstiftning.2 Även har gett uttryck för att medlems- staterna bör utgå från principerna när de utformar nya lagar om kooperativ. påpekar kommissionen att medlemsstaterna måste vara så flexibla att kooperativen kan konkurrera effektivt och på samma villkor som andra företag.3 4.2.2Kooperativa principer i svensk rätt Ett utmärkande drag för kooperativt företagande, sådant detta kommer till uttryck i föreningslagen, är att de personer som utnyttjar/verkar i företaget också är de som äger och finansierar det. Således ägs den ekonomiska föreningen av sina brukare. Ytterligare ett utmärkande drag för företagsformen är att ägarna/nyttjarna tillgodogör sig resul- tatet av företagets verksamhet i förhållande till hur mycket de har deltagit i verksamheten.4 Ett kooperativt företag behöver inte nödvändigtvis ta form av en ekonomisk förening. Det kan också bedriva sin verksamhet i ett aktiebolag eller ett handelsbolag. Associationsformen ekonomisk förening har emellertid utformats för att vara ändamålsenlig för de kooperativa företagen. Som exempel på kooperativa drag i fören- ingslagen kan nämnas kravet på att medlemmarna ska delta i verk- samheten, principen om öppet medlemskap och principen om att varje medlem har en röst. Den svenska lagstiftaren har tidigare uttryckt att man vid be- dömningen av vad som utgör grunden för den kooperativa företags- formen bör ha IKA:s kooperativa principer som utgångspunkt. 1IKA:s Statement on the cooperative identity antagen vid kongress i den 2Artikel 10, Recommendation 193 concerning the promotion of cooperatives, 2002. 3EG-kommissionens meddelande om främjande av kooperativa föreningar i , . 1996/97:163 s. 21. En ny lag om ekonomiska föreningar har det poängterats att det i första hand är organisa- tionens egna medlemmar som avgör om, och i vilken utsträckning, de kooperativa principerna ska tillämpas i verksamheten.