sou · GZB39 · 2011-02-10 00:00:00 — Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade En förutsättning för tillämpning av preskriptionsreglerna i en rättegång är att part gör invändning om preskription. Görs inte detta ska domstol pröva talan i sak. 6.3Tidigare särskilda ersättningar i I samband med att man i massmedia började uppmärksamma de tvångssteriliseringar som skett tidigare under seklet uppkom en debatt kring frågan om ekonomisk ersätt- ning. En utredning tillsattes och påbörjade sitt arbete . Utredningsuppdraget kunde delas in i tre delar: en historisk belysning, en kartläggning och ett förslag till ekonomisk ersättning. Beträffande frågan om ekonomisk ersättning angav regeringen redan i direktiven tydligt att utgångspunkten för utredningens arbete skulle vara att sådan ersättning skulle föreslås utgå till dem som mot sin vilja eller på någon annans initiativ hade blivit steriliserade. SOU 1999:2 Steriliseringsfrågan i –1975, Ekonomisk ersättning, där det föreslogs att en särskild lag om ersättning till steriliserade skulle införas.38 Regeringen ställde sig i allt väsentlig bakom de förslag som presenterades i utredningen och trädde lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall (steriliseringsersättningslagen) i kraft. Beslut om ersättning enligt steriliseringsersättningslagen fattades av en särskild nämnd, . Nämndens verksamhet pågick –2003. Genom steriliseringsersättningslagen gavs personer som steriliserats enligt lagen (1934:171) om sterilisering av vissa sinnessjuka, sinnes- slöa eller andra som lida av rubbad själsverksamhet, lagen (1941:282) om sterilisering, eller med myndighets medverkan utan stöd av lag, möjlighet att få ersättning. Av 2 § steriliserings- 38 , L. 2004, s. 1 f. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade ersättningslagen följer att den som steriliserats har rätt till ersättning om han eller hon 1) varken undertecknat ansökan om sterilisering eller skriftligen samtyckt till sterilisering; 2) vid tid- punkten för ansökan om sterilisering eller då sterilisering utfördes var omyndig eller underårig; 3) för ansökan om sterilisering eller då sterilisering utfördes var intagen på anstalt, vårdhem eller liknande institution; 4) steriliserats på grund av att han eller hon var diagnostiserad som sinnessjuk, sinnesslö eller epileptiker; 5) enligt uttryckligt myndighetskrav steriliserats för att få dispens att ingå äktenskap, för att få genomgå abort eller för att få mödrahjälp eller annat statligt eller kommunalt bidrag; eller 6) får antas ha samtyckt till steriliseringen på grund av att en myndighet har utövat otillbörlig påverkan eller varit försumlig. Regeringen konstaterade i propositionen till steriliserings- ersättningslagen att det passerat sedan ingreppen skedde och att det därför kunde bli svårt att finna klara belägg för omoti- verade påtryckningar mot den enskilde i myndigheternas material. I dessa situationer skulle den steriliserades egna upplevelser därför ges ett betydande tolkningsföreträde, vilket innebar att en ansökan om ersättning i tveksamma fall hellre skulle beviljas än avslås.39 Enligt 3 § första stycket steriliseringsersättningslagen utgår ersättning till steriliserade med ett schablonbelopp om . Sterili- seringsutredningen framhöll bland annat att ersättningen avsåg händelser som inträffat långt tillbaka i tiden. En bedömning av ersättningsfrågan skulle därför till stor del bli beroende av den enskildes förmåga att för prövningen uttrycka sina känslor och upplevelser samt av vad som antecknats i ansöknings- handlingar och journaler. Det fanns, menade man, risk för att de som steriliserats skulle komma att känna sig orättvist behandlade om en myndighet skulle göra en individuell bedömning av deras lidande. menade vidare att ett förslag om schablonersättning betydligt skulle underlätta handläggningen av ersättningsfrågorna så att ersättning kunde betalas ut snabbare.40 För att komma fram till det ersättningsbelopp som föreslogs, , jämförde utredningen med svensk praxis beträffande 1998/99:71, s. 9. 40Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 4. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade skadeståndsrättslig ersättning vid personskada. En av utredningens slutsatser var att den ersättning som de tvångssteriliserade borde erhålla i vart fall skulle motsvara vad en person som drabbades av sterilitet genom brott eller olyckshändelse erhöll i invaliditets- ersättning inom ramen för den skadeståndsrättsliga ersättningen för lyte och men. för utredningens arbete uppgick denna ersättning till . Utredningen framhöll vidare att staten utöver en invaliditetsersättning borde utge ett belopp som motsvarade en ersättning för det lidande eller den kränkning som den enskilde utsatts för. Mot bakgrund av dessa slutsatser kom utredningen fram till beloppet 175 000 kronor.41 Frågan om ersättningens storlek behandlades även i propositionen till steriliseringsersättningslagen. Där framhöll man att redan det förhållandet att regeringen genom att tillsätta Steriliserings- utredningen erkände att utformningen av 1934 och steriliseringslagar och deras tillämpning i praktiken präglades av ett synsätt som samhället senare tagit avstånd från innebar en upp- rättelse för dem som drabbats. Regeringen framhöll vidare att det var naturligt att de som steriliserats mot sin vilja eller på någon annans initiativ också skulle få en ekonomisk gottgörelse, även om man var medveten om att en sådan ersättning aldrig skulle kunna ersätta den enskilde för det lidande som denne fått utstå. Mot denna bakgrund ansågs ersättningen främst ha en symbolisk funk- tion. I propositionen konstaterades att ersättningen till steriliserade innebar ett betydande avsteg från rådande skadeståndsrättsliga principer när det gäller det allmännas ansvar. Den ersättning som beslutades utgå till steriliserade skulle därför, framhöll man, inte kunna åberopas av andra grupper som stöd för skadeståndsanspråk mot staten.42 Rätten till ersättning enligt steriliseringsersättningslagen betraktas som en personlig upprättelse.43 Rättigheten kan därför inte över- låtas. Enligt lagen förfaller rätten till ersättning om sökanden avlider innan beslut om ersättning meddelas. 41Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 4. 42Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 6. 1998/99:71 s. 22. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade efter att beslut om ersättning meddelats så tillfaller ersättningen dödsboet. Ersättning enligt steriliseringsersättningslagen är skattefri. För den som fått ersättning med stöd av lagen ska ersättningsbeloppet dessutom undantas vid beräkningar av inkomstprövade social- försäkringsförmåner och inkomstprövade kommunala bidrag och avgifter. Detta gäller för resten av livet, oavsett om pengarna rent faktiskt finns kvar eller inte.44 konstaterade att regeringen, när utred- ningen genomfördes, i 17 fall hade betalat ut ersättning till per- soner som blivit steriliserade med stöd av de tidigare gällande steriliseringslagarna (så kallad ex gratia-ersättning). Regeringen hade betalat ut ersättning i fall där formella fel kunnat konstateras i handläggningen enligt då gällande lagstiftning. Ersättningsbeloppen hade uppgått till mellan 40 000 och 60 000 kronor.45 Enligt sterili- seringserättningslagen ska sådan ex gratia-ersättning avräknas från den ersättning som utbetalas enligt bestämmelserna i lagen. Beträffande handläggningen av ersättningsärendena framhöll att denna måste vara såväl snabb och effektiv som rättssäker och att det krävdes en organisation med erfarenhet av och kunskap om såväl juridiska som medicinska frå- gor. Enligt utredningens uppfattning skulle det inte vara menings- fullt att bygga upp en ny, särskild organisation med eget kansli för den begränsade tid ersättningsfrågan skulle hanteras. Med hänsyn till antalet ärenden och krav på någon form av domstolsprövning kunde inte de organ som vanligen handlägger ersättningskrav mot staten utnyttjas, exempelvis Justitiekanslern och . Att låta en organisation nära knuten till handlägga ärendena ansågs inte heller vara lämpligt. En viktig och avgörande invändning mot detta var enligt utredningen att i princip var den myndighet som en gång beslutade om de sterili- seringar som var föremål för utredning och ersättning. På de skäl som anförde beslutades att den prak- tiska handläggningen av ansökningarna om ersättning skulle anför- tros åt (), som då handlade den 44Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 7. 45Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 4 f. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade offentliga sjukvårdens och stora delar av den privata sjukvårdens patientskadeärenden.46 framhöll vidare att ersättningen till steriliserade genom lagregleringen skulle bli en civil rättighet enligt bestämmelserna i . Detta medförde enligt utredningen att den enskilde hade en rätt att få sin sak prövad av domstol. Av den anledningen föreslogs att alla beslut om ersättning skulle fattas av en särskild nämnd, uppbyggd på sådant sätt att kraven på domstolsprövning enligt uppfylldes.47 En ny myndighet, som fick namnet , inrättades för att bedöma ansökningar och besluta om ersättning. En särskild utredare fick i uppdrag av regeringen att förbereda inrättandet av nämnden. I enlighet med utredningens förslag bestod nämnden av en ordförande, som hade varit ordinarie domare, en parlamentariker, en ledamot med medicinsk erfarenhet (gynekolog) och en ledamot med social-psykiatrisk kompetens (psykiater). Samtliga hade personliga ersättare.48 beslut kunde inte överklagas. Detta motiverades bland annat med nämndens utformning. Mot en rätt att överklaga talade också enligt förarbetena effektivitets- och kostnadsskäl. Ett avslag från nämndens sida innebar emellertid inte ett hinder för den enskilde att återigen ansöka om ersättning och i samband därmed ange nya omständigheter till stöd för sina krav. En sådan framställning skulle prövas av nämnden på nytt. Nämn- den kunde också själv ompröva ett ärende om man konstaterade att man tidigare felaktigt avslagit ett ersättningskrav eller om man upptäckte andra uppenbara felaktigheter. Ett avslag från nämndens sida hindrade i sig inte den enskilde från att väcka talan vid domstol och kräva ersättning på allmän skadeståndsrättslig grund.49 Nämnden skulle hålla muntlig förhandling om den ersättnings- sökande begärde det och det inte var uppenbart obehövligt. Verk- samheten utgjorde sådan myndighetsutövning som medförde att den stod under tillsyn av Justitiekanslern och ombuds- män.50 För att informera om den nya lagstiftningen samt inrättandet av företog regeringen ett antal informationsinsatser. 46Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 5. 47Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 5. 48Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 6. 1998/99:71, s. 26. 50Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 7 f. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade folder om den nya lagen till samtliga apotek, försäkringskassekontor, patientnämnder och vårdcentraler i landet. I foldern fanns en sär- skild talong genom vilken ansökningsblanketter kunde beställas. Foldern gjordes i två versioner, varav den ena på lättförståelig svenska. Från och , sände televisions "Anslagstavlan information om steriliserings- ersättningslagen, adress och telefonnummer till samt var information kunde hämtas.51 I samband med att steriliseringsersättningslagen trädde i kraft infördes bestämmelser i dåvarande sekretesslagen, som i stora drag överensstämde med de som gällde för sekretess inom hälso- och sjukvården och . Samma sekretesskrav ansågs lämpliga vid handläggningen av anspråk på ersättning på grund av sterili- sering. Sekretessbestämmelsen omfattade även nämndens samman- träden och de uppgifter som framkom där samt nämndens beslut.52 påbörjade sin verksamhet , som steriliseringsersättningslagen trädde i kraft. Lagen i sig är inte tidsbegränsad. Ansökningar om ersättning ska dock enligt en bestämmelse i lagen ha inkommit till nämnden senast före utgången av december månad 2002. Ansökningar som inkommit därefter ska enligt samma bestämmelse avvisas. Nämn- den avgjorde 2 100 ärenden verksamhet upphörde helt . Akter och diarium har överlämnats till Riksarkivet.53 nämnden var aktiv tillhandahöll PSR personal för beredning och föredragning av nämndens ärenden. PSR tillhanda- höll också lokaler och kontorsmaterial för nämndens räkning. Ersättning till PSR utgick efter antal avgjorda ärenden, enligt ett avtal mellan nämnden och PSR. Nämndens sammanträden ägde rum i . Ekonomihanteringen sköttes av Kammar- kollegiet.54 51Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 8. 1998/99:71, s. 25. 53Persson, L. 2004, s. 5. 54Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 8; , L. 2004, s. 5. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade Handläggningen i nämnden var skriftlig. I några fall begärdes muntlig förhandling av den sökande och en sådan begäran bifölls alltid.55 Arkivmaterialet i och arkiv var inte alltid fullständigt. En del ansökningshandlingar om sterilisering gick inte att återfinna och i andra fall visade det sig att under- lagsmaterialet varit bristfälligt. I de allra flesta fall var det emellertid möjligt att få fram ett fullgott underlag för nämndens beslut. I enlighet med vad som uttalats i förarbetena fästes också stor vikt vid sökandens egna uppgifter.56 Ansökningar inkomna efter december månad 2002 Ansökningar som inkommit till nämnden , men verksamhet avslutades, överlämnades, på sökandens begäran, till för handläggning. Även personer som inte kommit in med ansökan inom ansökningstiden hänvisades dit.57 Regeringen kan efter utredning bevilja ersättning av humanitära skäl enligt de grunder och med det belopp som gäller enligt sterili- seringsersättningslagen.58 Regeringen har uttalat att avsikten är att använda samma bedömningsgrunder som för ansökningar som eventuellt inkommer till regeringen efter det att ansökningstiden har gått ut eller efter det att steriliseringsersättningslagen har upphävts.59 smittades cirka 200 personer i , direkt eller indirekt, med HIV genom att de, i samband med vård inom den allmänna hälso- och sjukvården, fick blod eller andra former av blodprodukter som var HIV-kontaminerade. De två grupper som drabbades var blödarsjuka, som smittades av faktorkoncentrat framställt ur blodplasma, och personer som fått blodtransfusioner i samband med operativa ingrepp. 55Persson, L. 2004, s. 5. 56Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 9. 57Persson, L. 2004, s. 6. 1998/99:71, s. 27. 59Regeringens skrivelse 2000/01:73, s. 10. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade Dessa HIV-smittade har erhållit ersättning ur såväl patient- som läkemedelsförsäkringarna. Sådan ersättning har utgått med engångsbelopp till samtliga drabbade. Staten har även betalat ut ex gratia-ersättning till dessa personer med sammanlagt vardera. träffades dessutom en överenskommelse mellan sta- ten, och () om utbetalning av ersättning till nära anhöriga till dem som smittats av HIV genom åtgärder inom hälso- och sjukvården. För detta ändamål ställdes till förfogande, varav högst skulle utbetalas till nära anhöriga till varje enskild HIV-smittad. Utbetalning skedde efter en ansökning till PSR som också fick i uppdrag att informera om möjligheten att ansöka om ersättning, utreda om de som ansökte om ersättning hade rätt till sådan samt betala ut ersättningen. En särskild nämnd tillsattes hos vilken enskilda kunde begära omprövning om de inte ville godta PSR:s beslut i ersättningsärendena. Enligt PSR:s slutrapport hade sammanlagt till 224 anhöriga delats ut. Det kan även noteras att det för dessa HIV-smittade finns en särskild lag om avgiftsfria sjukvårdsförmåner.60 Regeringen uppdrog åt Justitiekanslern () att utreda myndigheternas handläggning av den så kallade neurosedyn- katastrofen.61 Bakgrunden till detta var att ett antal neurosedyn- skadade begärt ersättning från staten och gjort gällande bland annat att statens hantering i samband med godkännande och senare åter- kallelse av registrering av läkemedlet Neurosedyn, som orsakat ska- dorna, varit bristfällig. Enligt uppgift föddes cirka 150 barn i – 1963 med svåra missbildningar orsakade av läkemedlet Neurose- dyn, vars aktiva substans var talidomid. för JK:s utredning var cirka 100 av de drabbade vid liv. Läkemedlet regi- strerades i av Medicinalstyrelsen (en myndighet som nu- mera uppgått i ) och tillverkades och så- 60Lagen (1993:332) om avgiftsfria sjukvårdsförmåner m.m. för vissa hiv-smittade. 61Följande redogörelse grundar sig huvudsakligen på JK:s utlåtande angående neurosedyn- katastrofen. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade ldes i landet av Aktiebolaget () på licens. uppmärksammades Medicinalstyrelsen på vissa biverkningar av Neurosedyn i form av nervskador, vilket ledde till att i rekla- men för läkemedlet påpekade denna risk. fick Medicinalstyrelsen kännedom om att det fanns misstankar om att vissa allvarliga fostermissbildningar hade orsakats av talidomid. kontaktades för att varningar mot medlet skulle ges. Detta skedde först i form av varningar till läkarkåren mot att förskriva Neurosedyn till gravida kvinnor. Det fattades därefter beslut om att försäljningen av Neurosedyn skulle stoppas och åter- kallade registreringen för läkemedlet och meddelade läkare och apotek att läkemedlet skulle tas bort från marknaden. Medicinalstyrelsen gick emellertid inte ut med var- ningar till allmänheten. När skadorna blivit kända väcktes talan om skadestånd mot . Målet avslutades med en förlikning , enligt vilken bland annat åtog sig att utge vissa årliga skade- ståndsbelopp . Beloppen skulle fördelas mellan de skadelidande efter deras bestämmande. Det årliga beloppet för varje barn uppgick till med index- reglering. JK:s uppdrag innefattade bland annat att utreda om myndig- heternas agerande i samband med talidomidkatastrofen varit till- räcklig, om de handlat i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet samt om gällande lagstiftning följts. JK skulle också utreda om katastrofen rimligen borde ha kunnat undvikas genom ett annat handlande från myndigheternas sida. I sitt utlåtande, som meddelades , konstaterade JK att läkemedelskontrollen av Neurosedyn varit otillräcklig i den mening att riskerna för fosterskador vid användning av läkemedlet inte upptäcktes i samband med att det registrerades och inte heller . Det anfördes vidare att fosterskadorna dock synes ha varit nära nog omöjliga att förutse för de svenska myndigheterna och att förfarandet vid godkännandet av Neurosedyn skedde i enlighet med gällande praxis. Inga fel eller försummelser kunde enligt JK läggas myndigheterna till last i detta sammanhang. Enligt JK framstod det som mer diskutabelt att Medicinal- styrelsen underlät att varna allmänheten för läkemedlet när riskerna blivit kända. I utlåtandet konstaterades att det är svårt att göra uttalanden om hur Medicinalstyrelsens agerande skulle ha bedömts Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade vid en domstolsprövning, men att det är möjligt att en domstol hade kommit fram till i vart fall att Medicinalstyrelsens förfarande inte var det lämpligaste. JK:s slutsats blev att en domstol sannolikt inte ålagt staten någon skadeståndsskyldighet enligt då gällande lagstiftning på grund av Medicinalstyrelsens underlåtenhet att var- na allmänheten. Det kunde således inte bli fråga om någon skade- ståndsskyldighet för staten på denna grund. JK uttalade sig också om huruvida staten borde utge ersättning till de drabbade ex . Med hänsyn till att det rörde sig om exceptionellt ömmande fall, där staten varit inblandad på så sätt att den offentliga läkemedelskontrollen inte skyddat mot skadorna, förordades i utlåtandet att staten skulle ersätta var och en av de då levande neurosedynskadade med ett engångsbelopp om . Beloppet borde enligt utlåtandet ses som en form av upp- rättelse, men också som en viss kompensation för lidande. Ersätt- ningen föreslogs vara fri från skatt och inte påverka övriga sociala förmåner. Regeringen följde i huvudsak JK:s förslag, men höjde ersättnings- beloppet till åt varje drabbad. Beloppet undantas enligt en särskild lag vid beräkning av vissa inkomstprövade social- försäkringsförmåner och inkomstprövade kommunala bidrag och avgifter.62 6.3.4Delegationen för romska frågor Regeringen beslutade att inrätta Delegationen för romska frågor för att med utgångspunkt i internationella åtaganden om att skydda och främja de mänskliga rättigheterna, vara nationellt pådrivande i arbetet med att förbättra romers situation i . I delegationens uppdrag ingick bland annat att utreda romers situa- tion i genom att inhämta, sammanställa, analysera och redo- visa erfarenheter och kunskap som finns på området samt lämna förslag på hur romers livsvillkor i samhället ska kunna förbättras. Även Delegationen för romska frågor berörde frågan om gott- görelse och ekonomisk ersättning till dem som utsatts för olika övergrepp. Delegationen konstaterade i sitt betänkande Romers rätt – en strategi för romer i (SOU 2010:55) att gottgörelse kan vara antingen individuell eller kollektiv. 62 Se lagen (2005:466) om beräkning av inkomstprövade socialförsäkringsförmåner m.m. för neurosedynskadade. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade avsågs kompensation som syftar till att gottgöra individen för ska- da som han eller hon lidit av övergreppet. Med kollektiv gott- görelse avsågs däremot sådan kompensation som ges till gruppen av drabbade i sin helhet, exempelvis kultursatsningar. Den kollektiva gottgörelsen ska, enligt delegationen, uttrycka både ånger och en erkänsla från samhällets sida som gruppens rättmätiga krav på materiella satsningar erkänns.63 Delegationen för romska frågor föreslog inte någon särskild individuell kompensation till romer i . Som skäl för detta anfördes att det i flera av de typfall av övergrepp som i så fall skulle komma i fråga redan finns processer där behovet av individuell kompensation tillgodoses. Delegationen förklarade att detta gäller framför allt frågan om tvångssteriliseringar men även frågan om tvångsplacering av fosterbarn. För de andra typer av övergrepp som kan antas ha begåtts gentemot romer, utöver dessa två, bedömde delegationen att kollektiv gottgörelse var en lämpligare form av kompensation. I detta avsnitt presenterar utredningen sina överväganden avseende frågan om ekonomisk ersättning bör lämnas till dem som utsatts för vanvård när de var i samhällets vård. Avsnittet inleds här nedan med en redogörelse för några av de krav som framställts från de vanvårdade och deras organisationer. Därefter diskuterar utred- ningen samhällets särskilda ansvar för barn i samhällsvård och vad detta betyder för frågan om ersättning. Utredningen för också ett resonemang kring mänskliga rättigheter och vilket ansvar som dessa kan anses ålägga staten. Resonemanget följs av en analys beträffande vilken funktion som kan tillskrivas ekonomisk ersätt- ning på grund av kränkning. I anslutning till detta behandlas även möjligheten till skadestånd enligt gällande svensk rätt. Utredningen diskuterar också betydelsen av att liknande ekonomisk ersättning betalats ut i , men även att upp- rättelseprocesser i andra länder resulterat i en rätt till ekonomisk gottgörelse. I avsnittet återfinns också frågor som rör eventuella risker med att införa en ordning med ekonomisk ersättning åt dem 63 SOU 2010:55, s. 544. Allmänna överväganden kring ekonomisk ersättning åt tidigare vanvårdade som blivit utsatta för vanvård. Avsnittet avslutas med en redo- görelse för utredningens sammanfattande bedömning. Från såväl enskilda som de organisationer som företräder de van- vårdade har framförts mycket tydliga krav på att staten ska lämna ekonomisk ersättning för den vanvård som ägt rum i samhälls- vården av barn och unga.