sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Utredningen föreslår vid en samlad bedömning att garantibe- loppet för skadeförsäkringsrörelse som bedrivs av skadeförsäk- ringsföretag ska uppgå till och att garantibelop- pet för skadeförsäkringsrörelse som bedrivs av ömsesidiga skade- försäkringsbolag eller försäkringsföreningar som uppfyller särskilt angivna krav ska uppgå till . De nuvarande dispensmöjligheterna för livförsäkringsföretag består dels av en möjlighet till generellt undantag, dels av en möjlighet till nedsättning av garantibeloppet med högst en fjärdedel. Bestämmel- serna om de generella undantagen finns i 1 kap. 20 § FRL. Undan- tag är bara möjliga för försäkringsföretag som endast tillhandahål- ler dödsfallsförsäkring och för försäkringsföreningar som uppfyller krav på uttaxeringsrätt och inte har en för stor rörelse6. 5Garantibeloppet uppgår efter uppräkning med konsumentprisindex till . Det kan sättas ned med en fjärdedel, vilket medför ett garantibelopp om . 09/10:246 s. 405 ff. Reglering av mindre försäkringsföretag dessutom bara försäkringsföreningar och ömsesidiga försäkringsfö- retag som kan ansöka till om nedsättning av garantibeloppet enligt 7 kap. 20 § FRL. Detta innebär att det är mer begränsade möjligheter för livförsäkringsföretag att få nedsättning av garantibeloppet än för ömsesidiga skadeförsäkringsföretag. Utredningens utgångspunkt är att skapa enkla och enhetliga regler. kan garantibeloppet för ett ömsesidigt försäkringsfö- retag och en försäkringsförening med maximal dispens, vilket är en fjärdedel av garantibeloppet, uppgå till . Detta är efter justering av garantibeloppet med hänsyn till konsument- prisindex. För övriga livförsäkringsföretag uppgår garantibeloppet till . Det kan således finnas olika garantibelopp för livförsäkringsföretag beroende på om de har dispens eller inte. Utredningen har valt att föreslå att ett och samma garantibelopp ska gälla för alla livförsäkringsföretag. Utredningen föreslår att nuvarande garantibelopp bibehålls, varför nivån bör ligga någon- stans mellan 2,625 och . Vid en samlad bedömning föreslår utredningen att garantibe- loppet för livförsäkringsrörelse ska uppgå till . Garantibeloppet anges i euro. Reglerna för mindre försäkringsföretag är rent nationella och det saknas därför enligt utredningen anledning att ange beloppet i annat än kronor. Belop- pen bör avrundas och sättas till jämna miljontal. I likhet med vad som gäller bör beloppen indexeras, lämpligen i förhållande till konsumentprisindex. 18.4.9Företagsstyrning m.m. i mindre försäkringsföretag Utredningens förslag: Ett mindre försäkringsföretag ska bedriva sin verksamhet med en för rörelsens omfattning och beskaf- fenhet tillfredsställande soliditet, företagsstyrning och risk- kontroll, så att åtagandena mot försäkringstagare och andra ersättningsberättigade kan fullgöras. Ett mindre försäkringsföretag ska upprätta och följa riktlinjer för soliditeten i verksamheten och riktlinjer för företagsstyrning och riskhantering. Reglering av mindre försäkringsföretag Skäl för utredningens bedömning: De nuvarande bestämmelserna i omfattar inte några uttryckliga krav på att ett försäkringsfö- retag ska ha ett företagsstyrningssystem med ett visst innehåll, men det finns flera bestämmelser i som innehåller krav på hur för- säkringsföretaget ska drivas. Enligt bestämmelsen i nuvarande 4 kap. 1 § ska försäkringsrörelse bedrivas med en för rörelsens omfattning och art tillfredsställande soliditet, likviditet och kon- troll över försäkringsrisker, placeringsrisker och rörelserisker, så att åtagandena mot försäkringstagarna och andra ersättningsberät- tigade på grund av försäkringar kan fullgöras. Det finns också bestämmelser om styrelsens ansvar och krav på att rörelsen ska drivas enligt god försäkringsstandard. Av bestämmelserna i nuvarande 8 kap. FRL framgår att ett för- säkringsföretag ska ha vissa riktlinjer för sin verksamhet. De rikt- linjer som ska finnas enligt lag är försäkringstekniska riktlinjer, kompletterade med ett försäkringstekniskt beräkningsunderlag, placeringsriktlinjer och riktlinjer för intressekonflikter. Styrelsen ska fastställa dessa riktlinjer, ansvara för att de följs och fortlö- pande pröva om de behöver ändras. I föreskrifter och allmänna råd finns krav på ett flertal olika riktlinjer, t.ex. ersättningsriktlinjer, riktlinjer för outsourcing, skuldtäckningsriktlinjer, etiska riktlinjer, riktlinjer för reservsättning, riktlinjer för teckningsrisker och återförsäkringsris- ker, riktlinjer för klagomål, riktlinjer för riskhantering och risk- kontroll, riktlinjer för regelefterlevnad, riktlinjer för oberoende granskning, riktlinjer för händelser av väsentlig betydelse samt riktlinjer för penningtvätt. En av utgångspunkterna med den nu aktuella särregleringen har varit att utgå från nuvarande bestämmelser. Men det är inte nödvändigt att behålla bestämmelser som kan vara onödigt betungande för de mindre företagen. De riktlinjer som anges i FRL och i olika föreskrifter från har inte primärt tagits fram med utgångspunkt att användas för mindre försäk- ringsföretag, utan för att fungera i alla olika former av försäkrings- verksamhet. De mindre försäkringsföretagen har en verksamhet av mindre omfattning, vilket enligt utredningens mening gör att det finns utrymme för enklare bestämmelser. Det grundläggande kravet som, enligt utredningen, bör ställas är en för rörelsens omfattning och beskaffenhet tillfredsställande Reglering av mindre försäkringsföretag soliditet, företagsstyrning och riskkontroll, så att åtagandena mot försäkringstagare och andra ersättningsberättigade kan fullgöras. Detta övergripande krav bör kompletteras med krav på två olika riktlinjer, en som behandlar soliditeten i verksamheten och en som behandlar företagsstyrning och riskhantering. Det är naturligtvis tillåtet för ett mindre försäkringsföretag att ha fler riktlinjer för att sätta ramarna för sin verksamhet. 18.4.10 Riktlinje för soliditeten i verksamheten Utredningens förslag: ska upprätta och följa riktlinjer för soliditeten i verksamheten. Riktlinjerna ska innehålla principerna för hur 2.försäkringstekniska avsättningar beräknas, 3.återförsäkring avges och tas emot, 4.soliditeten ska tillgodoses, 5.samtliga tillgångar placeras, och Riktlinjen ska ges in till senast den dag den börjar användas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka närmare uppgifter som riktlinjen ska innehålla. Skäl för utredningens förslag: Den föreslagna riktlinjen kan liknas vid de nuvarande kraven på riktlinjer för placeringar och försäk- ringstekniska avsättningar. Den föreslagna riktlinjen ska innehålla företagets principer för bl.a. hur försäkringstekniska avsättningar beräknas, soliditeten ska tillgodoses och tillgångar placeras. 18.4.11 Riktlinje för företagsstyrning och riskhantering Utredningens förslag: ska upprätta och följa riktlinjer för företagsstyrning. Riktlinjerna ska inne- hålla principerna för 1.organisation och ledning, Reglering av mindre försäkringsföretag 5.hantering av intressekonflikter. Av riktlinjen ska särskilt framgå principerna för hur företaget säkerställer att det har kontroll över sina risker. Riktlinjen ska ges in till senast den dag den börjar användas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka närmare uppgifter som riktlinjen ska innehålla. Skäl för utredningens förslag: Alla försäkringsföretag, oavsett storlek, måste ha en god styrning riskhantering och intern kontroll. Utredningen föreslår därför att mindre försäkringsföretag ska ha en riktlinje som innehåller principerna för företagsstyrning, risk- hantering, intern kontroll, regelefterlevnad och hantering av intres- sekonflikter. Av riktlinjen bör bl.a. framgå hur styrelsen och VD ska arbeta för att säkerställa god företagsstyrning, riskhantering och intern kontroll. Enligt utredningen är det särskilt viktigt att det av rikt- linjen framgår hur företaget ska arbeta med att hantera och kon- trollera samtliga risker i verksamheten. bör kunna utforma sin interna styrning och kontroll så att den passar just deras verksamhet. Utredningens förslag skapar stor frihet och flexibilitet i hur mindre företag kan utforma sin styrning, riskhantering och interna kontroll. Friheten och flexibiliteten följer dels av hur kraven är utformade, dels av att proportionalitetsprincipen gäller också för alla försäkringsföretag, dvs. också för mindre försäkringsföretag. Utredningens förslag: Ett mindre försäkringsföretag ska årli- gen till rapportera solvens, samt ge in resultat- och balansräkning. Ett mindre försäkringsföretag ska informera försäkringsta- gare och andra ersättningsberättigade samt de som erbjuds att teckna en försäkring i företaget om att företaget tillämpar sär- reglerna om mindre försäkringsföretag. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om Reglering av mindre försäkringsföretag 1.sådan rapportering som avses i första stycket, och 2.den information som ska lämnas enligt andra stycket. Skäl för utredningens förslag: Många av de mindre företagen har dispens från kraven på att rapportera till . Utredningen anser att de mindre försäkringsföretagen som följer särreglerna bör ha en förenklad rapporteringsbörda. ska ha möjlighet att verkligen följa upp dessa företag. De allra minsta företagen (mikroförsäkringsföretagen) föreslås med utredningens förslag tas bort från tillsyn och tillståndsplikt, och kvar är alltså företag som kan välja att följa särreglerna för mindre försäkringsföretag. Utredningen föreslår att försäkringsfö- retag som omfattas av särreglerna rapporterar solvens samt resultat- och balansräkning till . Utredningens bedömning är att dessa uppgifter ger ett till- räckligt underlag för den löpande tillsynen, som den administrativa bördan för de mindre försäkringsföretagen minime- ras. Det bör särskilt noteras att de uppgifter som ska rapporteras till kan skilja sig åt från de uppgifter som rap- porteras till , och att uppgifterna dessutom i vissa fall ges in i olika form. Det är därför inte tillräckligt att Finansinspek- tionen begär in uppgifter som finns hos . Enligt utredningens mening är det naturligt att ett mindre för- säkringsföretags kunder får tydlig information om att företaget tillämpar särreglerna för mindre försäkringsföretag. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ska ges rätt att meddela föreskrifter om det närmare innehållet i rapporte- ringen, och hur den ska vara utformad. 18.4.13 Dispens från särreglerna Utredningens förslag: Om det finns synnerliga skäl får , för mindre försäkringsföretag i ett enskilt fall besluta om tillfälligt undantag från bestämmelserna i denna lag. Skäl för utredningens förslag: Utredningen anser att det bör infö- ras en möjlighet för mindre försäkringsföretag att ansöka om Reglering av mindre försäkringsföretag undantag från bestämmelserna i lagen. Det kan synas motsägelse- fullt, eftersom ett av utredningens argument för att införa en sär- reglering är att det finns flera nackdelar med det nuvarande syste- met med dispenser. kan möjligheten att söka mer skräd- darsydda dispenser fylla en viktig funktion i en reglering som ska gälla för företag av mycket varierande storlek och med mycket varierande verksamhet. Det kan helt enkelt inte uteslutas att mindre försäkringsföretag skulle kunna komma att ha behov av dispens. Ett exempel på när dispenser kan vara nöd- vändiga är i samband med att de nya bestämmelserna träder i kraft, då ett mindre försäkringsföretag kan behöva dispens för att omallokera sina tillgångar så att de uppfyller de nya bestämmelserna om placeringsbegränsningar. Utredningen föreslår därför att det införs en bestämmelse som ger Finansin- spektionen rätt att medge dispens från bestämmelserna i lagen, men att dispens endast ska kunna medges i undantagsfall, dvs. om det finns synnerliga skäl. Utredningens bedömning och förslag: Det stora flertalet av de definitioner som finns i den s.k. definitionskatalogen i Solvens II-direktivet är genomförda i svensk rätt, och kräver därför inga ytterligare lagstiftningsåtgärder. När det gäller vissa definitioner och begrepp krävs det dock följdänd- ringar i den svenska regleringen. Ett fåtal av definitionerna i definitionskatalogen är helt nya och vissa av dessa ska tas in i lagen. Nuvarande definitioner i försäkringsrörelselagen av livförsäk- ringsföretag, skadeförsäkringsföretag, skadeförsäkring och liv- försäkring, som har sin grund i direktivets bestämmelser om tillämpningsområdet, ska finnas kvar. Nuvarande definitioner i försäkringsrörelselagen av försäk- ringstagare respektive försäkrad, som infördes i samband med moderniseringen av försäkringsrörelselagen , ska finnas kvar. Som huvudregel ska samtliga definitioner samlas i lagens inle- dande kapitel. Vissa definitioner som rör försäkringsgrupper respektive mindre försäkringsföretag ska dock tas in bland övriga bestämmelser i de kapitel som behandlar försäkrings- grupper respektive mindre försäkringsföretag. Skäl för utredningens bedömning och förslag: I artikel 13.1– 13.39, som utredningen har valt att kalla definitionskatalogen, i Solvens II-direktivet finns ett antal definitioner. En stor del av dessa definitioner har sin motsvarighet i de äldre försäkringsdirektiven, och finns därför redan i den nuvarande svenska regleringen. Detta gäller för definitionerna av försäkrings- företag (artikel 13.1 – 1 kap. 3 § och 2 kap. 1 § FRL), återförsäk- ringsföretag (artikel 13.4 – 1 kap. 10 § FRL), försäkringsföretag i tredje land (artikel 13.3 – 1 kap. 5 § LUFV), återförsäkringsföretag i tredje land (artikel 13.6 –1 kap. 5 § LUFV), återförsäkring (artikel 13.7 – 1 kap. 9 § FRL och 1 kap. 6 § LUFV), hemmedlemsstat (artikel 13.8 – 1 kap. 5 § LUFV), värdmedlemsstat (artikel 13.9 – 1 kap. 12 § FRL och 1 kap. 5 § LUFV), tillsynsmyndighet (artikel 13.10 – 14 kap. 2 § FRL), filial (artikel 13.11 – 1 kap. 8 och 10 §§ LUFV), etableringsställe (artikel 13.12 – kap. §4 kap. 17 § FRL), medlemsstat där risken är belägen (artikel 13.13 – 1 kap. 17 § FRL och 1 kap. 7 § LUFV), medlemsstat för åtagandet (artikel 13.14 – 1 kap. 18 § FRL och 1 kap. 7 § LUFV), specialföretag (artikel 13.26 – 1 kap. 12 § 4) och stora risker (artikel 13.27 – 3 kap. 16 § FRL). Även om de nuvarande svenska definitionerna i några fall har ut- formats på ett något annorlunda sätt än i Solvens II-direktivet finns det enligt utredningens bedömning inga skillnader i sak. När det gäller dessa definitioner gör utredningen därför bedömningen att det inte behövs några lagstiftningsåtgärder. I definitionskatalogen finns det också ett antal definitioner som framförallt är av betydelse vid tillämpningen av gruppreglerna; nämligen definitionerna av moderföretag (artikel 13.15 – 1 kap. 11 § ABL och 1 kap. 4 § FL), dotterföretag (artikel 13.16 – 1 kap. 11 § ABL och 1 kap. 4 § FL), nära förbindelser (artikel 13.17 – 1 kap. 14 § FRL), kontroll (artikel 13.18 – 9 kap. 3 § FRL, 1 kap. 3 § LFK), transaktion inom gruppen (artikel 13.19 – 9 kap. 3 § FRL och 5 kap. 9 § LFK), ägarintresse (artikel 13.20 – 1 kap. 13 § FRL, kvalificerat innehav (artikel 13.21 – 1 kap. 15 § FRL), reglerad marknad (artikel 13.22 – 6 kap. 5 § FRL) och finansiellt företag (artikel 13.25 – LFK 1 kap. 3 §). Flertalet av dessa definitioner före- slås bli placerade tillsammans med övriga bestämmelser om grupper. Definitionerna i artikel 13.23 och 13.24 av nationell byrå och nationell garantifond har sin motsvarighet i de äldre försäkrings- direktiven, men de bestämmelser där definitionerna är relevanta har genomförts på ett sådant sätt i den svenska regleringen att någon uttrycklig definition av nationell byrå respektive nationell garanti- fond inte ansetts vara nödvändig. Utredningen ansluter sig till dessa tidigare bedömningar, och anser alltså att det inte behövs några lagstiftningsåtgärder när det gäller de nu aktuella definitionerna. I definitionskatalogen finns det även några definitioner som saknar motsvarighet i de äldre direktiven och som därför inte heller finns i den nuvarande svenska regleringen. Detta gäller för defini- tionerna av captivebolag för försäkring (artikel 13.2), captivebolag för återförsäkring (artikel 13.5), teckningsrisk (artikel 13.30), marknadsrisk (artikel 13.31), kreditrisk (artikel 13.32), operativ risk (artikel 13.33), likviditetsrisk (artikel 13.34) och koncentra- tionsrisk (artikel 13.35). Utredningen föreslår att definitionerna av captivebolag tas in i lagen, se kapitel 6. Definitionerna av olika risktyper har framförallt betydelse för reglerna om beräkning av solvenskapitalkravet. Eftersom reglerna kring solvenskapitalkravet är relativt detaljerade i direktivet och i nivå 2-regleringen, t.ex. när det gäller vilka underkategorier av risk som ska ingå i en viss risk- kategori, anser utredningen att det saknas anledning att ta in de relativt övergripande definitionerna i artikel 13.30–13.35 i lagen. Om definitionerna skulle tas in i lagen finns det enligt utredningen en risk för att tolkningen och tillämpningen av det samlade regel- verket skulle försvåras.I artikel 13 finns det slutligen några defini- tioner som visserligen är nya, men som närmast får anses vara av mer upplysande karaktär, nämligen förklaringar av begreppen upp- dragsavtal, funktion, riskreduceringsteknik, diversifieringseffekt, prognostiserad sannolikhetsfördelning och riskmått. Denna typ av definitioner behöver, enligt utredningens bedömning, inte tas in i lag, eftersom det inte är fråga om några egentliga definitioner. Inne- börden av dessa begrepp framgår av sammanhanget i de bestäm- melser där begreppen används. Solvens II-direktivet innehåller även ett antal definitionslik- nande bestämmelser som inte återfinns i definitionskatalogen i artikel 13. Denna typ av bestämmelser finns framförallt bland bestämmelserna om grupptillsyn i artikel 212, se kapitel 15–16. Vidare finns det en definition av finansiell återförsäkring i artikel 210. I kapitel 21 föreslår utredningen att någon definition av finan- siell återförsäkring inte införs. När det gäller behovet av ytterligare definitioner till följd av Solvens II-direktivet och utredningens förslag till genomförande av direktivet föreslår utredningen att det ska tas in en definition av begreppet solvensbalansräkning. De definitioner av skadeförsäkring och livförsäkring som finns i nuvarande FRL (1 kap. 5 §) har sin grund i de äldre direktiv- bestämmelserna om tillämpningsområde och tillståndsplikt. Dessa äldre direktivbestämmelser ändras inte i sak av Solvens II-direkti- vet, och utredningen föreslår därför att de nuvarande definitionerna ska finnas kvar. I nuvarande FRL finns det dels en särskild bestämmelse, 1 kap. 6 §, om tillämpning av bestämmelser om livförsäkring på sjuk- och olycksfallsförsäkring m.m., dels en särskild bestämmelse om klas- sificeringen av livränta och sjukränta, 1 kap. 7 §. Bestämmelserna har sin grund i de äldre direktivbestämmelserna, som inte i sak änd- ras av Solvens II-direktivet. Mot denna bakgrund föreslår utred- ningen att de nuvarande bestämmelserna ska finnas kvar. Definitionen av tjänstepensionsförsäkring i 1 kap. 8 § FRL kap. § ska slopas, jfr. dock avsnitt 9.2.13. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i direktivet om krav på tillstånd kräver inga ytterligare lagstiftningsåtgärder. Skäl för utredningens bedömning: I artikel 14.1 i Solvens II- direktivet finns bestämmelser om att auktorisation (tillstånd) ska krävas för att starta sådan direkt försäkringsverksamhet som omfattas av direktivet. I artikel 14.2 finns bestämmelser om att ansökan ska ske till tillsynsmyndigheten i hemlandet. Av nämnda artikel framgår att tillstånd också krävs om ett företag med tillstånd avser utöka sin verksamhet på visst sätt. Bestämmelserna i direktivet har sin motsvarighet i de äldre för- säkringsdirektiven (artikel 6 i första skadedirektivet, artikel 4 i tredje livförsäkringsdirektivet, artikel 4 i konsoliderade livförsäk- ringsdirektivet och artikel 3 i återförsäkringsdirektivet). Dessa äldre bestämmelser har genomförts genom bestämmelser i 2 kap. 1, 2 och 11–14 §§ FRL. Utredningens bedömning är att bestämmel- serna i Solvens II-direktivet inte kräver några ytterligare lagstift- ningsåtgärder. Utredningens förslag: Den nuvarande svenska bestämmelsen om att , efter ansökan, ska lämna förhands- besked om huruvida det krävs tillstånd för en planerad verksam- het ska finnas kvar. Skäl för utredningens förslag: Enligt 2 kap. 3 § FRL ska Finans- inspektionen, efter ansökan, lämna förhandsbesked om huruvida det krävs tillstånd för en planerad verksamhet. Bestämmelsen om möjlighet att få förhandsbesked ska ses i ljuset av att det i FRL saknas en legaldefinition av begreppet försäkringsrörelse. Möjlig- heten att begära förhandsbesked är en viktig bestämmelse vid den praktiska tillämpningen av FRL, och enligt utredningens bedöm- ning finns det ingenting i Solvens II-direktivet som hindrar från att ha kvar bestämmelsen. Utredningens bedömning: Bestämmelsen i direktivet om för- utsättningar för tillstånd kräver inga lagstiftningsåtgärder. Skäl för utredningens bedömning: I artikel 18 i Solvens II-direk- tivet finns bestämmelser om villkor för auktorisation (tillstånd). Bestämmelserna har i allt väsentligt sin motsvarighet i de äldre för- säkringsdirektiven (artikel 8 första skadeförsäkringsdirektivet, arti- kel 6 tredje skadeförsäkringsdirektivet, artikel 6 konsoliderade liv- försäkringsdirektivet och artikel 6 återförsäkringsdirektivet). Dessa äldre bestämmelser har i huvudsak genomförts genom bestämmel- ser i 2 kap. 4, 10 och 18 §§, 4 kap. 4 § FRL och 27 § trafikskade- lagen (1975:1410). Den generella utformningen av de nuvarande svenska bestäm- melserna om tillstånd innebär, enligt utredningens bedömning, att bestämmelserna i artikel 18 inte kräver några följdändringar i de svenska lagreglerna. 19.2.4Försäkringsföretag som bedriver återförsäkringsverksamhet Utredningens bedömning: Försäkringsföretag som bedriver direktförsäkringsverksamhet ska också ha rätt att även bedriva verksamhet som avser mottagen återförsäkring. Skäl för utredningens bedömning: Av skäl 9 i Solvens II-direkti- vet framgår det att det inte finns några bestämmelser i direktivet om vilken återförsäkringsverksamhet som ett direktförsäkrings- företag får bedriva, och att det är upp till medlemsstaterna att besluta om sådana bestämmelser ska införas. I samband med det svenska genomförandet av återförsäkrings- direktivet infördes det inte några begränsningar när det gäller direktförsäkringsföretagens möjlighet att bedriva återförsäkrings- verksamhet, se prop. 2007/08 s. 65. Utredningen finner inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Utredningens bedömning: Bestämmelsen i direktivet om inne- hållet i en verksamhetsplan bör genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag med stöd av det bemyndigande för reger- ingen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vad en verksamhetsplan ska innehålla som redan finns i FRL. Skäl för utredningens förslag: I artikel 23 i Solvens II-direktivet finns bestämmelser om det närmare innehållet i en sådan verksam- hetsplan som ska fogas till en ansökan om tillstånd. Bestämmelsen i artikel 23 har i allt väsentligt sin motsvarighet i de äldre försäkringsdirektiven (artikel 9 första skadeförsäkrings- direktivet, artikel 7 tredje skadeförsäkringsdirektivet, artikel 7 kon- soliderade livförsäkringsdirektivet och artikel 11 återförsäkrings- direktivet). Dessa bestämmelser har genomförts genom en bestäm- melse med krav på verksamhetsplan, 2 kap. 18 § FRL, i kombina- tion med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som vad en sådan verksamhetsplan ska innehålla, 2 kap. 19 § 3 FRL. Utredningen anser att det nuvarande bemyndigandet kan finnas kvar, eftersom det här rör sig om detaljbestämmelser kring vilka uppgifter som ska finnas i en ansökan om tillstånd.