sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — De uppgifter som ska offentliggöras i RVS ska anses vara mate- riella om ett utelämnande eller en oriktig uppgift skulle kunna påverka beslutsfattandet eller bedömningen hos användarna av rap- porten. Detta framgår av artikel 282 bis. Enligt artikel 283 ska RVS innehålla en tydlig och lättförståelig sammanfattning, som är speciellt utformad för försäkringstagare och förmånstagare. Sammanfattningen ska tydligt visa på materiella förändringar som inträffat i försäkringsföretagets verksamhet och resultat, företagsstyrningssystem, riskprofil, värdering för solvens- ändamål och kapitalhantering . Artiklarna 284–288 innehåller uppgifter om vilken information som ska lämnas för varje område. När ett försäkringsföretag offentliggör uppgifter avseende solvens och finansiell ställning utöver de som krävs enligt lagar, föreskrifter och administrativa bestämmelser som införts till följd av direktivet ska uppgifterna vara konsistenta, där det är relevant, med de uppgifter som ska lämnas till tillsynsmyndigheten, vilket framgår av artikel 289. Om tillsynsmyndigheten har medgivit att ett försäkringsföretag inte behöver offentliggöra uppgifter ska detta medgivande, enligt artikel 290, endast gälla så länge skälen kvarstår. Försäkringsföreta- get ska meddela tillsynsmyndigheten så fort som skälen inte längre kvarstår. Enligt artikel 291 ska försäkringsföretag offentliggöra sin rap- port om verksamhet och solvens: a)veckor efter b)veckor efter c)veckor efter d)veckor efter och kommande år. Enligt artikel 292 ska försäkringsföretaget lämna in sin RVS och eventuella uppdateringar (i elektronisk form) till tillsynsmyndig- heten så fort offentliggörandet gjorts. Om försäkringsföretaget har en webbsida ska RVS publiceras på denna webbsida. Om försäk- ringsföretaget inte har en webbsida, men är medlem i en bransch- organisation som har en webbsida ska RVS efter tillstånd av branschorganisationen publiceras på denna webbsida. Publiceringen av en RVS på en webbsida ska finnas tillgänglig på denna webbsida efter att publiceringen gjorts. Om ett försäkringsfö- retag inte publicerar sin RVS på en webbsida ska företaget skicka en elektronisk kopia till de personer som begär det under de kom- mande två åren efter den dag RVS senast ska publiceras/borde publicerats. Försäkringsföretaget ska lämna RVS inom 10 arbetsda- gar efter begäran. Försäkringsföretag ska, oavsett om företaget har publicerat sin RVS på en webbplats, skicka en papperskopia på sin RSFS efter begäran. Om en förändring väsentligt påverkar relevansen av en RVS ska rapporten uppdateras. Jmf artiklarna 282–290. En uppdaterad version av en RVS ska offentliggöras så fort som möjligt efter upptäckten. Försäkringsföretag kan besluta att uppdateringen kan offentliggöras i form av en rättelse som tillägg till den första pap- perskopian. Detta framgår av artikel 293. Artikel 282–289 (solo) ska tillämpas på gruppens RVS. En grupp RVS ska dessutom innehålla kompletterande uppgifter avseende bl.a. gruppens verksamhet och resultat, gruppens företagsstyr- ningssystem, gruppens riskprofil, gruppens värdering för solvens- ändamål och gruppens kapitalhantering. De uppgifter som ska offentliggöras under respektive rubrik specificeras i detalj i artikel 341. Detta framgår av artikel 341. Enligt artikel 342 ska försäkringsföretag med ägarintresse eller försäkringsholdingföretag ska offentliggöra sin grupp RVS på det eller de språk som grupptillsynsmyndigheten bestämmer. Om tillsynsmyndigheten har medgivit att en försäkringsgrupp inte behöver offentliggöra uppgifter ska detta medgivande endast gälla så länge skälen kvarstår. Försäkringsgruppen ska meddela till- synsmyndigheten så fort som skälen inte längre kvarstår. Detta framgår av artikel 343. Enligt artikel 344 ska försäkringsföretag med ägarintresse eller försäkringsholdingföretag offentliggöra sin grupprapport om solvens och finansiell ställning inom följande period: a)veckor efter b)veckor efter c)veckor efter d)veckor efter och kommande år. Enligt artikel 345 ska försäkringsföretaget med ägarintresse och försäkringsholdingföretaget lämna in sin grupp RVS och eventuella uppdateringar (i elektronisk form) till grupptillsynsmyndigheten så fort offentliggörandet gjorts. Om försäkringsföretaget med ägar- intresse eller försäkringsholdingföretaget har en webbsida ska RVS publiceras på denna webbsida. Om försäkringsföretaget inte har en webbsida, men är medlem i en branschorganisation som har en webbsida ska RVS efter tillstånd av branschorganisationen publice- ras på denna webbsida. Om ett dotterföretag inte har en egen webbsida kan dotterföretaget publicera gruppens RVS på toppbo- lagets webbsida. Publiceringen av en RVS på en webbsida ska finnas tillgänglig på denna webbsida efter att publiceringen gjorts. Om en förändring väsentligt påverkar relevansen av en grupp RVS ska, enligt artikel 346, rapporten uppdateras. En uppdaterad version av en grupp RVS ska offentliggöras så fort som möjligt efter upptäckten. 15Försäkringsgrupper – Tillämpning och kapitalkrav En försäkringsgrupp kan se ut på många olika sätt, men för att en försäkringsgrupp ska föreligga måste det minst finnas ett försäk- ringsföretag (A) som har ägarintresse i ett annat försäkringsföretag eller är ägt av ett försäkringsföretag eller försäkringsholdingföre- tag. Därefter fångas de företag som anses ingå i försäkringsgruppen upp utifrån försäkringsföretag (A) och de försäkringsföretag eller försäkringsholdingföretag som företag (A) har någon form av bindning till. Alla former av bindningar till andra företag måste beaktas. Försäkringsföretaget kan t.ex. vara moderföretag, dotter- företag, intresseföretag eller anknutet företag till andra företag och tillsammans kan de bilda de en försäkringsgrupp. Dessutom kan en försäkringsgrupp föreligga om försäkringsföretag har gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. Vad som sagts medför bl.a. att ett enskilt försäkringsföretag kan ingå i flera olika försäkrings- grupper. Det ställs något olika krav på en grupp beroende på hur den är utformad. Kraven enligt nuvarande FRL medför enkelt uttryckt extra krav vid beräkning av kapital och rapportering av interna transaktioner för företagen som ingår i försäkringsgruppen. Kraven ställs på de individuella försäkringsföretagen i försäkringsgruppen och har tillsyn över att de försäkringsföretag som ligger under tillsyn individuellt uppfyller dessa. Solvens II-direktivet byter fokus från den nuvarande utgångs- punkten med tillsyn över de individuella försäkringsföretagen i en försäkringsgrupp till tillsyn över det ledande försäkringsföretaget i Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Ett ledande försäkringsföretaget är ett försäkringsföretag som har ägarintresse i ett annat försäkringsföretag eller ett försäk- ringsföretag vars moderföretag är ett försäkringsholdingföretag. Det är det ledande försäkringsföretaget som ansvarar för att kraven på gruppen uppfylls. Vissa av kraven på försäkringsgruppen kan även ett försäkringsholdingföretag uppfylla, se avsnitt 15.1.8 och 15.1.12. En nyhet i Solvens II-direktivet är att om det finns flera ledande försäkringsföretag i en och samma försäkringsgrupp ansvara endast det försäkringsföretag som är moderföretag och som är högst upp i ägarkedjan inom EES. Det är då detta ledande försäkringsföretag som normalt sett ansvarar för att försäkringsgruppen efterlever kraven för hela gruppen. Solvens II-direktivet innehåller också en förändring av tillsynen, då det är en myndighet, oftast den myndighet som är tillsynsmyn- dighet över det ledande företaget i gruppen, som är grupptillsyns- myndighet. Det är i normalfallet den myndigheten som ansvarar för att utöva grupptillsyn, dvs. säkerställa att det ledande företaget följer reglerna för försäkringsgrupper. För att förstå hur Solvens II-direktivet är utformat kan man enkelt uttrycka det enligt följande. Merparten av artiklarna i Solvens II-direktivet är utformade för tillsynsmyndigheten. För att en tillsynsmyndighet ska kunna kontrollera att försäkringsgruppen uppfyller kraven bör något företag ansvara för att kraven är upp- fyllda, vilket oftast är det ledande företaget i försäkringsgruppen. Följdenligt är det tillsynsmyndigheten för det ledande företaget som är grupptillsynsmyndighet och som i normalfallet ska utöva tillsynen. På motsvarande sätt som i de nuvarande bestämmelserna finns olika varianter av försäkringsgrupper och på motsvarande sätt som enligt nuvarande bestämmelser kan ett företag ingå i flera försäk- ringsgrupper. Samma former av bindningar som enligt de nuva- rande bestämmelserna finns i Solvens II-direktivet, men en nyhet är att ännu fler företag kan anses ingå i en försäkringsgrupp bl.a. genom centraliserad samordning. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Bakgrund till nuvarande regler Den extra tillsynen över försäkringsföretag som ingår i en försäk- ringsgrupp regleras i kapitel 9 i FRL. Bestämmelserna är införlivade från direktiv /78/EG om extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (försäkringsgruppsdirektivet)1. Därefter har bestämmelserna om försäkringsgrupper ändrats genom direktiv /87/EG om extra tillsyn över kreditinstitut, för- säkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglo- merat (konglomeratsdirektivet)2 samt genom direktiv /68/EG om återförsäkring (återförsäkringsdirektivet)3. När Solvens II- reglerna införs upphör försäkringsgrupps- och återförsäkrings- direktiven att gälla. Avsikten med regelverket om försäkringsgrupper är bl.a. att öka skyddet för försäkringstagarna och att upprätthålla stabilitetsprin- cipen för försäkringsföretag som ingår i en grupp. I huvudsak handlar reglerna om att beräkna effekten på det enskilda företaget av att tillhöra en grupp, och att förhindra att samma tillgångar används för att täcka kapitalkrav i flera företag. Flera av definitio- nerna för grupper, t.ex. moder- och dotterföretag, företag med ägarintresse och anknutet företag är hämtade från redovisnings- reglerna i Fjärde bolagsdirektivet 78/660/EEG4 och Sjunde bolags- direktivet 83/349/EEG5. Inom EU råder principen om en enda auktorisation och hem- landstillsyn. Det är tillsynsmyndigheten i det land där försäkrings- företaget har fått tillstånd att bedriva verksamhet som svarar för den finansiella tillsynen över företaget. Under och efter finanskrisen kring har fokus på frågor om finansiell stabilitet och risker med stora internationella grupper, särskilt med blandad verksamhet ökat6. Mot bakgrund av det pågår det nu bl.a. en översyn av konglomeratsdirektivet, vilket inkluderar en översyn av reglerna om försäkringsgrupper i Solvens II-direkti- vet. Starkt förkortat innebär förslaget7 för försäkringsgrupper 1EGT L 330, 05/12/1998 s. 0001–0012 (Celex 31998L0078). 2EUT L 35, , s. 1–27 (Celex 32002L0087). 3EUT L 323, 9.12.2005 (Celex 32005L0068). 4EGT nr L 222, , s. 11. 5EGT L 193 , 18/07/1983 s. 0001–0017. 6IAIS Guidance paper on the use of supervisory colleges in group-wide supervision, October 2009, Guidance Paper No.3.8, samt IAIS Guidance paper on the treatment of non- regulated entities in group-wide supervision, . 7 Proposal for a Directive of Parliament and of the Council amending Directives 98/78/EC, 2002/87/EC, 2006/48/EC and 2009/138/EC as regards the supplementary supervision of financial entities in a financial conglomerate, 15592/10 dated 29 October 2010. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav inom Solvens II-direktivet bland annat att definitionen av en grupp ska utvidgas jämfört med gällande regler och att en definition av blandade finansiella holdingföretag ska införas i Solvens II- direktivet och att ett sådant företag omfattas av bestämmelser om försäkringsgrupper. Genomförandet av dessa regler i svensk rätt ingår inte i utredningens uppdrag. Grupper i nuvarande regler I FRL definieras vilka gruppstrukturer som utgör en försäkrings- grupp. Det finns tre olika typer av försäkringsgrupper. Den första typen består av ett svenskt försäkringsföretag (a) med dotterföre- tag eller intresseföretag som är försäkringsgivare eller har en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning med en annan för- säkringsgivare. Försäkringsföretag (a) Dotterföretag* som är Den andra typen består av ett försäkringsföretag (b) och dess moderföretag, när moderföretaget är ett försäkringsholdingföretag eller en utländsk försäkringsgivare med hemvist utanför EES. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Försäkringsföretag (b) Den tredje typen omfattar ett försäkringsföretag (c) och dess moderföretag, när moderföretaget inte är ett sådant moderföretag som avses i den första eller andra typen av grupp och inte heller definieras som ett blandat finansiellt holdingföretag enligt konglo- meratsdirektivet. Moderföretag annat än ovan Försäkringsföretag (c) Därefter anges vilka företag som, när det finns en försäkrings- grupp, också anses ingå i de olika grupperna genom olika särskilt angivna former av anknytningar. För att tillsynsmyndigheten ska kunna bedöma gruppens ställ- ning finns regler om affärshändelser och avtal inom försäkrings- gruppen, beräkning av gruppbaserad ekonomisk ställning och gruppbaserad redovisning. Därtill finns ett gruppbaserat kapital- krav på försäkringsgrupper som tillhör den första typen av försäk- ringsgrupp. Rapporteringen, eller redogörelsen, ska lämnas till till- synsmyndigheten av det företag som ansvarar för rapporteringen. De olika grupperna har något olika krav på kapital och på vad som ska rapporteras. Ansvaret för grupprapporteringen ligger på försäkringsföreta- gen i gruppen. I en grupp kan det finnas flera försäkringsföretag Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav och därmed flera rapporteringsskyldiga företag. Ett mycket enkelt exempel, med helägda dotterföretag, är följande. Den nuvarande regleringen fångar in grupperna i en vid bemärkelse för att säkerställa att inte samma kapital räknas med i flera företags kapitalbas. Det är därmed viktigt att kartlägga vilka företag som finns med i gruppen och deras inbördes förhållande, både för att säkerställa den ekonomiska ställningen och för att tillsynsmyndig- heten ska få information om affärshändelser och avtal inom försäk- ringsgruppen. Eftersom definitionerna av en försäkringsgrupp även innefattar företag som endast har en relativt begränsad anknytning blir grupperna ofta komplexa. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Denna grupp består av två försäkringsgrupper, en med försäkringsholdingbolag 1 överst och den andra gruppen består av de två försäkringsbolagen som har gemensam ledning. Gruppen är också ett finansiellt konglomerat då det finns en bank Grupperna består ofta av flera olika typer av företag, både finansi- ella och icke finansiella, såsom värdepappersföretag, banker och andra företag utan finansiell verksamhet. Dessa grupper kan, av intresse för försäkringsgrupperna, falla under reglerna både för finansiella konglomerat och försäkringsgrupper. Definitionen av vilka företag som ingår i ett konglomerat respektive en försäk- ringsgrupp är viktig, eftersom kraven och tillsynen över konglome- rat och försäkringsgrupper skiljer sig åt. Tillsynen över en försäk- ringsgrupp utgår alltid från det rapporterande försäkringsföretaget, oavsett var i gruppen företaget finns. Enligt de nuvarande reglerna kan flera försäkringsföretag vara rapporterande. Inom samma koncern kan det därmed finnas flera olika försäkringsgrupper med olika rapporterande företag. Det medför att ansvaret för tillsynen kan tillkomma tillsynsmyndighe- ter i olika länder inom EES. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Solvens II-direktivets bestämmelser om grupptillsyn är samlade i artiklarna 212 till 266. Först definieras vad som är en grupp, däref- ter anges kraven för gruppen, utifrån hur försäkringsgruppen ser ut, och därefter hur grupptillsynen ska bedrivas. I princip medför inte Solvens II-direktivet så stora förändringar avseende vilka företag som ingår i en försäkringsgrupp. Men genom direktivet införs förändringar framförallt när det gäller tillsynen av försäk- ringsgrupper och vilket företag som ansvarar för regelefterlevnaden i hela gruppen och rapportering. Den första förändringen är att i stället för extra tillsyn av för- säkringsföretag i en försäkringsgrupp ska tillsyn utövas över grup- pen. Detta framgår indirekt av skäl 95 och 97, där det anges att för- säkringsgruppen måste fastställas och att reglerna nu bör göra det möjligt för tillsynsmyndigheten att göra en mer välgrundad bedömning av gruppens finansiella ställning. Av skäl 104 framgår att tillsynsmodellen är nytänkande med en grupptillsynsmyndighet som har en nyckelroll och fristående tillsynsmyndigheter som har viktiga roller som behålls vid grupptillsynen. Detta är en skillnad mot det nuvarande regelverket som endast kräver extra tillsyn över ett försäkringsföretag som ingår i en grupp. En annan förändring framgår av artikel 215, som innebär att bestämmelserna om försäk- ringsgrupper ska tillämpas av det yttersta försäkringsföretaget som är moderföretag och som har huvudkontor inom gemenskapen. Det är således i normalfallet ett försäkringsföretag i varje försäk- ringsgrupp inom EES som ska följa bestämmelserna för grupper. Med det följer att det är en tillsynsmyndighet som är grupptill- synsmyndighet och ansvarig för tillsynen över hela gruppen. Det införs också bestämmelser om tillsynskollegier, där samtliga till- synsmyndigheter för de företag som ingår i försäkringsgruppen ska samråda. Det tidigare exemplet i bild 4 med helägda dotterföretag ser ut enligt följande med Solvens II-bestämmelserna, där A i normalfallet alltid rapporterar till sin tillsynsmyndighet oavsett i vilka med- lemsländer B och C har hemvist, fler exempel finns i avsnitt 15.1.12. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav A rapporterar till A:s tillsynsmyndighet Men en viss förändring av vilka företag som ingår i en grupp genomförs också i Solvens II-direktivet och troligen utökas antalet och storleken på försäkringsgrupperna. Utökningen av antalet företag som anses ingå i en försäkringsgrupp sker bl.a. genom att inte bara ägande i någon form utan även t.ex. avtal mellan företag kan göra att de ingår i en försäkringsgrupp, vilket framgår av skäl 98 och artikel 212.c) i Solvens II-direktivet, se avsnitt 15.1.6 och 15.1.9. 15.1.2Ordningsföljd i kapitlet om försäkringsgrupper Utredningens bedömning: I lagtexten bör bestämmelserna om försäkringsgrupper följa Solvens II-direktivets bestämmelser. Kapitlet bör inledas med en definition av vad som är en försäk- ringsgrupp samt övriga gruppspecifika definitioner. Därefter bör regler avseende ansvarigt försäkringsföretag, vilka bestäm- melser respektive försäkringsgrupp ska följa och vilken till- synsmyndighet som ansvarar för tillsynen. Därefter följer de olika gruppspecifika kraven. Skäl för utredningens bedömning: Bestämmelserna om försäk- ringsgrupper är inte helt enkla att ta till sig. Den nuvarande utformningen av de inledande bestämmelserna i följer inte försäkringsgruppsdirektivets utformning utan är en sammanbland- Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav ning av olika artiklar i försäkringsgruppsdirektivet. Utformningen av FRL medför praktiska problem när de underliggande direktiven ändras och även problem i den praktiska tillämpningen och tillsy- nen. För att försöka underlätta har utredningen försökt att tydligt följa Solvens II-direktivets bestämmelser. bör tillämparen av bestämmelserna kunna uttolka vilka bestämmelser som ska till- lämpas och vilket företag som förväntas följa dessa. Därför inleds kapitlet om försäkringsgrupper med de fyra olika typerna av för- hållanden mellan försäkringsföretag eller försäkringsholdingföretag som kan bilda en försäkringsgrupp. Därefter följer de olika defini- tionerna som bl.a. anger vilka övriga företag som ska anses ingå i försäkringsgruppen när bestämmelserna tillämpas. Sedan framgår vilket företag i gruppen som är ansvarigt för att bestämmelserna efterlevs, vilka bestämmelser respektive typ av försäkringsgrupp ska följa och när är grupptillsynsmyndighet. Utredningens bedömning: Merparten av de definitioner som avser grupper, ska tas in i kapitlet om försäkringsgrupper i FRL. Skäl för utredningens bedömning: De definitioner som finns i artikel 212.1 i Solvens II-direktivet ska tas in i svensk lag. Utred- ningens generella utgångspunkt är att samtliga definitioner i FRL bör samlas på ett ställe, se vidare kapitel 19. De definitioner som anges i inledningen av gruppartiklarna i Solvens II-direktivet bör dock införas i gruppkapitlet i FRL, eftersom de endast är tillämp- liga för försäkringsgrupper. För en ökad förståelse för reglerna bör de återges i början av kapitlet om försäkringsgrupper. 15.1.4Särskilda definitioner för försäkringsgrupper Utredningens bedömning: De särskilda definitionerna som endast gäller för försäkringsgrupper bör införas i lagtext. Det avser definition av företag med ägarintresse, anknutet företag, grupp, grupptillsynsmyndighet, tillsynskollegium försäkringshol- dingföretag och försäkringsholdingföretag med blandad verksam- het. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Skäl för utredningens bedömning: Definitionerna av företag med ägarintresse och anknutet företag, finns inte återgivna kapitel 9 om försäkringsgrupper i FRL. Eftersom de är särskilt utformade för försäkringsgrupper bör de för en ökad förståelse för reglerna åter- ges tillsammans med övriga definitioner i början av kapitlet om för- säkringsgrupper. Det gäller följande definitioner; företag med ägarintresse (212.1a), anknutet företag (212.1.b), grupp (221.1.c) grupptillsynsmyndighet 212.1.d), tillsynskollegium 212.1.e), för- säkringsholdingbolag (212.1f), och försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet (212.1g). Det kan noteras att definitionen av ägarintresse inte är identisk i Solvens II-direktivet och i Försäkringsgruppsdirektivet. I Försäk- ringsgruppsdirektivets artikel 1 f) definieras ägarintresse med en hänvisning dels till ett direkt eller indirekt innehav av minst 20 pro- cent av rösterna eller kapitalet i ett företag, dels till artikel 17 första meningen i Fjärde bolagsdirektivet 78/660/EEG8. I definitionen av ägarintresse i artikel 13.20 i Solvens II-direktivet hänvisas inte till samma artikel. Det faktum att definitionen av ägarintresse nu inte längre hänvisar till artikel 17 första meningen i Fjärde bolagsdirek- tivet torde dock enligt utredningen inte medföra någon materiell ändring och sakna praktisk betydelse för grupptillsynen. I artikel 13.20 i Solvens II-direktivet definieras ägarintresse som att med ägarintresse avses ett innehav, direkt eller genom kontroll, av eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag. Definitionen av företag med ägarintresse i artikel 212.1 a) är vidare än definitionen av ägarintresse i artikel 13.20 då även ett företag som är knutet till ett annat företag genom förhållanden som beskrivs i Sjunde bolagsdirektivet omfattas. Definitionerna av företag med ägarintresse, anknutet företag och grupp i avdelning III om försäkringsgrupper i Solvens II-direktivet inkluderar ett företag som är knutet till ett annat företag genom ett sådant förhållande som avses i artikel 12.1 i Sjunde bolagsdirekti- vet. Det är ett redovisningsdirektiv, vilket avser sammanställd redovisning och förutsättningar för skyldighet att upprätta en sammanställd redovisning. Artikel 12.1 lyder enligt följande. Utan inskränkning i vad som gäller enligt artikel 1-10 får en med- lemsstat kräva[] 8 Ägarintressen är enligt detta direktiv sådana andelar i andra företags kapital, oavsett om andelarna representeras av värdepapper eller inte, som genom att skapa en varaktig förbindelse med dessa andra företag är avsedda att främja den egna verksamheten.. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav