sou · GYB322d3 · 2011-01-01 00:00:00 — Flickor och de barn som är flyktingar, fördrivna, separerade från familjen, bortförda, smittade med HIV/aids, handikappade, utsatta för sexuellt utnyttjande eller frihetsberövade är särskilt utsatta. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt 19.Utbildning: Man bör beakta konsekvenserna av dessa riktlinjer i EU:s samordnade utbildningskoncept för krishantering. Mot bakgrund av detta rekommenderar EU utbildning om skydd för barn. 20.Övriga åtgärder: EU skulle kunna överväga att när det är lämpligt utnyttja andra verktyg som står till dess förfogande, t.ex. införandet av riktade åtgärder. Inför en förlängning av med tredjeländer kommer EU att noga överväga i vilken mån landet har respekterat barns rättigheter, särskilt med avseende på barn som påverkas av väpnad konflikt. Arbetsgruppen för de mänskliga rättigheterna uppmanas att a)övervaka genomförandet av EU-åtgärder som vidtas enligt dessa riktlinjer och i detta syfte utforma närmare regler som gör punkt 12 operativ, samt att övervaka genomförandet av relevanta landsstrategier; i detta sammanhang hänvisas det till allmänna rådets slutsatser från där det erinras om att gemenskapsåtgärderna bör vara förenliga med EU:s verksamhet som helhet, b)se över och regelbundet uppdatera EU:s förteckning över priori- terade länder, c)främja och övervaka integreringen av frågan om barn och väp- nad konflikt i EU:s samlade politik och verksamhet som är relevant, samt att samarbeta med andra EU-organ på säkerhets- och utvecklingsområdet för att på alla sätt skydda barns rättig- heter, d)fortlöpande se över dessa riktlinjers genomförande i nära sam- ordning med berörda arbetsgrupper, de särskilda representan- terna, missionschefer, missionschefer för civila insatser och EU:s militära befälhavare (genom befälsordningen), e)fortsätta att efter behov undersöka ytterligare sätt att samarbeta med FN och andra internationella och regionala mellanstatliga organisationer, icke-statliga organisationer och företagsaktörer på detta område, f)rapportera till Kusp om de framsteg som görs för att uppfylla målen i dessa riktlinjer, EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt g)lägga fram en utvärdering av dessa riktlinjer för rådet med rekommendationer till förbättringar eller uppdateringar efter behov, h)på denna grund överväga att inrätta en kontaktpunkt (t.ex. en särskild expertgrupp eller en särskild representant) för att säkerställa att dessa riktlinjer genomförs . EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt Icke uttömmande förteckning över internationella normer, standarder och principer som EU kan åberopa i kontakterna med tredjeländer rörande barn som påverkas av en väpnad konflikt I.FN:s instrument för mänskliga rättigheter a)Fördrag och protokoll Konvention om barnets rättigheter, 1989. Andra fakultativa protokollet till konventionen om barnets rättigheter om barn som är inblandade i väpnade konflikter, 2002. Första fakultativa protokollet till konventionen om barnets rättigheter om handel med barn, barnprostitution och barn- pornografi, 2002. konvention nr 182 om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, 1999. resolution (2004, barn och väpnade kon- flikter) resolution (2005, barn och väpnade kon- flikter) c) Resolutioner från generalförsamlingen rörande barn och väpnade konflikter Resolutioner om barnets rättigheter som EU till- sammans med gruppen med latinamerikanska och västindiska stater (Grulac) lägger fram i rådet för mänskliga rättigheter och tredje utskottet i . Dessa resolutioner innehåller punkter om barn och väpnade konflikter. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt II.Internationell humanitär rätt, flyktingar och internflyktingar angående krigsfångars behandling, 1949. angående skydd för civilpersoner under krigstid, 1949. Tilläggsprotokoll till av rörande skydd för offren i internationella väpnade kon- flikter (Protokoll I), 1978. Tilläggsprotokoll till av rörande skydd för offren i icke-internationella väpnade konflikter (Protokoll II), 1977. Konvention angående flyktingars rättsliga ställning, 1951. Protokoll angående flyktingars rättsliga ställning, 1967. Riktlinjer beträffande internflyktingar, 1998. Romstadgan för , 2002. Ändrad stadga för Internationella tribunalen för lagföring av personer som är ansvariga för allvarliga brott mot internationell humanitär rätt begångna på f.d. territorium , 1993 (ändrad 1998, 2000, 2002). Stadga för Internationella tribunalen för , 1994. Stadga för Internationella tribunalen för . Andra relevanta internationella principer, riktlinjer och normativa instrument Parisåtagandena att skydda barn från att olagligen rekryteras eller användas av väpnade styrkor eller väpnade grupper, antagna . Parisprinciperna: Principer och riktlinjer beträffande barn som är engagerade i väpnade styrkor eller väpnade grupper, antagna . Rapport från FN:s generalsekreterares särskilda representant för barn och väpnade konflikter, punkt 68 a på den preliminära dagordningen för 2007 (A/62/228). Förbättra EU:s åtgärder för barn som påverkas av en väpnad konflikt, särskilt med avseende på utvecklingspolitiken, under- sökning utförd av åt EU:s slovenska ordförandeskap. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt Kommer ni att lyssna? Unga röster från konfliktområden, utarbetad av FN:s generalsekreterares särskilda representant för barn och väpnad konflikt, Unicefkontoret, , , et al. Afrikanska stadgan om barns rättigheter och välfärd, 1990. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt EU:s verksamhet på området barn och väpnad konflikt (ORIENTERANDE) Rådets slutsatser av (dok. 15138/02, sidan 9). Rådets slutsatser om utvärderingen av EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt av (dok. 14960/05, sidan 15). Rådets slutsatser om barn i de yttre åtgärderna, . EU:s riktlinjer när det gäller tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (dok. 7369/01) och arbetsdokument för genomförandet av riktlinjerna (dok. 15437/02). Europeiska unionens riktlinjer i fråga om dödsstraff (dok. 9199/98). Europeiska unionens riktlinjer för dialoger om de mänskliga rättigheterna (dok. 14469/01). EU:s riktlinjer för främjande och skydd av barnets rättigheter antagna . Strategin för genomförande av de riktlinjer om barn och väpnad konflikt som antogs (doc. 8285/1/06 REV 1). Gemensamma ståndpunkter om mänskliga rättigheter och sunt styrelseskick i (98/350/Gusp). Gemensamma ståndpunkter om , , , , , , , , (inklusive införande av riktade sanktioner i vissa fall). Rådets gemensamma ståndpunkt 2003/444/Gusp av om den , EUT L 150, , s. 67. Gemensamma åtgärder (, Syd- ossetien, , olika särskilda representanter) och gemensamma strategier (, , Medelhavs- området). EU-programmet för att förebygga och bekämpa olaglig handel med konventionella vapen från . EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt EU:s uppförandekod för vapenexport, antagen . Arbete pågår med att införa kontroller inom hela EU av export av paramilitär utrustning. Gemensam ståndpunkt om konfliktdiamanter och rådets för- ordning om genomförande av Kimberleyprocessens certifie- ringssystem för den internationella handeln med rådiamanter (dok. 15328/02). b) Krishantering (ESFP) Rådets slutsatser om checklistan för integreringen av skydd av barn som berörs av väpnade konflikter i ESFP Rådets slutsatser om ESFP av . Rådets slutsatser om EU-/FN-uttalandet om samarbetet mel- lan de båda organisationerna i fråga om krishantering (dok. 12875/03). Rådets slutsatser av om samarbetet mellan EU och FN i fråga om krishantering: skydd för civilbefolkningen vid EU-ledda krishanteringsinsatser (dok. 11439/03). Utkast till riktlinjer om skydd för civilbefolkningen vid EU- ledda krishanteringsinsatser (dok. 14805/03). Ett övergripande EU-koncept för missioner på rättsstats- området vid krishantering, inbegripet bilagorna (dok. 9792/03). Genomförandet av EU:s program för förebyggande av våld- samma konflikter (dok. 10680/03). Detta program behandlar de olika EU-initiativ som tagits i samband med konfliktföre- byggande, inklusive utbildning av tjänstemän. Harmoniserad utbildning för EU:s civila personal i krishante- ring och rekrytering (dok. 11675/1/03) och gemensamma kriterier för utbildning av EU:s civila personal i civila aspekter av krishantering (dok. 15310/03). EG har bidragit till att öka FN:s kapacitet på sådana områden som snabb insatsförmåga, utbildning och DDRR. Kommis- sionen och policyenheten vid rådets generalsekretariat har också utarbetat "konfliktindikatorer" (bevakningslistor över länder i svåra situationer). Ett programexempel är samarbetet med Afrikanska unionen för att förbättra dess kapacitets- uppbyggnad för fredlig konfliktlösning och samarbete på avdelningsnivå med partnerländer inom specifika sektorer som olaglig export av timmer och vattenresurser. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt Allmän översyn av tillämpningen av checklistan för integre- ringen av skydd av barn som berörs av väpnade konflikter i ESFP-uppdrag (dok. 9693/08). EU-koncept för avväpning, demobilisering och återanpassning, antaget . Integrering av mänskliga rättigheter och jämställdhet i den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, sammanställning av relevanta dokument från (dok. 11359/07). Råd från kommittén för de civila aspekterna av krishantering rörande checklistan för integrering av skydd av barn som berörs av väpnade konflikter i ESFP-uppdrag från (dok. 9877/06). Gemensamt uttalande om samarbetet mellan FN och EU när det gäller krishantering, undertecknat i . c) Gemenskapsinstrument (utvecklingssamarbete, handel, humani- tärt bistånd) Rådets resolution om företagens sociala ansvar (dok. 5049/03). Olika handels- och samarbetsavtal, särskilt AVS–EG-partner- skapsavtalet (), innehåller särskilda bestäm- melser om barn, konfliktförebyggande och mänskliga rättig- heter. Bistånd och skydd för utsatta barn ses i ett vidare sammanhang med fattigdomsutrotning och ligger därför inom ramen för EG:s utvecklingssamarbete. Barn är en viktig grupp i fokus för externt bistånd, särskilt inom sådana politiska sektorer som utbildning och hälsa. EG finansierar många insatser för barn genom ECHO, och initiativ för demokrati och mänskliga rättigheter. Bistånd och skydd för barn som medverkar i väpnade kon- flikter kanaliseras via ett antal kommissionsprogram. Främ- jandet av barnens rättigheter var en av prioriteringarna för finansiering enligt Europeiskt initiativ för demokrati och mänskliga rättigheter 2001 och har integrerats i finansieringen för perioden –2004 samt finns nu med i det europeiska instrumentet för främjande av demokrati och mänskliga rättig- heter. I enlighet med det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd, som erkänner att barn är särskilt sårbara i humanitära kriser, är kommissionen fast besluten att ägna särskild upp- EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt märksamhet åt dessa barn och ta itu med deras särskilda behov. Följande är exempel på humanitära insatser som bl.a. omfattar barn, och som fått kommissionens stöd: demobiliserings-, rehabiliterings- och återanpassningsprojekt (), hälso- och nutritionsprojekt (, , ), psyko- socialt stöd (, , , och ), finansiering av skolor i uppsamlingsläger för för- drivna personer (bl.a. , , ), uppspårning av familjer och återförening (). ECHO har också finansierat forsknings- och företrädarverk- samhet för Rädda barnen, belgiska Röda korset m.fl. och stöder försök att förbättra förmågan att leva upp till sina åtaganden avseende barn i nödsituationer inom området skydd för barn. Kommissionens meddelande Mot en EU-strategi för barnets rättigheter av (KOM(2006) 367 slutlig). Sammanfattning av EU-projekt som avser barn och väpnade konflikter utarbetad av Europeiska kommissionen (icke-offi- ciellt dokument). Kommissionens meddelande En särskild plats för barnen i EU:s yttre åtgärder, och som bilagor en handlingsplan för barnens rättigheter i Europeiska unionens yttre verksamhet och ett arbetsdokument om barn i kris- och nödsituationer, antagna . Resolution om barn och väpnad konflikt antagen av den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen . Årsrapporterna om mänskliga rättigheter , 2005, 2006, 2007. resolution om kvinnornas situation i väpnade konflikter och deras roll i återuppbyggnaden och den demokratiska processen i länder som just genomgått en konflikt (2005/2215()). resolution om utnyttjande av barn i utvecklingsländer, med särskild inriktning på barnarbete (dok. 2005/2004()). EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt Rapport om utfrågning om en EU-strategi för barns rättigheter i . Resolution om dialoger och samråd om de mänskliga rättig- heterna med tredjeländer, antagen . EU:s riktlinjer för främjande av efterlevnaden av internationell humanitär rätt (2009) antog Rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser uppdaterade riktlinjer för främjandet av efter- levnaden av humanitär rätt. Dessa riktlinjer syftar till att fastställa operativa verktyg för Europeiska unionen (EU) och dess institutioner och organ för att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. De understryker EU:s åtagande att främja sådan efterlevnad på ett synligt och konsekvent sätt. Riktlinjerna riktar sig till alla som vidtar åtgärder inom ramen för EU i den utsträckning som de frågor som väcks faller inom deras ansvars- och behörighetsområde. Riktlinjerna komplet- terar andra riktlinjer och gemensamma ståndpunkter som EU redan antagit vad avser sådana frågor som mänskliga rättig- heter, tortyr och skydd av civilbefolkningen. Riktlinjerna ligger i linje med EU:s och medlemsstaternas åtaganden vad gäller internationell humanitär rätt och syftar till att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt bland tredjeländer och icke-statliga aktörer som är verksamma i tredjeländer. Åtgärder som EU och medlemsstaterna vidtar för att säkerställa efterlevnaden av internationell humanitär rätt i sitt eget uppförande och inom de egna styrkorna omfattas inte av dessa riktlinjer, utan regleras av traktaträttsliga förpliktelser på området. Riktlinjerna innehåller även s.k. operativa rikt- linjer vilka inbegriper åtgärder för rapportering, utvärdering av och rekommendationer för den humanitära rätten samt redovis- ning av de handlingsmöjligheter som står till EU:s förfogande i EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt förbindelser med tredjeländer för att stärka efterlevnaden av humanitär rätt. Publicering: Europeiska unionens officiella tidning nr C 303, 15/12/2009 s. 0012-0017 1.Dessa riktlinjer syftar till att fastställa operativa verktyg för Europeiska unionen och dess institutioner och organ för att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. De understryker Europeiska unionens åtagande att främja sådan efterlevnad på ett synligt och konsekvent sätt. Riktlinjerna riktar sig till alla som vidtar åtgärder inom ramen för Europeiska unionen i den utsträck- ning som de frågor som väcks faller inom deras ansvars- och behörighetsområde. De kompletterar riktlinjer och andra gemen- samma ståndpunkter som EU redan antagit vad avser sådana frågor som mänskliga rättigheter, tortyr och skydd av civilbefolkningen1. 2.Dessa riktlinjer ligger i linje med EU:s och medlemsstaternas åtaganden vad gäller internationell humanitär rätt och syftar till att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt bland tredjeländer och i förekommande fall icke-statliga aktörer som är verksamma i tredjeländer. Även om samma åtaganden gäller för åtgärder som EU och medlemsstaterna vidtar för att säkerställa efterlevnaden av internationell humanitär rätt i sitt eget uppförande, inklusive inom de egna styrkorna, omfattas inte sådana åtgärder av dessa riktlinjer2. 1 Se EU:s riktlinjer för dialogerna om mänskliga rättigheter (godkända av rådet , uppdaterade ), Riktlinjer för EU:s politik gentemot tredje land om tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (godkända av rådet , uppdaterade ), EU:s riktlinjer om barn och väpnade konflikter (godkända av rådet , uppdaterade ), EU:s riktlinjer för främjande och skydd av barnets rättig- heter (godkända av rådet ), EU:s riktlinjer om våld mot kvinnor och kampen mot alla former av diskriminering av kvinnor (godkända av rådet ) och rådets gemensamma ståndpunkt 2003/444/Gusp av om ICC (EUT L 150, , s. 67). 2 Alla EU:s medlemsstater är parter i och tilläggsprotokollen till denna och är sålunda skyldiga att följa bestämmelserna i dessa. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt 3.Europeiska unionen grundar sig på principerna om frihet, demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter samt rättsstaten. I detta ingår målet att främja efterlevnaden av internationell humanitär rätt. 4.Internationell humanitär rätt – även känd som regler för väpnade konflikter eller krigets lagar – syftar till att mildra verkningarna av väpnade konflikter genom att skydda dem som inte eller inte längre deltar i konflikten och genom att reglera krigföringens medel och metoder. 5.Staterna är skyldiga att respektera de bestämmelser i internatio- nell humanitär rätt som de är bundna till genom fördrag eller som utgör en del av internationell sedvanerätt. De kan också tillämpas på icke-statliga aktörer. Sådan efterlevnad är en fråga av internatio- nellt intresse. Dessutom försvåras förlikningar efter konflikten av det lidande och den förstörelse som överträdelser av internationell humanitär rätt medför. Det föreligger därför ett både politiskt och humanitärt intresse av att förbättra efterlevnaden av internationell humanitär rätt i hela världen. Den internationella humanitära rättens utveckling och källor 6.Bestämmelserna i internationell humanitär rätt har utvecklats som ett resultat av en jämvikt mellan militär nödvändighet och humanitära intressen. Internationell humanitär rätt innehåller bestämmelser som syftar till att skydda personer som inte eller som inte längre deltar direkt i fientligheterna – t.ex. civilpersoner, krigs- fångar och andra internerade samt skadade och sjuka – liksom att begränsa krigföringens medel och metoder – inklusive taktik och vapen – för att undvika onödigt lidande och onödig förstörelse. 7.I likhet med andra delar av folkrätten har internationell humani- tär rätt två huvudsakliga källor, nämligen internationella konven- tioner (fördrag) och internationell sedvanerätt. Internationell sed- vanerätt formas av sådan praxis i staterna som de accepterar som bindande för dem. Domstolsbeslut och ledande författares skrifter är ytterligare medel när det gäller att bestämma rätten. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt De främsta konventionerna för internationell humanitär rätt finns förtecknade i bilagan till dessa riktlinjer. Den viktigaste är , de fyra och tilläggsprotokollen till dessa . Haagkonven- tionen och de flesta bestämmelserna i och tilläggsprotokollen till dessa är allmänt erkända som sedvanerätt. 9.Internationell humanitär rätt är tillämplig på alla väpnade konflikter, såväl internationella som icke-internationella, och oav- sett ursprunget till konflikten. Den är också tilllämplig på de fall av ockupation som följer av en väpnad konflikt. Olika rättssystem gäller för internationella väpnade konflikter, som äger rum mellan stater, och icke-internationella (eller interna) konflikter, som äger rum inom ett land. 10.Huruvida en situation är liktydig med en väpnad konflikt och om det är en internationell eller en icke-internationell konflikt är blandade frågor om fakta och rätt vars svar beror på en lång rad faktorer. Lämplig juridisk sakkunskap och tillräckligt med information om det särskilda sammanhanget bör alltid sökas för att kunna bestämma om en situation är liktydig med en väpnad konflikt och sålunda om internationell humanitär rätt är tillämplig. 11.Fördragets bestämmelser om internationella väpnade konflikter är mer detaljerade och omfattande. Icke-internationella väpnade konflikter regleras av bestämmelserna i artikel 3, som är densamma i , och, om det berörda landet är part i konventionen, av tilläggsprotokoll II. Bestämmelser i internationell sedvanerätt gäller såväl internationella som interna väpnade konflikter, men även här skiljer sig de båda systemen från varandra. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt Internationell rätt avseende mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt Det är viktigt att skilja mellan internationell rätt avseende mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. Det är skilda lagsamlingar, och även om båda huvudsakligen syftar till att skydda enskilda personer, finns det viktiga skillnader mellan dem. I synnerhet är internationell humanitär rätt tillämplig vid väpnade konflikter och ockupation. Omvänt är rätten avseende mänskliga rättigheter tillämplig på alla inom den berörda statens jurisdiktion i såväl i fredstid som av väpnad konflikt. De två regelsam- lingarna kan således, trots att de skiljer sig från varandra, båda vara tillämpliga i en viss situation och det är därför ibland nödvändigt att överväga hur de förhåller sig till varandra. Dessa riktlinjer hand- lar dock inte om rätten avseende mänskliga rättigheter. 13.Vissa allvarliga överträdelser av internationell humanitär rätt definieras som krigsförbrytelser. Dessa kan uppstå under samma omständigheter som folkmord och brott mot mänskligheten, men de sistnämnda är, till skillnad från krigsförbrytelser, inte kopplade till förekomsten av en väpnad konflikt. 14.Enskilda personer har ett personligt ansvar för krigsför- brytelser. Stater måste i enlighet med sin nationella lagstiftning se till att de påstådda förövarna dras inför rätta i hemlandet eller över- lämnas för rättegång vid ett annat lands domstol eller en interna- tionell tribunal, t.ex. Internationella brottmålsdomstolen3. 3 Se EU:s gemensamma ståndpunkt om den (2003/444/Gusp) och om ICC. Se även rådets beslut (2002/494/RIF) av om inrättande av ett europeiskt nätverk av kontaktpunkter med avseende på personer som har gjort sig skyldiga till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, rådets rambeslut /584/RIF av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna, rådets beslut /335/RIF av om utredning och lagföring av folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser samt rådets beslut /313/Gusp av om ingående av avtalet mellan Interna- brottmålsdomstolen och Europeiska unionen om samarbete och bistånd, EUT L 115, 28.4.2006, s. 49. EU:s riktlinjer för efterlevnaden av humanitär rätt A.RAPPORTERING, UTVÄRDERING OCH REKOMMENDATIONER TILL ÅTGÄRDER Följande åtgärder ingår under denna rubrik: a)För att möjliggöra effektiva åtgärder måste de situationer på vilka internationell humanitär rätt är tillämplig fastställas utan dröjsmål. Ansvariga EU-organ, inklusive berörda rådsarbets- grupper, bör övervaka de situationer inom deras ansvarsområde på vilka internationell humanitär rätt kan vara tillämplig genom att vid behov stödja sig på juridiska råd om internationell huma- nitär rätt och dess tillämplighet. Om så är lämpligt bör de fast- ställa och rekommendera åtgärder för främjande av efterlev- naden av internationell humanitär rätt i enlighet med dessa riktlinjer. Samråd och informationsutbyte med välunderrättade aktörer, inklusive internationella rödakorskommittén och andra berörda organisationer, t.ex. FN och regionala organisationer, bör övervägas när så är lämpligt. Man bör också överväga att vid behov utnyttja tjänster från den internationella humanitära faktakommissionen (International Humanitarian – IHFFC) som inrättades enligt artikel 90 i till- läggsprotokoll I till och som kan bistå i främjandet av respekten för internationell humanitär rätt genom sin undersökningskapacitet och sin bona officia- funktion.