sou · GZB318 · 2011-03-02 00:00:00 — Utredningen har också tagit fasta på den tillståndsreglering av lasrar som, enligt vad utredningen har erfarit, har införts i och . Utredningen föreslår sålunda att det i 12 kap införs ett krav på att den som yrkesmässigt för in eller importerar, saluför, upplåter eller överlåter laser ska vara skyldig att klassificera och märka dessa enligt svensk standard. Denna bör även vara skyldig att förse lasrar med instruktioner och varningstexter om vilka försiktighetsåtgärder som ska vidtas vid montering och användning för att undvika skador. Marknaden för kosmetiska behandlingar växer. Den växande marknaden innebär också en ökad risk för skador. En ny typ av strålning, intense pulsed light (IPL)15, som ger lika intensiv strål- ning som en laser, har dessutom tillkommit. Forskningen släpar efter i förhållande till användningen av dessa metoder. Metoderna tas i bruk innan det finns vetenskapligt underbyggd kunskap om hur de fungerar och vilka de eventuella långtidseffekterna är. Det finns därför enligt utredningen starka skäl att stärka och komplettera den nuvarande tillståndsplikten enligt Strålsäkerhets- myndighetens föreskrifter till att även omfatta innehav och användning av laser i de starkare klasserna och således även inklu- dera för kosmetisk behandling med laser. Kravet på tillstånd bör dock inte gälla användning av laser i samband med bestrålning av människor i samband med medicinsk eller odontologisk behandling eller undersökning. för medicinsk behandling utgör en medi- cinteknisk produkt enligt lagen (1993:584) om medicintekniska produkter. För att en medicinteknisk produkt ska få sättas ut på marknaden måste den uppfylla de krav som anges i lagen och i föreskrifter. Regler om tillståndsplikt bör enligt utredningens förslag föras in i förordningen om verksamhet med strålning i stället för som i föreskrifter. 15 IPL är en teknik med särskilda lampor som tillsammans med kondensatorer producera ljus med hög intensitet under en . Skälet till utredningens förslag att de föreslagna bestämmelserna bör införas i respektive i den föreslagna förordningen om verksamhet med strålning är att bestämmelserna enligt utred- ningens uppfattning bör vara straffbara enligt 29 kap. 1 § om miljöbrott eller alternativt enligt 29 kap. 4 § om otillåten miljöverk- samhet. Sanktionsreglerna har fängelse i straffskalan. Den huvudprincip som enligt regeringsformen gäller för straffbestämmelser är att straffbestämmelser med fängelse i straffskalan skall beslutas av i lagform. Straffstadganden med fängelse i straffskalan är under vissa förutsättningar även tillåtna om stadgandet hänvisar till föreskrifter som meddelats av regeringen. Straffbestämmelserna inom strålsäkerhetsområdet finns främst i kärntekniklagen, strålskyddslagen och . gäller, parallellt med bestämmelserna i kärntekniklagen och strålskyddslagen, även verksamheter med joniserande och icke- joniserande strålning. Straffbestämmelserna i gäller således även verksamheter inom strålsäkerhetsområdet. En förseelse på strålsäkerhetsområdet kan vara straffbar enligt såväl som kärntekniklagen eller strålskyddslagen. Det kan gälla till exempel att bedriva en verksamhet med strålning utan tillstånd, vilket är straffbart enligt såväl 25 § kärnteknik- lagen som enligt 29 kap. 4 § . Utredningen anser att vissa kompletteringar bör göras av straffbestämmelser om materiella strålsäkerhets- bestämmelser förs in i 12 kap. samt att bestämmelser om sanktionsavgifter bör vara tillämpliga inom strålsäkerhetsområdet. 29 kap. 1 § Utredningen föreslår att den centrala bestämmelsen i 29 kap. 1 § om miljöbrott kompletteras med en regel som innebär att den som orsakar otillåten exponering av joniserande eller icke joniserande strålning som är skadlig för människors hälsa, djur eller miljön ska kunna dömas för miljöbrott. En sådan komplet- tering av 29 kap. 1 § avseende otillåten exponering av jonise- rande strålning knyter direkt an till de skyddsintressen som straffbestämmelserna syftar till att ta till vara. 29 kap. 1 a § Utredningen anser vidare att straffbestämmelser bör kompletteras med en ny straffbestämmelse, 29 kap. 1 a §, och en ny brottsrubricering – miljöfarlig verksamhet med strålning. Straffbestämmelsen föreslås få följande lydelse: För miljöfarlig verksamhet med strålning döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot skyldigheterna att vidta de åtgärder som behövs för att enligt 12 kap. 21 § upprätthålla strålsäkerheten, 2.bryter mot skyldigheten att rapportera om olyckstillbud enligt 12 kap. 22 § eller uppgifter som har betydelse för bedömningen av arbetets strålningsrisker enligt 12 kap. 30 §, 3.bryter mot skyldigheten att omhänderta avfall mot verksamhet med strålning enligt 12 kap. 23 §, 4.bryter mot skyldigheten att bedriva forsknings- och utvecklings- verksamhet enligt 12 kap. 25 §, 5.bryter mot skyldigheten att genomföra en återkommande helhets- bedömning enligt 12 kap. 27 §. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 § eller 9 §. Bestämmelsens punkter 1-3 samt 5 motsvarar straffbestäm- melserna enligt 25 § första stycket punkten 3 samt paragrafens andra stycke samt 36 § strålskyddslagen 1988:220. Punkten 4 ersätter 15 § kärntekniklagen som innebär att ett tillstånd kan återkallas om reaktorinnehavaren inte bedriver föreskriven forsknings- och utvecklingsverksamhet samt upprättar ett FoU- program och det föreligger synnerliga skäl från säkerhets- synpunkt. 29 kap. 1 b § För att ersätta vissa straffbestämmelser i kärntekniklagen och strålskyddslagen, som annars skulle ramla bort om materiella strålsäkerhetsbestämmelser förs in i 12 kap. , anser utredningen att straffbestämmelser bör komplet- teras med en ny straffbestämmelse och en ny brottsrubricering - 29 kap. 1 b § olovlig verksamhet med strålning. Straffbestäm- melsen föreslås få följande lydelse: För olovlig verksamhet med strålning döms till böter eller fängelse i högst den som med uppsåt eller oaktsamhet 1.bryter mot förbudet att åter ta en permanent avstängd kärnkraftsreaktor i drift i strid med bestämmelsen enligt 12 kap. 32 § 2.bryter mot förbudet att ha en annan förmånstagare för försäkring som syftar till att ersätta skada på byggnadsdelar, system, kompo- nenter och anordningar av betydelse för strålsäkerheten i verksamhet med strålning än den som är tillståndshavare för verksamheten enligt 3.bryter mot skyldigheten att klassificera eller märka laser enligt 12 kap. 34 § 4.bryter mot förbudet att till föra in eller importera samt i övrigt inneha, tillverka, använda, förvärva, saluföra, upplåta eller överlåta laserpekare i laserklass 3R, 3B eller 4 enligt 12 kap. 35 § 5.bryter mot förbudet att sysselsätta den som är i verksamhet som är förenad med joniserande strålning enligt 12 kap. 6.bryter mot förbudet att yrkesmässigt upplåta solarier avsedda att bestråla människor med ultraviolett strålning huvudsakligen i syfte att göra huden brun (kosmetiskt solarium) till personer enligt Första stycket punkten 3 gäller enbart i samband med yrkesmässig hantering av laser. Bestämmelsens punkterna 1–4 motsvarar straffbestämmelserna enligt 25 § kärntekniklagensamt 36 § strålskyddslagen 1988:220. Punkten 5 är ny med kan beträffande sitt materiella innehåll motsvaras av straffbestämmelsen i 36 § p 1 som innebär att den som sysselsätter någon som är i verksamhet som är förenad med joniserande strålning. 29 kap. 1 c § För att ersätta straffbestämmelserna i 26 § kärntekniklagen och 40 § strålskyddslagen, som annars skulle ramla bort om materiella strålsäkerhetsbestämmelser förs in i 12 kap. miljö- balken, bör straffbestämmelser kompletteras med en ny paragraf - 29 kap. 1 c §. Straffbestämmelsen föreslås få följande lydelse: Radioaktivt ämne eller tekniska anordningar som någon utan tillstånd enligt 12 kap. 5 § förvärvat, innehaft, överlåtit, upplåtit, salufört, transporterat eller som i övrigt varit föremål för brott enligt denna lag kan förklaras helt eller delvis förverkat, om det inte är uppenbart Innehar denne inte längre ämnet, får i stället värdet förklaras förverkat. Första stycket gäller även behållare eller andra strålskyddsanord- ningar som hör till radioaktiva ämnen eller tekniska anordningar. Utöver vad som sägs i första och andra styckena får egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna lag, om brottet har fullbordats. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Den nya paragrafen motsvaras av 26 § kärntekniklagen och 40 § strålskyddslagen. 29 kap. 1 d § För att ersätta straffbestämmelsen i 27 a § kärntekniklagen och 40 § strålskyddslagen, som annars skulle ramla bort om mate- riella strålsäkerhetsbestämmelser förs in i 12 kap. , bör straffbestämmelser kompletteras med en ny paragraf – 29 kap. 1 d §. Straffbestämmelsen föreslås få följande lydelse: Till böter döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot rådets förordning (Euratom) nr 2587/1999 av om vilka investeringsprojekt som ska meddelas kommissionen i enlighet med artikel 41 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen genom att inte underrätta kommissionen om investeringsprojekt enligt det som följer av artikel 1.1 eller 1.2 eller genom att vid uppgiftslämnandet lämna oriktiga eller ofullständiga uppgifter. Den nya paragrafen motsvaras av 27 a § lagen (1984:3) om kärn- teknisk verksamhet. 29 kap. 4 § Utredningen föreslår att 29 kap. 4 § om otillåten miljöverksamhet kompletteras med en regel som innebär att den som påbörjar eller bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd utan tillstånd eller godkännande eller utan att ha gjort en anmälan, eller efter att ha gjort en anmälan påbörjar en verksamhet eller åtgärd utan att följa en föreskriven tidsfrist, allt enligt vad som krävs i bestämmelserna i 12 kap. eller föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 12 kap. om verksamhet med strålning, görs sig skyldig till otillåten miljöverksamhet. Den föreslagna kompletteringen ersätter 25 § kärntekniklagen och 36 § strålskyddslagen som annars skulle ramla bort om materiella strålsäkerhetsbestämmelser förs in i 12 kap. miljö- balken. Vidare föreslår utredningen en konsekvensändring av paragra- fen mot bakgrund av att nuvarande bestämmelsen i 12 kap. 6 § före- slås föras över till 7 kap. 31 §. 29 kap. 4 b § Utredningen föreslår att en ny paragraf - 29 kap. 4b § - förs in i straffbestämmelser som motsvaras av 25 § p. 3 kärntekniklagen samt 36 § p. Straffbestäm- melsen föreslås få följande lydelse: Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet åsidosätter föreskrifter som meddelat med stöd av bemyndigande enligt 12 kap. 12 kap. 6, 20, 22, 25, 34 eller 36 §§. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1, 1 a eller 4 §§ eller om gärningen omfattas av en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av 30 kap. 1 § om skyldighet att betala miljösanktionsavgift 29 kap. 5 § Utredningen föreslår att 29 kap. 5 § kompletteras med en regel som innebär att den som underlåter att enligt 12 kap. 22 § i samband med olyckstillbud, hot eller annan liknande omständighet till tillsynsmyndigheten lämna sådana upplysningar som har betydelse för bedömningen av strålsäkerheten, kan göra sig skyldig till försvårande av miljö- kontroll. Den föreslagna kompletteringen motsvaras av 25§ kärntekniklagen och 36 § strålskyddslagen vars bestämmelser annars skulle ramla bort om materiella strålsäkerhetsbestäm- melser förs in i 12 kap. . Utredningen föreslår en konsekvensändringar av 29 kap. 8 och 9 §§ mot bakgrund av utredningens förslag att nuvarande regler i 12 kap. 6 § flyttas till 7 kap. 31 § samt att nuvarande regler i 12 kap. 8 och 10 §§ flyttas till 9 kap. 15 c respektive 15 f §§. Utredningen har vidare funnit att ett system med sanktions- avgifter bör införas inom strålsäkerhetsområdet. Utredningen har med utgångspunkt i den föreslagna förordningen om verk- samhet med strålning funnit att ett system med sanktions- avgifter kan vara meningsfullt beträffande vissa nedan redo- visade överträdelser av förordningens bestämmelser. Utred- ningens förslag leder till att dessa överträdelser kan beivras utan att polis och åklagare kopplas in. Utredningen föreslår att reglerna i 30 kap. om miljösanktionsavgifter ska gälla även inom strålsäkerhets- området. Ett viktigt skäl är att systemet enligt 30 kap. miljö- balken är enkelt och effektivt att tillämpa. Ett annat skäl är att sanktionsavgifter enligt redan gäller för vissa verksamheter med strålning. Systemet bygger på enkelhet, tydlighet, schablonisering och snabb handläggning. Utredningen föreslår mot den bakgrunden att förord- ningen(1998:950) om miljösanktionsavgifter kompletteras med bestämmelser som rör verksamhet med strålning. I föreskrifter finns ett stort antal bestämmelser om anmälnings- och rapporteringsskyldigheter m.m. och som torde lämpa sig väl för sanktionsavgifter. Det har emellertid inte varit möjligt för utredningen att inom de tidsramar som gäller för utredning analysera bestämmelserna i myndighetens föreskrifter. Utredningen föreslår att Strålsäker- hetsmyndigheten genomför en noggrann genomgång av myn- dighetens föreskrifter i syfte att närmare överväga frågan om i vilka fall sanktionsavgifter lämpar sig. 15.1En översikt över gällande sanktioner inom strålsäkerhetsområdet Straffbestämmelserna inom strålsäkerhetsområdet finns främst i kärntekniklagen, strålskyddslagen och . gäller, parallellt med bestämmelserna i kärntekniklagen och strål- skyddslagen, även verksamheter med joniserande eller icke jonise- rande strålning. Straffbestämmelserna enligt 29 kap. liksom reglerna om miljösanktionsavgifter enligt 30 kap. miljö- balken gäller således även verksamheter inom strålsäkerhets- Däremot saknas bestämmelser om sanktionsavgifter i kärntekniklagen och strålskyddslagen. En förseelse på strålsäkerhetsområdet kan vara straffbar enligt såväl som kärntekniklagen eller strålskyddslagen. Det kan gälla till exempel att bedriva kärnteknisk verksamhet utan tillstånd, vilket är straffbart enligt såväl 25 § kärntekniklagen som enligt 29 kap. 4 § . Ett annat exempel är om någon med uppsåt eller av oaktsamhet släpper ut radioaktiva ämnen som orsakar att det i mark, vatten eller luft kommer ut ämnen som medför eller kan medföra en förorening som är skadlig för människors hälsa, djur eller växter. Detta kan bestraffas som miljöbrott enligt 29 kap. 1 § . Samma gärning kan även vara straffbar enligt strålskyddslagen genom att utsläppet innebär ett åsidosättande av Strålsäkerhets- myndighetens föreskrifter om skydd av människors hälsa och miljön vid utsläpp av radioaktiva ämnen från vissa kärntekniska anläggningar (SSMFS 2008:23). Intressant beträffande det sistnämnda exemplet är att för miljöbrott sträcker sig straffskalan för brott av normalgraden från böter till fängelse . För grovt miljöbrott döms till fängelse lägst och högst . För motsvarande brott enligt strålskyddslagen är straffvärdet enbart böter mot bakgrund av att handlingsregeln omfattas av ett så kallat blankettstraffbud.1 Utöver straffbestämmelserna i de nu nämnda lagarna finns även straffbestämmelser i annan lagstiftning som direkt anknyter till strålsäkerhetsområdet. Enligt lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hantering av restprodukter från kärnteknisk verksam- het kan den som inte fullgör skyldigheter enligt lagen dömas till böter. Lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden innehåller relativt stränga sanktionsbestäm- melser. Vidare finns i ett särskilt brott, olovlig kärnsprängning, där livstids fängelse ingår i straffskalan2. De nu nämnda straffbestämmelserna grundas på konventionsbestäm- melser och kommer inte vidare att beröras i denna framställning. Brott mot de nu nämnda lagarna faller under allmänt åtal vilket innebär att det är allmän åklagare som väcker åtal. Åtal är obliga- toriskt vilket innebär att åklagaren är skyldig att åtala om den 1Av ett avgörande från (NJA 2005 s. 33) framgår att ett åsidosättande av en handlingsregel som har meddelats av en förvaltningsmyndighet inte kan sanktioneras med ett fängelsestraff, även om handlingsregeln omfattas av ett blankett- straffbud med fängelse i straffskalan. 2Jfr 22 kap. 6 a § . åtalade gärningen är straffbar och bevisningen är tillräckligt stark för att man ska kunna förvänta sig en fällande dom. En viktig fråga i samband med sanktioner är naturligtvis vem som närmast drabbas av olika sanktioner, särskilt om verksamheten drivs av en juridisk person. När det gäller straff för brott är det svenska straffsystemet uppbyggt så att endast fysiska personer kan begå brott och dömas till straff för detta. Vissa andra sanktioner kan dock drabba även juridiska personer. Det gäller bl.a. miljösanktionsavgifter enligt samt företagsbot som kan utdömas enligt . När det gäller straffansvar för fysiska personer för brott inom företag gäller det s.k. företagaransvaret. Det är närmast personer i företagets ledning med särskilda ansvarsområden som kommer i fråga. Vad gäller företagsbot är detta enligt 36 kap. 7 § en ekonomisk sanktion som innebär att ett företag kan dömas till böter om brott har begåtts vid utövandet av verksamheten. Det krävs att för brottet är föreskrivet strängare straff än böter och näringsidkaren inte gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottsligheten. Företagsbot kan även komma i fråga om brottet begåtts av en person som haft särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten Som nämnts är systemet med miljösanktionsavgifter enligt 30 kap. även tillämpligt på verksamheter inom strål- säkerhetsområdet. Av förordningen (1998:950) om miljösanktions- avgifter framgår att miljösanktionsavgift på kan utgå om en tillståndshavare enligt kärntekniklagen eller strålskyddslagen inte har en sådan fastställd och dokumenterad fördelning av det organisatoriska ansvaret som krävs enligt 4 § förordningen om verksamhetsutövares egenkontroll. Vidare utgår en miljösanktions- avgift på om tillståndshavaren bedriver verksamhet utan att det finns några dokumenterade rutiner för fortlöpande kontroll enligt kravet i 5 § förordningen om verksamhetsutövares egenkontroll. Sammanfattningsvis kan sägas att överträdelser av bestämmelser i kärntekniklagen, strålskyddslagen och kan vara av mycket varierande art och svårighetsgrad. Det sanktionerade områ- det omfattar såväl mycket allvarliga brott mot människors hälsa miljön och säkerheten vid drift av verksamheten som brott av mindre allvarlig natur som till exempel vissa brott mot anmälnings- och rapporteringsbestämmelser. Straffbestämmelserna enligt kärntekniklagen återfinns i 25-25 a §§, i 27 § samt i 27 a och 27 b §§. 25 § lyder enligt följande. 25 § Till böter eller fängelse högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bedriver kärnteknisk verksamhet utan tillstånd enligt 5 § första stycket eller 5 a § andra stycket, 2.åsidosätter sin anmälningsskyldighet enligt 7 a-7 c §§, eller 3.åsidosätter villkor eller föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. Den som i övrigt med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot 10 § första stycket döms till böter eller fängelse i högst . Enligt denna paragraf straffbeläggs således den som bedriver kärnteknisk verksamhet utan tillstånd, åsidosätter att anmäla viss annan verksamhet med anknytning till kärnteknik eller åsidosätter villkor eller föreskrifter som meddelats enligt lagen. Anmälningsplikten enligt 7 a–7 c §§ är föranledd av förpliktelser enligt icke-spridningsavtalet, NPT. Bestämmelsen i andra stycket infördes och anknyter till den helt centrala bestämmelsen i 10 § kärntekniklagen om till- ståndshavarens allmänna skyldigheter att svara för erforderliga åtgärder för att upprätthålla säkerheten. Det förutsätts sålunda inte för ansvar enligt andra stycket att villkor eller föreskrifter åsido- satts. I förarbetena till bestämmelsen uttalades att det var otill- fredsställande att, som dittills, t.ex. ett åsidosättande av säkerheten i en kärnteknisk anläggning på grund av grov oaktsamhet från personalen inte skulle kunna beivras av den anledningen att situationen inte förutsatts i tillståndsvillkoren men bort förutses av tillståndshavaren.3 Genom det andra stycket botades denna brist. Enligt 25 a § gäller att om någon med uppsåt begått brott enligt 25 § och om brottet är att anse som grovt ska han dömas till fängelse i lägst 6 månader och högst . Vid bedömning av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsett en verksamhet, ett ämne eller en produkt av särskilt farligt slag eller om gärningen annars varit av särskilt allvarlig art. Bestämmelsen om grovt brott infördes . I propositionen erinrades om att det i speciallagstiftning av här aktuellt slag i 3 Se prop. 1992/93:98 s. 38-39. allmänhet inte finns bestämmelser om så stränga straff som det nu är fråga om utan att det i stället brukar hänvisas till bestämmelser. Det framhölls dock att när det gäller kärnteknisk verksamhet måste man ta hänsyn till de alldeles speciella risker som verksamheten kan medföra samt att det måste finnas möjligheter till mycket stränga sanktioner även om t.ex. ett haveri eller annan skada inte inträffar, vilket i allmänhet var en förutsättning för tillämpning av straffbestämmelserna i brottsbalken.4 Det kan dock konstateras att bestämmelserna i 29 kap. 1 § innehåller strängare sanktioner för utsläpp av radioaktiva ämnen än vad som är fallet i kärntekniklagen – se avsnitt 5.10.1 ovan. Enligt 27 § gäller att den som inte fullgör vad tillsynsmyndig- heten begär eller beslutar med stöd av 17 eller 18 § eller vad den lokala säkerhetsnämnden begär med stöd av 21 § eller som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet lämnar myndigheten eller nämn- den oriktiga uppgifter, döms till böter eller fängelse högst . För samtliga ansvarsbestämmelser enligt kärntekniklagen gäller att det inte ska dömas till ansvar i ringa fall eller om ansvar för gärningen kan ådömas enligt eller lagen om straff för smuggling. Enligt 27 a § kärntekniklagen gäller bl.a. straffansvar för den som inte fullgör sin uppgiftsskyldighet enligt en Euratomförord- ning om investeringsobjekt som ska meddelas till kommissionen. Bestämmelserna är nya och trädde i kraft den1 Lagstiftningen specificerar i 27 a § vilka underlåtenheter att fullgöra det som följer av förordningen (Euratom) nr 302/2005 som utgör brott. Fängelse ingår inte längre i straffskalan. Redak- tionellt sett innebär ändringarna en väsentlig utvidgning av antalet straffbestämmelser i kärntekniklagen men det är således endast fråga om bötesstraff. 27 a § har följande lydelse: Till böter döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot rådets förordning (Euratom) nr 2587/1999 av om vilka investeringsprojekt som ska meddelas kommissionen i enlighet med artikel 41 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen genom att inte underrätta kommissionen om investeringsprojekt enligt det som följer av artikel 1.1 eller 1.2 eller genom att vid uppgiftslämnandet lämna oriktiga eller ofullständiga uppgifter. 4 Se prop. 1992/93:98 s. 38-39. När den nya bestämmelsen i 27 a § antogs yttrade utskottet bl.a. att sanktionsavgifter senare skulle kunna ersätta böter. Med en sådan lösning skulle behovet av polis- och åklagarutredningar bortfalla och domstolsförfarandena kunna begränsas till överklagade ären- den. Utskottet antog, med hänvisning till kommande förslag av vår utredning, att den nu föreslagna lagändringen skulle kunna betrak- tas som en tillfällig åtgärd, som sannolikt kommer att följas av ett nytt förslag med innebörden att straffbestämmelsen utgår5. Straffbestämmelserna enligt strålskyddslagen återfinns i 35–37 §§.