sou · GYB378 · 2011-01-01 00:00:00 — Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får tut skall iaktta för att uppfylla tut ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna i 1 §, skyldigheterna i 1 §, värdepappersbolag skall vidta för att uppfylla de krav på soliditet att uppfylla de krav på soliditet och likviditet, riskhantering och och likviditet, riskhantering och genomlysning samt riktlinjer och genomlysning samt riktlinjer och instruktioner som avses i 3-8 §§, instruktioner som avses i 3-8 §§, 3. de riktlinjer, regler och ruti- 3. de riktlinjer, regler och ruti- ner ett värdepappersinstitut skall ner ett värdepappersinstitut ska upprätta och tillämpa enligt 9 §, upprätta och tillämpa enligt 9 §, vilka system, resurser och vilka system, resurser och skall ha enligt 10 §, ska ha enligt 10 §, tut skall iaktta för att uppfylla tut ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna i 11 §, skyldigheterna i 11 §, 6.dokumentation enligt 12 §, 7.övervakning av handeln och kursbildningen enligt 13 §, 8. vad ett värdepappersinsti- 8. vad ett värdepappersinsti- tut skall iaktta och vilka krav tut ska iaktta och vilka krav som som institutet skall uppfylla vid institutet ska uppfylla vid upp- uppdragsavtal enligt 14 §, dragsavtal enligt 14 §, 9. vad ett värdepappersinsti- 9. vad ett värdepappersinsti- tut skall iaktta när det delar in tut ska iaktta när det delar in sina sina kunder i kategorier enligt kunder i kategorier enligt 15 §, 10. hantering av intressekonflikter enligt 21 §, 11. vilken information ett 11. vilken information ett till sina kunder enligt 22 §, till sina kunder enligt 22 §, 12. vad ett värdepappersinsti- 12. vad ett värdepappersinsti- tut skall iaktta vid inhämtande tut ska iaktta vid inhämtande av av uppgifter från sina kunder en- uppgifter från sina kunder enligt ligt 23 och 24 §§, 23 och 24 §§, 13. vad ett värdepappersinsti- 13. vad ett värdepappersinsti- tut skall iaktta vid en prövning tut ska iaktta vid en prövning enligt 23 och 24 §§, enligt 23 och 24 §§, 14. vilka finansiella instrument 14. vilka finansiella instrument som skall anses vara okomplice- som ska anses vara okomplice- rade enligt 25 § första stycket 1 e, rade enligt 25 § första stycket 1 e, 15. dokumentation och rapportering till kund enligt 26 och 27 §§, 16. vad ett värdepappersinsti- 16. vad ett värdepappersinsti- tut skall iaktta för att uppfylla tut ska iaktta för att uppfylla kra- kraven på att uppnå bästa möjli- ven på att uppnå bästa möjliga ga resultat enligt 28 §, resultat enligt 28 §, 17.riktlinjer för utförande av order enligt 29 §, 18.hantering av kunders order enligt 33 §, 19.hantering av finansiella instrument enligt 34 §, 20.hantering av medel enligt 35 §, 21.mottagande av medel på konto enligt 36 §, 22. vilka begränsningar som 22. vilka begränsningar som skall gälla vid ställande av säker- ska gälla vid ställande av säker- het enligt 37 § andra stycket, och het enligt 37 § andra stycket, 23. vilka uppgifter som skall 23. vilka uppgifter som ska antecknas i en förteckning en- antecknas i en förteckning en- ligt 38 § fjärde stycket. ligt 38 § fjärde stycket, och 24. på vilket sätt information enligt 8 kap. 22 a § ska lämnas till Denna lag träder i kraft . Utvecklingen av lagstiftningen på värdepappersmarknadsområdet har varit föremål för intensifierade harmoniseringsåtgärder inom EU. Ett problem inom EU har emellertid varit att lagstiftningsprocessen ansetts vara för långsam och stelbent för att hantera de snabba förändringarna i den finansiella sektorn. För att avhjälpa detta bildades av EU en kommitté, ledd av belgaren . Kommitténs uppgift var att föreslå åtgärder för att förbättra mekanismerna för anpassning av det europeiska regelverket till den snabba förändringstakten i den finansiella sektorn. Kommittén presenterade ett antal rekommendationer som syftade till att effektivisera lagstiftningsprocessen.1 Rekommendationerna antogs av på dess möte i och har därefter godkänts av . Den nya modellen, som kommit att kallas Lamfalussyprocessen, innebär i korthet att regelgivningen delas upp på fyra olika nivåer, där övergripande principiella bestämmelser tas på den översta nivån i hierarkin, medan regler av mer teknisk natur och bestämmelser som har att göra med det nationella genomförandet utarbetas och beslutas på lägre nivåer. På nivå ett fastställs allmänna principer enligt det normala lagstiftningsförfarandet inom , dvs. genom direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och . I dessa rättsakter delegeras åt kommissionen att utfärda genomförandebestämmelser i vissa hänseenden. På nivå två antar kommissionen genomförandebestämmelser för att fylla ut eller anpassa de allmänna principer som beslutats på nivå ett. Dessa bestämmelser kan vara i form av förordningar eller direktiv. Kommissionen biträdes i detta arbete av (Committee), bestående av företrädare för medlemsstaterna. Kommittén ska även fungera som 1 , Final Report of on the Regulation of Markets, , . en föreskrivande kommitté enligt artikel 5 kommittologibeslut. Nivå tre omfattar ett utökat samarbete mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter för värdepappersmarknaderna. Samarbetet syftar bl.a. till att de bestämmelser som beslutats på nivåerna ett och två genomförs i lagstiftningen i de olika medlemsstaterna på ett konsekvent och likvärdigt sätt. För att organisera detta samarbete har ytterligare en kommitté inrättats av kommissionen, , (Committee of Regulators, CESR). Denna kommitté har bl.a. till uppgift att vägleda kommissionen särskilt i fråga om utarbetande av utkast till genomförandeåtgärder på värdepappersområdet. I kommittén återfinns företrädare för medlemsstaternas tillsynsmyndigheter på värdepappersområdet. Slutligen ska kommissionen på nivå fyra ta ett ökat ansvar för att säkerställa att gemenskapslagstiftningen genomförs i medlemsstaterna. Modellen har använts i anslutning till olika direktiv på värdepappersområdet. Lamfalussymodellen har genom en överenskommelse med utvidgats till bank-, försäkrings- och fondområdena. I modellen ingår en strävan efter en bättre genomlyst process och breda konsultationer med berörda parter. Harmoniserade regler för fondverksamhet i återfinns i det s.k. UCITS-direktivet. UCITS står för Undertakings for in . Genom UCITS-direktivet skapades en harmoniserad EU-rättslig reglering av fondföretag som riktar sig till allmänheten och som kännetecknas av ett konsumentskydd. Direktivet ger grundläggande regler för fondföretagen. De fondföretag som uppfyller kraven i direktivet får fritt marknadsföra fonder och sälja fondandelar i alla medlemsstater. I direktivet ställs bl.a. krav på att fondföretagen tillämpar principen om riskspridning och att andelsägarna ska ha rätt att när som helst få sina andelar inlösta. Vidare finns regler om auktorisation av fondförvaltaren och dess organisation, regler om information till andelsägarna samt placeringsregler. UCITS-direktivet omfattar fonder av öppen typ. Sådana fonder kan enligt artikel 1.3 bildas -på kontraktsrättslig grund som fonder förvaltade av förvaltningsbolag eller fondbolag, -enligt trustlagstiftningen som trustfonder, eller -på bolagsrättslig grund som investeringsbolag. -De fondförvaltare som erkänns av UCITS-direktivet benämns förvaltningsbolag. De flesta bestämmelserna i direktivet är gemensamma för alla fonder, oavsett juridisk konstruktion. Den svenska lagstiftningen om fonder bygger på UCITS-direktivet. Genom lagen (1990:1114) om värdepappersfonder och de ändringar som gjordes i den lagen med anledning av anpassades den svenska regleringen till UCITS-direktivet. Lagen om värdepappersfonder ersattes av LIF. Genom den nya lagen genomfördes de ändringar av UCITS-direktivet som beslutades av och rådet 20022, bl.a. avseende utökade placeringsmöjligheter. Genom ändringar i LIF och genom utfärdande av nya föreskrifter för fondverksamhet genomfördes kommissionens direktiv /16/EG om genomförande av rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), när det gäller förtydligande av vissa definitioner.3 I LIF används begreppet investeringsfonder som ett samlingsnamn för värdepappersfonder och specialfonder. Värdepappersfonder är de fonder som uppfyller UCITS-direktivets krav och som, efter ett enkelt notifikationsförfarande, får marknadsföras och säljas fritt i övriga länder inom EES. Specialfonder är fonder som av Finans- 2Europaparlamentets och rådets direktiv /107/EG av om ändring av rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) i syfte att införa regler för förvaltningsbolag och förenklade prospekt (EGT L 41, , s. 20, Celex 32001L0107) samt och rådets direktiv /108/EG av om ändring av rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), vad gäller fondföretagets investeringar (EGT L 41, , s. 35, Celex 32001L0108). 3Kommissionens direktiv /16/EG av om genomförande av rådets direktiv /611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), när det gäller förtydligandet av vissa definitioner (EGT L 79, 20.3.2007 s. 11, Celex 32007L0016). inspektionen erhållit ett eller flera undantag från reglerna i UCITS- direktivet. Dessa kan inte utan tillstånd från värdlandsmyndigheten marknadsföras och säljas i annat EES-land. Således omfattas fondverksamhet i vid bemärkelse av bestämmelserna i . I många avseende är regleringen densamma för värdepappersfonder och specialfonder. Av LIF framgår att ett fondföretag är ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva investeringar med kapital från allmänheten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets av investerare. Fondföretaget ska tillämpa principen om riskspridningen och vara öppen för in- och utträde. Det finns utländska fondföretag som omfattas av UCITS-direktivet och det finns utländska fondföretag som inte omfattas av UCITS-direktivet. I finns endast kontraktsrättsliga fonder. En svensk fond är inte ett självständigt rättssubjekt och kan därför inte förvärva rättigheter eller ikläda sig skyldigheter. Fondandelsägarnas äganderätt till fonden är kraftigt beskuren och medför endast en rätt att få sin andel i fonden inlöst samt i förekommande fall erhålla utdelning. I gengäld ansvarar inte fondandelsägarna för förpliktelser som avser fonden. Förvaltningen av fonden läggs på en fondförvaltare, i ett fondbolag. Fondbolaget företräder andelsägarna i alla frågor som rör investeringsfonden. Fondbolaget bestämmer över fonden och dess tillgångar. Fondandelsägarna har rätt att förlita sig på att förvaltaren handlar uteslutande i andelsägarnas gemensamma intresse, att LIF följs samt att förvaltaren följer de bestämmelser som framgår av fondens fondbestämmelser. Ett svenskt fondbolag kan förvalta flera olika investeringsfonder med olika placeringsinriktningar. Fondens tillgångar förvaras av ett särskilt förvaringsinstitut. är en bank eller ett annat kreditinstitut som också utövar viss kontroll över fondbolaget och bl.a. ser till att försäljning och inlösen av fondandelar går rätt till, att andelarna blir rätt värderade samt att fondens medel används i enlighet med LIF och fondbestämmelserna. Denna konstruktion med uppdelat ansvar för förvaltning och förvaring ska skydda fondandelsägarna från att fondbolaget oegentligt förfogar över fondens tillgångar eller sammanblandar egendom som tillhör en fond med egna tillgångar. En viktig del i skyddet för investerarna är de i LIF angivna begränsningar som finns för placering av fondmedel i olika tillgångar. Alla investeringsfonder ska ha en riskspridning enligt bestämmelserna i , vilka regelmässigt preciseras närmare i fondbestämmelserna. I syfte att uppnå en godtagbar riskspridning regleras vilka typer av likvida finansiella tillgångar som medel i en investeringsfond får placeras i och hur stor andel av fondförmögenheten som får placeras i en och samma tillgång. Värdepappersfonder måste vända sig till allmänheten. Hushållens del av det totala fondsparandet är också mycket stor och fondsparandet kan med fog sägas vara en konsumentprodukt, om än inte uteslutande. Detta har också beaktats i LIF och många av dess bestämmelser kan sägas syfta till att stärka skyddet för konsumenterna. Reglerna är dock inte uttryckligen avsedda för konsumenter utan tar sikt på att skydda samtliga andelsägare. Krav på hur fondbolaget ska vara organiserat och hur medel i en fond får placeras är exempel på skyddsregler. Att tillgångarna i fonden ska hållas åtskilda och förvaras av ett förvaringsinstitut är ett annat exempel. Vidare ställer gällande lagstiftning krav på information till andelsägarna. Även dessa regler är en del av konsumentskyddet. Utöver regelverket i LIF finns även vissa mer allmänna bestämmelser som tar sikte på att skapa ett gott konsumentskydd. utövar tillsynen över ett svenskt fondbolag. Tillsynen omfattar även bolagens verksamhet i annat land inom EES, antingen den bedrivs via filial eller finansiella tjänster tillhandahålls på annat sätt. Denna hemlandsprincip förtydligas i UCITS IV- direktivet. och rådets direktiv /65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), antogs . Som tidigare nämnts ersätter det nya direktivet det äldre direktivet om fondföretag . UCITS IV-direktivet har arbetats fram med Lamfalussymodellen som utgångspunkt. De nationella lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa reglerna i UCITS IV-direktivet ska börja gälla . För genomförande av direktivet har kommissionen antagit både direktiv och förordning på nivå två. 4 Dessa ska genomföras som reglerna i UCITS IV-direktivet. De ändringar som gjorts syftar främst till att öka möjligheterna till effektiv förvaltning av värdepappersfonder, att göra det enklare för fondförvaltare att verka i andra medlemsstater än den egna medlemsstaten och att förbättra informationen till investerare. Förändringarna i förhållande till det äldre direktivet innebär i korthet följande: -Proceduren för att få marknadsföra andelar i en värdepappersfond i andra medlemsstater förenklas. -Ett utvidgat förvaltningsbolagspass införs, vilket innebär att ett förvaltningsbolag får förvalta värdepappersfonder och ett fondbolag får förvalta fondföretag som omfattas av UCITS IV- direktivet. -Sammanläggning (fusion) över gränserna av värdepappersfonder och fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet, oavsett organisatorisk form, möjliggörs. -Strukturer med mottagar- och matarfonder möjliggörs, dvs. av en värdepappersfonds värde får placeras i en annan värdepappersfond eller i ett fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet. -Informationen i faktabladet som ska erbjudas potentiella investerare görs mer konsumentvänlig. -Samarbetet mellan tillsynsmyndigheter i olika medlemsstater stärks. 4 Kommissionens direktiv /43/EU och 2010/44/EU samt kommissionens förordningar (EU) nr 583/2010 och 584/2010. Förvaltningsbolag som hör hemma inom EES och i sitt hemland har tillstånd enligt UCITS-direktiv får driva verksamhet i . Den verksamhet det får vara fråga om är sådan som omfattas av bolagets tillstånd i hemlandet. Verksamheten får drivas endera genom att en filial etableras här i landet eller genom att bolaget, utan att etablera en filial, tillhandahåller tjänster från hemlandet. Detta framgår av 1 kap. 6 § LIF. Något särskilt tillstånd för detta krävs inte, utan verksamheten här i landet får påbörjas efter det att fått en underrättelse från den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland. Motsvarande möjlighet att driva verksamhet i andra länder inom EES finns för fondbolag som förvaltar värdepappersfonder enligt bestämmelserna i 2 kap. 12–15 §§ samma lag. Genom dessa bestämmelser i genomförs de regler som finns UCITS-direktiv om förvaltningsbolags rätt att driva verksamhet i andra medlemsstater än den egna. (artiklarna 6, 6a och 6b). De tjänster som ett förvaltningsbolag enligt direktivet kan tillhandahålla i en annan medlemsstat är emellertid begränsade genom regler i direktivet som innebär att ett fondföretag ska vara etablerat i samma medlemsstat som förvaltningsbolaget (jfr artiklarna 1a.5 och 3). Förvaltningsbolagens huvudsakliga verksamhet, förvaltningen av fondföretag, kan därmed inte tillhandahållas beträffande fondföretag som är etablerade i andra länder inom EES. Den förvaltning av fondföretag som avses är sådan som förvaltningsbolaget är primärt ansvarigt för, och inte sådan som bolaget utför på delegation. Det är således möjligt att tillhandahålla fond- Gränsöverskridande fondförvaltning (förvaltningsbolagspass) förvaltningstjänster i ett annat land inom EES om det sker på delegation av ett annat förvaltningsbolag som är etablerat i samma land som fondföretaget. De tjänster som i övrigt kan tillhandahållas över gränserna är de som förvaltningsbolaget kan ha sidotillstånd för, nämligen tjänster som avser diskretionär portföljförvaltning (artikel 5.3 i direktivet och 1 kap. 4 § LIF). 2.2Nya regler i UCITS IV-direktivet 2.2.1Ett förvaltningsbolagspass för fondförvaltning introduceras I UCITS IV-direktivet har kravet att ett fondföretag måste förvaltas av ett förvaltningsbolag som är etablerat i samma land som fondföretaget tagits bort. Av artikel 4 jfr med artikel 2.1 e i direktivet framgår att ett fondföretag ska anses etablerat i den medlemsstat där det har sitt tillstånd. Någon koppling till förvaltningsbolagets hemland görs inte längre. Förvaltningsbolag får således förvalta fondföretag som är etablerade i andra länder inom EES än bolagets hemland. Regler i EU-direktiv som ger företag möjlighet att driva verksamhet i andra medlemsstater, dvs. på den inre marknaden, brukar benämnas pass. Genom de nya reglerna i UCITS IV-direktivet införs ett utvidgat förvaltningsbolagspass som täcker all verksamhet som bolagen i sina respektive hemländer har tillstånd för (jfr artikel 6.1 första stycket). 2.2.2Underrättelse om verksamhet i andra länder För att ett förvaltningsbolag ska få förvalta ett fondföretag som är etablerat i ett annat land inom EES än bolagets hemland krävs att bolaget lämnar en underrättelse om den gränsöverskridande verksamheten till den behöriga myndigheten i bolagets hemland. Processen för detta är densamma som den som anges UCITS-direktiv för underrättelse beträffande verksamhet i andra medlemsstater. Verksamheten kan således drivas från en filial i fondföretagets hemland eller från förvaltningsbolagets hemland utan att en filial etableras (artiklarna 16–18 i UCITS IV-direktivet). Den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland ska överlämna underrättelsen till motsvarande myndighet i fondföre- Gränsöverskridande fondförvaltning (förvaltningsbolagspass) Därvid ska den behöriga myndigheten bifoga ett intyg med uppgifter om den verksamhet bolaget har tillstånd för i hemlandet (se artiklarna 17.3 och 18.2). Det fondföretag som förvaltningsbolaget avser att förvalta måste ha meddelats tillstånd i sitt hemland. Tillstånd till ett fondföretag får enligt direktivet ges bara om förvaltningsbolaget godkänns för att förvalta fondföretaget i fråga samt fondbestämmelserna och valet av förvaringsinstitut godkänns (artikel 5.2). Detta gäller oavsett om fondföretaget ska förvaltas av ett förvaltningsbolag som är etablerat i samma medlemsstat som fondföretaget eller inte. Av skälen i direktivet framgår att när förvaltningsbolaget är etablerat i en annan medlemsstat än fondföretaget bör den behöriga myndigheten i fondföretagets hemland, vid bedömningen av om förvaltningsbolaget klarar att förvalta det fondföretag som är i fråga, kunna förlita sig på det intyg som utfärdats av den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland avseende vilken typ av fondföretag som bolaget har rätt att förvalta (se skäl 20). Intyget ska ha bifogats underrättelsen om den gränsöverskridande verksamheten. Förvaltningsbolaget måste i övrigt följa de regler som gäller i fondföretagets hemland för bildande av fondföretag (artikel 20.3 a jfr med artikel 19.3). Direktivet föreskriver dock att den behöriga myndigheten i fondföretagets hemland bara får neka ett utländskt förvaltningsbolag att förvalta fondföretaget i följande fall: -om bolaget inte följer de regler som det är skyldigt att följa i fondföretagets hemland enligt artikel 19, dvs. regler hänförliga till fondföretagets bildande och funktion, -om bolaget inte har tillstånd i hemlandet att förvalta den typ av fondföretag som är i fråga, eller -om bolaget inte till den behöriga myndigheten lämnat det avtal som ingåtts med förvaringsinstitutet och uppgifter om delegationsarrangemang som avser förvaltningen av fondföretaget eller därmed sammanhängande administration (artikel 20.3). Det avtal som ska ha ingåtts med förvaringsinstitutet ska säkra att förvaringsinstitutet kan få den information det behöver för att kunna uppfylla sina förpliktelser vad avser fondföretaget (jfr artikel 23.5). Gränsöverskridande fondförvaltning (förvaltningsbolagspass) Förvaltningsbolaget ska från det att en fullständig ansökan lämnats in informeras om huruvida tillstånd till fondföretaget medgetts (artikel 5.4). Tidsfristen, som är ny i förhållande till UCITS-direktiv, gäller oavsett om förvaltningsbolaget är etablerat i fondföretagets hemland eller inte. 2.2.4Förvaltningsbolaget följer bestämmelser i hemlandet som avser organisatoriska krav m.m. Förvaltningsbolag ska, vid förvaltningen av ett fondföretag etablerat i ett annat land inom EES, följa de bestämmelser som gäller i bolagets hemland avseende organisatoriska krav, riskhantering, aktsamhetskrav och rapporteringskrav. De bestämmelserna får inte vara strängare än de som gäller för förvaltningsbolag som endast har verksamhet i hemlandet (jfr artikel 19.1). Det är den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland som ska tillse att dessa bestämmelser efterlevs (artikel 19.2). Förvaltningsbolaget ska ha en sådan organisation och vidta sådana åtgärder att det klarar av att följa tillämpliga bestämmelser om fondföretagets bildande och funktion i fondföretagets hemland. Bolaget ska också klara av att följa det som anges i fondföretagets fondbestämmelser eller bolagsordning och i dess informationsbroschyr (artikel 19.6). Den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland ska i sin tillsyn övervaka även detta (artikel 19.7). 2.2.5Förvaltningsbolaget följer bestämmelser i värdlandet som avser fondföretagets bildande och funktion När det gäller fondföretagets bildande och funktion ska förvaltningsbolaget tillämpa bestämmelserna i fondföretagets hemland. I direktivet finns en förteckning över de regelområden som ska anses hänförliga till bildandet av fondföretaget och dess funktion. Dessa områden är enligt artikel 19.3 sådana som avser bestämmelser om a) etablering och tillstånd för fondföretaget, b) utfärdande och inlösen av andelar, c) placeringsinriktning och placeringsbegränsningar, inklusive beräkning av exponeringar och hävstång, d) begränsningar av utlåning, inlåning och blankning, e) värdering av tillgångar och fondföretagets redovisning, f) beräkning av fondandelsvärde och konsekvenser av fel i den beräkningen, g) hantering av fondens in- Gränsöverskridande fondförvaltning (förvaltningsbolagspass) komster, h) informationskrav, t.ex. rörande informationsbroschyr, faktablad, årsberättelse och halvårsredogörelse, i) åtgärder för marknadsföring, j) förhållande till fondandelsägarna, k) fusion och omstrukturering av fondföretag, l) avveckling och likvidation av fondföretag, m) innehåll i fondandelsägarregistret, n) tillstånds- och tillsynsavgifter, samt o) utövande av fondandelsägarnas rösträtt och andra rättigheter som avser något av a) – m).