sou · GYB322d3 · 2011-01-01 00:00:00 — Artikel 13 Åtgärder för att säkerställa åtal eller utlämning 1.Där omständigheterna så motiverar, skall den fördragsslu- tande stat på vars territorium den för brottet misstänkte befinner sig vidta lämpliga åtgärder enligt sin nationella rätt för att försäkra sig om hans person för åtal eller utlämning. 2.Underrättelse om åtgärder vidtagna i enlighet med punkt 1 skall i enlighet med nationellrätt och utan dröjsmål lämnas till generalsekreterare och, antingen direkt eller genom generalsekreteraren, till a)den stat där brottet begicks, b)den stat eller de stater där den för brottet misstänkte är medborgare eller, om vederbörande är statslös, där denne har sin hemvist, c)den stat eller de stater där offret är medborgare, och d)andra berörda stater. Artikel 14 Åtal mot för brott misstänkta personer Om den fördragsslutande stat på vars territorium den för brottet misstänkte befinner sig inte utlämnar denne, skall staten utan undantag och utan otillbörligt dröjsmål hänskjuta fallet till sina behöriga myndigheter i syfte att väcka åtal genom förfarande i enlighet med denna stats rätt. Dessa myndigheter skall fatta beslut enligt samma regler som gäller i fråga om varje allmänt brott av allvarligt slag enligt rätten i den staten. Artikel 15 Utlämning av för brott misstänkta personer 1.I den mån de brott som anges i artikel 9 inte är brott för vilka utlämning kan ske enligt de utlämningsavtal som gäller mellan de fördragsslutande staterna, skall de ändå anses omfattade därav. De fördragsslutande staterna åtar sig att medta dessa brott som brott för vilka utlämning kan ske i varje utlämningsavtal som kommer att ingås mellan dem. 2.Om en fördragsslutande stat, som gör utlämning beroende av förekomsten av ett avtal, mottar en begäran om utlämning från en annan fördragsslutande stat, med vilken den inte har utlämnings- avtal, äger den enligt eget gottfinnande betrakta denna konvention som laga grund för utlämning i fråga om dessa brott. För utlämning skall gälla villkoren i den anmodade statens rätt. 3.De fördragsslutande stater, som inte gör utlämning beroende av förekomsten av ett avtal, skall ömsesidigt anse dessa brott som brott för vilka utlämning kan ske på villkoren som uppställts i den anmodade statens rätt. 4.Såvitt angår utlämning mellan fördragsslutande stater skall dessa brott anses ha begåtts inte endast på den plats där de förövats utan jämväl på de staters territorier vilka har infört domsrätt enligt artikel 10 punkt 1 eller 2. Artikel 16 Ömsesidigt bistånd i brottmål 1.De fördragsslutande staterna skall i största möjliga utsträck- ning lämna varandra rättsligt bistånd vid straffrättsliga förfaranden beträffande de brott som anges i artikel 9, inklusive bistånd med att få tillgång till det bevismaterial som de förfogar över och som är nödvändigt för förfarandet. Den anmodade statens rätt skall tillämpas i alla sådana fall. 2.Bestämmelserna i punkt 1 skall inte påverka förpliktelser beträffande ömsesidigt bistånd enligt andra avtal. Artikel 17 Rättvis behandling 1.Varje person som blir föremål för utredning eller rättsligt förfarande i anslutning till något av de brott som anges i artikel 9 skall tillförsäkras rättvis behandling, rättvis rättegång och fullt skydd av sina rättigheter i varje skede av utredningen eller förfarandet. 2.Den för brott misstänkte skall ha rätt a)att utan dröjsmål underrätta närmaste vederbörliga företrädare för den stat eller de stater i vilka personen är medborgare eller som av annan anledning har rätt att skydda dennes rättigheter eller, om personen i fråga är statslös, den stat som på personens begäran är villig att skydda dennes rättigheter, och b)att ta emot besök av en företrädare för denna stat eller dessa stater. Artikel 18 Underrättelse om utgången av rättsligt förfarande Den fördragsslutande stat vari den för brottet misstänkte åtalas skall lämna underrättelse om den slutgiltiga utgången av det rätts- liga till generalsekreterare, som skall vidare- befordra dessa uppgifter till övriga fördragsslutande stater. De fördragsslutande staterna åtar sig att ge denna konvention så vid spridning som möjligt och, i synnerhet, att inbegripa studiet av den liksom av tillämpliga bestämmelser i internationell humanitär rätt i sina militära utbildningsprogram. Ingenting i denna konvention skall inverka på a)tillämpligheten av internationell humanitär rätt och universellt erkända normer för mänskliga rättigheter sådana de återges i internationella instrument i vad avser skydd för FN-insatser och personal i FN-insatser och därtill anknuten personal eller sådan personals ansvar för att respektera denna rätt och dessa normer, b)staters rättigheter och skyldigheter, i överensstämmelse med , i vad avser tillåtelse för personer att beträda deras territorier, c)skyldigheten för personal i FN-insatser och därtill anknuten personal att uppträda i enlighet med villkoren i uppgifterna för en FN-insats, d)rätten för stater som frivilligt bidrar med personal till en FN- insats att dra tillbaka denna från medverkan i en sådan insats, eller e)rätten till utbetalning av lämplig gottgörelse i händelse av dödsfall, invaliditet, skada eller sjukdom hänförlig till freds- bevarande tjänst för personer som stater frivilligt ställt till förfogande för FN-insatser. Artikel 21 Rätten till självförsvar Ingenting i denna konvention skall kunna tolkas som en inskränk- ning i rätten att handla i självförsvar. 1.Varje tvist mellan två eller flera fördragsslutande stater om tolkningen eller tillämpningen av denna konvention som inte kunnat biläggas genom förhandlingar skall hänskjutas till skiljedom på någondera statens begäran. Om parterna inte inom av från begäran om skiljedom kunnat enas om villkoren för skiljeförfarandet, får någondera av parterna hänskjuta tvisten till genom inlämna ansökan enligt Dom- stolens stadga. 2.En fördragsslutande stat får, när den undertecknar, ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till denna konvention, förklara att den inte anser sig vara bunden av hela eller delar av punkt 1. Övriga fördragsslutande stater skall inte vara bundna av punkt 1 eller tillämpliga delar därav i förhållande till en fördragsslutande stat, som har gjort ett sådant förbehåll. En fördragsslutande stat, som har gjort ett förbehåll enligt punkt 2, får när som helst återkalla detta förbehåll genom under- rättelse till generalsekreterare. På begäran av en eller flera fördragsslutande stater, och efter godkännande av en majoritet av de fördragsslutande staterna, skall generalsekreterare sammankalla ett möte med de fördragsslutande staterna för att granska genomförandet av konventionen och eventuella problem i samband med dess tillämpning. Denna konvention skall vara öppen för undertecknande av alla stater till i högkvarter i . Artikel 25 Ratifikation, godtagande eller godkännande Denna konvention skall ratificeras, godtas eller godkännas. Ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrumenten skall deponeras hos generalsekreterare. Denna konvention skall vara öppen för anslutning av varje stat. Anslutningsinstrumenten skall deponeras hos generalsekreterare. 1.Denna konvention skall träda i kraft efter det att tjugotvå ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslut- ningsinstrument har deponerats hos general- sekreterare. 2.För varje stat, som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till konventionen efter det att det tjugoandra ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet har deponerats, skall konventionen träda i kraft på den trettionde dagen efter det att staten har deponerat sitt ratifikations-, god- tagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. 1.En fördragsslutande stat äger säga upp denna konvention genom skriftlig underrättelse till generalsekre- terare. 2.Uppsägningen skall träda i kraft efter den dag då under- rättelsen mottogs av generalsekreterare. Artikel 29 Autentiska texter Originalet till denna konvention, vars arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter är lika giltiga, skall deponeras hos generalsekreterare, som skall överlämna bestyrkta avskrifter därav till alla stater. Fakultativt protokoll till konventionen om skydd av personal i FN-insatser och därtill anknuten personal, De stater som är anslutna till detta protokoll, som erinrar om bestämmelserna i konventionen om skydd av personal i FN-insatser och därtill anknuten personal, som undertecknades i , som är djupt oroade över det fortgående mönstret av angrepp mot personal i FN-insatser och därtill anknuten personal, som erkänner att FN-insatser, som genomförs för att lämna humanitär eller politisk hjälp eller utvecklingshjälp i fråga om fredsbyggande och för att lämna humanitär hjälp i nödsituationer som innebär särskilda risker för FN-personal och därtill anknuten personal, kräver utvidgning av det rättsliga skyddet enligt konven- tionen för sådan personal, som är övertygade om att det är nödvändigt att det finns ett effektivt system för att garantera att förövare av angrepp mot personal i FN-insatser och därtill anknuten personal ställs inför rätta har kommit överens om följande. Detta protokoll kompletterar konventionen om skydd av personal i FN-insatser och därtill anknuten personal, som undertecknades i (konventionen), och mellan parterna i detta protokoll skall konventionen och protokollet läsas och tolkas tillsammans som ett enda instrument. Fakultativt protokoll () Artikel II Konventionens tillämpning på FN-insatser De stater som är anslutna till detta protokoll skall, utöver de insatser som definieras i artikel 1 c i konventionen, tillämpa konventionen på alla andra FN-insatser som upprättats av ett behörigt FN-organ i enlighet med stadga och som utförs under myndighet och kontroll a)för att lämna humanitär eller politisk hjälp eller utvecklingshjälp i fråga om fredsbyggande, eller b)för att lämna humanitär hjälp i nödsituationer. 2.Punkt 1 är inte tillämplig på permanenta , såsom organisationens eget eller dess fackorgans högkvarter, som upprättats genom överenskommelse med . 3.En värdstat får avge en förklaring till generalsekreterare att den inte avser tillämpa bestämmelserna i detta protokoll på en insats enligt artikel II.1 b som utförs i det enda syftet att ingripa med anledning av en naturkatastrof. Förklaringen måste göras innan insatsen utsänts. Artikel III En protokollsstats skyldighet enligt artikel 8 i konventionen Skyldigheten för en stat som är ansluten till detta protokoll med avseende på tillämpningen av artikel 8 i konventionen på FN- insatser som definieras i artikel II i detta protokoll skall inte inverka på statens rätt att vidta åtgärder i fråga om utövande av nationell domsrätt över personal i FN-insatser och därtill anknuten personal, som bryter mot den statens lagar och bestämmelser, under förutsättning att åtgärderna inte strider mot andra åtaganden enligt internationell rätt som vederbörande stat är bunden av. Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande av alla stater vid högkvarter till och med . Artikel V Samtycke till att vara bunden Detta protokoll skall ratificeras, godtas eller godkännas av signatärstaterna. Ratifikations-, godtagande- eller godkännande- instrument skall deponeras hos general- sekreterare. Fakultativt protokoll () 2.Efter skall detta protokoll vara öppet för anslutning av stater som inte har undertecknat det. Anslutnings- instrumenten skall deponeras hos general- sekreterare. 3.En stat som inte är bunden av konventionen får ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till detta protokoll om den sam- tidigt ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till konven- tionen enligt dess artiklar 25 och 26. 1.Detta protokoll träder i kraft efter det att 22 rati- fikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument har deponerats hos generalsekreterare. 2.För varje stat som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till detta protokoll efter det att det tjugoandra ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet har deponerats, skall protokollet träda i kraft den trettionde dagen efter det att staten har deponerat sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. 1.En ansluten stat får säga upp detta protokoll genom ett skriftligt meddelande till generalsekreterare. 2.Uppsägningen träder i kraft efter den dag då medde- landet mottogs av generalsekreterare. Originalet till detta protokoll, vars arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska texter är lika giltiga, skall deponeras hos generalsekreterare, som skall överlämna bestyrkta kopior av det till alla stater. Konvention om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (truppminor) samt om deras förstöring, Truppminor reglerades genom protokoll II till konvention om förbud eller inskränkningar i använd- ningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar (vapenkonvention). Protokollet innebär inget total- förbud mot användandet av truppminor, utan reglerar endast deras användning. Under översynen av protokoll II till vapen- konvention märktes dock ett intresse för initiativ för ett total- förbud av truppminor. Möjligheterna att uppnå den konsensus i frågan som krävdes i processen inom ramen vapen- konvention var dock små, så förhandlingar om ett totalförbud påbörjades istället i den s.k. Ottawaprocessen. antogs sedan konventionen om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor (trupp- minor), den s.k. . I ingressen till betonas vikten av att samarbeta med att röja och förstöra truppminor över hela världen samt att bidra till vård och rehabilitering av minoffer. Konventionen syftar till att helt eliminera truppminor som vapen och för att nå det syftet förbjuder konventionen parterna att, under alla omständigheter, utveckla, producera, eller på annat sätt förvärva, lagra, bevara eller överföra truppminor, direkt eller indirekt, till någon. Vidare förbjuds att assistera, främja, gynna eller på något sätt förmå någon att delta i aktiviteter som är förbjudna under konventionen. Utöver det inledande totalförbudet innehåller konventionen bestämmelser om förstöring av minor och minfält och andra åtgärder för de fall minor redan använts. Konventionen reglerar även relativt omfattande hur parterna kan samarbeta och ge varandra bistånd i arbetet med att eliminera alla truppminor och vidta åtgärder för förstöring och hjälp till minoffer. Med en truppmina menas enligt konventionen en mina som är utformad för att explodera genom en persons närvaro, närhet eller kontakt och som försätter ur stridbart skick, skadar eller dödar en eller flera personer. I svensk rätt infördes i samband med svensk ratificering en ny straffbestämmelse som direkt tar sikte på de förfaranden med truppminor som förbjuds i i 22 kap. 6 b § . Förändringar gjordes även i 2 kap. 3 § brotts- balken. Ytterligare bestämmelser finns bl.a. i lagen (1998:1705) om inspektioner enligt konventionen, med tillhörande förord- ning (2000:22). Konventionen trädde i kraft och ratificerades av . Riksdagsbehandling: prop. 1997/98:175, bet. 1998/99:UU04, rskr. Publicering: SÖ 1998:61 som är beslutna att göra slut på det lidande och de skador som förorsakas av antipersonella minor, som dödar eller lemlästar hundratals människor , mestadels oskyldiga och försvarslösa civilpersoner, och i synnerhet barn, hindrar ekonomisk utveckling och återuppbyggande, förhindrar repatriering av flyk- tingar och personer som är flyktingar i eget land samt har andra allvarliga verkningar åratal efter utläggandet, som anser det vara nödvändigt att göra sitt yttersta för att på ett verkningsfullt och samordnat sätt medverka till att anta utmaningen att röja antipersonella minor utplacerade över hela världen och sörja för deras förstöring, som önskar göra sitt yttersta för att bidra till vård och rehabilitering av minoffer, inklusive deras sociala och ekonomiska återanpassning, som erkänner att ett totalförbud mot antipersonella minor även skulle utgöra en viktig förtroendeskapande åtgärd, som välkomnar, antagandet av Protokollet om förbud mot eller restriktioner i användningen av minor, försåt och andra anordningar, reviderat (Protokoll 11 reviderat ) tillägg till Konvention om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar, och uppmanar alla stater som ännu inte har gjort det att ratificera det, som även välkomnar generalförsamlings resolution 51/45 S , vari alla stater uppmanas att uppbjuda all kraft för att uppnå en verkningsfull och rättsligt bindande internationell överenskommelse om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella landminor, som vidare välkomnar de åtgärder som vidtagits, såväl unilateralt som multilateralt, som syftar till att förbjuda, begränsa eller tillfälligt avbryta användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor, som betonar det allmänna medvetandets roll i att främja huma- nitära principer, varom vittnar uppmaningen till ett totalförbud mot antipersonella minor, och som uttrycker sin uppskattning för de ansträngningar i detta syfte som gjorts av Internationella Röda kors- och Röda halvmåne-rörelsen, och flera andra enskilda organisationer i hela världen, som erinrar om Ottawadeklarationen och Brysseldeklarationen som uppmanar det interna- samfundet att förhandla om ett internationellt och rättsligt bindande avtal om förbud mot användning, lagring, produktion och överföring av antipersonella minor, som understryker det önskvärda i att främja att alla stater ansluter sig till denna konvention och som är beslutna att kraftfullt verka för att göra den universell i alla berörda fora däribland , Nedrustnings- konferensen, regionala organi- sationer och grupperingar samt översynskonferenserna till Konven- tionen om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verkningar, som stödjer sig på den folkrättsliga princip enligt vilken parterna i en väpnad konflikt inte har obegränsad rätt att välja stridsmetoder eller stridsmedel, på den princip som förbjuder användning i väpnade konflikter av vapen, projektiler och krigsmateriel liksom av stridsmetoder som har en sådan beskaffenhet att de förorsakar överflödig skada eller onödigt lidande, samt på principen att åtskillnad skall göras mellan civilbefolkning och kombattanter, har kommit överens om följande: Artikel 1 Allmänna åtaganden 1.Varje part åtar sig att aldrig under några förhållanden a)använda antipersonella minor, b)utveckla, tillverka, på annat sätt förvärva, lagra, bibehålla eller till någon direkt eller indirekt överföra antipersonella minor, c)hjälpa, uppmuntra eller på något sätt förmå någon att inlåta sig på verksamhet som är förbjuden för parterna enligt denna konvention. 2.Varje part åtar sig att förstöra eller sörja för att alla antiper- sonella minor förstörs i enlighet med bestämmelserna i denna konvention. 1.antipersonell mina betecknar en mina som är konstruerad för att explodera genom en persons närvaro, närhet eller kontakt och som försätter ur stridbart skick, skadar eller dödar en eller flera personer. som är konstruerade för att explodera genom ett fordons - och inte en persons - närvaro, närhet eller kontakt och som är försedda med röjningsskydd betraktas inte som antiper- sonella minor som en följd av att de är försedda med sådant skydd. 2.mina betecknar ammunition som är konstruerad för att placeras under, på eller nära marken eller på annan yta och för att explodera genom en persons eller ett fordons närvaro, närhet eller kontakt. 3.röjningsskydd betecknar en anordning som är avsedd att skydda en mina och som utgör en del av den, är kopplad eller ansluten till den eller placerad under den och som aktiveras när försök görs att röja minan eller på annat sätt avsiktligt påverka den. 4.överföring betecknar, utöver den fysiska förflyttningen av antipersonella minor till eller från en stats territorium, överlåtelse av äganderätten till och kontrollen över minorna, men inte överlämnande av ett territorium där antipersonella minor är utlagda. 5.minerat område betecknar ett område som är farligt på grund av förekomst eller förmodad förekomst av minor. 1.Utan hinder av de allmänna åtagandena enligt artikel 1, är det tillåtet att behålla eller överföra ett visst antal antipersonella minor för utveckling av och utbildning i teknik för detektering, röjning eller förstöring av minor. Detta antal skall inte överstiga det minsta antal som är absolut nödvändigt för dessa syften. 2.Det är tillåtet att överföra antipersonella minor för förstöring. Artikel 4 Förstöring av lagrade antipersonella minor Med undantag för vad som stadgas i artikel 3 åtar sig varje part att förstöra eller sörja för att alla lagrade antipersonella minor som den äger eller förfogar över eller som står under dess jurisdiktion eller kontroll, förstörs , dock inte senare än efter denna konventions ikraftträdande för parten i fråga. Artikel 5 Förstöring av antipersonella minor i minerade områden 1.Varje part åtar sig att förstöra eller sörja för att alla antiper- sonella minor i minerade områden under dess jurisdiktion eller kontroll förstörs , dock inte senare än efter denna konventions ikraftträdande för parten i fråga. 2.Varje part skall göra sitt yttersta för att identifiera alla områden under sin jurisdiktion eller kontroll i vilka antipersonella minor är kända eller misstänks vara utplacerade, och skall sörja för att alla antipersonella minor i minerade områden under dess jurisdiktion eller kontroll är markerade, övervakade och skyddade med stängsel eller med andra medel för att säkerställa att civilbefolkningen effektivt utestängs till dess att alla där befintliga antipersonella minor har förstörts. Markeringen skall som ett minimun uppfylla de normer som anges i Protokollet om förbud mot eller restriktioner i användningen av minor, försåt och andra anordningar, reviderat (Protokoll II reviderat ) tillägg till Konvention om förbud mot eller inskränkningar i användningen av vissa konventionella vapen som kan anses vara ytterst skadebringande eller ha urskillningslösa verk- ningar. 3.Om en part inte anser sig kunna förstöra eller sörja för förstöring av alla de antipersonella minor som avses i punkt 1 inom den föreskrivna tiden, får den inlämna en framställning till ett partsmöte eller översynskonferens om att få fristen förlängd för att genomföra förstöringen av de antipersonella minorna. 4.Framställningen skall innehålla följande: a)hur den begärda förlängningen avser, b)en detaljerad redogörelse för skälen till den begärda förläng- ningen, där ibland i)uppgift om hur de nationella minröjningsprogrammen är upplagda och hur arbetet fortskrider, ii)uppgift om vilka ekonomiska och tekniska medel parten förfogar över för att förstöra alla antipersonella minor, och iii)uppgift om vilka omständigheter som hindrar parten från att förstöra alla antipersonella minor i minerade områden. c)förlängningens humanitära, sociala, ekonomiska och miljö- mässiga konsekvenser, d)all övrig information av betydelse för den begärda förläng- ningen. 5.Partsmötet eller översynskonferensen skall pröva framställ- ningen med beaktande av de faktorer som nämns i punkt 4 och besluta, med en majoritet av närvarande och röstande parter, huruvida framställningen om en förlängd frist skall bifallas. 6.En sådan förlängning får förnyas efter ny framställning i enlighet med punkterna 3, 4 och 5 i denna artikel. Vid framställning om ytterligare förlängning skall en part överlämna ytterligare relevant information om vilka åtgärder som vidtagits under den föregående, förlängda tidsfristen i enlighet med denna artikel. Artikel 6 Internationellt samarbete och hjälp