sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Skäl för utredningens förslag: Av artikel 240.1 första till tredje stycket i Solvens II-direktivet framgår att grupptillsynsmyndighe- ten ska informera moderföretaget och berörd tillsynsmyndighet Försäkringsgrupper tillsyn, företagsstyrning m.m. om grupptillsynsmyndigheten beslutar att undanta ett dotterföre- tag från grupptillsynen. I övrigt är det moderföretaget som ansvarar för att villkoren för att få omfattas av det särskilda samrådsförfa- randet inom grupptillsynen är uppfyllda. Om villkoren inte efter- levs ska moderföretaget underrätta grupptillsynsmyndigheten och tillsynsmyndigheterna för de berörda dotterföretagen och även lägga fram en plan för att återställa efterlevnad inom rimlig tid. Av fjärde stycket i artikel 240.1 i Solvens II-direktivet framgår att grupptillsynsmyndigheten ska kontrollera att de krav som ställs på försäkringsföretag för att de ska få omfattas av det särskilda samrådsförfarandet inom tillsynskollegiet är uppfyllda. Detta ska göras minst en gång , eller på begäran av en berörd tillsyns- myndighet som har betydande skäl att tro att villkoren inte efter- levs. Om grupptillsynsmyndigheten bedömer, efter att ha rådfrågat tillsynskollegiet, att den plan ett moderföretag lägger fram för att se till att gruppen återigen uppfyller kraven för att få omfattas av det särskilda systemet för samråd är otillräcklig eller att försäk- ringsgruppen inte efterlever planen ska grupptillsynsmyndigheten förstå det som att den särskilda tillsynssamverkan upphör och meddela övriga berörda tillsynsmyndigheter och moderföretaget. Detta anges särskilt i Solvens II-direktivet att oavsett om ett företag först omfattats av systemet och sedan inte uppfyller kraven för att få omfattas så är det inte något hinder mot att moderföreta- get återigen ansöker om att omfattas av det särskilda samrådsförfa- randet. Detta behöver inte framgå av lagtext eftersom kraven för att få omfattas är tydligt angivna och ytterligare krav inte kan till- komma. Dessa kontroller kan komma att bli omfattande, då det kan medföra betydande arbetsinsats för att bl.a. kontrollera att kraven på centraliserad riskhantering är uppfyllda i en stor försäkrings- grupp. Försäkringsgrupper och särreglerna för mindre försäkringsfö- retag Utredningen föreslår att särskilda regler ska gälla för mindre försäkringsföretag. Mot bakgrund av den begränsade verksamhet ett mindre försäkringsföretag kan ha kan det inte vara moderföretag i en försäkringsgrupp. En annan sak är att mindre försäkringsföretag kan ingå i en försäkringsgrupp, som dotterföre- tag, systerföretag eller med någon annan av kopplingarna inom gruppreglerna. Försäkringsgrupper tillsyn, företagsstyrning m.m. Ett mindre försäkringsföretag är definitionsmässigt ett försäk- ringsföretag och utredningen bedömer att det inte behöver införas några särskilda gruppregler om det ingår mindre försäkringsföretag i en försäkringsgrupp. som utövar tillsyn över det ledande företaget i gruppen ska alltid beakta hela gruppen utifrån den grundläggande principen om att det inte ska vara möj- ligt för flera företag i en grupp att tillgodoräkna sig samma kapital i sin kapitalbas. Enligt utredningen saknas det skäl att införa sär- skilda bestämmelser om försäkringsgrupper som endast består av mindre försäkringsföretag. Mot bakgrund av den begränsade verk- samhet ett mindre försäkringsföretag kan bedriva är det inte fören- ligt med behovet av regelförenkling i utredningsdirektiven. Proportionalitetsprincipen kan enligt utredningen medföra att mindre komplexa grupper kan medges vissa lättnader när det gäller t.ex. rapporteringskrav. Här kan även särskilt noteras möjligheten för tillsynsmyndigheten att helt eller delvis utesluta företag ur en försäkringsgrupp, vilket t.ex. i vissa fall skulle kunna vara tillämp- ligt för mindre försäkringsföretag eller tjänstepensionsföretag. 16.5Översikt Kommissionens föreslagna genomförandeåtgärder (nivå 2): Kommissionens förslag till genomförandeåtgärder när det gäller försäkringsgrupper finns i avsnitt II, artiklarna 320–375 i EU- förordningen. Nedan följer en kortfattad översikt av de föreslagna genomförandeåtgärderna avseende grupper med centraliserad risk- hantering, tillsynskollegier, rapportering och bedömning av länder utanför EES. Under förutsättning att gruppen har en centraliserad riskhan- tering kan den bli föremål för det särskilda samrådsförfarandet vid grupptillsynen. Tillsynsmyndigheterna ska då bedöma bl.a. om riskhanteringsfunktionen och regelefterlevnadsfunktionen till mar- kant del hanteras av moderbolaget. Vidare ska tillsyns- myndigheterna bedöma att gruppen har ett system för företags- styrning som är effektivt. De system som finns hos moderbolaget ska omfatta dotterbolaget. Vidare framgår hur tillsyns- Försäkringsgrupper tillsyn, företagsstyrning m.m. myndigheterna ska samarbeta (artiklarna 335–337 i förslaget till genomförandeåtgärder). Det är möjligt för tillsynsmyndigheter i ett land där det finns större filialer att delta i tillsynskollegiet för gruppen. Denna till- synsmyndighet ska då ansöka till grupptillsynsmyndigheten och det finns förslag på vad som ska framgå av ansökan. Vidare kan grupptillsynsmyndigheten bjuda in vissa andra intressenter i till- synskollegiet. Samarbetsformerna och koordineringen av arbetet inom kollegiet bör enligt förslaget formaliseras skriftligt. Förslaget till genomförandeåtgärder omfattar också förslag till bestämmelser om informationsutbyte (artiklarna 338-340 i förslaget till genomfö- randeåtgärder) Av förslaget till genomförandeåtgärder framgår hur gruppens Rapport om verksamhet och solvens ska struktureras och vad den ska innehålla. Kortfattat ska den innehålla en beskrivning av grup- pen, kvalitativa och kvantitativ information om transaktioner inom gruppen, riskkoncentrationer, valideringar av solvens samt kapi- talförvaltning. Vidare finns förslag till genomförandeåtgärder avse- ende på vilket språk rapporter ska avges, offentlighet och uppdate- ringar av information. Det finns förslag till bestämmelser om språk, offentlighet, slutdatum, uppdateringar och hänvisningar om grup- pen ger in en enda gemensam rapport. Avseende rapportering finns också förslag till bestämmelser för den tillgång till information som grupptillsynsmyndigheten ska få del av (artiklarna 341 – 356 samt artikel 356 bis i förslaget till genomförandeåtgärder). Kommissionen får sätta upp kriterier för hur ett land utanför EES kan anses ha ett likvärdigt solvenssystem, och även om ett moderföretag kan anses likvärdigt. Förslaget anger att hänsyn ska tas till lagstiftning och tillsyn. För moderbolag i land utanför EES ska de även ha lämpliga företagsstyrningssystem, rapporterings- krav, solvenskrav och det ska finnas möjligheter till informations- utbyte mellan tillsynsmyndigheterna (artikel 357 samt artiklarna 366–375 i förslaget till genomförandeåtgärder). I avsnitt 6.1 har utredningen föreslagit att det som brukar kallas tjänstepensionsverksamhet ska kunna bedrivas av såväl för- säkringsföretag som renodlade tjänstepensionsföretag. När verk- samheten bedrivs av ett försäkringsföretag är det fråga om försäk- ringsrörelse, som regleras i försäkringsrörelselagen. När verksam- heten bedrivs av ett tjänstepensionsföretag föreslår utredningen att det ska regleras som tjänstepensionsrörelse i en ny lag om tjänste- pensionsrörelse. I detta kapitel redovisas utredningens överväganden och förslag när det gäller den närmare utformningen av den nya lagen om tjänstepensionsrörelse, inklusive utredningens förslag till särskild reglering kring företagens möjligheter att övergå från att omfattas av den allmänna försäkringsregleringen till att istället omfattas av den nya särskilda tjänstepensionsregleringen och vice versa. Utred- ningens förslag när det gäller ikraftträdande och särskild över- gångsreglering behandlas i kapitel 23. 17.2Ny lag om tjänstepensionsrörelse Utredningens förslag: Bestämmelser om tjänstepensionsrörelse ska tas in i en ny fristående lag, som ska ha samma struktur som försäkringsrörelselagen. Skäl för utredningens förslag: Som framgått i avsnitt 6.1 anser utredningen att förekomsten av två alternativa EU-direktiv – Sol- vens II-direktivet respektive Tjänstepensionsdirektivet – som bas för reglering av tjänstepensionsverksamhet ska återspeglas i den svenska regleringen. Eftersom den nuvarande rörelseregleringen av tjänstepensions- verksamhet i allt väsentligt finns i försäkringsrörelselagen1 har utredningen i sitt arbete övervägt en lagteknisk lösning där försäk- ringsrörelselagen kompletteras med de särbestämmelser som skulle behöva gälla för företag som vill driva verksamheten som renodlade tjänstepensionsinstitut. Särbestämmelser för tjänstepensionsinstitut skulle behövas när det bl.a. gäller beräkning av avsättningar, placeringsregler, kapital- krav, informationsbestämmelser och verksamhet över gränserna. Därutöver skulle försäkringsrörelselagen behöva kompletteras med ett antal nya definitioner, och lagen skulle även i vissa andra delar behöva justeras för att kunna användas som en gemensam reglering för såväl tjänstepensionsinstitut som försäkringsföretag. En fördel med en sådan lösning är att den framstår som den minst ingripande förändringen av den nuvarande regleringen, som på grund av att har utnyttjat optionen i Tjänstepensionsdirektivet redan innehåller särbestämmelser för tjänstepensionsverksamhet. En annan fördel med att ha bestämmelserna för båda typerna av institut samlade i en lag är att det blir lagtekniskt enklare att genomföra sådana eventuella framtida ändringar i regleringen som ska gälla för såväl tjänstepensionsföretag som försäkringsföretag. Mot detta ska dock ställas att en sådan reglering skulle bli svåröver- skådlig och onödigt komplicerad. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att det istället skapas en helt ny och fristående reglering av tjänstepensionsföretagen och deras verksamhet, dvs. en lag om tjänstepensionsrörelse. En ny och fristående reglering kan utformas efter mönster från den struktur som finns i försäkringsrörelselagen, med de justeringar som krävs på grund av de skillnader som finns i de bakomliggande EU-direk- tiven. En ny och fristående reglering blir enligt utredningen relativt enkel och okomplicerad. Med en särskild lag för tjänstepensionsrörelse som bedrivs av renodlade tjänstepensionsinstitut blir det också mer tydligt att regleringarna har sin grund i olika EU-direktiv. Om de båda alter- regleringarna av tjänstepensionsverksamhet är lagtekniskt 1 Tjänstepensionskassor (understödsföreningar) som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska tillämpa bestämmelserna i istället för motsvarande bestämmel- ser i lagen om understödsföreningar när det t.ex. gäller beräkning av försäkringstekniska avsättningar, kapitalplacering och krav på tillräcklig kapitalbas. fristående från varandra blir det också enklare att löpande anpassa den svenska regleringen efter de förändringar som sker på EU-nivå. Utredningens förslag: Det materiella innehållet i den nya lagen om tjänstepensionsrörelse ska som huvudregel motsvara inne- hållet i försäkringsrörelselagen i dess nuvarande lydelse. Viss reglering ska dock motsvara innehållet i lagen om understöds- föreningar. Skäl för utredningens förslag: De företag och den verksamhet som föreslås bli reglerad i den nya lagen om tjänstepensionsrörelse regleras i huvudsak i försäkringsrörelselagen (FRL), där det finns särbestämmelser om tjänstepensionsförsäkring som har sin grund i Tjänstepensionsdirektivet. När det gäller tjänstepensions- kassorna finns grundregleringen i lagen (1972:262) om understöds- föreningar, som dock i de nu aktuella delarna till stor del hänvisar till bestämmelserna i . Vid utformningen av de materiella bestämmelserna i den nya lagen om tjänstepensionsrörelse finns det enligt utredningen flera goda skäl för att som huvudregel återanvända den nuvarande regleringen för tjänstepensionsförsäkring. För det första innehåller den nuvarande regleringen såväl associationsrättsliga som närings- rättsliga regler, som dessutom är väl genomarbetade. Genom åter- användning av ett redan beprövat regelpaket minskar risken för regelarbitrage. För det andra innehåller FRL genom- förande av de i detta sammanhang mest centrala2 artiklarna i Tjänstepensionsdirektivet. Genom återanvändning av det tidigare genomförandet minskar risken för ett otillräckligt genomförande av Tjänstepensionsdirektivet. För det tredje medför en återanvänd- ning av det nuvarande regelverket att övergången till en nationell reglering med två alternativa regelverk för tjänstepensionsverksam- het kan ske förhållandevis smidigt. För de aktuella företagen kom- mer valet av reglering i praktiken att handla om ett val mellan att tillämpa nuvarande reglering, eller den nya regleringen för försäk- ringsrörelse som införs till följd av Solvens II-direktivet. 2 har med stöd av optionen i artikel 4 genomfört artiklarna 9–16 och 18–20 genom bestämmelser i . ningen har inom ramen för sitt arbete övervägt att utforma den nya regleringen för tjänstepensionsrörelse på ett sätt som ligger när- mare strukturen och terminologin i Tjänstepensionsdirektivet, jämfört med den nuvarande regleringen i FRL. En i grunden omar- betad reglering av tjänstepensionsrörelse skulle kunna baseras på en mer anpassad terminologi och möjligen även kunna vara mer prin- cipbaserad än den nuvarande regleringen. Utredningen har dock avstått från att lämna förslag till en sådan omarbetad reglering, bl.a. eftersom ett sådant förslag skulle riskera att föregripa den aviserade översynen av Tjänstepensionsdirektivet. En mer fullständig omar- betning skulle dessutom troligen göra övergången till en ordning med två separata regelverk för tjänstepensionsverksamhet mer komplicerad, och därmed mer tidskrävande. Även om det alltså enligt utredningen finns mycket goda skäl för att återanvända FRL i den nya lagen, är det varken möjligt eller lämpligt att göra detta helt utan undantag. Det tydligaste exemplet på undantag gäller bestämmelserna om verksamhet över gränserna, se avsnitt 17.6.9. Vid bedömningen av huruvida det är lämpligt att återanvända en enskild bestämmelse i FRL anser utred- ningen att stor betydelse ska tillmätas den omständigheten att Tjänstepensionsdirektivet är ett s.k. minimiharmoniseringsdirektiv. Utredningens förslag: Med tjänstepensionsrörelse avses till- handahållande av tjänstepensionspensionsförmåner genom medels- förvaltning och utbetalning, när sådan verksamhet bedrivs av ett företag som 1.är skilt från det företag som har gjort pensionsutfästelsen, och 2.står för åtagandet att täcka risker kopplade till dödsfall, lång levnad, invaliditet, upphörande av anställning eller medellös- het. Skäl för utredningens förslag: Definitionen av tjänstepensions- rörelse bör utformas utifrån de definitioner som finns i Tjänstepen- sionsdirektivet. Begreppet rörelse har hämtats från FRL. ningens förslag till definition av tjänstepensionsrörelse är baserad på Tjänstepensionsdirektivet, jfr. skäl 4 och artiklarna 6, 8 och 17. I skäl 4 i Tjänstepensionsdirektivet talas om institut som till- handahåller tjänstepensioner. Av artikel 6 a) framgår att ett tjänstepensionsinstitut är ett institut som förvaltar fonderade medel utifrån syftet att tillhanda- hålla pensionsförmåner i samband med yrkesutövning på grundval av en överenskommelse eller ett avtal som slutits enskilt eller kol- lektivt mellan arbetsgivare och arbetstagare eller deras respektive företrädare, eller med egenföretagare i enlighet med nationell lag- stiftning. Av nämnda artikel jämförd med artikel 8 framgår också att institutet ska vara på visst sätt fristående från uppdragsgivande företag eller branschorganisation, vilket av utredningen har tolkats som det företag som gjort själva pensionsutfästelsen, dvs. Av artikel 6 d) framgår det att pensionsförmåner är förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller för- väntat uppnående av pensionsålder samt, under vissa förutsätt- ningar, vissa andra förmåner. Av artikel 17 framgår det att medlemsländerna är skyldiga att införa bestämmelser om lagstadgat kapitalkrav för sådana tjänste- pensionsinstitut som står för åtagandet att täcka en biometrisk risk eller garanterar en viss avkastning eller en viss förmånsnivå stän- digt. Av artikel 6 h) framgår det att med biometriska risker avses risker kopplade till dödsfall, invaliditet och lång levnad. Genom den föreslagna definitionen klargörs det att tjänstepen- sionsrörelse handlar om en särskild form av tryggande av pensions- utfästelser som har samband med yrkesutövning och som har ett visst innehåll. Gränsdragningen mot andra tryggandeformer behandlas i avsnitt 6.1.6. Utredningens förslag: Med tjänstepensionsförmån avses pen- sionsförmån som har samband med yrkesutövning och som grundas på överenskommelse om pensionsförmåner mellan arbets- givare och arbetstagare eller deras respektive företrädare, och där mottagaren av utbetalningar är arbetstagare, tidigare arbets- tagare eller efterlevande till arbetstagare eller tidigare arbets- tagare. 1.livförmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pen- sionsålder eller förväntat uppnående av pensionsålder, eller 2.skadeförmåner som är kompletterande och sekundära i för- hållande till livförmånen och som betalas ut vid eller efter dödsfall (efterlevandepension), invaliditet, upphörande av anställning, sjukdom eller medellöshet. Utbetalning av tjänstepensionsförmåner kan ske genom livs- långa utbetalningar, utbetalningar eller utbetalning av ett engångsbelopp. Skäl för utredningens förslag: Definitionen av tjänstepensions- förmån bör utformas utifrån den definition av pensionsförmåner som finns i artikel 6 d) i Tjänstepensionsdirektivet och den defini- tionen av tjänstepensionsinstitut i artikel 6 a). Definitionen av tjänstepensionsförmån bör i sak motsvara den nuvarande definitio- nen av tjänstepensionsförsäkring i FRL. I definitionen av pensionsförmåner i artikel 6 d) i Tjänstepen- sionsdirektivet görs en skillnad mellan förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller förväntat uppnående av pensionsålder respektive kompletterande förmåner som tillhan- dahålls sekundärt. Utredningen föreslår att den första gruppen av förmåner benämns livförmåner och den andra gruppen skadeför- måner. Uppdelningen i liv- respektive skadeförmåner kan jämföras med den uppdelning mellan liv- respektive skadeförsäkring som finns i FRL. Den närmare regleringen av liv- respektive skadeför- måner ska följa den reglering som motsvarar den nuvarande regleringen av motsvarande försäkringar. Enligt utredningen inne- bär detta att tjänstepensionsförmåner som motsvarar skadeförsäk- ring, t.ex. tjänstepensionsförmån som avser förmåner vid sjukdom och som gäller än (dvs. skadeförsäkringsklass 2), ska följa den reglering som gäller för skadeförsäkring. Ett tjänstepensionsföretag som enbart tillhandahåller denna typ av förmåner ska tillämpa regler som motsvarar de regler som gäller för skadeförsäkringsföretag. Om den nu aktuella tjänstepensions- förmånen istället motsvarar en s.k. tilläggsförsäkring (dvs. försäk- ringsklass I. b), ska förmånen följa den reglering som gäller för denna typ av försäkringar. Ett tjänstepensionsföretag som till- handahåller denna typ av tjänstepensionsförmåner ska tillämpa regler som motsvarar de regler som gäller för livförsäkrings- företag. Den föreslagna definitionen av tjänstepensionsförmåner är inte avsedd att begränsa området för förmåner jämfört med dagens tjänstepensionsförsäkringar. Till begreppet tjänstepensionsförmån bör därför3 hänföras vad som enligt gängse uppfattning räknas som tjänstepensionsförsäkringar. Dit hör främst förmåner som rör ålders- sjuk och efterlevandepension, som är knutna till tjänsteförhållanden och för vilka arbetsgivaren helt eller delvis står premiekostnaderna. Också förmåner som meddelas som tillägg till nämnda förmåner, t.ex. sjukförmåner och premiebefrielse ska anses omfattas av begreppet tjänstepensionsförmån. Vidare bör även sådana tjänstepensionsförmåner som arbetstagarna erbjuds att frivilligt teckna i ett tjänstepensionsföretag falla under definitionen, liksom förmåner som överlåts till den tjänstepensionsberättigade. I likhet med vad som gäller för egenföretagares försäk- ringar ska egenföretagares förmåner inte anses utgöra tjänstepen- sionsförmåner enligt den nya lagen om tjänstepensionsrörelse.4 I likhet med den definition av tjänstepensionsförsäkring som finns i dagens FRL ska det av definitionen av tjänstepensionsför- mån framgå att utbetalningar kan ske genom livslånga utbetal- ningar, utbetalningar eller utbetalning av ett engångs- belopp. Utredningens förslag: Med tjänstepensionstecknare avses den som har ingått ett avtal om tillhandahållande av tjänstepensions- förmån med ett tjänstepensionsföretag. Med tjänstepensionsberättigad avses den som är berättigad till tjänstepensionsförmån enligt ett avtal om tillhandahållande av tjänstepensionsförmån. Skäl för utredningens förslag: För att kunna återanvända regle- ringen i FRL behöver den nya lagen om tjänstepensionsverksamhet innehålla definitioner som i sak motsvarar definitionerna i FRL av försäkringstagare och försäkrad. Utredningen föreslår att orden 2004/05:165 s. 219–220. 2004/05:165 s. 124 tjänstepensionstecknare respektive tjänstepensionsberättigad används i den nya lagen. Utredningen har övervägt att använda ordet tjänstepensionstagare i stället för ordet tjänstepensionstecknare, men gjort bedömningen att ordet tjänstepensionstecknare är en lämplig benämning på den som det i de flesta fall är fråga om, dvs. Utredningen har också övervägt att i lagen definiera tjänstepensionsavtal, i syfte att förenkla lagtexten. Mot bakgrund av bl.a. att begreppet försäk- ringsavtal inte finns definierat i nuvarande FRL har utredningen dock stannat för att inte föreslå någon legaldefinition av tjänste- pensionsavtal. Utredningens förslag: Ett tjänstepensionsföretag ska kunna driva sin verksamhet som ett tjänstepensionsaktiebolag, ömse- sidigt tjänstepensionsbolag eller tjänstepensionsförening. Den associationsrättsliga regleringen för tjänstepensions- företagen ska motsvara de associationsrättsliga reglerna i försäk- ringsrörelselagen. Skäl för utredningens förslag: I linje med de principer som varit styrande vid utformningen av FRL bör även regleringen av tjänste- pensionsföretagen vara associationsneutral. Utredningen anser därför att den associationsrättsliga regle- ringen av tjänstepensionsföretagen ska bygga på den nuvarande regleringen i FRL, där det finns en reglering för försäkrings- aktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Ett tjänstepensionsföretag ska alltså kunna bedriva sin verksamhet i aktiebolagsform, ömsesidig form eller i föreningsform. En fördel med utredningens förslag är att merparten av den associations- rättsliga regleringen i FRL kan återanvändas i regleringen av tjänstepensionsinstituten, jfr. avsnitt 17.3 ovan. Den materiella associationsrättsliga regleringen ska alltså enligt utredningens förslag i allt väsentligt vara likalydande för tjänste- pensionsföretag och försäkringsföretag. Detta innebär bl.a. att den särskilda regleringen kring t.ex. värdeöverföringar och ombildning av icke vinstutdelande aktiebolag som finns i försäkringsrörelse- lagen ska ha sin motsvarighet i lagen om tjänstepensionsrörelse. Utredningens förslag innebär i grunden att den reglering av tjänste- pensionsverksamhet som finns i försäkringsregleringen flyttas över till en ny lag om tjänstepensionsrörelse. Utredningen föreslår alltså ett fristående rörelserättsligt regelverk som i allt väsentligt är detsamma som det regelverk som gäller för försäkringsföretag som meddelar tjänstepensionsförsäkring. Skillnaden mot är att det nya regelverket endast ska vara tillgängligt för företag som väljer att driva sin verksamhet i egenskap av tjänstepensionsföretag.