sou · GYB376d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Vinsten är alltså i detta fall lika med minskningen av nettoskuldökningen. Denna vinst kan enligt konsultrapporten uppskattas till ca om beloppsgränsen sätts till . Transportstyrelsen behöver bygga upp och underhålla automatiserade informationstjänster för att lämna information om eventuella hinder mot att registrera en fordonsägare. Styrelsen behöver lämna information till samtliga fordonsägare om vikten av att kontrollera att förvärvaren kan registreras som ägare. Styrelsen kommer vidare att få fler telefonsamtal till kundtjänsten från personer som frågar om en tilltänkt köpare kan registreras, eller från köparen själv som har frågor om varför han eller hon inte kan registreras som ägare. Styrelsen kommer att behöva genomföra vissa utbildningsinsatser och få fler utrednings- och omprövnings- ärenden som handlar om att en fordonsägare som sålt ett fordon inte kan avföras som ägare för att den nye ägaren inte kan registreras. Ärenden av den typen förekommer men kan antas öka i antal med den nya bestämmelsen. Transportstyrelsens engångskostnader för information, utveckling och utbildning kan enligt konsultrapporten uppskattas till ca . De löpande kostnaderna för drift och förvaltning av system, porto/material, personalkostnader m.m. kan uppskattas till ca vid en beloppsgräns på . De flesta frågor kring bestämmelserna om att vägra registrera en ny ägare kommer sannolikt att riktas till Transportstyrelsen i sin egenskap av registreringsmyndighet. Även Kronofogdemyndig- heten kommer troligtvis att få ett ökat antal frågor, eftersom hindret mot att registreras som ägare är kopplat till förvärvarens En möjlighet att vägra registrera fordonsägare sammanlagda skuld avseende fordonsrelaterade skatter och avgifter som är registrerad hos myndigheten. Som framkommit av Transportstyrelsens och Kronofogde- myndighetens rapport saknar Transportstyrelsen möjlighet att sammanställa de sammanlagda och restförda fordonsrelaterade skulderna på personnivå. har denna möjlighet. Enligt vår mening borde det vara naturligt att Transport- styrelsen – som har tillgång till uppgifterna – också sammanställde dem på önskat sätt. Men till dess att så kan ske skulle uppgiften om vilka personer som inte kan registreras som ägare behöva lämnas från till Transportstyrelsen för att styrelsen ska kunna fatta korrekta beslut baserade på aktuella uppgifter, samt tillhandahålla nödvändiga informationstjänster för allmänheten. skulle då behöva bygga upp ett system för att föra över aktuella uppgifter om berörda gäldenärer till Transportstyrelsen. engångskostnader för system- utveckling, personal- och utbildningskostnader kan enligt konsult- rapporten uppskattas till ca . De löpande kostnaderna för systemunderhåll beräknas till ca vid en beloppsgräns på . Som framgår av konsultrapporten har uppgett att ett genomförande av förslaget troligen kommer att leda till en ökad måltillströmning i till förvaltningsrätten på 100–300 mål . Överklagandefrekvensen från länsrätt/förvaltningsrätt till kammar- rätt har varit , och från kammarrätt till Regeringsrätten . Målen i fråga kommer att handläggas som övriga mål vilka enligt egna beräkningar hade en styckkostnad på i förvaltningsrätt, i kammarrätt och i Regeringsrätten. har inte uttalat sig om eventuella ökade kostnader i allmän domstol. Det kan enligt vår mening antas att det kan komma att uppstå vissa ökade kostnader även där vid tvister kring fordonsöverlåtelser när den nye ägaren inte har kunnat registreras. Antalet sådana mål torde dock bli relativt få jämfört En möjlighet att vägra registrera fordonsägare med det beräknade ökade antalet mål i förvaltningsdomstol, och därmed torde inte heller den ökade kostnaden vara så stor. Med utgångspunkt i ett medelvärde av uppskattning av måltillströmningen i de olika instanserna kan de sammanlagda ökade kostnaderna för domstolsväsendet (förvalt- ningsdomstolarna) enligt konsultrapporten uppskattas till ca . Förtroendet för rättsväsendet m.m. För dem som lojalt gör rätt för sig torde det upplevas som orättvist att vissa personer konsekvent underlåter att betala sina skulder till följd av den nuvarande ordningen. En regel som förhindrar registrering av bilmålvakter och andra som inte gör rätt för sig torde därför ha en positiv inverkan på den allmänna betalnings- moralen, och på förtroendet för rättsväsendet och den fiskala verk- samheten. En sådan vinst som ligger i en ökad betalningsmoral och ett minskat antal personer med hög skuldsättning låter sig dock svårligen uppskattas i kronor och ören. Det bör dock icke desto mindre framhållas som en positiv effekt. 16.4.6Konsekvenser för den yrkesmässiga handeln med fordon Yrkesmässiga bilhandlare behöver kontrollera att kunden kan bli registrerad som ägare till fordonet innan affären genomförs. Kontrollen bör ske relativt enkelt med hjälp av någon automa- tiserad tjänst. Eftersom yrkesmässiga bilhandlare fortlöpande säljer fordon bör de kunna använda den nya rutinen utan några större problem. Det borde därför i princip inte förekomma att en yrkes- mässig bilhandlare försummar att göra den extra kontrollen. Den ökade tidsåtgången för att utföra kontrollen medför en kostnad i verksamheten. Med utgångspunkt i uppgifter från uppskattas det i konsultrapporten ske ca 580 000 försäljningar av fordon inom den yrkesmässiga fordons- handeln. Den extra kontrollen beräknas i genomsnitt ta , och behöver ske både vid beställning och leverans av fordonet. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare Den yrkesmässiga handeln kan också åsamkas kostnader för sådana affärer som inte blir av till följd av att köparen inte kan registreras som ägare när affären ska slutföras. Vid köp av nya bilar är det vanligt att den beställda bilen specialanpassas efter kundens önskemål och att det sedan kan gå relativt mellan den tidpunkt då bilen beställs och när den levereras till kunden. däremellan skulle kunden kunna ha ådragit sig fordons- relaterade skulder så att denne vid leveranstillfället kan registreras som ägare till fordonet även om det inte förelåg något hinder mot detta vid beställningstillfället. Kostnader uppstår för bilhandlaren bl.a. för den tid som lagts ner på försäljningen. Den specialbeställda bilen som inte kan säljas blir då dessutom en lagerbil och kan som sådan i regel endast säljas till ett lägre pris till en annan kund eftersom denne då måste låta sig nöjas med de tillval etc. som den ursprungliga tänkta kunden hade gjort. För denna värdeminskning som blir följden av en stoppad affär (som naturligtvis förekommer av olika orsaker) brukar bilhandeln dock gardera sig genom att man med kunden redan vid beställningstillfället avtalar om en avbeställningsavgift. Motor- branschens rekommenderar en avbeställningsavgift på av bilens värde för en bil som kostar och på för bilar som kostar mer än så. Vi utgår från att ett avtal om avbeställningsavgift redan omfattar, eller i vart fall skulle kunna omfatta, även den situationen då affären inte blir av till följd av att den presumtive kunden vid leveranstillfället kan registreras som ägare till fordonet. Några ökade kostnader för värdeminskningen av beställda, men icke sålda bilar, är därför inte medräknade här. Enligt konsultrapporten kan de löpande kostnaderna för den yrkesmässiga handeln med fordon beräknas till ca vid en beloppsgräns på . 16.4.7Konsekvenser för försäkrings- branschen/ Problemet med bilmålvakter är i högsta grad påtagligt även för försäkringsbranschen. Flera personer har skulder på till avseende obetalda trafikförsäkringsavgifter. En möjlighet att vägra registrering av fordonsägare skulle sannolikt medföra att skulderna minskar. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare kan det förhållandet att rätt ägare inte registreras i vägtrafikregistret leda till en felaktig bedömning av försäkrings- risken och därmed också till en felaktig beräkning av försäkrings- premien. De system som försäkringsbolagen använder för att administrera motorfordonsförsäkringar är i mycket hög grad baserade på de ägaruppgifter som är införda i vägtrafikregistret. kommer att få ett ökat antal ärenden där den som ålagts att betala trafikförsäkringsavgift i egenskap av registrerad ägare invänder att han eller hon (eller den juridiska personen) inte är fordonets riktiga ägare och därför inte heller ska betala avgiften. Detta medför en ökad kostnad för för den tid som det tar att handlägga dessa ärenden, då parter ska höras, skriftväxling bedömas etc. Föreningen bedömer att det tar mellan och att handlägga ett sådant ärende. Vid ett antagande om att ett genom- snittligt ärende tar att handlägga kan Trafikförsäkrings- föreningens kostnader för den ökade hanteringen enligt konsult- rapporten uppskattas till ca vid en beloppsgräns på . Det kan också antas att antalet ärenden i allmän domstol som handlar om skyldigheten att betala trafikförsäkringsavgift i någon mån ökar, eftersom betalningsansvaret i dessa fall åvilar den som är registrerad som ägare. Om den registrerade ägaren/försäkrings- tagaren är en annan person än fordonets riktige ägare kan det enligt inte heller uteslutas att det skulle uppstå problem för den försäkrade vid en inträffad skada. En ökad undersökningsplikt för överlåtaren, och en risk att ha kvar ansvaret för fordonet trots att det har överlåtits till annan behöver inte den som överlåter ett fordon kontrollera förvärvarens kreditvärdighet, i vart fall inte om fordonet i fråga säljs kontant med omedelbar betalning. För att överlåtaren ska vara säker på att bli avförd som ägare till fordonet behöver denne i regel endast kontrollera att förvärvaren är den som han eller hon uppger sig att vara, och se till att anmälan om ägarbyte innehåller tillräckliga identitetsuppgifter om den nye ägaren. Om förvärvaren är underårig behöver överlåtaren förvissa sig om förmyndarens En möjlighet att vägra registrera fordonsägare medgivande (en förmyndare ska dessutom registreras som ansvarig för fordonet till dess att ägaren fyller 18, eller får förarbehörighet för fordonet i fråga, se 4 a § LVTR samt 1 kap. 6 § och 10 kap. 10 a § FVTR). Om det nu aktuella förslaget skulle genomföras behöver överlåtaren dessutom kontrollera att det inte finns hinder mot att registrera den nye ägaren p.g.a. att denne har fordonsrelaterade skulder. Enligt Transportstyrelsens och förslag skulle den som ska överlåta ett fordon, med hjälp av någon automatisk informationstjänst som är tillgänglig dygnet runt, kunna kontrollera att förvärvaren kan registreras. Vid ett negativt besked skulle den pågående affären rimligen avbrytas. Det kan dock tänkas att en överlåtare på den privata marknaden i högre utsträckning än på den yrkesmässiga marknaden försummar att göra kontrollen. Detta eftersom en privat överlåtare förmodligen inte gör bilaffärer så ofta och kanske inte heller tagit del av den information som Transportstyrelsen avser att lämna (t.ex. i annonser eller på registreringsbeviset) om behovet av att göra denna kontroll. Det kan vidare tänkas uppstå en oönskad osäkerhet vid bilaffärer om överlåtelsen kan anses vara slutlig, och när den nye ägaren fått sakrättsligt skydd till fordonet. Om den som köper ett fordon inte kan registreras som ägare till fordonet är det troligt att det i vissa fall blir en tvist om köpet ska hävas. Osäkerheten som ligger i detta kan innebära att registreringen av den nye ägaren får en mycket större betydelse än . Vi utvecklar detta ytterligare i avsnitt 16.5.3. Det kan inte heller uteslutas att den som har ett begagnat fordon av begränsat värde väljer att skrota fordonet i stället för att försöka överlåta det, om det finns en risk att det blir problem med ett ägarbyte. Härigenom kan antalet fordon som finns till överlåtelse på begagnatmarknaden möjligen minska, så att fler väljer/tvingas köpa bilar av en bilhandlare i stället. Beroende på i hur stor utsträckning detta sker kan det generellt sett bli dyrare att köpa ett fordon eftersom antalet tillgängliga objekt på den privata marknaden minskar. Om bilaffären genomförs utan att överlåtaren kontrollerat att förvärvaren kan registreras som ägare blir konsekvensen att överlåtaren står kvar i registret som ägare till fordonet trots att denne inte längre har någon fysisk rådighet över fordonet. Överlåtaren kan dock ställa av fordonet så att skatteplikten och SOU 2010:76 En möjlighet att vägra registrera fordonsägare skyldigheten att betala trafikförsäkringsavgift upphör. Men om en mindre nogräknad förvärvare använder fordonet (trots att det är avställt och egentligen inte får brukas), kan det ändå uppstå en betalningsskyldighet för överlåtaren i egenskap av registrerad ägare till fordonet för trängselskatt och felparkeringsavgifter. Den som överlåtit fordonet kan också behöva lägga ner tid och kostnader på att begära omprövning av Transportstyrelsens beslut om registrering, överklaga detta till förvaltningsdomstol samt möjligen också processa mot i allmän domstol vad gäller betalningsskyldigheten för påförd trafikförsäkringsavgift. De löpande samhällsekonomiska kostnaderna hänförliga till En risk för intrång i den personliga integriteten En förutsättning för ett genomförande av förslaget om att vägra registrera ägare med obetalda fordonsrelaterade skulder på ett visst belopp är att Transportstyrelsen har tillgång till uppgifter om de personer som inte kan registreras som ägare. Överlåtaren av ett fordon måste också på något sätt i förväg kunna säkerställa att den tilltänkte nye ägaren kan registreras som ägare. saknar Transportstyrelsen själv möjlighet att sammanställa skulderna på personnivå och uppgifterna skulle därför behöva föras över till Transportstyrelsen från Kronofogde- myndigheten. Endast uppgifter om de personer som har så stora obetalda skulder att de inte kan registreras som ägare skulle behöva överföras. Men i de fall då Transportstyrelsen skulle behandla och genom informationstjänster tillhandahålla uppgifter om att en viss person inte kan registreras som fordonsägare så skulle en viss integritetsrisk föreligga. Genom denna uppgift skulle man kunna dra slutsatsen att personen i fråga har stora obetalda skulder, vilket kan vara en känslig uppgift. Inrättandet av en allmänt tillgänglig informationstjänst skulle också innebära att Transportstyrelsen inte hade kontroll över vem som ställer en fråga om en viss person kan registreras som ägare eller inte, eller i vilket syfte frågan ställdes. Detta kan typiskt sett betraktas som en risk för intrång i enskildas integritet. Vi utvecklar detta närmare i avsnitt 16.5.6. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare En fördel eller nackdel för de ofrivilliga bilmålvakterna? För de personer som utan att ha samtyckt därtill registreras som ägare till fordon därför att andra utnyttjar deras personuppgifter kan en beloppsgräns för vägrad registrering medföra en fördel eftersom ytterligare fordon inte kan registreras på honom eller henne när beloppsgränsen väl är passerad. Det kan dock även finnas en risk för att antalet ofrivilliga bilmålvakter ökar, se avsnitt 16.5.1. Vår bedömning: Det bör inte införas en möjlighet att vägra registrering av en fordonsägare med restförda fordonsrelaterade skulder av betydande belopp. 16.5.1Behovet/nyttan av förslaget? Som framgått ovan är det ett stort problem med obetalda fordons- relaterade skulder. till det totala restförda beloppet avseende statliga fordringar utgör de fordonsrelaterade skulderna en mindre del men är ändå en av de största enskilda skuldposterna och det rör sig om betydande belopp som inte har betalats, se avsnitt 16.1.3. Med hänsyn till förtroendet för rättsväsendet är det också angeläget att möjligheterna att undandra sig sitt ansvar som fordonsägare är så små som möjligt. Problemet är i stora delar, men inte uteslutande, sammanlänkat med problematiken kring bilmålvakter. Genom en möjlighet att vägra registrering för den som redan tidigare visat uppenbar oförmåga eller ovilja att göra rätt för sig bedömer vi att problemet till viss del skulle minska. En bilmålvakt skulle vara förbrukad när dennes sammanlagda fordonsrelaterade skulder överstiger det bestämda beloppet. Ytterligare fordon skulle inte att kunna registreras med denne person som ägare. Det skulle i vart fall ha en försvårande inverkan på verksamheten med bilmålvakter. För att förslaget ska få önskad effekt krävs dock att den som säljer ett fordon först har kontrollerat om förvärvaren kan registreras som ägare till fordonet. Om denna kontroll underlåts En möjlighet att vägra registrera fordonsägare och försäljningen sker till någon som inte kan registreras som ägare kommer överlåtaren att ha kvar ansvaret för fordonet, trots att detta är sålt och trots att denne inte längre har någon kontroll över hur det används. Vi anser att en möjlighet att vägra registrering av en fordons- ägare med restförda fordonsrelaterade skulder på betydande belopp skulle motverka problemet med obetalda fordonsrelaterade skulder och därmed även möjligheten att använda bilmålvakter. Problemet skulle dock inte lösas helt. Det kan också finnas en risk för att rekryteringen av nya bilmålvakter skulle öka eftersom en bilmålvakt skulle vara förbrukad när dennes fordonsrelaterade och obetalda skulder passerade beloppsgränsen. Av samma skäl kan det också finnas en risk för att användningen av ofrivilliga bilmålvakter skulle öka, dvs. att andras personuppgifter i högre grad än olovligen skulle utnyttjas i anmälningar om ägarbyte. 16.5.2Tillåten inskränkning i äganderätten? Den inskränkning i äganderätten som förslaget för med sig är att den som förvärvat fordonet, om denne har fordonsrelaterade skulder överstigande beloppsgränsen, inte kan registreras som ägare till fordonet, även om det skett ett civilrättsligt giltigt förvärv. Det medför i sin tur i praktiken ett hinder för förvärvaren att på ett legalt sätt nyttja fordonet i trafik eftersom ett sådant nyttjande förutsätter att fordonet är påställt, skattat och försäkrat. har fastslagit att den som förvägras registrering av ett fordon som han eller hon äger har fått sin rätt att utnyttja sin egendom inskränkt. En sådan inskränkning får ske endast om den uppfyller ett allmännyttigt syfte och om den är proportionerlig. Den måste också vara förutsebar för den enskilde. Enligt vår mening är det inte fråga om någon inskränkning av äganderätten för de gäldenärer som kan antas vara bilmålvakter och där det egentligen är någon annan som äger fordonet, eller som i vart fall ska bruka fordonet under ägarliknande förhållanden. Bilmålvakten har ju i dessa fall inte själv för avsikt att utnyttja fordonet. Att neka en bilmålvakt registrering som ägare torde därför inte heller medföra någon inskränkning av dennes äganderätt. Genom att ha en förhållandevis hög beloppsgräns för regelns tillämpning så skulle den som nämnts ovan (se avsnitt 16.3.2) i första hand inrikta sig mot just bilmålvakterna. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare När det gäller de övriga fordonsägare – utöver bilmålvakter – som kan komma att vägras registrering anser vi att den inskränkning i rätten att nyttja sin egendom som det blir fråga om är godtagbar och i överensstämmelse med vad som stadgas i artikel 1 i första tilläggsprotokollet till . Inskränkningen sker för ett allmännyttigt syfte – att skatter och avgifter ska betalas och verksamheten med bilmålvakter förhindras – som är godtagbart enligt . Den är förutsebar genom uttryckliga och tydliga regler i lagstiftningen och den får anses vara proportionerlig, särskilt med beaktande av att givit staterna en betydande frihet att införa inskränkningar i rätten att nyttja egendom. Det kan antas att fordonets tidigare ägare kommer att ställa av fordonet för att undvika fortsatt skatteplikt om denne tvingas stå kvar som registrerad ägare. Frågan uppstår då om det är rimligt att den som inte längre äger fordonet ändå, genom sin möjlighet att till Transportstyrelsen anmäla ändrade förhållanden för fordonet, kan sägas ha kvar en viss möjlighet att disponera över fordonet trots att detta är överlåtet till en ny ägare. Detta får enligt vår mening i det aktuella sammanhanget anses vara acceptabelt. Att inte tillåta ett sådant förfogande skulle nämligen föra med sig orimliga konsekvenser. Den som förvärvat fordonet, men som på grund av egen skuldsättning inte kan registreras som ägare till fordonet, skulle då tillförsäkras en rätt att använda fordonet i den tidigare ägarens namn och med denne som betalningsansvarig för den ytterligare fordonsskatt som kan komma att debiteras för fordonet så länge som det är påställt. Det kan även noteras att den tidigare ägaren har möjlighet att göra anmälningar beträffande fordonet om han eller hon är registrerad ägare om den nye ägaren inte kunnat registreras, t.ex. på grund av att otillräckliga identitetsuppgifter har lämnats. Sammanfattningsvis anser vi att en möjlighet att vägra registrera en fordonsägare som har restförda fordonsrelaterade skulder på ett betydande belopp vore en tillåten inskränkning av ägarens rätt att nyttja sin egendom enligt de ovan och i avsnitt 16.2.2 redovisade principerna om äganderätt. Principen om äganderätt skulle alltså inte vara ett hinder mot detta förslag. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare Ett genomförande av förslaget skulle medföra att den som avser att överlåta ett fordon alltid måste kontrollera om den tilltänkta förvärvaren kan registreras som ny ägare till fordonet. Kontrollen skulle komma att upplevas som en komplikation vid fordons- överlåtelser på den privata marknaden. Med tillgång till erforderliga informationstjänster kan antas att de allra flesta skulle klara av och komma ihåg att göra den nödvändiga kontrollen. Innebörden av den undersökningsplikt som åläggs överlåtaren av ett fordon ska dock inte underskattas. Konsekvenserna för en privatperson som försummat att göra kontrollen av den nye ägaren är allvarliga, om det finns ett registreringshinder för denne. Överlåtaren kommer då att stå kvar som registrerad ägare i registret trots att han eller hon är det, och dessutom saknar kontroll över hur fordonet används. Även om beloppsgränsen för att vägra registrering sätts så högt att endast ett mindre antal personer inte kommer att vara registreringsbara, bör denna risk för överlåtaren tas på allvar. I de allra flesta fall leder kontrollen av den nye ägaren till resultatet att denne kan registreras. Även om kontrollen måste göras vid varje enskild fordonsförsäljning är det endast i förhållandevis få fall som kontrollen har visat sig vara motiverad. Flertalet remissinstanser har ansett att det inte är rimligt att lägga denna undersökningsplikt på den som ska överlåta ett fordon. Vi anser att själva kontrollåtgärden i sig inte kan anses medföra ett sådant besvär att den inte kan hanteras av privatpersoner, under förutsättning att det finns tillräckliga informationstjänster tillgängliga. Vi är ändå tveksamma till om det är rimligt att ålägga privatpersoner undersökningsplikt vid samtliga överlåtelser av fordon som äger rum, när det endast är i relativt få fall som en överlåtelse av ett fordon skulle avbrytas för att den tilltänkte nye ägaren inte kan registreras. Att ålägga den enskilde en sådan undersökningsplikt är inte heller förenligt med de allmänna strävandena efter en regel- förenkling i samhället. Kostnaderna för privatpersoner kan uppskattas till betydande belopp, eftersom en kontroll alltid måste göras och säljaren i vissa fall kommer att få ha kvar ansvaret för ett fordon trots att det har överlåtits, se avsnitt 16.4.8. En möjlighet att vägra registrera fordonsägare Som framgått av avsnitt 16.2.1 fungerar det nuvarande vägtrafikregistret inte som ett ägarregister, och det är heller inte inrättat för att skydda kommersiella intressen i samband med överlåtande av fordon. Transportstyrelsens prövning kan inte jämställas med en domstolsprövning av ägarförhållandena till ett fordon och uppgifterna om fordonets ägare enligt vägtrafikregistret är följaktligen inte heller något bevis om äganderätt till fordonet.