sou · GYB376d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Det räcker att det av begäran framgår att den registrerade är missnöjd med behandlingen i något visst avseende och vill att rättelse ska vidtas. Det är Transportstyrelsen som i egenskap av personuppgiftsansvarig som har bevisbördan för att en uppgift som är registrerad är korrekt (SOU 1997:39 s. 400). Genom att reglerna om skadestånd i 48 § PUL gäller vid behandling av personuppgifter enligt LVTR eller föreskrifter som meddelats med stöd av LVTR ska Transportstyrelsen ersätta den registrerade för den skada och kränkning av den personliga integriteten som en felaktig behandling av personuppgifter har orsakat. Transportstyrelsen har även ansetts vara skadeståndsskyldig i sådana fall där uppgifterna visserligen inte behandlats i strid med FVTR och LVTR, men i strid med . Det har då handlat om en uppgift som visat sig inte stämma med verkliga förhållanden. Uppgiften har i dessa fall ansetts vara oriktig och därmed behandlats i strid med . Det överförda skadeståndsansvaret har alltså ansetts omfatta såväl behandlingar av personuppgifter i strid med LVTR och FVTR, som behandlingar i strid med PUL. Bestämmelsen om skadestånd i PUL bygger på strikt ansvar, dvs. det krävs inte vållande för att skadestånds- skyldighet ska föreligga. Ersättningsskyldigheten kan i den utsträckning som det är skäligt jämkas om Transportstyrelsen visar att felet inte berodde på styrelsen. 1 Enligt tidigare lydelse av 18 kap. 6 § FVTR skulle en begäran om omprövning ha inkommit till beslutsmyndigheten från den dag då den enskilde tagit del av beslutet. På grund av svårigheter med att fastställa när den enskilde tagit del av beslutet ändrades bestämmelsen . Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter 13.4.3Förhållandet mellan omprövningsbestämmelserna i och rättelse enligt PUL Frågan om förhållandet mellan omprövningsbestämmelserna i och bestämmelserna om rättelse i PUL har prövats i ett tillsynsärende hos Datainspektionen (DI).2 DI uttalade i ärendet att bestämmelsen om rättelse ska tillämpas före bestämmelsen om omprövning. Den registrerade ägaren hade hos (som var personuppgiftsansvarig myndighet) åberopat att han felaktigt hade registrerats som ägare av fordonet och att hans namnteckning på anmälan hade förfalskats. konstaterade att tidpunkten för när en begäran om omprövning enligt 18 kap. 6 § FVTR senast kan göras hade passerats och den registrerades begäran avvisades därför. Beslutet överklagades till Länsrätten i län (numera Förvaltningsrätten i ) som inte ändrade beslut. Den registrerade vände sig till DI som inledde tillsyn mot . DI fann i sitt beslut att bestämmelsen om rättelse i 28 § PUL – genom hänvisningen i 11 § LVTR – gäller före bestämmelserna om omprövning i FVTR, eftersom det när det gäller rättelse inte finns några avvikande bestämmelser i eller LVTR. DI ansåg därför att rätteligen skulle ha handlagt den registrerade ägarens begäran om äganderättsutredning som en begäran om rättelse enligt PUL. Med utgångspunkt i DI:s uttalanden i tillsynsbeslutet ändrade sin praxis på så sätt att en begäran om ändring av registrerade ägaruppgifter aldrig ansågs för sent inkommen, eftersom rättelsemöjligheten enligt PUL saknar tidsgräns. Däremot har , och Transportstyrelsen, endast undantags- vis utformat besluten i dessa ärenden som ett rättelsebeslut enligt PUL. Normalt sett har bestämmelserna i tillämpats, t.ex. bestämmelserna om på vilket sätt en anmälan om ägarbyte ska göras och vad den ska innehålla. Däremot har tidsfristen för omprövning i 18 kap. 6 § inte beaktats om det har varit fråga om en fysisk person som omfattas av PUL:s rättelse- bestämmelser. 2 Datainspektionens beslut dnr 1719-2002). Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter 13.4.4Särskilt om omprövning och rättelse av uppgift om fordonsägare De rättsverkningar som följer av att någon antecknas som ägare till ett fordon i vägtrafikregistret eller den person som jämställs med ägaren anges i olika lagar på vägtrafikområdet. Bl.a. sägs uttryckligen i VTSL att i fråga om fordonsskatt är ägaren till ett fordon skattskyldig och att som ägare till ett fordon anses den vara som är eller bör vara upptagen i vägtrafiksregistret som ägare. I frågan om ett fordon som innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om anses innehavaren som ägare. Skattskyldig för saluvagnsskatt är den som innehar saluvagns- licensen, 3 kap. 2 § VTSL. Enligt 8 § lagen (2004:629) om trängsel- skatt är bilens ägare skattskyldig och som ägare avses den som när skattskyldigheten inträder är eller bör vara upptagen i vägtrafik- registret som ägare, eller i fråga om bil som används med stöd av saluvagnslicens, den som när skattskyldigheten inträdde innehar licensen. Betalningsansvaret för felparkeringsavgifter enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifter åvilar den som äger det felparkerade fordonet vid tiden för överträdelsen. Med fordonets ägare avses den som när överträdelsen skedde var antecknad som fordonets ägare i vägtrafikregistret. Enligt trafikskadelagen (1975:1410) ska det finnas en trafik- försäkring för ett motordrivet fordon som är registrerat i vägtrafik- registret och inte är avställt. Försäkringsplikten fullgörs av fordonets ägare. Enligt motiven till trafikskadelagen avses med ägare fordonets verklige ägare oavsett om denne blivit registrerad om ägare eller inte.3 Enligt rättspraxis föreligger det dock en presumtion för att den som är upptagen som ägare till ett fordon i registret också är att anse som fordonets ägare och därmed också är skyldig att fullgöra försäkringsplikten.4 Att vara antecknad som ägare i vägtrafikregistret är således förknippat med olika rätts- verkningar. I 10 kap. FVTR finns bestämmelser om ändrade förhållanden i fråga om fordon. Där framgår bl.a. att om ett fordon har bytt ägare ska den registrerade ägaren och den som förvärvat fordonet anmäla ägarbytet till Transportstyrelsen. Anmälan ska bl.a. innehålla 3NJA II 1977 s. 354. 4NJA 2009 s. 244 och NJA 1986 s. 758. Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter identitetsuppgifter för den som ska registreras som ägare. I de fall där anmälan om ägarbyte i formellt hänseende är fullständig fattas beslut om att registrera ny ägare maskinellt genom automatiserad behandling av uppgifter i vägtrafikregistret, i enlighet med 18 kap. 5 § FVTR. Någon kontroll av de anmälda uppgifternas riktighet avseende de bakomliggande civilrättsliga ägarförhållandena sker inte när en ny ägare registreras i vägtrafikregistret genom automatiserad behandling. En sådan kontroll är inte heller avsedd med tanke på bl.a. registrets ändamål och att det är fråga om en mycket stor mängd ärenden. är det angivet att det är just ägaren till fordon som ska anmälas för registrering i vägtrafikregistret. Ett sådant beslut kan, som anförts ovan, omprövas enligt 18 kap. 6 § LVTR. Utredningskrav vid omprövning av en uppgift om registrerad ägare Regeringsrätten (RÅ 2002 ref. 85) har i ett ärende som handlade om registrerade fordonsägaruppgifter i vägtrafikregistret slagit fast att registreringsmyndigheten inte enbart kan basera sitt beslut i ett omprövningsärende på en ytligt sett korrekt anmälan om ägarbyte utan att beakta den registrerades invändningar. Regeringsrätten uttalade att det i normalfallet inte kan anses åligga (numera Transportstyrelsen) att företa en fullständig utredning och därmed förvissa sig om att den som ny ägare angivna personen verkligen är ägare till fordonet. Det stod enligt Regeringsrätten likaså klart att det inte ankom på att slutligt avgöra frågor om vem som civilrättsligt är rätt ägare till ett fordon. Skulle emellertid den som ny ägare i en anmälan om ägarbyte upptagna personen framföra omständigheter som är ägnade att starkt ifrågasätta om han överhuvudtaget har något med det aktuella fordonet att skaffa, kan det inte godtas att registrerings- myndigheten utan vidare skulle kunna negligera invändningarna och enbart basera sitt beslut på en ytligt sett korrekt anmälan. Enligt vad Regeringsrätten uttalade skulle möjligheten att överklaga ett registreringsbeslut då bli helt illusorisk. var praxis (som fastställts av domstol) att en registrering med en fullständig anmälan som grund i princip inte ändrades, oaktat vilka omständigheter om de verkliga förhållandena som kom fram. Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter Utredningskrav vid rättelse av en uppgift om registrerad ägare Datainspektionen (nedan DI) har i ett tillsynsärende uttalat att en uppgift i vägtrafikregistret är felaktig om det visar sig att den som är anmäld som ägare inte är det civilrättsligt och att det är registreringsmyndigheten som har bevisbördan för den registrerade uppgiftens riktighet.5 I en anmälan till DI uppgav en person att han blivit felaktigt registrerad som ägare till olika fordon i bilregistret och att (som var person- uppgiftsansvarig myndighet) trots flera kontakter inte velat rätta de felaktiga uppgifterna. DI inledde tillsyn mot . svarade i yttrande till DI att verket ansåg att behandlingen inte kunde anses ha skett i strid med då verket behandlat uppgifterna helt i enlighet med de i vägtrafik- registerlagstiftningen uppställda kraven och att uppgifter som registrerats i enlighet med gällande regler därför i regel inte heller bör kunna anses vara oriktiga i sitt sammanhang. DI gjorde följande bedömning: Frågan om en uppgift är riktig eller inte i vägtrafikregistret får avgöras med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Av ändamålsbestäm- melsen följer att avsikten med registret inte bara är att registrera uppgifter som gjorts i en anmälan om ägarbyte och med hänsyn till den stora betydelse uppgift om ägare har i registret är det mycket viktigt att uppgifterna om vem som är ägare i registret stämmer överens med de verkliga förhållandena. En uppgift i registret är således felaktig om det visar sig att den som är anmäld som ägare till ett fordon inte är det civilrättsligt. Vidare framhöll DI att om det framställs en begäran om rättelse åligger det att skyndsamt utreda om de framförda anmärkningarna är befogade, och om så är fallet, vidta korrigering. Att utredningsskyldigheten åvilar hör enligt DI bl.a. samman med att verket har bevisbördan för att en uppgift i registret är riktig. Hur långt utredningsskyldigheten sträcker sig får enligt DI avgöras i varje enskilt fall. Skulle emellertid någon som är antecknad i registret som ägare till ett fordon invända och framföra omständigheter som starkt ifrågasätter att denne över huvud taget haft något med det aktuella fordonet att skaffa, måste det åligga verket att närmare utreda riktigheten av registreringen. Enligt DI har en sådan utredning som enda syfte att fastställa om uppgiften om registrerad ägare i vägtrafikregistret är riktig. 5 Datainspektionens beslut , dnr 1486-2001. Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter Den praxis som har utvecklats hos och Transport- styrelsen med anledning av ovanstående redovisning går ut på att om en registrerad ägare visar att han eller hon sannolikt inte har förvärvat ett fordon avregistreras denne som ägare och fordonet registreras åter på den tidigare ägaren, om det inte i utredningen framkommer vem som i stället har förvärvat fordonet. Detta gäller även om den tidigare registrerade ägaren gör sannolikt att han eller hon faktiskt har avyttrat fordonet. Vid bedömningen av om en registrering ska upphävas tas bl.a. hänsyn till hur som gått mellan registrering och bestridande, om anmälan formellt sett varit fullständig och hur den i övrigt ser ut (om uppgifter i anmälan verkar vara ändrade, om namnet på den nye ägaren är rätt stavat etc.) samt vilka uppgifter som lämnats av den tidigare ägaren om den som han eller hon har sålt fordonet till. Om den tidigare ägaren trots påminnelser inte hörs av under utredningen kan detta innebära att han eller hon åter blir registrerad som ägare av fordonet. Det är inte helt ovanligt att denne först då hörs av och överklagar beslutet och anger att han eller hon sålt fordonet till just den person som registrerats. Nedan följer några exemplifierande domstolsavgöranden som visar ett ärendes gång vid rättelse/omprövning av registrerade ägaruppgifter. Kammarrätten i dom i mål 2825-04 N registrerades som ägare till ett fordon . Fordonsskatt betalades på utsänt inbetalningskort. anmälde N avställning av fordonet. Avställning medgavs inte. uppgav N till (som var person- uppgiftsansvarig myndighet) att han aldrig ägt fordonet ifråga. beslutade dock att N skulle kvarstå som registrerad ägare av fordonet. Beslutet överklagades och länsrätten avslog överklagandet. Kammarrätten i fann dock (mål 3179-02) att N inte skulle vara registrerad ägare av fordonet då det i den utredningen angavs att den verklige förvärvaren var en KN. kunde inte identifiera någon KN och Kammarrättens dom verkställdes därför genom att beslutade att införa tidigare ägaren L som registrerad ägare för fordonet för tiden efter . Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter L överklagade beslut. Länsrätten i län (numera Förvaltningsrätten i ) fann att det fick anses utrett att han inte i civilrättslig mening var ägare till fordonet . Om L inte skulle avföras som registrerad ägare skulle registret komma att fortsätta att visa felaktiga uppgifter om den verklige ägaren till fordonet. Länsrätten fann med beaktande härav och mot bakgrund av att en ägarregistrering medför påtagliga ekonomiska konsekvenser för den enskilde att alternativet att fordonet saknar registrerad ägare var att föredra. Länsrätten förordnade att L inte skulle vara registrerad som ägare . överklagade länsrättens dom och anförde bl.a. att den registrerade ägaren har ett ansvar att anmäla korrekta uppgifter till och att det inte är orimligt att denne också bär risken för att ha kvar det ansvar som följer av att ny ägare inte kan registreras. Om den registrerade ägaren inte kan lämna sådana uppgifter som gör att en ny ägare kan registreras och inte heller inom ramen för sin utredningsskyldighet kan utröna vem som förvärvat fordonet får den registrerade ägaren – som en gång korrekt registrerats som ägare till fordonet – därför ha kvar det ansvaret som följer av registreringen till dess en ny ägare kan registreras eller fordonet avregistreras. Kammarrätten fann att ett av vägtrafikregistrets huvudsyften får anses vara att vid varje tillfället utvisa en i administrativt hänseende ansvarig person för fordonet. Om det finns oklarheter vid en överlåtelse eller om anmälan om ägarbyte inte är korrekt kan inte registrera den nye ägaren. Fordonet kommer i ett sådant fall att även fortsättningsvis vara registrerat på den tidigare ägaren. Samma förhållande måste gälla om först efter registrering av ny ägare får information som utvisar att registreringen var felaktig och därför tvingas rätta i registret. Vid en sådan rättelse kommer den tidigare ägaren att kvarstå som registrerad ägare. Kammarrätten ansåg att det var sannolikt att L sålt fordonet på det sätt han angett. Trots detta var det inte möjligt att överföra fordonet på köparen då denne inte var känd. Kammarrätten upphävde länsrättens dom och fastställde beslut om att L skulle vara ägare av fordonet . efter att L avförts som ägare av fordonet (efter en fullständig anmälan om ägarbyte från honom) återinfördes han således som registrerad ägare med ansvar för bl.a. fordonsskatt och trafikförsäkring för hela perioden . Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter Kammarrätten i dom i mål nr 2492-06 inkom en anmälan om ägarbyte av ett släpfordon till V. Anmälan var gjord på fordonets registreringsbevis med angivande av ny ägares namn, personnummer och adress. Uppgifterna var dock skrivna över tidigare ifyllda uppgifter. (som var personuppgiftsansvarig myndighet) registrerade V som ny ägare till fordonet. uppgav V i en anmälan om avregistrering av fordonet att hon inte varit ägare till fordonet. utredde de registrerade ägaruppgifterna och kommunicerade den tidigare ägaren H som uppgav att han sålt fordonet till en L. Det var också L:s namn som var överskrivet på den inkomna anmälan om ägarbyte. Det fanns två folkbokförda personer med samma namn och kommunicerade den vars personnummer bäst överensstämde med det som angivits på anmälan. Något svar inkom inte från honom. fann att anmälan om ägarbyte till V inte kunde anses som fullständig och upphävde registreringen av henne som ägare. Då det inte gick att med säkerhet identifiera L beslutade att registrera den tidigare ägaren H som fordonsägare. H överklagade beslut. Länsrätten i län (numera Förvaltningsrätten i ) fann att anmälan till V var fullständig eftersom det klart och tydligt framgick att det var hennes uppgifter som skulle läggas till grund för ägarbytet. Läns- rätten anförde vidare att det gått ägarbytet registrerats utan att hon varken ifrågasatt registreringen eller att hon har varit betalningsskyldig för ett fordon som hon menar att hon inte köpt och att det därför skulle kravs mer än att hennes namnteckningar inte stämde överens för att hennes medverkan till anmälan om ägarbyte starkt skulle kunna ifrågasättas. Länsrätten biföll överklagandet och förordnade att den tidigare ägaren H inte skulle vara registrerad som ägare för fordonet. överklagade länsrättens dom och anförde bl.a. att det som varit avgörande för verkets bedömning varit säljarens uppgifter om att han sålt fordonet till en L och inte till V och att det därför finns starka skäl att ifrågasätta registreringen av V som ägare till fordonet. Detta även om anmälan kunde anses fullständig och att hon har dröjt med sitt bestridande. Det gick inte att identifiera L och därför ansåg att det var den tidigare ägaren H som skulle vara registrerad som ägare för fordonet. Kammarrätten i fann att mycket talade för att registreringen av V som ny ägare på grund av överlåtelse från H var felaktig. Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter påstående talade emellertid det förhållandet att hon betalat avgifter för fordonet som hon såsom registrerad ägare varit mottagare av avgiftsavier. Kammarrätten fann vidare att det var mycket sannolikt att H sålt fordonet på det sätt han själv angivit och att det var tydligt att han genom att skriva under ägarbytesanmälan med de uppgifter som gäller för överlåtelsen har uppfyllt vad som normalt ankommer på en överlåtare inför registrering av ägarbyte. Det fanns ingen anledning att anta att han skulle ha tagit del i den manipulering som därefter skett. Kammarrätten fann att ett registerinnehåll som utvisar H som ägare till det aktuella fordonet efter juli 2000 är felaktigt. Kammarrätten biföll överklagandet och upphävde länsrättens dom och beslut och återförvisade målet till för vidare handläggning. verkställde domen genom att införa L som ägare som verket antog vara den som angivits på anmälan. L lät inte höra av sig efter registreringen. 13.4.5Särskilt om skadeståndsskyldighet för felaktig uppgift om fordonsägare I de fall där en ägarregistrering upphävs och det är fråga om en fysisk person kan Transportstyrelsen bli skadeståndsskyldig jämlikt 48 § PUL trots att registrering skett utifrån de uppgifter som anmälts. I ett beslut från Justitiekanslern () framställde EK skadeståndsanspråk mot staten med anledning av att registret innehållit oriktiga uppgifter om henne som ägare av ett fordon6. Hon hade registrerats som ägare till ett fordon efter en fullständig anmälan om ägarbyte. EK avfördes som ägare efter en ny anmälan om ägarbyte. som hon var registrerad som ägare blev hon betalningsansvarig för ett stort antal felparkeringsavgifter. Hon betalade inte dessa och överlämnade därför fordringarna till Kronofogde- myndigheten för indrivning. anförde EK i skrivelse till att hon felaktigt blivit registrerad som ägare till fordonet. I enlighet med då gällande praxis beslutade att inte ändra uppgifterna i registret eftersom hon registrerats som ägare efter en fullständig anmälan om ägarbyte. 6 Justitiekanslerns beslut dnr 3562-05-42. Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter Efter att EK 2003 på nytt tillskrivit , och då bifogat ett intyg från hennes son om att det var han som undertecknat anmälan om ägarbyte med EK:s namn, beslutade att ta bort henne som ägare till fordonet och att införa sonen som ägare i hennes ställe. EK begärde därefter skadestånd med för kränkning då hon felaktigt varit registrerad som ägare för fordonet och därigenom påförts betalningsansvar för felparkeringsavgifter som i sin tur medfört registrering av henne i utsökningsregister. I yttrande till JK anförde att uppgiften om att EK varit registrerad som ägare till fordonet inte kunde anses ha varit felaktig i förhållande till de ändamål för vilka uppgiften hade behandlats. Uppgifterna i anmälan hade behandlats i enlighet med bestämmelserna i den då gällande bilregisterkungörelsen och registreringen av henne som ägare till fordonet var därför korrekt gjord utifrån det material (den anmälan) som låg till grund för registreringen. hänvisade i detta avseende till JK:s bedömning när det gällde uppgifter i indrivnings- och utsökningsdatabas där JK ansett att det inte förelåg något register- fel om en registrering var korrekt gjord utifrån det material som legat till grund för registreringen. anförde vidare att EK i stället borde begära kompensation av den som – enligt eget intygande – förfalskat hennes namnteckning och missbrukat hennes personuppgifter på ett sätt som torde vara att anse som en brottslig gärning. anförde också att det är en realitet att vägtrafikregistret i ett okänt men sannolikt högt antal fall innehåller uppgifter om registrerade ägare till fordon som inte korrekt återspeglar de bakomliggande civilrättsliga förhållandena. Justitiekanslern fann att det i ärendet var utrett att personen varit registrerad som ägare till ett fordon som hon rätteligen inte var ägare till. JK konstaterade vidare att så vitt framkommit inte gjort något fel när verket registrerade henne som ägare, vilket dock inte utesluter en rätt till skadestånd. Det avgörande för bedömningen av rätt till skadestånd är om bil- registret innehållit en oriktig uppgift i datalagens mening. Vad som ska avses som oriktiga uppgifter i datalagens och PUL:s mening och ge rätt till skadestånd är enligt JK inte självklart. JK delade till viss del ståndpunkt och menade att det fanns vissa omständigheter som talade för att uppgift i bilregistret eller vägtrafikregistret som den här aktuella inte ska anses oriktig i Bestämmelser i vägtrafikdatalagen om enskildas rättigheter datalagens mening och att detta fick anses vara ett gränsfall. JK ansåg dock att en förfalskning som i det aktuella fallet fått till stånd en i sak felaktig registrering bäst kan jämföras med en manipulation av registret och att det i sådana fall bäst stämmer med lagens ändamål att den registeransvarige och inte den registrerade får svara för skadan. JK vidhöll därför sin tidigare bedömning att uppgift i registret i fall som detta får anses felaktig i datalagens mening och att personen därmed också var berättigad till skadestånd. JK fann vid en samlad bedömning att en skälig ersättning till EK uppgick till . 13.4.6En ny rättelse- och skadeståndsbestämmelse för uppgift om fordonsägare Vårt förslag: Beträffande uppgift om vem som är registrerad fordonsägare ska 14 kap. 3–4 §§ i den föreslagna förordningen om fordons registrering m.m. tillämpas i stället för 28 § PUL. En sådan uppgift ska inte heller omfattas av bestämmelsen om skadestånd i 48 § PUL. I förordning om fordons registrering m.m. ska anges att Transportstyrelsen efter en begäran om omprövning får ändra ett beslut som har fattats genom automatiserad behandling. En sådan begäran ska ha kommit in till Transportstyrelsen för beslutet. Ett sådant beslut får också omprövas på initiativ av beslutsmyndigheten för beslutet.