sou · GZB318 · 2011-03-02 00:00:00 — Domstolen kan således avslå ansökan om den finner att det inte finns särskilda skäl som gör att den bör tillåtas, men finner domstolen att det finns särskilda skäl får domstolen inte tillåta verksamheten, utan den ska då med ett eget yttrande överlämna målet till regeringen för avgörande. Miljö- domstolen ska handlägga målet på vanligt sätt, dvs. granska ansö- kan, kungöra det, inhämta yttranden och hålla huvudförhandling. Det är alltså först då målet är klart för avgörande som domstolen ska ta ställning till om målet med eget yttrande ska överlämnas till regeringen. Yttrandet till regeringen bör innehålla en närmare motivering med förslag till ställningstagande. Detsamma gäller om regeringen ska pröva tillåtligheten enligt 17 kap. 1 § eller om regeringen har förbehållit sig prövningen av tillåtligheten enligt 17 kap. 3 §. Paragrafens andra stycket öppnar en möjlighet för miljödom- stolen att överlämna ett mål till regeringen för avgörande. Bestäm- melsen kan användas när två allmänna intressen av stor vikt ställs mot varandra. Om av en av sådan anledning begär det ska målet överlämnas till regeringen. Enligt utredningens uppfattning bör ges en stark ställning när det gäller att bedöma om ett mål som rör strålsäkerheten ska överlämnas till regeringen. Paragrafens andra stycke föreslås kompletteras med hänsyn till detta. Begär i ett ärende som gäller strålsäkerhet det ska målet överlämnas till regeringen för avgörande. Till denna regel bör det inte finnas något undantag. Genom bestämmelsen under- stryks roll som expertmyndighet på strålsäkerhetsområdet. Utredningen föreslår vidare att paragrafen kompletteras med ett nytt tredje stycke som hänvisar till den nya 19 kap. 1 a § med bestämmelsen om yttrande till regeringen i ärenden enligt 1 7 kap. 1 § 1–5. 22 kap. 1 § Paragrafen anger ansökans innehåll i ansökningsmål. De sju första punkterna i första stycket innehåller bestämmelser om vad en ansökan om både miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet ska innehålla, medan andra stycket innehåller särskilda bestämmelser för mål om vattenverksamhet. Genom den hänvisning till paragrafen som görs i 19 kap. 5 § gäller bestämmelsen om ansökans innehåll i stor utsträckning även för handläggning av ärenden enligt utredningens förslag. Paragrafen föreslås kompletteras med ett nytt tredje stycke som anger särskilda bestämmelser för mål om verksamhet med strål- ning. Förslaget kompletterar punkten 4 i paragrafens första stycke genom att den knyter an till de säkerhetsbestämmelser för verk- samhet med strålning som anges i 12 kap. . 22 kap. 2 a § Paragrafen anger att när en myndighet tar initiativ till återkallelse av tillstånd eller omprövning av tillstånd eller villkor för en miljö- farlig verksamhet är tillståndshavaren skyldig att utföra och lämna in de utredningar som behövs för prövningen. Tillståndsmyn- digheten ges möjlighet att förelägga tillståndshavaren att ge in den utredning som behövs. Föreläggandet får förenas med vite. Paragrafen behöver kompletteras så att det framgår att bestäm- melsen även gäller verksamhet med strålning. 22 kap. 4 § Paragrafens första stycke bör kompletteras med en regel där det framgår att det ska vara en skyldighet för domstolen att i ärenden som rör strålsäkerheten sända kungörelsen och ansökningshand- lingarna till . Förslaget är en konsekvens av bland annat utredningens förslag till ny 19 kap.1 a § samt förslag till ändringar av 21 kap. 7 § och 22 kap. 6 § . 22 kap. 6 § Paragrafens första stycke bör kompletteras med en regel som anger att ska kunna företräda allmänna strålsäkerhetsintressen och kunna inta en partsställning beträffande dessa intressen. ska kunna framställa yrkanden i domstolen och även kunna överklaga domstolens avgöranden. Förslaget överensstämmer med Miljödomstolens i förslag i yttrande över utredningens delbetänkande Delbetänkande av utredningen om en samordnad reglering på kärnteknik- och strål- skyddsområdet – Nya reaktorer. Miljödomstolen föreslår i ytt- randet att ges rätt enligt 22 kap. 6 § att när det behövs föra talan i mål som berör myndig- hetens ansvarsområde. Likaså bör ges rätt enligt 24 kap. 7 § att ansöka om omprövning enligt 24 kap. 3– 6 §§. 22 kap. 12 a § Paragrafen är ny och innebär en skyldighet för Strålsäkerhets- myndigheten att i mål som rör strålsäkerhet enligt 12 kap. 13 § översända sitt yttrande till miljödomstolen. 22 kap. 25 § Utredningen föreslår att ett nytt tredje stycke förs in i paragrafen som innebär att miljödomstolen i ärenden enligt 12 kap. 13 § får överlåta åt att fastställa villkor av betydelse för strålsäkerheten. Vidare bör en hänvisning till 12 kap. 16–17 §§ föras in i paragra- fens sista stycke. De krav som enligt kärntekniklagen gäller för de svenska kärn- kraftsreaktorernas konstruktion och utförande är, med beaktande av de utsläppsbegränsande åtgärder som vidtagits i reaktorerna, utomordentligt stränga, kanske bland de strängaste i världen. Utgångspunkten i kraven är senare års säkerhetsanalyser, resultat från forsknings- och utvecklingsprojekt samt utvecklingen av säkerhetsstandarder. Kraven har lett till att många anläggningar har ökat tåligheten ytterligare mot inre och yttre händelser som kan leda till härdskada. Bland annat förtydligas och skärps kraven på instrumentering för övervakning av anläggningens tillstånd, kylning av reaktorhärden och möjligheten att vid vissa händelser uppnå ett stabilt slut- tillstånd med reaktorn så att den inte utgör ett hot mot omgiv- ningen, också efter ett svårt haveri med härdsmälta. Även kraven på reaktorinneslutningarnas tålighet har skärpts. Åtgärder för att uppfylla kraven får genomföras individuellt för varje reaktor Kraven på säkerhet utvecklas och skärps kontinuerligt baserat på vunna erfarenheter och ny kunskap som kommer fram genom t.ex. kärnsäkerhetsforskning. Forskningen om bland annat svåra haveriförlopp har fortsatt nationellt och i internationell samverkan. Mot denna bakgrund, samt med utgångspunkt i bestämmelserna i 12 kap. 17 §, som gör det möjligt för regeringen att delegera till att även under ett tillstånds giltighets- tid besluta om de villkor som behövs med hänsyn till strålsäker- heten – förutsatt de inte inverkar på dom eller beslut av Miljödomstolen – anser utredningen att Miljödomstolen i ärenden enligt 12 kap. bör kunna överlåta åt att fastställa villkor av betydelse för strålsäkerheten. 22 kap. 25 a § Paragrafen innehåller bestämmelser om vad ett tillstånd till depo- nering av avfall ska innehålla. Det är alltså inte fråga om en minneslista över vad som kan ingå i tillståndet på det sätt som gäller enligt 25 § utan om uppgifter som alltid ska redovisas i till- ståndet. Paragrafen är att se som ett komplement till 25 §. Paragrafen behöver justeras med hänsyn till att de nya bestäm- melserna om strålsäkerhet enligt 12 kap. innefattar radioaktivt avfall. Det bör observeras att begreppet radioaktivt avfall inte omfattas av avfallsbegreppet enligt 15 kap. . 22 kap. 25 b § Paragrafen gäller förbränning av avfall. Den kompletterar 25 § genom att precisera vad ett tillstånd till förbränning av avfall ska innehålla. Även här, på samma sätt som gäller för 25 a §, är det fråga om obligatoriska krav som domstolen ska tillgodose när en dom på tillstånd meddelas. Paragrafen behöver justeras med hänsyn till att det i de nya bestämmelserna om strålsäkerhet enligt 12 kap. innefattar radio- aktivt avfall. Det bör observeras att begreppet radioaktivt avfall inte omfattas av avfallsbegreppet enligt 15 kap. . 24 kap. 1 § Paragrafen ger de grundläggande reglerna om rättskraft av dom eller beslut i ansökningsmål samt vissa andra beslut enligt miljö- balken. Bestämmelsen innebär att en tillståndshavare i allmänhet kan känna sig säker för ytterligare miljökrav beträffande verksamheten med stöd av balken, exempelvis enligt hänsynsreglerna i 2 kap. Domen gäller nämligen mot alla, även mot den som inte fört talan i målet. Paragrafen behöver kompletteras om bestämmelser om verk- samhet med strålning förs in i 12 kap. . De komplette- rande bestämmelserna hänvisar till beslut om tillstånd till verksam- het med strålning som meddelats av samt till bestämmelser om tillståndsvillkor i 12 kap. 16–17 §§. 24 kap. 5 § Paragrafen behöver kompletteras om bestämmelser om verksamhet med strålning förs in i 12 kap. . De kompletterande bestämmelserna hänvisar till dom eller beslut om tillstånd till verksamhet med strålning som meddelats av Miljödomstolen eller . 24 kap. 7 § Paragrafen anger förutsättningar för att frågor om återkallelse av tillstånd, förbud mot fortsatt verksamhet och omprövning ska kunna tas upp till bedömning. Miljödomstolen kan inte ta upp saken på eget initiativ, utan talan får här föras av vissa myndigheter. Enligt första stycket gäller detta , Kammarkollegiet, vederbörande länsstyrelse samt enligt utredningens förslag Strål- säkerhetsmyndigheten; i andra stycket tilläggs kommun som övertagit tillsynen i fall som anges där. När en annan statlig myndighet eller kommun är tillstånds- myndighet, kan den självmant ta upp frågan till prövning. Sakägare, ideella organisationer och andra representanter för allmänheten kan däremot inte begära omprövning; i detta läge är det de angivna myndigheternas sak att tillvarata sakägarnas och allmänhetens intressen. Inte heller lär dessa kategorier kunna överklaga en myn- dighets beslut att inte påkalla omprövning. får, i samband med att ett ändrings- tillstånd enligt 16 kap. 2§ meddelas, själv initiera en omprövning av tidigare meddelade villkor. Det behövs således ingen ansökan av någon av de myndigheter som anges i paragrafen eller av tillstånds- havaren enligt 24 kap. 8 §. Denna paragraf behöver kompletteras mot bakgrund av utred- ningens förslag enligt 22 kap. 6 § att ska kunna föra talan i ansökningsmål. Förslaget överensstämmer med Miljödomstolens i förslag i yttrande över utredningens delbetänkande Delbetänkande av utredningen om en samordnad reglering på kärnteknik- och strålskyddsområdet – Nya reaktorer. Miljödomstolen föreslår i yttrandet att ges rätt enligt 22 kap. 6 § att när det behövs föra talan i mål som berör myndighetens ansvarsområde. hetsmyndigheten ges rätt enligt 24 kap. 7 § att ansöka om ompröv- ning enligt 24 kap. 3–6 §§. 25 kap. 3 § Paragrafen innehåller särskilda regler om rättegångskostnader i mål om återkallelse av tillstånd och förbud mot fortsatt verksamhet samt omprövning av tillstånd eller villkor. Denna paragraf behöver kompletteras mot bakgrund av utred- ningens förslag enligt 22 kap. 6 § att ska kunna föra talan i ansökningsmål. 26 kap. 1 § Paragrafen anger det allmänna ändamålet med tillsynsreglerna. Denna paragraf behöver kompletteras med en hänvisning till verk- samhet med strålning om materiella strålsäkerhetsbestämmelser förs in i 12 kap. . Enligt första stycket ska tillsynen säkerställa att syftet med och föreskrifter som meddelats med stöd av balken allmänt sett följs så att dess angivna miljömål genomförs. Då mera konkreta föreskrifter saknas ska 1 kap. 1 § och hänsynsreglerna i 2 kap., som bl.a. ska ligga till grund för tillsynen. Enligt andra stycket ska kontrollen avse dels den allmänna efterlevnaden av , dels de föreskrifter, domar och myn- dighetsbeslut som meddelas med stöd av balken. Dessutom ska tillsynsmyndigheterna fortlöpande kontrollera om meddelade vill- kor för miljöfarliga verksamheter, verksamhet med strålning och vattenverksamhet är tillräckliga, med utgångspunkt i balkens all- männa målsättning. Formuleringen på eget initiativ eller efter anmälan i andra stycket är föranledd av tillträde till Århuskonventionen och EU:s direktiv på konventionens område.13 Bestämmelsen klargör att allmänheten har rätt att anmäla missförhållanden till tillsynsmyndigheter och att en tillsynsmyndighet efter en sådan anmälan är skyldig att vidta åtgärder. 13 Se prop. 2004/05:65 samt 4 och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön och om ändring, med avseende på allmänhetens deltagande och till rättslig prövning, av direktiv /337/EG och direktiv /61/EG. Enligt tredje stycket ska kontrollen även innefatta förebyggande åtgärder. Som motiven framhåller är det här också fråga om rådgivande, utredande och uppföljande verksamhet av mera gene- rell karaktär, inbegripet s.k. miljöstrategi – identifiering av proble- men, långsiktig planering och uppföljning av de miljömål som statsmakterna beslutat. I motiven framhålls att varje tillsynsmyndighet ska ha en konkret plan för hur tillsynen ska bedrivas inom myndighetens område för att man ska leva upp till mål och att tillsynen ska vara behovsstyrd. Enligt 7 § tillsynsförordningen ska en tillsynsmyndighet för varje verksamhetsår upprätta en plan för det fortsatta tillsynsarbetet. 26 kap. 3 § Denna paragraf behöver kompletteras med en hänvisning till att är tillsynsmyndighet för verksamhet med strålning. 26 kap. 20 § Denna paragraf behöver kompletteras om materiella strålsäkerhets- bestämmelser förs in i 12 kap. genom en hänvisning till tillståndsplikten enligt 12 kap. 5 §. 26 kap. 27 § Bestämmelsen föreskriver tystnadsplikt för den som tagit befatt- ning med ärenden enligt balken. Med befattning avses såväl den administrativa hanteringen som praktiska åtgärder som t.ex. mät- ning. Vissa undersökningar kan utföras av enskilda på uppdrag av tillsynsmyndigheten. För dessa och andra enskilda som deltar i myndigheternas verksamhet enligt balken gäller tystnadsplikt enligt paragrafens första stycke. För dem som är verksamma vid en statlig eller myndighet gäller reglerna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i enlighet med vad som framgår av andra stycket. Denna paragraf behöver kompletteras om materiella strålsäker- hetsbestämmelser förs in i 12 kap. . Kärnkraften svarar för en betydande del av elförsörj- ning och anses därför ha en påverkan på det svenska totalförsvaret. Verksamheten vid kärnkraftreaktorerna är mot den bakgrunden av betydelse för rikets säkerhet och omfattas mot den bakgrunden av säkerhetsskyddslagens (1996:627) bestämmelser om säkerhets- skydd. 1.skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, 2.skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och som rör rikets säkerhet, och 3.skydd mot terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terrorism), även om brotten inte hotar rikets säkerhet. 29 kap. Straffbestämmelser och förverkande 29 kap. 1 § Paragrafen är den centrala på miljöstraffrättens område. Den brottsliga gärningen är beskriven under fyra punkter i paragrafens första stycke och utredningen föreslår nu att en ny punkt, 3 a, förs in i första stycket. Punkterna 1 och 2 omfattar bl.a. utsläpp av föroreningar m.m. samt förvaring eller bortskaffande av avfall som kan medföra skadlig förorening. Punkt 4 tar sikte på åtgärder som kan ändra yt- eller grundvattennivån. För straffbarhet enligt punkterna 1, 2 och 4 räcker det med abstrakt fara. Det behöver i de fallen alltså inte vara fråga om att det funnits någon konkret risk för skada i det enskilda fallet, utan det är tillräckligt om omständigheterna varit sådana att det typiskt sett förelegat risk för skada. Bedömningen av risken för skada eller olägenhet behöver inte relateras till förhållanden just på den plats där utsläppet ägt rum eller vara helt uppenbar i det enskilda fallet. Något krav på att skadan ska visa sig finns inte heller. Punkten 3 avser verksamhet som orsakar en betydande olägen- het i miljön genom buller, skakning eller strålning. Med betydande olägenhet avses en störning som innebär menlig påverkan. Paragrafen kompletteras enligt utredningens förslag med en ny punkt, 3 a, som avser exponering av joniserande och icke jonise- rande strålning och som på ett tydligt sätt knyter an till de skyddsintressen som straffbestämmelserna syftar till att ta till vara. Människan har alltid utsatts för naturligt förekommande strålning med tillräcklig energi för att lösgöra elektroner från atomer eller slå sönder molekyler, så kallad joniserande strålning. Allt omkring oss och även vår egen kropp innehåller naturligt radioaktiva ämnen som ständigt utsätter oss för joniserande strål- ning. utsätts befolkningen även för strålning som människan orsakat, men den genomsnittliga stråldosen till personer som bor i domineras av naturligt förekommande strålning. Paragrafen, även det tillägg som utredningen nu föreslår, omfat- tar brott som begås inte bara uppsåtligen utan också av oaktsamhet. I NJA 2001 s. 579 var fråga bl.a. om var nedre gränsen går för oaktsamhet. ansåg att verksamhetsutövaren tagit en medveten risk i samband med intrimning av ny utrustning och att risktagningen var oaktsam. HD förde också ett resonemang om gärningen kunde betecknas som uppsåtlig men ansåg att så inte var fallet inte minst på grund av att verksamhetsutövaren lagt ned betydande resurser på att komma till rätta med de miljöstörningar som påvisats. Gränsen mellan oaktsamhet och uppsåt berördes av HD också i NJA 2004 s. 552. Enligt andra stycket i paragrafen ska vid bedömningen av vad som är att anse som grovt brott beaktas om brottet medfört eller kunnat medföra varaktiga skador av stor omfattning eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. Angivna omständigheter är att se som exempel och inte någon fullständig uppräkning. Inte bara vid uppsåt utan även vid oaktsamhet kan brottet bedömas som grovt. För att ett oaktsamhetsbrott ska kunna kvalificeras som grovt brott krävs att gärningen har innefattat ett medvetet risktagande av allvarligt slag eller, i de fall åtgärden har krävt särskild uppmärk- samhet eller skicklighet, att gärningsmannen, har gjort sig skyldig till försummelse av allvarligt slag. Det kan exempelvis vara fråga om att gärningsmannen kopplar bort befintliga larm eller har åsidosatt gällande säkerhetsföreskrifter. Till ansvar enligt paragrafen döms inte om ett visst förfarande omfattas av tillstånd eller dispens. Detta framgår av tredje stycket. Inte heller döms till ansvar, om en behörig myndighet i annat fall har tillåtit förfarandet. Undantagna från det straffbara området är också sådana förfaranden som är allmänt vedertagna eller sådana som med hänsyn till omständigheterna kan anses försvarliga, som t.ex. framkallande av motorbuller vid bilkörning och beprövade metoder inom jordbruket. Utgångspunkt för bedömningen måste vara att myndigheten har mottagit ett korrekt och fullständigt underlag i ansökan eller anmälan. För att leda till ansvarsfrihet ska tillåtelse ha meddelats av den myndighet där de aktuella miljöskyddsintressena varit föremål för prövning. I praktiken kan svårigheter uppkomma att avgöra om tillåtelse har lämnats i de fall verksamhetsutövaren har fört en löpande dialog med företrädare för tillsynsmyndigheten, som dessa företrädare varit medvetna om de avsteg från det tillåtna eller accepterade som har skett i verksamheten. För miljöbrott sträcker sig straffskalan för brott av normal- graden från böter till fängelse . För grovt miljöbrott döms till fängelse lägst och högst . Straffskalorna för överträdelse av balkens bestämmelser har ansett böra ha en sådan omfattning och skärpa att de lämnar utrymme för att vid straff- mätningen i det enskilda fallet fullt ut beakta det straffvärde som ett åsidosättande av bestämmelser till skydd för människors hälsa och miljön kan ha. En viktig omständighet för bedömningen är givetvis vilket det intresse är som den aktuella straffbestämmelsen är avsedd att skydda. En annan viktig omständighet är i vilken grad brottet utgjort ett allvarligt hot mot miljön, dvs. vilken faktisk skada eller risk för skada som brottet har medfört. 29 kap. 1 a § Utredningen föreslår att en ny paragraf förs in i kapitlet som motsvaras av vissa av ansvarsbestämmelserna i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och strålskyddslagen 1988:220. Som när- mare anges i den allmänna motiveringen motsvarar bestämmelsen delvis punkt 3 i 25 § första stycket kärntekniklagen och 36 § strål- skyddslagen. Punkten 4 är ny på så sätt att den ersätter den tidigare sanktionen i dessa fall som var återkallelse av tillståndet. Paragrafen omfattar brott som begås inte bara uppsåtligen utan också av oaktsamhet vilket överensstämmer med vad som gällde enligt kärntekniklagen och strålskyddslagen. 29 kap. 1 b § Utredningen föreslår att en ny paragraf förs in i kapitlet avseende straff för ett antal särskilt angivna överträdelser av olika slag. 29 kap. 1 c § Utredningen föreslår att en ny paragraf förs in i kapitlet som motsvaras av 27 a § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. 29 kap. 4 § Paragrafen innehåller straffbestämmelser om otillåten miljöverk- samhet. Bestämmelserna har sin grund i det allmännas intresse att utöva kontroll över verksamhet som kan vara farlig för miljön, oavsett vilken skaderisk som finns i det enskilda fallet. Fråga om gränsen för ringa brott vid otillåten miljöverksamhet behandlas i Paragrafen bör kompletteras med ytterligare en punkt som avser den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 12 kap. om verksamhet med strålning. Paragrafen är subsidiär till 1 §. Inte heller kan paragrafen till- lämpas i den utsträckning gärningen omfattas av miljösanktions- avgift enligt vad regeringen föreskrivit om miljösanktionsavgifter med stöd av 30:1 MB. 29 kap. 4 b § Utredningen föreslår att en ny paragraf förs in i kapitlet som motsvaras av 25 § p. 3 lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samt 36 § p. 3 strålskyddslagen (1988:220). Ansvar ska inte dömas ut enligt den föreslagna paragrafen, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 eller 4 §§ eller om gärningen omfattas av en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av 30 kap. 1 § om skyldighet att betala miljösanktions- avgift. 29 kap. 5 § Paragrafen innehåller straffbestämmelser om försvårande av miljökontroll. Bestämmelserna avser uppgifter som ska lämnas till myndigheter och omfattar lämnande av oriktiga uppgifter i ansö- kan, anmälan eller annan handling där uppgiftsskyldigheten fram- går av regeringens föreskrift eller där skyldigheten att lämna upp- gifter följer av beslut i det enskilda fallet. Härutöver omfattar paragrafen underlåtenhet att lämna upp- gifter eller underrätta myndigheterna i vissa särskilt angivna fall. Någon generell straffbeläggning av oriktiga uppgifter som lämnas in till myndighet är det alltså inte fråga om. Bestämmelsen i punkt 1 avser enbart skriftliga uppgifter. Att muntligen fara med osanning är inte straffbelagt enligt den punkten. Denna paragraf behöver kompletteras så att straffbestämmelsen även omfattar tillståndshavare som underlåter att enligt 12 kap. 22 § i samband med olyckstillbud, hot eller annan liknande omständighet till tillsynsmyndigheten lämna sådana upplys- ningar som har betydelse för bedömningen av strålsäkerheten Kravet på att uppgiften ska ha betydelse har den innebörden att en avgränsning av det straffbara området har gjorts. Brotts- förutsättningen är att de oriktiga uppgifterna har betydelse för en förprövning eller för bedömningar som görs i tillsynsarbetet. Uppgifter av mer praktisk karaktär eller som inte har någon betydelse för myndighetens bedömningar faller alltså utanför det straffbara området. Något krav att beslutet skulle ha blivit annor- lunda om korrekta uppgifter hade lämnats föreligger dock inte för att straffbarhet ska infinna sig. kan dock bagatellartade överträdelser komma att omfattas av bestämmelsen, men en överträdelse av sådan art och som rör punkten 1 kan bli undantagen enligt bestämmelsen i 11 § om undantag för ringa brott. I fråga om punkterna 2–6 gäller inte, till skillnad från punkt 1, att underlåtenheten att lämna uppgifter ska ha försvårat en myndighets prövning eller tillsyn. Paragrafen i denna del omfattas inte av bestämmelsen i 11 § om ringa brott.