sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — -styrelseledamöterna eller den verkställande direktören inte bör beviljas ansvarsfrihet gentemot föreningen, eller -föreningen inte har fullgjort en skyldighet som avses i 38 § 1–3. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 13 a § i den nuvarande föreningslagen. 9 kap. 42 § I fråga om koncernrevisionsberättelsen gäller - 32 § första stycket om tidpunkten för lämnande av revisionsberättelsen, - 33 § första stycket 2 och andra stycket, 34 §, 35 §, 36 § första stycket 1, 39 och 40 §§ om revisionsberättelsens innehåll. Koncernrevisionsberättelsens inledning ska innehålla uppgift om 1. moderföreningens firma och organisationsnummer, och 2. vilket eller vilka normsystem för koncernredovisning som moderfören- ingen har tillämpat. På koncernredovisningen ska det göras en hänvisning till koncernrevi- sionsberättelsen. Om revisorn anser att koncernbalansräkningen eller koncern- resultaträkningen inte bör fastställas, ska också detta antecknas på koncern- redovisningen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 13 § sjätte stycket i den nuvarande föreningslagen. 9 kap. 43 § Om revisorn har framfört en erinran till styrelsen eller den verkställande direktören, ska den antecknas i ett protokoll eller i en annan handling. Handlingen ska lämnas till styrelsen och föreningen ska förvara den på ett betryggande sätt. Styrelsen ska ta upp erinran till behandling vid ett sammanträde. Sam- manträdet ska hållas från det att erinran överlämnades. Om erinran framförs senast i samband med att revisionsberättelsen avlämnas till föreningen, ska ett sammanträde alltid hållas före den föreningsstämma där revisionsberättelsen läggs fram. Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. erinringar. Första stycket motsvarar i sak 8 kap. 14 § i den nuvarande föreningslagen. Andra stycket saknar tidigare motsvarighet. Liknande bestämmelser finns dock i 9 kap. 39 § andra stycket aktiebolagslagen (jfr prop. 1997/98:99 s. 151). Revisorns närvaro vid föreningsstämman 9 kap. 44 § Revisorn har rätt att närvara vid föreningsstämman. Han eller hon är skyldig att närvara, om det med hänsyn till ärendena kan anses nödvändigt. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 15 § i den nuvarande föreningslagen. 9 kap. 45 § Revisorn får inte till en enskild medlem eller till någon utomstående obe- hörigen lämna upplysningar om sådana föreningens angelägenheter som revi- sorn får kännedom om när han eller hon fullgör sitt uppdrag, om det kan vara till skada för föreningen. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 16 § första stycket i den nuvarande föreningslagen. Ordet nackdel i den nuvarande lagtexten har i förslaget bytts ut till skada. Detta överensstämmer med hur den motsvarande bestämmelsen i 9 kap. 41 § aktiebolags- lagen är formulerad. Ingen ändring i sak är avsedd. Åtgärder vid misstanke om brott 9 kap. 46 § En revisor ska vidta de åtgärder som anges i 47 och 48 §§, om han eller hon finner att det kan misstänkas att en styrelseledamot eller den verkställande direktören inom ramen för föreningens verksamhet har gjort sig skyldig till brott enligt någon av följande bestämmelser: 1.9 kap. 1, 3, 6 a och 9 §§, 10 kap. 1, 3, 4 och 5 §§ samt 11 kap. 1, 2, 4 och 5 §§ , och 2.2, 4, 5 och 10 §§ skattebrottslagen (1971:69). En revisor ska även vidta de åtgärder som anges i 47 och 48 §§, om han eller hon finner att någon inom ramen för föreningens verksamhet har gjort sig skyldig till brott enligt 17 kap. 7 § eller 20 kap. 2 § . Om revisorn finner att en misstanke av det slag som avses i första eller andra stycket bör föranleda honom eller henne att lämna uppgifter enligt 3 kap. 1 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, ska dock åtgärder enligt 47 och 48 §§ inte vidtas. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande föreningslagen. Till- sammans med de två följande paragraferna innehåller den bestäm- melser om revisors anmälningsskyldighet vid misstanke om brott. Dessa bestämmelser har utformats på samma sätt som 9 kap. 42–44 §§ aktiebolagslagen (se prop. 1997/98:99 s. 152 f. och 270, prop. 2004/05:85 s. 325 f. samt prop. 2009/10:204 s. 59 f. och 115 f.). Motiven till att bestämmelser av detta slag har tagits in i förslaget har redovisats i avsnitt 11.2.5. 9 kap. 47 § En revisor som finner att det föreligger en sådan brottsmisstanke som avses i 46 § ska utan oskäligt dröjsmål underrätta styrelsen om sina iakttagelser. Någon underrättelse behöver dock inte lämnas, om det kan antas att styrelsen inte skulle vidta några skadeförebyggande åtgärder med anledning av underrättelsen eller en underrättelse av annat skäl framstår som menings- lös eller stridande mot syftet med underrättelseskyldigheten. Se kommentaren till föregående paragraf. 9 kap. 48 § Senast efter det att styrelsen har underrättats enligt 47 § första stycket ska revisorn i en särskild handling till åklagare redogöra för miss- tanken samt ange de omständigheter som misstanken grundar sig på. Första stycket gäller inte om 1.den ekonomiska skadan av det misstänkta brottet har ersatts och övriga menliga verkningar av gärningen har avhjälpts, 2.det misstänkta brottet redan har anmälts till polismyndighet eller åklagare, 3.det misstänkta brottet är obetydligt. I de fall som avses i 47 § andra stycket ska revisorn, om anmälan om det misstänkta brottet inte redan har lämnats till polismyndighet eller åklagare, utan oskäligt dröjsmål lämna en sådan handling som anges i första stycket. När den handling som anges i första stycket har lämnats, ska revisorn genast pröva om han eller hon ska avgå från sitt uppdrag. Se kommentaren till 9 kap. 46 §. Andra stycket har getts samma lydelse som 9 kap. 44 § andra stycket aktiebolagslagen har sedan den 1 nov- ember 2010 (se prop. 2009/10:204 s. 61 och 116). Revisorns upplysningsplikt gentemot föreningsstämman 9 kap. 49 § Revisorn är skyldig att lämna föreningsstämman de upplysningar som stämman begär, i den mån det inte skulle vara till väsentlig skada för föreningen. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 16 § andra stycket 1 i den nuvarande föreningslagen (se prop. 1986/87:7 s. 169). Uttrycket väsentlig nackdel har bytts ut mot väsentlig skada. Ingen änd- ring i sak är avsedd. Revisorns upplysningsplikt gentemot medrevisor m.fl. 9 kap. 50 § Revisorn är skyldig att lämna en minoritetsrevisor, en medrevisor, en ny revisor, en lekmannarevisor, en särskild granskare och, om föreningen är försatt i kon- kurs, konkursförvaltaren de upplysningar som behövs om föreningens ange- lägenheter. Revisorn är dessutom skyldig att på begäran lämna upplysningar om för- eningens angelägenheter till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. Revisorn i en ekonomisk förening som omfattas av 2 kap. 3 § offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400) är även skyldig att på begäran lämna upplysningar om föreningens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen, eller i sådana kommunalförbund som kommunen eller ingår i. Paragrafens första och andra stycken motsvarar 8 kap. 16 § andra stycket 2 och 3 i den nuvarande föreningslagen (se prop. 1986/87:7 s.169 f.). Den personkrets som revisorn är skyldig att lämna upp- lysningar till enligt första stycket har utvidgats till att avse även lekmannarevisorn. Detta överensstämmer med den motsvarande regleringen i 9 kap. 46 § första stycket aktiebolagslagen. Tredje stycket motsvarar 8 kap. 16 § tredje stycket i den nuvarande föreningslagen. 9 kap. 51 § Föreningen ska för registrering i föreningsregistret anmäla vem som har ut- setts till revisor. Anmälan ska innehålla uppgift om revisorns postadress. Om postadressen avviker från revisorns hemvist, ska även hemvistet anges. Anmälan ska vidare innehålla uppgift om revisorns personnummer eller, om sådant saknas, födelse- datum. Är revisorn ett registrerat revisionsbolag, ska anmälan även innehålla upp- gift om bolagets organisationsnummer och om vem som är huvudansvarig för revisionen. Rätt att göra anmälan har även den som anmälan gäller. Paragrafen innehåller bestämmelser om registrering av revisor. Lik- nande bestämmelser finns i 8 kap. 18 § första, andra och fjärde styckena i den nuvarande föreningslagen (se prop. 2005/06:116 s. 120 f.). De föreslagna bestämmelserna skiljer sig dock i ett av- seende från de nuvarande. Enligt gällande rätt behöver endast eko- nomiska föreningar som är skyldiga att ha en auktoriserad eller godkänd revisor anmäla denne för registrering. Förslaget innebär att alla ekonomiska föreningar som har en revisor – vare sig detta beror på att lagen kräver det eller på föreningens eget val – ska anmäla revisorn för registrering. Detta överensstämmer med vad som gäller för aktiebolag. 9 kap. 52 § Anmälan enligt 51 § ska göras så snart revisor har utsetts och därefter genast efter det att någon ändring har inträffat i ett förhållande som har anmälts eller ska anmälas för registrering. Paragrafen anger när anmälan om registrering av revisor ska göras. En motsvarande bestämmelse finns i 8 kap. 18 § tredje stycket i den nuvarande föreningslagen. 9 kap. 53 § Om bifaller en ansökan enligt 11, 12, 29 eller 30 §, ska fören- ingen ersätta sökanden för ansökningsavgiften. Paragrafen motsvarar i sak bestämmelser som utredningen föreslog i SOU 2009:37 (se 15 kap. 8 § i förslaget till ändring i förenings- lagen, även s. 204 f. och 303 i det betänkandet). Särskilda bestämmelser för ekonomiska föreningar med värdepapper som är upptagna till handel Skyldighet att ha revisor 9 kap. 54 § I en ekonomisk förening vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad eller på en motsvarande marknad utanför Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet ska det alltid finnas en revisor. Denne ska vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har avlagt revisors- examen. Av paragrafen framgår att föreningar med noterade värdepapper alltid är skyldiga att ha en revisor och att denne måste vara antingen auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har avlagt revisors- examen. Bestämmelsen saknar tidigare motsvarighet. Motiven till bestämmelsen har redovisats i avsnitt 11.2.2. Bestämmelsen gäller för ekonomiska föreningar vilkas överlåt- bara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. Vad som avses med reglerad marknad framgår av 1 kap. 5 § 20 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. En reglerad mark- nad är per definition belägen inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES). Motsvarande marknadsplatser utanför EES ska emellertid i detta sammanhang jämställas med reglerade mark- nader. Rapportering till föreningens revisionsutskott 9 kap. 55 § Om föreningens överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reg- lerad marknad, ska revisorn 1.rapportera till revisionsutskottet om viktiga omständigheter som har fram- kommit vid revisionen, särskilt ifråga om brister i föreningens interna kon- troll av den finansiella rapporteringen, 2.om det finns någon omständighet som väsentligt kan rubba förtroendet för revisorns opartiskhet eller självständighet, rådgöra med revisionsutskottet om detta förhållande och vilka åtgärder som har vidtagits, 3.till revisionsutskottet lämna en skriftlig försäkran om sin opartiskhet och självständighet, och 4.för revisionsutskottet redovisa vilka andra tjänster än revisions- tjänster som han eller hon har tillhandahållit föreningen. I fall som avses i 8 kap. 44 § andra stycket fjärde meningen ska revisorn i stället vända sig till styrelsen. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 10 a och 10 b §§ i den nuvarande föreningslagen (se prop. 2008/09:135 s. 158–160 och 166). 9 kap. 56 § Uppdraget som revisor för en förening vars överlåtbara värdepapper är upp- tagna till handel på en reglerad marknad får gälla högst i följd. Den som har varit revisor i föreningen enligt första stycket får inte delta i revisionen, om det inte har gått han eller hon lämnade revisionsuppdraget. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 8 a § i den nuvarande föreningslagen (se prop. 2008/09:135 s. 160, 161 och 165). 10 kap. Allmän och särskild granskning Vad som avses med allmän granskning 10 kap. 1 § I en ekonomisk förening kan det utses en eller flera lekmannarevisorer att utföra sådan granskning som anges i 4 § (allmän granskning). Bestämmelserna i denna lag om revisorer är inte tillämpliga på lek- mannarevisorer. Av paragrafens första stycke framgår att det i en ekonomisk förening kan utses en eller flera lekmannarevisorer med uppgift att utföra allmän granskning av föreningen. Syftet med bestämmelserna om allmän granskning och lekmannarevisorer har behandlats i avsnitt 11.3.2. Vad som ska granskas vid en allmän granskning anges i all- männa termer i 10 kap. 4 §. I andra stycket har klargjorts att lagens bestämmelser om revisorer inte är tillämpliga på lekmannarevisorer. När lekmannarevisorer ska utses 10 kap. 2 § Om föreningen saknar revisor, ska föreningen ha minst en lekmannarevisor. Detta gäller dock inte om det i stadgarna har bestämts att föreningen inte ska ha någon lekmannarevisor. Oavsett vad som har bestämts i stadgarna, ska en förening som saknar revisor utse en lekmannarevisor, om en medlem begär det. I stadgarna får det dock bestämmas att en lekmannarevisor ska utses först om begäran biträds av minst en tiondel av de röstberättigade i föreningen eller av minst en tredjedel av de röstberättigade som är närvarande på den föreningsstämma där frågan behandlas. Även om det i stadgarna har bestämts att föreningen inte ska ha någon lek- mannarevisor, får föreningsstämman besluta att utse en eller flera lekmanna- revisorer. Det är i princip föreningen själv som avgör om det ska finnas lek- mannarevisorer. Detta gäller helt och fullt om det finns en revisor i föreningen. Det är i så fall inte nödvändigt att även utse en lekmannarevisor (jfr orden kan utses i 10 kap. 1 §). Inte heller har en medlemsmino- ritet någon rätt att kräva att en lekmannarevisor utses. Förenings- stämman kan dock alltid besluta att en lekmannarevisor ska utses och det sker i så fall med absolut majoritet. Det är också möjligt att i stadgarna ta in bestämmelser om att det ska finnas en eller flera lekmannarevisorer. Om det inte finns någon revisor i föreningen, är utgångspunkten den motsatta; det ska i så fall finnas minst en lekmannarevisor i föreningen, om det inte har bestämts något annat i stadgarna (se första stycket i förevarande paragraf). Även i denna situation kan alltså föreningen avstå från att ha lekmannarevisor men det krävs ett beslut om stadgeändring. Liksom flertalet andra beslut om stadgeändring fattas ett sådant beslut med två tredjedelars majoritet. Skälen för den valda lösningen har redovisats i avsnitt 11.3.2. Även om stadgarna innehåller bestämmelser om att det inte ska finnas någon lekmannarevisor i föreningen, är föreningsstämman ändå i en särskild situation skyldig att utse en lekmannarevisor (se andra stycket). Så är, som huvudregel, fallet om det inte finns någon revisor i föreningen och en medlem i föreningen begär att det ska utses en lekmannarevisor. kan det dock – i synnerhet i föreningar som har ett stort antal medlemmar men vars förhåll- anden är okomplicerade – vara mindre lämpligt att varje enskild medlem kan tvinga fram en granskning genom en lekmannarevisor med de kostnader som detta kan innebära. I lagförslaget har det därför öppnats en möjlighet att i stadgarna begränsa den enskilda medlemmens rätt att begära att en lekmannarevisor utses. Om det i en förening som saknar revisor framställs ett förslag om att utse en lekmannarevisor och detta förslag får stöd av minst en tiondel av de röstberättigade medlemmarna eller minst en tredjedel av de närvar- ande röstberättigade medlemmarna, ska en lekmannarevisor dock alltid utses. – Motiven till den valda lösningen har behandlats i av- snitt 11.3.2. Såsom framgår av tredje stycket utgör en stadgebestämmelse om att föreningen inte ska ha någon lekmannarevisor inte hinder mot att föreningsstämman likväl utser en eller flera lekmannarevisorer. Detta gäller oavsett om föreningen har eller saknar revisor. 10 kap. 3 § För en lekmannarevisor får det utses en eller flera suppleanter. Bestämmel- serna i denna lag om lekmannarevisor gäller i tillämpliga delar även supp- leant. Bestämmelserna motsvarar bestämmelserna om suppleanter för revi- sorer (se 9 kap. 4 §). 10 kap. 4 § Lekmannarevisorn ska granska föreningens verksamhet för att klarlägga om den sköts på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställ- ande sätt och om föreningens interna kontroll är tillräcklig. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god sed vid detta slag av granskning kräver. Paragrafen anger omfattningen och inriktningen av den granskning som en lekmannarevisor ska göra. Avsikten är att lekmanna- revisorns uppdrag i huvudsak ska överensstämma med det uppdrag som utförs av de revisorer som inte är kvalificerade revisorer. Granskningen ska i stor utsträckning inriktas på att verksamheten är ändamålsenligt anordnad och drivs i medlemmarnas intressen men kan, om så anses lämpligt, även omfatta det slag av räkenskaps- granskning som traditionellt förknippas med revision. Till lekmannarevisorns uppdrag hör först och främst att kon- trollera att föreningens verksamhet sköts på ett ändamålsenligt sätt. Lekmannarevisorn ska alltså kontrollera att verksamheten håller sig inom de ramar som stadgarna anger och att den står i överens- stämmelse med de närmare syften för verksamheten som kan ha angetts i stadgarna. Givetvis bör han eller hon i det sammanhanget också beakta om verksamheten på ett rationellt och effektivt sätt fullföljer det angivna ändamålet och de angivna syftena. Lekmannarevisorn ska också se till att verksamheten bedrivs på ett från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt. Lagen kräver inte att han eller hon uttalar sig om den ekonomiska redovisningen. I stadgarna kan dock bestämmas att lekmannarevisorn ska yttra sig även angående denna. Också föreningsstämman kan besluta att lekmannarevisorn ska yttra sig över års- och koncernredovisning- arna. Det står också lekmannarevisorn fritt att utvidga sin gransk- ning till den ekonomiska redovisningen. Han eller hon bör under alla förhållanden alltid ha återkommande kontakter med styrelsen och, i förekommande fall, revisorn angående föreningens ekono- miska förhållanden. Granskningen måste vara så ingående att han eller hon kan bedöma om föreningens resurser används på ett rim- ligt sätt. Till lekmannarevisorns uppgifter hör också att kontrollera att det finns en tillräcklig intern kontroll inom föreningen, framför allt att det finns fungerande kontrollrutiner av grundläggande slag. Granskningen ska vara så ingående och omfattande som god sed på detta område kräver. Innebörden i god sed preciseras inte i lagen. Avsikten är att granskningen ska kunna ha växlande omfattning och innebörd beroende på den enskilda föreningens förhållanden. I en stor förening med många medlemmar och hög omsättning måste högre krav ställas på granskningen än i en liten förening med ett fåtal medlemmar som själva kan antas ha god insyn i föreningens förhållanden. Förekomsten av en revisor i föreningen kan också medföra att lekmannarevisorns granskning av föreningens ekono- miska förhållanden kan göras mindre ingående. Granskningen måste också anpassas efter den praxis som kan växa fram på detta område. Vid utvecklandet av denna praxis torde de kooperativa centralorga- nisationerna kunna fylla en viktig uppgift. Det är givet att lekmannarevisorn måste fördjupa sin granskning om det finns omständigheter som tyder på missförhållanden inom föreningen. Finns det t.ex. omständigheter som antyder att den ekonomiska förvaltningen är otillfredsställande, måste lekmanna- revisorn undersöka detta närmare. I en sådan situation kan det vara nödvändigt att han eller hon samråder med föreningens revisor, om det finns en sådan, eller anlitar biträde av någon med särskild eko- nomisk kompetens. 10 kap. 5 § Lekmannarevisorn ska följa föreningsstämmans anvisningar, om de inte strider mot lag, stadgarna eller god sed. Såsom framgår av denna paragraf kan lekmannarevisorns uppdrag enligt 10 kap. 4 § fyllas ut genom direktiv från föreningsstämman (jfr den motsvarande bestämmelsen i 9 kap. 6 § om stämmans möj- lighet att ge anvisningar till revisor). Stämman kan ge sådana direk- tiv så länge de inte står i strid med lag, stadgarna eller god sed. Bestämmelsen ger stämman ganska vida ramar att ge lekmanna- revisorn särskilda anvisningar. Anvisningarna får dock inte vara så ensidigt inriktade på vissa medlemmars intressen att de kommer i konflikt med likhetsprincipen (jfr 7 kap. 37 §). 10 kap. 6 § Lekmannarevisorn ska efter varje räkenskapsår lämna en granskningsrapport till föreningsstämman. Bestämmelser om rapportens innehåll och den tid- punkt då den ska lämnas till föreningens styrelse finns i 14 §. Lekmannarevisorn får inte underteckna en sådan revisionsberättelse som avses i 9 kap. 7 §. Av paragrafens första stycke framgår att lekmannarevisorn ska lägga fram en granskningsrapport till stämman. I rapporten ska han eller hon redovisa resultatet av sin granskning. För lekmannarevisorer i aktiebolag gäller att de inte får under- teckna revisionsberättelsen. Ett sådant undertecknande har nämligen inte ansetts förenligt med bestämmelserna i (se prop. 1997/98:99 s. 178). Det har ansetts att detsamma bör gälla för lekmannarevisorer i ekonomiska föreningar. Detta kommer till uttryck i andra stycket. Därmed tydliggörs skillnaden mellan de båda slagen av granskare. Ingenting hindrar givetvis en lekmanna- revisor från att delge föreningens revisor sina kunskaper och bedömningar och på det sättet påverka innehållet i revisionsberätt- elsen. Tillhandahållande av upplysningar m.m. 10 kap. 7 § Styrelsen och den verkställande direktören ska ge lekmannarevisorn tillfälle att genomföra granskningen i den omfattning lekmannarevisorn anser vara nödvändig. De ska lämna de upplysningar och den hjälp som lekmanna- revisorn begär. Samma skyldigheter har styrelsen, den verkställande direktören, revisorn och lekmannarevisorn i ett dotterföretag gentemot en lekmannarevisor i moder- föreningen. Paragrafen ålägger styrelsen och den verkställande direktören att biträda lekmannarevisorn med de upplysningar och den hjälp som lekmannarevisorn begär och att även i övrigt ge lekmannarevisorn tillfälle att genomföra granskningen i den omfattning som lekmanna- revisorn anser vara nödvändig. Bestämmelserna om detta överens- stämmer med bestämmelserna i 9 kap. 9 § om revisorns rätt till upp- lysningar m.m. (jfr även 10 kap. 7 § aktiebolagslagen, såvitt gäller upplysningar till lekmannarevisor i aktiebolag). Hur en lekmannarevisor utses 10 kap. 8 § En lekmannarevisor väljs av föreningsstämman, om inte stadgarna inne- håller bestämmelser om att lekmannarevisorn ska utses på något annat sätt. Paragrafen anger hur lekmannarevisorer utses. Huvudregeln är att lekmannarevisorer utses av stämman. Det är dock möjligt att i stadgarna bestämma att en eller flera lekmannarevisorer ska utses på annat sätt (t.ex. av en kooperativ centralorganisation). Lagen innehåller inga bestämmelser om en lekmannarevisors mandattid. Bestämmelser om detta kan dock tas in i stadgarna. Om så inte har skett, bör den som utser en lekmannarevisor i beslutet ange för hur uppdraget gäller. inte någon sådan tid, gäller uppdraget tills vidare. Oavsett vem som utser lekmannarevisorn har denne, såsom fören- ingens syssloman, rätt till ersättning från föreningen. 10 kap. 9 § Om det inte har utsetts någon lekmannarevisor i föreningen, trots att det ska finnas en sådan i föreningen enligt 2 §, ska på ansökan av en medlem eller annan röstberättigad utse en lekmannarevisor. ska ge föreningen tillfälle att yttra sig innan den beslutar i ett ärende enligt första stycket. Förordnandet ska avse tiden till dess en annan lekmannarevisor har blivit utsedd på föreskrivet sätt. Av 10 kap. 2 § framgår att en ekonomisk förening i vissa fall är skyldig att ha en lekmannarevisor.