sou · GZB346 · 2011-05-18 00:00:00 — Av artikel 6.8 framgår att de nationella tillsynsmyndigheterna vid godkännande av tariffer ska ta hänsyn till de faktiska kostnaderna för att fullgöra skyldigheten enligt artikel 6.1 (infrastruktur- ) och kostnaderna för ständig kapacitet för flöden i båda riktningarna. har erhållit undantag från artikel 6.1, och i bedömningen av artikel 7 föreslår utredningen att Energi- myndigheten i egenskap av behörig myndighet bör bevilja undantag från kapacitet för flöden i båda riktningarna i . I artikel 10.4 första meningen stadgas att de nationella och gemensamma krisplanerna ska säkerställa att gränsöverskridande tillgång till infrastruktur i enlighet med gasförordningen upprätt- hålls i den utsträckning det är tekniskt och säkerhetsmässigt möjligt i en krissituation. Artikel 10.7c stadgar att gränsöverskridande tillgång till infra- struktur i enlighet med gasförordningen upprätthålls i den utsträckning det är tekniskt och säkerhetsmässigt möjligt, i enlig- het med krisplanen. Artikel 11.5c stadgar att gränsöverskridande tillgång till infra- struktur i enlighet med gasförordningen upprätthålls i den utsträckning det är tekniskt och säkerhetsmässigt möjligt, i enlighet med krisplanen. Som framgår av bedömningen av artikel 11 bedömer utred- ningen att inte kan riskera att vidta några åtgärder som på ett otillbörligt sätt begränsar gasflödet inom den inre marknaden. Ur ett svenskt perspektiv torde upprätthållandet av gräns- överskridande infrastruktur vara en angelägenhet som inte har någon påverkan på försörjningstryggheten i andra medlemsstater inom EU. Mot bakgrund av detta bedömer utredningen att artikel 17 inte föranleder några ytterligare åtgärder från svensk sida, vid sidan av befintliga uppgifter med anknytning till driften av den gränsöverskridande infrastrukturen för gas. 5.5.36Bilaga I – Beräkning av N-1-formeln Punkten 1 ger en förklaring till infrastrukturnormens användning och syfte. Infrastrukturnormen är ett mått på infrastrukturens kapacitet för att kunna tillmötesgå efterfrågan på gas inom ett givet område vilket kallas det beräknade området. Genom infrastruktur- fastställs en lägsta nivå för befintlig kapacitet vid ett bortfall av den enskilt största infrastrukturen med en exceptionellt hög gasförbrukning som statistiskt sett inträffar en gång . Med infrastruktur avses transmissionsnät inklusive samman- kopplingar med andra medlemsstater liksom produktions-, lagrings- och LNG-anläggningar anslutna till nätet inom det beräknade området. Den tekniska kapaciteten hos återstående infrastruktur vid ett bortfall av den enskilt största infrastrukturen ska som ett lägsta krav motsvara summan av det totala dygnsbehovet inom beräkningsområdet med en exceptionellt hög gasförbrukning som statistiskt sett inträffar en gång . Vid beräkning enligt infrastrukturnormens formel ska resultatet som lägst vara för att infrastrukturnormens krav ska anses vara uppfyllt. I punkten 2 presenteras själva formeln enligt nedan: N-1 [%] =( EPm + Pm + Sm + LNGm - Im )* 100 N-1 ska vara större eller lika . I punkten 3 lämnas förklaringar till infrastrukturnormens para- metrar. Med Beräknat område avses ett geografiskt område för vilket beräkningen av infrastrukturnormen sker. Med Dmax (Demand-side) avses den totala efterfrågan av gas uttryckt i MNm3/dygn inom det beräknade området med exceptionellt hög gasförbrukning som statistiskt sett inträffar en gång . Med EPm (Entry Point) avses summan av den tekniska kapaciteten hos alla gränspunkter med inmatning från annan med- lemsstat, genom vilka tillförseln av gas sker till det beräknade området. Den tekniska kapaciteten ska uttryckas som MNm3/dygn och omfattar inte inmatning från produktions-, lagrings- eller LNG-anläggningar. Med Pm (Production) avses summan av den tekniska produk- tionskapaciteten uttryckt i MNm3/dygn, hos alla produktions- anläggningar från vilka inmatning av gas kan ske till det beräknade området. Med Sm (Storage) avses summan av den tekniska kapacitet som maximalt kan utnyttjas uttryckt i MNm3/dygn, i samtliga lag- ringsanläggningar vilka kan användas för inmatning av gas till det Vid beräkningen måste hänsyn tas till respek- tive lagringsanläggnings fysiska egenskaper. Med LNGm (Liquefied Natural Gas) avses summan av den tekniska kapacitet som maximalt kan utnyttjas uttryckt i MNm3/dygn, i samtliga LNG-anläggningar vilka kan användas för inmatning av gas till det beräknade området. Vid beräkningen måste hänsyn tas till anläggningsspecifika egenskaper som lossning, erforderliga stödtjänster, korttidslagring och återförgasning. Likaså måste varje anläggnings maximala uttagskapacitet beaktas. Med Im (Infrastructure) avses den tekniska kapaciteten hos den enskilt största infrastrukturen uttryckt i MNm3/dygn av störst betydelse för gasförsörjningen i det beräknade området. I det fall flera naturgasledningar är sammankopplade till en över- eller underliggande naturgasledning och inte kan drivas separat ska samtliga ledningar vid beräkningen betraktas som en enda. Punkten 4 beskriver användningen av infrastrukturnormen kompletterad med åtgärder på efterfrågesidan i syfte att minska gasförbrukningen. Formeln är i stort sett densamma som formeln för beräkningen enligt den ursprungliga infrastrukturnormen, bortsett från att nämnaren har kompletterats med parametern Deff. N-1 [%] =( EPm + Pm + Sm + LNGm - Im )* 100 N-1 ska vara större eller lika . Med Deff (Demand) avses de förbrukningsdämpande åtgärdernas andel av den totala efterfrågan på gas. Dessa åtgärder ska vara effektiva och kunna tillämpas inom en skälig tidsrymd enligt artiklarna 5.1 a och 6.2. Parametern uttrycks liksom övriga para- metrar som MNm3/dygn. Punkten 5 beskriver tillämpningen av infrastrukturnormen på regional nivå. Om möjligt ska det beräknade området enligt punkten 3 utökas till att omfatta ett område på regional nivå. Vid beräkningen enligt infrastrukturnormens formel på regional nivå ska den enskilt största infrastrukturen av gemensamt intresse användas. Med detta menas den infrastruktur som direkt eller indirekt är av störst betydelse för gasförsörjningen i medlems- staterna inom den region som beräkningen avser. I det fall beräkningen görs på regional nivå ska detta avspeglas i den gemensamma förebyggande åtgärdsplan som upprättas av berörda medlemsstater. En regional beräkning kan endast ersätta en nationell beräkning då den enskilt största infrastrukturen av gemensamt intresse är av avgörande betydelse för gasförsörjningen inom samtliga medlems- stater enligt den gemensamma riskbedömningen. 5.5.37Överväganden och bedömning bilaga I Utredningens bedömning bilaga I: bör sträva efter att förbättra försörjningstryggheten för gas på marknadsvillkor. har erhållit ett undantag från kravet på att uppfylla infra- strukturnormen enligt artikel 6.1. Utredningen bedömer att detta undantag i allra högsta grad är relevant. För att infrastrukturnormen ska kunna uppfyllas måste täljaren vara större eller lika med nämnaren. För svensk del saknas till stor del kapacitet i form av produktion, lager och LNG. Det som återstår är kapaciteten i den gränsöverskridande infrastrukturen, vilken dock utgår vid ett bortfall av den enskilt största infra- strukturen enligt formeln. Utredningen anser att det är viktigt att inte betraktar det erhållna undantaget som en bekräftelse på att några ytterligare åtgärder för att stärka försörjningstryggheten för gas inte behövs. Infrastrukturnormen visar på ett mycket konkret sätt att diversifieringen av tillförselvägar och försörjningskällor för svenskt vidkommande är under all kritik. Det fortsatta arbetet för att öka försörjningstryggheten bör således betraktas som viktigt. I detta arbete anser utredningen att strävan bör vara att finna lösningar, som vid sidan av att öka försörjningstryggheten, även är kommersiellt gångbara och bidrar till att öka konkurrensen på den svenska gasmarknaden. 5.5.38Bilaga II – Marknadsbaserade åtgärder för ökad gasförsörjningstrygghet Vid utformningen av förebyggande åtgärdsplaner och krisplaner ska den behöriga myndigheten ta hänsyn till de åtgärder som presenteras i bilaga II. Bilagan ska betraktas som ett hjälpmedel och listan över åtgärder är varken tvingande eller fullständig. Den behöriga myndigheten ska ta vederbörlig hänsyn till miljö- påverkan vid utformningen av den förebyggande åtgärdsplanen och krisplanen. Så långt som möjligt ska alltid de åtgärder användas som medför minst miljöpåverkan, som försörjnings- tryggheten för gas givetvis ska beaktas. Ökad flexibilitet i produktion Ökad flexibilitet i import Underlättande av inmatning av gas från förnybara energikällor Kommersiella lagringsanläggningar, uttagskapacitet och volym LNG-anläggningar, uttagskapacitet och total kapacitet Diversifiering av gasleveranser och tillförselvägar Koordinering av driften i olika transmissionssystem Användning av såväl kort- som långfristiga avtal Avtal och överenskommelser i syfte att säkerställa försörj- ningstryggheten för gas Användning av avbrytbara avtal Möjlighet till byte av bränsle inklusive användning av back-up bränslen för industri och kraftproduktion Frivillig frånkoppling av fast last Ökad användning av förnybara energikällor 5.5.39Överväganden och bedömning artikel II Utredningens bedömning: Bilaga II föranleder inte några för- slag. Den behöriga myndigheten bör beakta bilaga II vid framtagandet av planer. Bilagan är att betrakta ett hjälpmedel. De uppräknade åtgärderna är inte tvingande och listan heller inte fullständig. Den behöriga myndigheten kan således använda listan som ett hjälpmedel. Trots detta ska den behöriga myndigheten ta vederbörlig hänsyn till miljöpåverkan när den förebyggande åtgärdsplanen och krisplanen tas fram. Minsta möjliga miljöpåverkan ska eftersträvas, vilket utredningen anser ska beaktas. Listan över förslag på åtgärder rörande gasförsörjning bedöms utgöra bra riktlinjer, men många av förslagen kan dock inte tillämpa. har t.ex. ingen produktion av naturgas. Ökad flexibilitet i import kan vara svårt att uppnå så länge det bara finns en tillförselledning till . Inmatning av gas från förnybara energikällor bör underlättas i den mån det är möjligt på kommersiella villkor, vilket ligger i linje med regeringens vision att andelen förnybar energi ska vara av den totala energianvändningen. Investeringar i kommersiella lagringsanläggningar och LNG- anläggningar ska också ske på kommersiella grunder och dessa investeringar bedöms således vara en fråga för marknaden att hantera. Utredningen bedömer att listan över förslag så långt som möjligt bör beaktas av då så kan anses vara relevant för den svenska försörjningstryggheten för gas. 5.5.40Bilaga III – Icke-marknadsbaserade åtgärder för ökad gasförsörjningstrygghet Vid utformningen av förebyggande åtgärdsplaner och krisplaner ska den behöriga myndigheten ta hänsyn till de åtgärder som presenteras i bilaga III. Bilagan ska betraktas som ett hjälpmedel och listan över åtgärder är varken tvingande eller fullständig. Åtgärderna ska endast användas i det fall de marknadsbaserade åtgärderna inte är tillräckliga i händelse av ett nödförsörjningsläge. Användning av strategiska lagringsanläggningar Påbjuden användning av beredskapslager av alternativa bränslen (i enlighet med reglerna för beredskapslagring av olja) Påbjuden användning av el producerad av andra bränslen än gas Påbjuden produktionsökning av gas Påbjudet uttag ur lagringsanläggningar Stegvis och obligatorisk minskning av gasförbrukningen vilket omfattar: Påbjuden användning av avbrytbara kontrakt i det fall de marknadsbaserade åtgärderna inte bidrar till detta i tillräcklig grad Påbjuden frånkoppling av fast last 5.5.41Överväganden och bedömning bilaga III Utredningens bedömning: Bilaga III föranleder inte några förslag. Bilagans lista över icke-marknadsbaserade åtgärder är indikativ. Flera av förslagen på åtgärder rörande gasförsörjning är inte till- lämpbara för svensk del. Användning av strategiska lagrings- anläggningar utgår enligt utredningens bedömning. Existerande biogasproduktion bör i viss mån kunna bidra till att öka försörj- ningstryggheten för de skyddade kunderna lokalt. Utredningen bedömer emellertid att några mer omfattande produktionsökningar i befintliga produktionsanläggningar kan vara svårt att erhålla. Påbjudet uttag ur lagringsanläggning kan till viss del tillämpas genom lagret i Skallen för att säkerställa försörjningen av de skyddade kunderna. Påbjuden användning av el producerad av andra bränslen än gas bör ur ett svenskt perspektiv kunna betraktas som relevant, med en elproduktion som till ungefär lika delar baseras på vatten- och kärnkraft. När det gäller påbjuden användning av beredskapslager av alternativa bränslen, anser utredningen att kostnaden för denna åtgärd måste ställas i relation till värdet av den ökade försörj- ningstryggheten. För stora naturgasförbrukare som konverterat från olja till naturgas, och som fortfarande har möjlighet att byta gasen mot olja, bedömer utredningen att bränslebyte kan utgöra en alternativ möjlighet. Utredningen ser emellertid inte att det finns skäl att införa några tvingande krav på beredskapslagring av olja för stora naturgasförbrukare. Försörjningstryggheten bör enligt utredningens uppfattning snarare säkerställas genom åtgärder på mer övergripande nivå, som är kommersiellt gångbara och därmed till fördel för marknaden i helhet. 5.5.42Bilaga IV – Regionalt samarbete Bilagan inleds med att konstatera att regionalt samarbete är ett viktigt uttryck för solidaritet och att solidaritet har varit en genomgående tanke vid utformningen av gasförsörjnings- förordningens krav. Regionalt samarbete är en nödvändighet i syfte att kunna genomföra riskbedömningen enligt artikel 9 och för att kunna utforma den förebyggande åtgärdsplanen och krisplanen enligt artiklarna 4, 5 och 10. Likaså är samarbetet nödvändigt för att kunna uppfylla gasförsörjningsförordningens krav enligt infra- strukturnormen och försörjningsnormen enligt artiklarna 6 och 8, liksom för att kunna garantera åtgärder på regional och unionsnivå vid krissituationer enligt artikel 11. Formerna för det regionala samarbetet enligt gasförsörjnings- förordningen bygger på redan befintligt samarbete mellan naturgas- företag, medlemsstater och deras nationella myndigheter. Genom gasförsörjningsförordningen kan samarbetet utökas till att ytter- ligare förbättra försörjningstryggheten och integreringen på den inre marknaden för gas. Flera steg har redan tagits i denna riktning genom inrättandet av ett antal olika grupperingar på unionsnivå. Dessa grupper är viktiga i det fortsatta arbetet. Mot bakgrund av den ökade integreringen av nationella natur- gassystem, det ömsesidigt ökade beroendet och fullbordandet av den inre marknaden är samarbetet mellan vissa medlemsstater av speciell vikt. Medlemsstaterna nedan kan utgöra exempel på sådana som kan förbättra såväl sin egen försörjningstrygghet som försörjningstryggheten ur ett kollektivt perspektiv genom utökat samarbete: och de tre baltiska staterna , , , och , , , och Om så betraktas som nödvändigt och erforderligt kan regionalt samarbete mellan medlemsstaterna ovan även utökas till att stärka samarbetet mellan andra grannländer. Detta är speciellt viktigt vid förekomst av isolerade system där en högre grad av integrering är av stor betydelse. Medlemsstaterna kan också ingå i olika sam- arbetsgrupper. 5.5.43Överväganden och bedömning bilaga IV Utredningens bedömning bilaga IV: Den behöriga myndig- heten bör samarbeta med i lämplig omfattning. För svensk del faller det sig naturligt att samarbeta med då all gas till levereras via . Utredningen har i tidigare bedömningar framfört att bör upprätta planer i samarbete med . 5.6.1Överväganden och förslag om tillsyn Utredningens bedömning: Den behöriga myndigheten ska utöva tillsyn över efterlevnaden dels av den nya lagen om trygg naturgasförsörjning och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, dels av gasförsörjningsförordningen och de planer som upprättas enligt förordningen. Den behöriga myndigheten ska ha rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för till- synen. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den behöriga myndigheten, ska få meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för att den behöriga myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter. Den behöriga myndigheten ska få meddela de förelägganden som behövs för att säkerställa efterlevnaden av de föreskrifter, villkor och planer som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande ska få förenas med vite. Ett föreläggande ska gälla , om inte annat beslutas. är tillsynsmyndighet för trygg natur- gasförsörjning och är tillsyns- myndighet för övriga delar av naturgaslagen. Eftersom gasförsörj- ningsförordningen använder uttrycket behörig myndighet är det lämpligt att använda uttrycket behörig myndighet i de svenska författningar som reglerar uppdrag som just behörig myndighet för gasförsörjningen. bör i den nya lagen om trygg naturgasförsörjning pekas ut som tillsynsmyndighet för den lagen, gasförsörjningsförordningen och för de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och de planer som upprättas enligt gasförsörjningsförordningen. tillsyn över gasförsörjningen framgår av lagen om trygg naturgasförsörjning och förordningen om trygg naturgasförsörjning, genom utpekandet som behörig myndighet. Begära information och ta del av handlingar Till stöd för tillsynen bör den behöriga myndigheten ha rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. Eftersom tillsynen omfattar gasförsörjnings- förordningen kan den behöriga myndigheten även begära de upplysningar och ta del av de handlingar som myndigheten behöver för att upprätta alla de planer som framgår av gasförsörjnings- förordningen. Enligt 8 § lagen om trygg naturgasförsörjning får den behöriga myndigheten meddela de förelägganden som behövs för att säkerställa efterlevnaden av de föreskrifter och planer som omfattas av tillsynen. Den behöriga myndigheten får förena ett föreläggande med vite. Om inte annat beslutas gäller ett föreläggande omedel- bart. Bestämmelserna motsvarar de som återfinns i 10 kap. 2– 3 §§ naturgaslagen. För att ska kunna utöva sitt tillsynsuppdrag är det viktigt med sanktionsmöjligheter. 5.6.2Överväganden och förslag överklagande Utredningens förslag: Ett beslut av den behöriga myndigheten om föreläggande ska få överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätt. Enligt 8 § lagen om trygg naturgasförsörjning får den behöriga myndigheten meddela de förelägganden som behövs för att säkerställa efterlevnaden av de föreskrifter och planer som omfattas av tillsynen. Den behöriga myndigheten får förena ett föreläggande med vite. Om inte annat beslutas gäller ett föreläggande . Bestämmelserna motsvarar de som finns i 10 kap. 2–3 §§ naturgaslagen. Den behöriga myndighetens beslut om förelägganden enligt 8 § i den nya lagen om trygg naturgasförsörjning bör vara över- klagbara. Detta föranleder att en överklagandebestämmelse ska föras in i lagen om trygg naturgasförsörjning och att 11 kap. 4 § naturgaslagen justeras så möjligheten att överklaga relevanta beslut tas bort från naturgaslagen. Precis som tidigare ska beslut överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol och prövningstillstånd behövs till kammarrätt. Utredningen finner ingen anledning att föreslå avsteg från denna ordning. Utredningens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den behöriga myndigheten ska få meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter som den behöriga myndigheten har enligt lagen om trygg naturgas- försörjning och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt enligt gasförsörjningsförordningen. Regeringen bör ha möjlighet att meddela föreskrifter om avgifter för att finansiera de uppgifter som den behöriga myndigheten har enligt den nya lagen och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av den samt enligt gasförsörjningsförordningen. Möjligheten att meddela föreskrifter om avgifter bör föras in i lagen om trygg naturgasförsörjning. Som en konsekvens av det bör 10 kap. 5 a § naturgaslagen upphävas då trygg naturgasförsörjning istället regleras i den nya föreslagna lagen. 6.1Utredningsuppdrag och sammanfattning av konsekvenser Regeringen beslutade att utse en särskild utredare med uppgift att hantera frågorna gällande systemansvar, mark- nadsmodell och och rådets förordning (EU) nr 994/2010 av om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen och om upphävande av rådets direktiv /67/EG (gasförsörjningsförordningen). Uppdraget för Utred- ningen om framtida hantering av systemansvaret för gas m.m. (N 2010:05) preciseras i kommittédirektiv 2010:60 och innebär i korthet att: Lämna förslag till hur en överföring av dagens systeman- svarsverksamhet vid till en ny aktör bör genomföras. Utreda om den svenska marknadsmodellen för gas behöver anpassas för att uppfylla EU:s formella krav, och om utredaren så finner lämpligt, lämna ett förslag till anpassning av det svenska regelverket. I förekommande fall föreslå anpassningar i lagstiftning och regelverk för att ska kunna uppfylla kraven enligt gasförsörjningsförordningen. I det följande redogörs för konsekvenserna av utredningens förslag. Av kommittédirektiv 2010:60 framgår att utredaren bl.a. ska belysa: konsekvenser för av att gasverksamheten avvecklas, konsekvenser för naturgasmarknaden av att upphör som systemansvarig myndighet, konsekvenser för tillsyn, och konsekvenser för den svenska försörjningstryggheten för natur- gas beroende på vald systemansvarslösning. Utredningens förslag innebär att Svenska kraftnäts nuvarande kortsiktiga balansering av det svenska naturgassystemet överförs till den privata aktören . Svenska kraftnäts nuvarande myndighetsuppgifter överförs till respektive . För Svenska kraftnäts del väntas konsekvenserna av detta bli obetydliga då gasverksamheten endast utgör en blygsam del av den samlade verksamheten. tillsyn kan till viss del förenklas i och med att myndigheten inte längre behöver utöva tillsyn över en annan myndighet. Statens energi- myndighet väntas inte beröras av överföringen av systemansvaret överhuvudtaget. För marknadens aktörer innebär överföringen av system- ansvarsverksamheten en konsolidering med tydligare roll- och ansvarsfördelning där nuvarande tudelade funktioner och avtals- relationer kan undvikas. Färre rapporteringsvägar, snabbare beslutsgång och ökat mandat väntas dessutom vara till fördel vid eventuella störningar i gasförsörjningen. En eventuell framtida sammanslagning av dagens två transmis- sionstariffer kan få stora konsekvenser för de svenska slutförbruk- arna. För slutförbrukarna i den södra delen av naturgassystemet kan en sammanslagning innebära en totalt sett lägre tariff, men slutförbrukare i naturgassystemets norra del kan få en höjd tariff. Det är dock möjligt att genomföra en förändring av ägandet i det svenska transmissionssystemet utan att denna omfördelning av kostnader uppstår. En konsekvens av att den nuvarande marknadsmodellen för gas bibehålls är att överföringen av systembalansansvaret från till underlättas. kan dock komma att exponeras för nya tvingande krav enligt EU:s rättsakter varför ett eventuellt behov av justering av marknadsmodellen bör följas upp. För övriga aktörer och slutförbrukare innebär ett bibehållande av dagens marknadsmodell inte några förändringar. En direkt konsekvens av gasförsörjningsförordningens genom- förande är att utses till behörig myndighet med övergripande ansvar för den svenska gasförsörjningstrygg- heten. Statens energimyndighets ansvar och arbetsuppgifter utökas därmed jämfört med . Ett problem vid säkerställandet av gasförsörjningstryggheten är att den behöriga myndigheten inte har tillgång till någon drift- central för naturgassystemet och därför inte kan övervaka försörj- ningen.