sou · GZB361 · 2011-09-29 00:00:00 — Supervisory staff must have an independent status vis-à-vis the home or the staff of an institution. In several of the Inquirys interviews, it emerged that the inspector was a friend of the carer, and it was therefore even more difficult for the child to confide in him or her. A preparedness for the immediate removal of a child to a new placement should also be available. To the question of whether the interviewee would have talked about what they had been exposed to had they known that they would immediately be removed from the placement, the answer was often in the affirmative. It is time to put what we know into practice The Inquiry is able to note that today, societys institutions and homes for children and young people are well aware of how care should be designed. Knowledge, many investigations, auditing and supervisory reports are available that have pointed at the risks for children and young people placed in care, as well as knowledge about effective methods of strengthening childrens development. The challenges facing institutions and homes today are rather about how this knowledge can be translated into practical action locally. What makes it possible for children and young people to be exposed to abuse and neglect is a combination of an absence of an individual, personal responsibility in all those who are involved in children taken into care, from politicians to officials at all levels. But also a lack of a genuine insight into the fact that a child or young person taken into care runs a real risk of being exposed to different forms of abuse and neglect. Responsibility for a more secure system for children and young people in care The Inquiry considers that the social services committee together with the management of municipalities bears responsibility for continually providing the necessary resources for these activities, for monitoring that there is a high level of skills, and for following- up security for children in institutions and homes. is under the obligation to keep itself informed of the work of officials and of the situation of children and young people in the municipality. Apart from talking to management and those responsible for these services in the municipality, the committee must talk to those who work directly with these activities and who meet the children and young people concerned. By doing so, the social services committee can ensure that it regularly obtains up-to- date information when it is to take decisions regarding children and young people in care. The final report contains few proposals. The Inquiry considers that there is no reason to repeat all the good, already known proposals that previous inquiries have presented. If the Government wishes to improve security for children in institutions and homes, there are already many proposals for measures, which do not need to be repeated here.7 The Inquirys assessment: The Inquiry on Redress for Past Abuse was forbidden in its terms of reference to present proposals on apologies and compensation for those who had been abused and neglected after 1980. No motive was given for this in the Inquirys terms of reference. According to the Inquirys proposals, those who were abused or neglected after 1980 were to be excluded from the group encom- passed by an apology and compensation. Proposals of the Inquiry: Everyone who has been exposed to abuse and serious neglect, whose cases are statute barred should be included in the various proposals for redress presented by the Inquiry on Redress for Past Abuse. 7 In recent years, several inquiries, apart from ours, have presented proposals to increase security for children in institutions and homes, such as (Supervision Inquiry), SOU 2007:82, Samordnad och tydlig tillsyn av (Coordinated and clear supervision of the social services); (Child Protection Inquiry), SOU 2009:68, Lag om stöd och skydd för barn och unga (Act on support for and the protection of children and young people); (Inquiry on Redress for Past Abuse), SOU 2011:9, Barnen som samhället svek - åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården (The children that society betrayed – measures to rectify abuse and serious neglect in societys care of children). The Inquirys assessment: It would be desirable with: an understanding of a files importance to the individuals right to his or her origins on the part of archive administrators, better knowledge of the files that must be preserved at social ser- vices administrations, and a uniform assessment/more even quality when assessing whether a document is secret or not. This should be possible by: establishing a national helpdesk by the National Archives, in coop- eration with suitable city archives, including modules on social services files in archive courses and at courses for social workers, establishing a website containing comprehensive information and assistance, both to administrators and previously placed persons, similar to that existing in . The Inquirys proposal: The Government should assign the National Archives with the task of establishing a national helpdesk to support archive administra- tors in municipalities and people who have been placed in care by those responsible for institutions and homes. The Inquirys assessment: When taking a child into care, society enters the arena as a parent. For ethical and moral reasons, the municipalities should give prior- ity to following up how the childs stay in a home or institu- tion is developing. Talks should always be held with children, but it is the child who determines him/herself which questions he or she wishes to answer. extension to apply to institutions and homes means that can monitor developments and compile periodic reports on serious irregularities. The Inquirys proposal: In its supervision of the municipalities, should particularly examine whether they have a quality system for following up childrens and young peoples placement in foster-homes and homes for care or and the way in which follow-up is conducted in the municipalities. should also present annual reports to the Government showing how has been applied with regard to children and young people in institu- tions and homes. 1Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar I detta kapitel beskrivs utredningens bakgrund, uppdrag och orga- nisation tillsammans med skillnaderna i disposition och resultat- redovisning mellan den tidigare delrapporten1 och föreliggande slutrapport. I kapitlet behandlas också två områden i förhållande till utred- ningens avgränsning, nämligen privatplacerade barn och finska krigsbarn. Några av upprättelseutredningens förslag redovisas och kommenteras. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården startade . hade TV , där sex medelålders män berättade om missförhållanden under sin vistelse på ett av barnhem. Den mediala upp- märksamheten ledde, via uppdrag och rapport från , till att regeringen beslutade att Utredningen om vanvård i den soci- ala barnavården skulle tillsättas. Utredningsuppdraget blev att kartlägga allvarliga övergrepp och försummelse vid institutioner och familjehem inom den sociala barnavården. Det skulle ske genom att bjuda in till intervjuer som kunde kompletteras med studier av arkivmaterial. 1 SOU 2009:99, Utredningen om vanvård i den sociala barnavården, Vanvård i social barna- vård : delbetänkande, , , 2009. Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar skulle också erbjuda psykologiskt stöd för att bearbeta det som kom upp under intervjuerna. Utredaren skulle dokumentera vad som framkommit vid varje intervju och redovisa tillgängligt arkivmaterial. Utredaren skulle i en rapport sammanställa och dokumentera de erfarenheter som framkommer på ett sådant sätt att de kan bidra till att liknande förhållanden inom den sociala barnavården kan undvikas . Rapporten skulle också beskriva om vanvården och övergreppen skiljt sig åt för flickor och pojkar beroende på bland annat ålder, etniskt ursprung eller funktionshinder.2 En rapport som ger röst åt de drabbade Redan i de första direktiven uttrycktes det upprättelseperspektiv som präglat utredningens förhållningssätt. Syftet med uppdraget är en rapport som dels skall ge upprättelse åt de drabbade, dels ge lärdom för framtiden.3 I detta slutbetänkande har vi lämnat utrymme åt intervju- personernas egna berättelser. Vi menar att det är viktigt att deras röster kommer fram och att de har något att lära oss för framtiden. Utredningen om vanvård i den sociala barnavården (i fortsätt- ningen kallad för ) är på flera sätt unik i det svenska utredningsväsendet. En unik uppgift har varit att ge röst åt dem som drabbats. Utredningen har använt metoder hämtade från sanningskommis- sioner, med undantaget att eventuella förövare inte har fått kon- fronteras med uppgifterna. är också den första utredningen i och som samlat ger röst åt så många berättelser om över- grepp och försummelse i social barnavård.4 Den beskriver hur illa det kan gå för barn och unga när det finns säkerhetsbrister i verk- samheten. 4Det har gjorts utredningar i , och senast i , men de har endast inter- vjuat ett hundratal personer vardera. Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar Merparten av utredningstiden har gått åt till att förbereda, genomföra och dokumentera intervjuer som kompletterats med granskning av insamlade arkivhandlingar. Sammantaget rör det sig om mer än 50 000 sidor arkivhandlingar, inspe- lade intervjuer och minst 5 000 sidor sammanfattande intervjureferat. 1.4Slutrapporten kommer efter delrapport och upprättelseutredning delrapport5 presenterades och ledde till att regeringen tillsatte som läm- nade sitt betänkande i februari 2011.6 avslutades inter- vjuandet i . Tiden därefter har ägnats åt granskning och analys av det insamlade materialet och att skriva en slutrapport. I en mening har den svenska utredningen om vanvård i den sociala barnavården arbetat i ett politiskt vakuum. Till skillnad från en del andra länder har den svenska processen inletts utan att det varit tydligt vart den ska leda.7 Under utredningens har vi fått frågor från tusentals människor som undrat vad resultatet ska bli. Många har upplevt väntan på besked från regering och riksdag som plågsam. Enbart efter det att presenterade sina förslag har vi samtalat med minst sjuhundra personer, som inte intervjuats. I delrapporten ägnade vi oss åt att sammanställa uppgifter om van- vård. Det gjordes genom detaljerad statistik som kunde visa exempelvis hur många intervjupersoner som berättat att de blivit slagna mot bålen med mattpiska. Kartläggningen i delrapporten var nödvändig för att kunna säga något om omfattningen och karaktären av vanvården. 6SOU 2011:9, , Barnen som samhället svek – åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården: betänkande, , , 2011. 7SOU 2011:9, s 50. Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar SOU 2011:61 porten har vi valt att lyfta fram enskilda berättelser och fall- beskrivningar. En sådan redovisning syftar till att ge läsaren en tydligare bild och bättre förståelse för situationer, relationer och personer som bidrog till att barn utsattes för vanvård. hade i uppdrag att intervjua alla som hade anmält sig före för att berätta om vanvård i foster- hem och institutioner. Den hade inte, som många utredningar utomlands, uppdraget att granska i förväg utvalda institutioner. Det innebar bland annat att det var en slump om vi fick lyssna till berättelser från samma institution eller fosterhem. Vi återger dock berättelser av personer som oberoende av varandra beskrivit samma institution, fosterhem eller förövare. Många intervjupersoner har ansett att intervjuerna är en viktig del i en process som kan leda till upprättelse för dem. Intervjuns betydelse behandlas i ett särskilt kapitel. Två kapitel analyserar och diskuterar den sociala barnavårdens arkivhandlingar i relation till intervjupersonernas berättelser. Det görs bland annat mot bakgrund av att i sitt betänkande diskuterade frågan om stödbevisning i förhållande till intervjupersonernas berättelse.8 resultat visar hur illa det kan gå när det finns brister i säkerheten för samhällsvårdade barn. I avslutnings- kapitlet diskuteras hur det kunde hända att samhällsvårdade barn vanvårdades och vad som behöver göras för att höja säkerheten och minimera riskerna. Intervjupersonernas uppgifter om hur det gått senare i livet för dem avhandlas i ett eget kapitel. Den här slutrapporten innehåller en del förbättringsförslag som har sitt ursprung i intervjupersonernas erfarenheter och vår analys. vill vi betona att det inte finns anledning att upprepa alla goda och redan kända förslag som tidigare utredningar lämnat. har flera utredningar, förutom vår, presenterat förslag för att höja säkerheten för samhällsvårdade barn, exempelvis Tillsyns- utredningen, SOU 2007:82, Samordnad och tydlig tillsyn av social- tjänsten, , SOU 2009:68, Lag om stöd och skydd för barn och unga, , SOU 2011:9, Barnen som samhället svek – åtgärder med anledning av övergrepp och allvarliga försummelser i samhällsvården. 8 SOU 2011:9. Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar förbättra säkerheten för samhällsvårdade barn finns det därför redan många förslag som inte behöver upprepas här. I slutrapporten återges bedömningar och förslag i flera kapitel till skillnad från delrapporten där vi hade samlat bedömningar och för- slag till ett särskilt kapitel. Det börjar redan i detta kapitel. Av framgår att de som varit utsatta för övergrepp har framfört krav till både Vanvårdsutred- ningen och regeringen om upprättelse som omfattar en offentlig ursäkt och ekonomisk kompensation. Regeringen anser också att ger tillräcklig information för att kunna konstatera att det förekommit vanvård och övergrepp i den sociala barnavården i vårt land.9 Erkännande, ursäkt och kompensation lämnade sin rapport i februari i år.10 Den föreslog en process som består av tre delar: ett erkännande av det som hänt och en ursäkt, kompensation till dem som utsatts samt åtgärder för att förhindra upprepning. anser att ett förbehållslöst erkännande av att barn utsatts för lidande i samhällets vård måste vara den moraliska utgångspunkten för upprättelseprocessen. Många av dem som utsatts för vanvård önskar få erkännande och ursäkt från högsta politiska nivå vid en ceremoni som regeringen inbjuder till. Förberedelser för en sådan ceremoni pågår i . föreslår att det ska införas en särskild möjlighet till ekonomisk ersättning åt dem som –1980 utsatts för vanvård i samhällsvården. Det främsta skälet för en sådan ersättning är att samhället har åtagit sig ett alldeles särskilt ansvar för de barn som av myndigheterna har omhänderta- gits för samhällsvård. Utredningen föreslår att ersättning ska lämnas med ett enhetligt belopp om för övergrepp eller försummelse av allvarlig art. Vid presskonferensen betonade utre- daren att den ekonomiska ersättningen ska betraktas som ett Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar erkännande av samhällets svek mot dem som utsatts för vanvård och som en bekräftelse av deras lidande.11 Kartläggning av vanvård i nutid Flera av förslag kom till med utgångs- punkt i erfarenheterna från intervjuer med vanvårdade personer. gjorde också en egen undersökning med ett anmärkningsvärt resultat som återges här nedan. gjorde en kartläggning av social- tjänstens kännedom om missförhållanden i samhällsvården och av dess rutiner för hanteringen av missförhållanden. Kartläggningen visade att kände till sammanlagt 246 barn som –2009 misstänktes ha varit utsatta för övergrepp eller allvarlig försummelse. Det är av alla placerade . I flertalet fall var det fråga om mycket allvarliga övergrepp och missförhållanden. undersökning visar att missförhållan- den i samhällsvården är något som fortfarande pågår. Det hör inte till historien. Därför kan också de erfarenheter som Vanvårdsut- redningen samlat in från före detta vanvårdade ge lärdomar för dagens och framtidens sociala barnavård. Långsiktigt program för ökad säkerhet inom samhällsvården av barn och unga konstaterade således att övergrepp och allvarliga försummelser förekommer i en oacceptabel omfattning även i dagens samhällsvård och att omedvetenheten om frågan är anmärkningsvärt stor. Engagemang och kunskap behöver öka både lokalt och nationellt. Utredningen föreslog därför bland annat att regeringen i samarbete med kommunerna initierar ett långsiktigt program för ökad säkerhet inom samhällsvården av barn och unga, uppdrar åt att kontinuerligt följa omfattningen av övergrepp och allvarliga försummelser samt att analysera och sprida de erfarenheter som görs. Den professionella ledningen har ansvar Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar för att arbetssätt och metoder vilar på en etiskt och rättsligt för- svarbar grund. fick ett uppdrag att ta fram ett program för trygg och säker vård i familjehem och hem för vård eller boende.12 1.6Målgruppens storlek och avgränsningar uppdrag avgränsas i direktiven till att omfatta kvinnor och män som varit placerade i familjehem eller vid institutioner med stöd av barnavårdslagen (1924:361, 1960:97), socialtjänstlagen (1980:620, 2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga.13 Tidigt gjorde vi en uppskattning av hur många personer som nå- gon gång varit placerade inom den sociala barnavården. Den byggde på en beräkning som forskarna gjorde 2006.14 Minst 250 000 barn har varit placerade i fosterhem eller institution –1995. I gruppen med 250 000 placerade barn finns det dock stora skillnader. En del har varit placerade , andra har vuxit upp i fosterhem eller på institution. Avgränsning i tiden i direktiv har inte haft någon tidsangivelse för gransk- ningen av den sociala barnavården. Framåt i tiden har uppdraget avgränsats av preskriptionstider för åtal. Övergrepp och vanvård som inträffat så att de faller inom ramen för åtal skall inte omfattas av uppdraget. Utredaren skall i sådana fall verka för att de blir behandlade inom rättsväsendet och till- synsmyndigheterna.15 hade däremot i sina direktiv, av skäl som inte motiverades, tidsgränsen 1920–1980. Det kom att påverka utredningens förslag. 12S2011/1809/FST. 14Förekom övergrepp och kränkningar vid institutioner inom den sociala barnavården – 1980? Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar Det finns sammanlagt 94 personer som är födda och senare som intervjuats av . Dessa skulle med Upp- rättelseutredningens förslag uteslutas ur gruppen som omfattas av ursäkt och ersättning om övergreppen skedde efter 1980. var av sina direktiv förhindrad att lämna förslag om ursäkt och ersättning för dem som vanvårdats efter 1980. Det fanns inte några motiveringar till detta i utredningens direktiv. De som vanvårdades efter 1980 skulle med Upprättel- seutredningens förslag uteslutas ur gruppen som omfattas av ursäkt och ersättning. Alla som blivit utsatta för övergrepp och allvarlig försummelse, vars ärenden inte är så nya att de faller inom ramen för åtal, bör omfattas av olika förslag till upprättelse. stängde utredningen möjligheten att anmäla sig till intervju. Då hade 1 030 personer hört av sig. En senare genom- gång och komplettering med bland annat personer som hade vänt sig till innan utredningen hade tillsatts och personer som varit anställda i sociala barnavården ledde till att utredningen sammanlagt fick 1 045 personer på intervjulistan. När anmälningstiden gick ut var väntetiden för intervju som längst . Många personer har hört av sig efter anmälningstidens slut Efter anmälningstidens slut och fram till dess att Upprättelseutred- ningen lämnade sin rapport noterade vi namn och adress på alla som hörde av sig. Syftet var att ha beredskap om senare ställ- ningstaganden av regeringen skulle ge för sent anmälda möjlighet till intervju. Det blev 178 personer som hörde av sig fram till att Upp- rättelseutredningen lämnade sitt betänkande . Därefter och fram har ytterligare drygt 700 Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar personer tagit kontakt med . Deras uppgifter har inte registrerats. De har fått information om de båda utred- ningarna, utredningsuppdragen och att de ska hålla sig informerade om regeringens fortsatta agerande i frågan om upprättelse och ersättning genom media och regeringens hemsida. Utredningen har sammanfattningsvis haft kontakt med cirka 2 000 personer som anser sig ha utsatts för vanvård i den sociala barnavården, alternativt önskat information för sin, vänners eller anhörigas räkning. Vanvårdad i social barnavård Utredningens granskning gäller personer som vårdats inom den sociala barnavården. De ska också ha varit utsatta för övergrepp eller försummelse. Med stöd i utredningens direktiv formulerades inbjudan till intervju så här: Du som varit placerad av den sociala barnavården i fosterhem, barn- hem eller andra institutioner och anser att du blivit vanvårdad och ut- satt för övergrepp och/eller försummelse, fysiskt och/eller psykiskt under den tiden du varit placerad och är och vars vård är avslutad och eventuella brott preskriberade och vill berätta din histo- ria, är välkommen att anmäla dig till intervju. Du som har arbetat på institution eller varit fosterförälder och vill be- rätta om dina erfarenheter av vanvård, är också välkommen att anmäla dig till intervju.16 Redan vid anmälan gjorde vi en preliminär bedömning om perso- nen tillhörde målgruppen. Det räckte med att kort berätta att det hade förekommit övergrepp eller försummelse för att bli accepte- rad som intervjuperson. Över niohundra intervjuer genomfördes, men redovisningen av vanvård bygger på 866 intervjuer. 1 045 personer anmälde sig till utredningen. 902 intervjuer genom- fördes. 866 intervjuer ligger till grund för redovisningen av över- grepp och försummelse. Det finns olika orsaker till att det blev 866 personers intervjuer som utgör resultatredovisningen. De redovisas nedan. 16 Webbsida, /vanvard Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar SOU 2011:61 Uppgifter om personerna i utredningen - antal intervjupersoner som avbokat intervju och som ej senare genomförts - antal intervjupersoner vars intervju ställts in och ej senare genomförts - antal intervjupersoner ej aktuell för intervju - antal adopterade som utredningen ej intervjuat Totalt antal intervjuade personer - antal anställda som intervjuats och ej själva varit placerade - antal personer som intervjuats men som ej tillhör målgruppen - antal intervjuade adopterade som ej redovisat vanvård - antal övriga intervjuade som ej redovisat vanvård - övriga intervjuade som ej ingår (olika individuella orsaker, sjukdom, avbrutna intervjuer, ångrat sig, etc.) Totalt antal intervjuer med minst en notering om vanvård Tabellen fordrar förklaringar. Det var 1 045 personer som hörde av sig innan anmälningstiden till intervju upphörde. Vi genomförde sammanlagt 902 intervjuer. Således var det 143 personer som inte intervjuades. 64 av dessa finns i gruppen avbokad. Det är personer som ångrat sig, blivit sjuka, inte ansett sig orka med en intervju eller som själva upptäckt att de inte ingår i målgruppen, placerade inom den sociala barna- vården. I gruppen avbokad finns också sex personer som avlidit innan intervjun kunde hållas. Vi har haft kontakt med sammanlagt 23 personer som vi vet har avlidit under utredningens gång. Den andra stora gruppen som anmält sig men inte intervjuats har redovisats som inställd. Det handlar om 60 personer som inte kommit till den utsatta intervjutiden. Eftersom vi sällan lyckats nå dessa för en förklaring avstår vi från att diskutera orsaker till att de inte kom till intervjun. 33 personer, vars första intervju ställdes in, har sedan inter- vjuats. I de fallen har det handlat om att de glömt av tiden för intervju, varit sjuka och inte kunnat kontakta utredningen för att boka om tiden etc. Gruppen ej aktuell för intervju omfattar 13 personer. De flesta har inte varit placerade i sociala barnavården och omfattas inte av utredningsuppdraget.