sou · GZB33 · 2011-01-26 00:00:00 — Enligt 108 kap. 22 § socialförsäkringsbalken gäller att avdrag på ersättning enligt huvudregeln får göras, i den utsträckning det är skäligt, om den ersättningsberättigade enligt beslut av samma myndighet är återbetalningsskyldig för en ersättning som lämnats på grund av balken eller någon annan författning. Det bör inte vara möjligt att avräkna sanktionsavgiften från kommande förmåner Frågan är om avräkning bör kunna komma i fråga för de sanktionsavgifter som föreslås. En sådan ordning skulle exempelvis innebära att om fattar beslut om en sanktionsavgift på grund av oriktiga uppgifter i ett sjukpenningärende så skulle avgiften under vissa förutsättningar kunna räknas av mot kommande utbetalningar av föräldrapenning. För en ordning där avräkning är tillåten talar kostnads- och effektivitetsskäl. Kostsamma indrivningsförfaranden skulle kunna undvikas. Detta argument är dock inte särskilt tungt. Till skillnad från vad som normalt är fallet i fråga om återkrav kommer ett beslut om sanktionsavgift att kunna ligga till grund för verkställighet enligt utsökningsbalken. Om den avgiftsskyldige inte frivilligt betalar sin skuld kan den statliga förvaltningsmyndigheten, kommunen eller arbetslöshetskassan begära utmätning genom försorg utan att behöva skaffa en exekutionstitel. Kostnader som kan hänföras till att begära själva verkställigheten skulle dock kunna sparas om avräkning var möjlig. Reaktionen på lagöverträdelsen skulle dessutom kunna komma snabbt. Utredningen kan inte heller förutse att några omfattande administrativa förändringar skulle komma att krävas. Det går emellertid att rikta flera invändningar mot en ordning där avgiften kan avräknas från kommande utbetalningar. Till en början skulle det möjligen kunna hävdas att en sådan ordning blir alltför ingripande mot den enskilde. Motsvarande fråga aktualiserades i . I sitt betänkande (SOU 2009:6 s. 274) anförde utredaren bl.a. följande. litteraturen har ibland hävdats att avräkning mot förmåner som har en social funktion kan motverka själva syftet med förmånen och det har därför ansetts att sådana förmåner ska vara skyddade mot avräkning (se av social ersättning s. 187, i förvaltningsrätt III s. 549, rättskraft i förvaltningsrätten s. 259). För samtliga av de ovan nämnda förmånerna, med undantag för bilstöd, bidrag till arbetshjälpmedel och vissa sjukvårdsersättningar m.m., gäller vidare att de inte får utmätas. Ett utmätningsförbud är normalt en indikation på att förmånens skyddsvärde har ansetts vara högt. Det skulle mot denna bakgrund kunna hävdas att det vore oskäligt att utöka möjligheten till avräkning mot de ovan nämnda förmånerna. Som exempel kan nämnas assistansersättning. Den ersättningen ska täcka kostnader för sådan assistans som den enskilde behöver för att klara sin dagliga livsföring såsom toalettbestyr, hygien, påklädning, mathållning, kommunikation och förflyttning. Införandet av en rätt att avräkna andra felaktigt utbetalda förmåner mot assistansersättning skulle således kunna innebära att den enskildes grundläggande behov inte skulle kunna tillgodoses. Liknande resonemang skulle kunna föras även beträffande andra förmåner. Gemensamt för de avräkningsregler som finns på socialförsäkringsområdet är dock att det belopp som ska hållas inne vid avräkningen ska vara skäligt. Jag anser inte att det finns anledning att i en återkravslag ändra på denna princip. När sociala hänsyn behöver tas bör de därför kunna beaktas inom ramen för bedömningen av vad som är ett skäligt belopp. Utredningen kan konstatera att de sanktionsavgifter som föreslås kan bli högst ett halvt prisbasbelopp och beslutande organisation. I praktiken kommer avgiften i de flesta fall att bli avsevärt lägre än så. Det betyder att de sociala hänsyn som motiverar en viss försiktighet i fråga om avräkning vid återkrav inte gör sig gällande med samma styrka i fråga om de sanktionsavgifter som föreslås. Om en möjlighet till avräkning för sanktionsavgift införs och utformas med den begränsning som gäller inom socialförsäkringsområdet – dvs. att avräkning får ske om det är skäligt – anser utredningen att en sådan ordning inte kan sägas bli alltför ingripande mot den enskilde. Ytterligare en invändning mot en avräkningsmöjlighet hänger samman med den allmänna obligationsrättsliga principen om att avräkning mellan skulder och fordringar endast kan ske om det är samma rättssubjekt i båda förhållandena. invändning är dock beroende av vilken organisation som beslutat om avgiften. När det gäller sanktionsavgifter som beslutas av statliga myndigheter kan det konstateras att även om myndigheterna uppträder med olika namn gentemot enskilda så är det staten som är berättigad till avgiften och staten som är förpliktad att utge ersättningen. Här är det alltså samma rättssubjekt som är parter i båda rättsförhållandena. När det gäller avgiftsbeslut som fattats av en kommun eller en arbetslöshetskassa har den enskilde ett anspråk mot kommunen respektive arbetslöshetskassan som hans eller hennes skyldighet att betala avgiften gäller i förhållande till staten. En ordning där ett avgiftsbeslut fattat av en arbetslöshetskassa får avräknas mot arbetslöshetsersättning skulle alltså sannolikt inte vara förenlig med kravet på att det ska röra sig om samma parter i de berörda rättsförhållandena. Detsamma gäller om en kommun fattat beslut om sanktionsavgift och den avgiftsskyldige sedan har rätt till utbetalning av en förmån. Frågan blir då om det kan anses motiverat med avsteg från den nämnda principen beträffande de sanktionsavgifter som är aktuella. Enligt utredningens mening är så inte fallet. Vid denna bedömning beaktar utredningen framför allt att behovet av att kunna driva in avgiften genom avräkning framstår som begränsat, bl.a. eftersom avgiftsbeloppen i många fall kan förutses bli tämligen låga. Som framgått ovan kan beslutet om avgift dessutom läggas till grund för verkställighet enligt utsökningsbalken. En avräkning i de fall där avgiften beslutas av en kommun eller arbetslöshetskassa bör alltså av principiella skäl inte komma i fråga. Sammantaget innebär det som sagts nu att det inte finns några principiella hinder mot att införa en ordning där avgiften räknas av från kommande utbetalning från den beslutande organisationen om det är en statlig myndighet som fattat beslutet om avgift och den avgiftsskyldige har en rätt till utbetalning av en förmån från samma myndighet. Avräkning blir inte heller – förutsatt att reglerna utformas i enlighet med vad som gäller inom socialförsäkringen – så ingripande för den enskilde att det bör hindra avräkning. Mot den bakgrunden skulle det kunna hävdas att avräkning bör kunna ske om det är en statlig myndighet som fattat beslutet om avgiften och den avgiftsskyldige är berättigad till en förmån från just den myndigheten. Utredningen anser dock att reglerna kring betalning av avgiften inte bör variera med vilken förmån det rör sig om. bör därför inte införas någon möjlighet att räkna av sanktionsavgiften från kommande utbetalningar av förmåner. I detta kapitel överväger utredningen frågan om det bör göras ändringar på sekretessområdet. I avsnitt 10.1 redovisas utredningens överväganden såvitt avser frågan om bestämmelserna om handlingsoffentlighet och sekretess ska vara tillämpliga hos arbetslöshetskassorna i ärenden om sanktionsavgift. I avsnitt 10.2 bedömer utredningen i vilken utsträckning de nu gällande sekretessbestämmelserna utan förändringar skulle ge ett skydd för uppgifter som förekommer i ärenden om sanktionsavgift. I avsnitt 10.3 redovisas vilka sekretessregler som gäller i fråga om andra sanktionsavgifter m.m. Frågan om det behövs särskilda bestämmelser om sekretess i ärenden om sanktionsavgift tas upp i avsnitt 10.4. 10.1Handlingsoffentlighet och sekretess i ärenden om sanktionsavgift hos arbetslöshetskassorna Utredningens förslag: Regler om handlingsoffentlighet och sekretess görs tillämpliga hos arbetslöshetskassorna i verksamhet som avser sanktionsavgift på trygghetssystemens område genom att den ärendetypen hos arbetslöshetskassorna läggs till i bilagan till offentlighets- och sekretesslagen. Arbetslöshetskassorna är inte myndigheter utan enskilda subjekt åt vilka förvaltningsuppgift överlämnats enligt 12 kap. 4 § regeringsformen. Eftersom arbetslöshetskassorna inte är och inte heller jämställs med myndigheter omfattas de i princip inte av tryckfrihetsförordningen eller offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. Reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess har dock gjorts tillämpliga även för vissa enskilda organ som på statens uppdrag handhar förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning eller liknande. Detta har lagtekniskt skett genom en hänvisning i 2 kap. 4 § OSL till bilagan till OSL. På detta sätt har för arbetslöshetskassornas del reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess gjorts tillämpliga på den del av verksamheten som avser prövning av ärenden om arbetslöshetsersättning och på den del av verksamheten som avser ärenden om medlemsavgift för arbetslös medlem. I samband med att reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess gjordes tillämpliga på den del av arbetslöshetskassornas verksamhet som avser prövning av ärenden om arbetslöshetsersättning (prop. 2000/01:129 s. 43 ff.) diskuterades behovet av handlingsoffentlighet och insyn i arbetslöshetskassornas verksamhet med administration av arbetslöshetsförsäkringen. Utgångspunkten för bedömningen var att handlingsoffentlighet ska gälla i verksamhet som utgör myndighetsutövning (jfr prop. 1986/87:151 s. 148 ff.). Eftersom arbetslöshetskassornas handläggning av ärenden om ersättning enligt arbetslöshetsförsäkringen innefattar myndighetsutövning ansåg regeringen att reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess skulle göras tillämpliga i denna del av verksamheten. I förarbetena till den lagändring genom vilken reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess gjordes tillämpliga på den del av verksamheten som avser ärenden om medlemsavgift för arbetslös medlem (prop. 2007/08:118 s. 22 ff.) uttalades att ärenden om medlemsavgiftens storlek kan komma att innefatta känsliga personuppgifter. Regeringen konstaterade att de aktuella ärendena innefattar en prövning av lagstadgade krav som ger arbetslösa rätt till en mer förmånlig behandling i avgiftshänseende och således är av sådan karaktär att de måste anses innefatta myndighetsutövning. Till detta kom att arbetslöshetskassornas beslut kan överklagas. Med hänsyn till det anförda ansågs det följdriktigt och konsekvent att reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess gjordes tilllämpliga även på ärenden som avser prövning av medlemsavgiftens storlek för arbetslös medlem i en arbetslöshetskassa. Därigenom tillgodosågs allmänhetens behov av insyn i denna del av verksamheten som sekretessproblematiken gavs en lösning. Handläggning av ärenden om sanktionsavgift utgör myndighetsutövning. Enligt utredningens mening bör reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess göras tillämpliga även i ärenden om sanktionsavgift på trygghetssystemens område. Den ärendetypen hos arbetslöshetskassorna bör därför läggas till i bilagan till OSL. 10.2Vilket skydd ger de nuvarande sekretessbestämmelserna? I 21 kap. OSL, finns grundläggande bestämmelser om skydd för känsliga uppgifter. Enligt dessa bestämmelser gäller sekretess till skydd för uppgift om enskilds personliga förhållanden oavsett i vilket sammanhang uppgiften förekommer. Enligt 21 kap. 1 § OSL gäller sekretess bl.a. för uppgift som rör en enskilds hälsa, såsom uppgifter om sjukdomar och missbruk, om det måste antas att den enskilde eller någon närstående till denne kommer att lida betydande men om uppgiften röjs. Här kan också som exempel nämnas att enligt 21 kap. 5 § OSL gäller sekretess under vissa förutsättningar för uppgift som rör utlänning. Enligt 28 kap. 1 § OSL gäller sekretess hos i ärende enligt lagstiftningen om allmän försäkring, allmän pension, arbetsskadeförsäkring, handikappersättning och vårdbidrag, statligt tandvårdsstöd, läkarvårdsersättning, ersättning för sjukgymnastik, jämställdhetsbonus, annan ekonomisk förmån för enskild, eller om särskild sjukförsäkringsavgift, för uppgift om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom eller henne närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretess gäller även för beslut i socialförsäkringsärenden. För en uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Motsvarande sekretess gäller enligt paragrafen hos en annan myndighet som har till uppgift att handlägga ärenden enligt den uppräknade lagstiftningen. Ytterligare en sekretessbestämmelse som gäller för finns i 28 kap. 12 a § OSL. Bestämmelsen behandlas nedan i samband med den sekretess som gäller hos Arbetsförmedlingen. Utredningen kan konstatera att den sekretess som följer av 28 kap. 1 § OSL är knuten till ärenden enligt viss lagstiftning. Enligt utredningens mening skulle uppgifter i ärenden som handläggs enligt den föreslagna lagen om sanktionsavgift inte komma att omfattas av denna sekretessbestämmelse. Ärenden om sanktionsavgift kan ju inte anses vara ärenden enligt de i bestämmelsen uppräknade författningarna, och inte heller ett sådant ärende om annan ekonomisk förmån för enskilda som också omfattas av 28 kap. 1 § OSL. För gäller på samma sätt som hos sekretess enligt 28 kap. 1 § OSL. Denna bestämmelse har behandlats ovan. Vidare gäller enligt 28 kap. 5 § OSL sekretess i ärende enligt lagstiftningen om inkomstgrundad ålderspension för uppgift om hur premiepensionsmedel har placerats för en enskilds räkning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Sekretess gäller också för vad en pensionssparare har bestämt om efterlevandeskydd enligt 91 kap. socialförsäkringsbalken. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Uppgifter i ett ärende om sanktionsavgift hos skulle alltså inte omfattas av sekretessen enligt 28 kap. 5 § OSL eftersom den bestämmelsen endast avser uppgifter i ärende om inkomstgrundad ålderspension. Bestämmelser om sekretess i Centrala (CSN:s) verksamhet finns i 28 kap. 9 § OSL. Det framgår där att sekretess gäller i ärende om studiestöd och i ärende om lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar. Sekretessen gäller för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Med undantag för beslut i ärenden om studiestöd under sjukdom gäller sekretess inte för beslut i ett ärende. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Utredningen gör beträffande CSN samma bedömning som i fråga om och . Ett ärende om sanktionsavgift kan inte bedömas vara ett ärende om studiestöd eller ett ärende om lån till hemutrustning. Uppgifter i ett ärende om sanktionsavgift skulle alltså inte komma att omfattas av sekretess enligt 28 kap. 9 § OSL. Sekretess avseende uppgifter hos Arbetsförmedlingen regleras i 28 kap. 11, 12 och 12 a §§ OSL. Enligt 28 kap. 11 § gäller sekretess i ärende om arbetsförmedling, yrkesvägledning, arbetsvård, antagning till arbetsmarknadsutbildning, eller hjälp och stöd vid arbetslöshet eller andra åtgärder i anställningsfrämjande syfte eller för att främja enskilds anpassning till arbetslivet. Sekretessen gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Sekretess gäller inte för beslut i ett ärende. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Enligt 28 kap. 12 § gäller sekretess i ärende om arbetsförmedling och ärende enligt lagstiftningen om anställningsfrämjande åtgärder för uppgift om enskilds affärs- eller driftsförhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada. Uppgifter i beslut är inte undantagna från sekretess. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Slutligen föreskrivs i 28 kap. 12 a § att sekretess gäller, utöver vad som följer av 21 kap. 5 §, för uppgift om en enskilds personliga förhållanden när uppgiften förekommer i ärende om etableringsplan eller i ärende om ersättning enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Den tystnadsplikt som följer av 28 kap. 12 a § inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Enligt utredningens bedömning kan ett ärende om sanktionsavgift inte anses utgöra ett sådant ärende som nämns i 28 kap. 11, 12 eller 12 a §§ OSL. Uppgifter i ett ärende om sanktionsavgift hos Arbetsförmedlingen skulle alltså inte omfattas av sekretessen enligt dessa paragrafer. För arbetslöshetskassorna gäller enligt 28 kap. 13 § OSL sekretess i ärende om arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring för uppgift om enskilds personliga förhål- landen, om det kan antas att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men om uppgiften röjs. Detsamma gäller i ärenden om medlemsavgift för arbetslös medlem enligt lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor. Uppgifter i beslut i ärenden är inte undantagna från sekretess. För en uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Utredningen konstaterar att den sekretess som gäller enligt 28 kap. 13 § OSL inte skulle komma att gälla i ärenden om sanktionsavgift. Enligt 26 kap. 1 § OSL gäller sekretess inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Sekretessen omfattar, med vissa undantag, även uppgifter i beslut. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Med socialtjänst förstås i OSL verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst, verksamhet enligt den särskilda lagstiftningen om vård av unga och av missbrukare utan samtycke samt verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd eller av . Enligt en kommentar till OSL (, och , Offentlighets- och sekretesslagen, Zeteo, kommentaren till 26 kap. 1 §) behöver verksamheten inte bestå i handläggning av ett ärende utan kan utgöras av rent faktisk verksamhet. Vidare räknas till socialtjänst även verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av socialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksamhet, verksamhet hos invandrarbyrå, samt verksamhet enligt lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. Med socialtjänst jämställs bl.a. ärenden om bistånd åt asylsökande och andra utlänningar och verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Den tystnadsplikt som följer av paragrafen inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift om annat än verkställigheten av beslut om omhändertagande, beslut om vård utan samtycke eller beslut om sluten ungdomsvård. Enligt 28 kap. 7 a § OSL gäller sekretess i ärende om vårdnadsbidrag enligt lagen (2008:307) om kommunalt vårdnadsbidrag för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Utredningen konstaterar att sekretessbestämmelsen i 26 kap. 1 § OSL i huvudsak inte tar sikte på en viss ärendetyp utan på uppgifter inom en viss typ av verksamhet. Avgränsningen av bestämmelsens tillämpningsområde utgår från att uppgifterna ska förekomma inom socialtjänst. Det framstår som tveksamt om ett ärende om sanktionsavgift kan sägas förekomma inom socialtjänst. Inte heller kan ett sådant ärende sägas vara ett ärende om bistånd åt asylsökande eller verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Utredningen utgår därför i de kommande övervägandena från att uppgifter i ärenden om sanktionsavgift inte skulle omfattas av sekretess enligt 26 kap. 1 § OSL. Uppgifter i ett ärende om sanktionsavgift kan enligt utredningens bedömning inte omfattas av 28 kap. 7 a § OSL som gäller i ärenden om vårdnadsbidrag. Enligt 21 kap. 5 § OSL gäller sekretess för uppgift som rör en utlänning om det kan antas att röjande av uppgiften skulle medföra fara för att någon utsätts för övergrepp eller lider annat allvarligt men som föranleds av förhållandet mellan utlänningen och utländsk stat eller myndighet eller organisation av utlänningar. Bestämmelsen tar sikte på varje slag av uppgifter som rör utlänningar, oavsett i vilket sammanhang uppgifterna förekommer. Enligt 37 kap. 1 § OSL gäller sekretess i verksamhet för kontroll över utlänningar och i ärende om svenskt medborgarskap för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. I verksamhet för kontroll över utlänningar gäller sekretess också för uppgift i anmälan eller utsaga av enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att den som har lämnat uppgiften eller någon närstående till honom eller henne utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. I fråga om beslut i utlännings- och medborgarskapärenden gäller sekretessen endast för uppgifter i skälen. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Enligt 37 kap. 3 § första stycket första punkten OSL gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende om statlig ersättning för kostnader för mottagande av flyktingar och andra skyddsbehövande som beviljats uppehållstillstånd och av personer som beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning till sådana. Sekretess enligt första stycket andra punkten i samma paragraf gäller också för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i verksamhet som avser medverkan till bosättning för personer som omfattas av första punkten. Uppgift i ärende om arbetstillstånd för utlänning omfattas av sekretess enligt 28 kap. 15 § första stycket OSL. Enligt utredningens bedömning kan ett ärende om sanktionsavgift inte anses utgöra verksamhet för kontroll över utlänningar och inte heller sådana ärenden eller sådan verksamhet som avses i 37 kap. 3 § OSL. Uppgifter i ärendena skulle således inte omfattas av sekretess enligt 37 kap. 1 eller 3 §§ OSL. Inte heller är det fråga om sådana ärenden som avses i 28 kap. 15 § OSL. Uppgifter i sanktionsavgiftsärenden skulle alltså inte omfattas av sekretess enligt denna bestämmelse. Sekretess i ärenden om bistånd till asylsökande och vissa andra utlänningar har behandlats ovan i samband med den sekretess som gäller för . 10.3Sekretess på andra områden? Som framgår under avsnitt 10.2 kommer uppgifter i ärenden om sanktionsavgift – utan ändringar i OSL – att få ett mycket begränsat sekretesskydd. Här kan en jämförelse göras med skattetillägg. Intresset av skydd för den personliga integriteten anses väga tungt i skattesammanhang. Ett av de grundläggande skälen för detta är att skattskyldiga har en långtgående plikt att lämna uppgifter om egna förhållanden (prop. 1979/80:2 Del A s. 256 f.). Enligt 27 kap. 1 § första stycket OSL gäller sekretess i verksamhet som avser bestämmande av skatt eller som avser taxering eller i övrigt fastställande av underlag för bestämmande av skatt för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Med skatt jämställs enligt tredje stycket bl.a. skattetillägg. Sekretessen enligt 27 kap. 1 § är absolut.