sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Det innebär bl.a. att rätten till återbetalning inte omfattar genom insatsemission tillgodoförda belopp, att återbetalningen inte heller får avse någon del av fören- ingens fria egna kapital och att rätten till återbetalning kan be- gränsas i stadgarna. En skillnad är dock att det inte krävs någon uppsägning från medlemmens eller föreningens sida. Som en följd av detta gäller inte heller bestämmelsen i 11 kap. 16 § tredje stycket om att återbetalning får ske tidigast efter räken- skapsårsskifte. Tidpunkten för möjlig återbetalning bestäms i stället av 4 kap. 7 §. Där sägs att ett beslut om lindrad insatsskyldighet inte får verkställas förrän det har gått från registreringen av beslutet. Det innebär att återbetalning enligt förevarande paragraf får ske tidigast efter det att minskningsbeslutet registrerades. Återbäringsskyldighet vid oriktig betalning enligt 11, 16 eller 17 § 11 kap. 18 § Om föreningen har betalat ut medel i enlighet med 11, 16 eller 17 § men utbetalningen har stått i strid med bestämmelserna om sådan betalning, ska mottagaren betala tillbaka det som han eller hon har tagit emot (återbärings- skyldighet). Paragrafen behandlar mottagarens skyldighet att betala tillbaka vad han eller hon oriktigt har tagit emot enligt 11 kap. 11, 16 eller 17 §. Den överensstämmer med vad som har ansetts gälla. Oriktiga värdeöverföringar från en förening till medlemmarna ska som regel bedömas enligt bestämmelserna i 13 kap. 6 och 7 §§. Betal- ningar enligt 11 kap. 11, 16 och 17 §§ omfattas emellertid inte av bestämmelserna i 13 kap. När föreningen har betalat ut medel under hänvisning till bestämmelserna i 11 kap. 11, 16 eller 17 § gäller därför 11 kap. 18 § och följande paragrafer i stället för 13 kap. 6 och 7 §§. Bestämmelsen i denna paragraf innebär att om det inte har funnits grund för utbetalningen ska mottagaren betala tillbaka vad han eller hon har tagit emot. Denna återbetalningsskyldighet betecknas i paragrafen – liksom i annan associationsrättslig lagstiftning – återbäringsskyldighet. Har mottagaren uppburit för mycket, ska det överskjutande beloppet återbäras. Återbäringsskyldigheten är absolut, dvs. den gäller även om mottagaren var i god tro. Föreningens möjlighet att kräva tillbaka beloppet begränsas inte på annat sätt än vad som följer av reglerna om preskription. Motiven till bestämmel- serna har redovisats i avsnitt 12.6.4. Bristtäckningsansvar vid oriktig utbetalning enligt 11, 16 eller 17 § 11 kap. 19 § Om det uppkommer någon brist vid återbetalning enligt 18 §, är de personer som har medverkat till föreningens beslut om utbetalning ansvariga för denna. Detsamma gäller dem som har medverkat till verkställandet av beslutet eller till upprättandet eller fastställandet av en oriktig balansräkning som har legat till grund för beslutet om utbetalning. För ansvar enligt första stycket förutsätts, i fråga om styrelseledamot, verk- ställande direktör, revisor och särskild granskare, uppsåt eller oaktsamhet, och, i fråga om medlem eller annan, uppsåt eller grov oaktsamhet. Vid tillämpningen av första och andra styckena gäller 22 kap. 4 och 5 §§. Av paragrafen framgår att vad som oriktigt har utbetalats enligt 11 kap. 11, 16 eller 17 § men inte har kunnat återfås enligt 18 § kan utkrävas av dem som har medverkat till beslutet om utbetalning eller till upprättandet eller fastställandet av en oriktig balansräkning som har legat till grund för beslutet. Bestämmelserna om detta mot- svarar i huvudsak bestämmelserna om bristtäckningsansvar vid olaglig värdeöverföring (se 13 kap. 7 §). 12 kap. 1 § I stadgarna för en ekonomisk förening får det bestämmas att kapital får till- skjutas genom insatser av särskilt slag (förlagsinsatser). I så fall ska i stad- garna också anges vad som ska gälla för förlagsinsatserna. Med en förlagsinsats följer en andelsrätt av särskilt slag i föreningen (för- lagsandel). Förlagsandelen ger begränsade rättigheter i föreningen. Bestäm- melser om dessa rättigheter finns i detta kapitel och i -7 kap. 22, 39, 47 och 49 §§, -9 kap. 12 §, -10 kap. 23 §, -11 kap. 7 §, -14 kap. 8 §, -17 kap. 15 och 37 §§, samt -18 kap. 7, 12, 16, 19, 29 och 30 §§. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 1 § första stycket i den nu- varande föreningslagen. Frågor om förlagsinsatser har behandlats i avsnitt 13. Förlagsinsatser utgör insatser av särskilt slag, som i flera avseenden skiljer sig från medlemsinsatser. Vad som tillskjuts såsom förlags- insatser utgör i och för sig, liksom medlemsinsatser, eget kapital – inte främmande kapital – och ska redovisas som bundet eget kapital (se 5 kap. 14 § årsredovisningslagen). I linje med detta utgör av- kastning på förlagsinsatser inte ränta utan utdelning. Såsom har tydliggjorts i andra stycket ger förlagsinsatserna inte upphov till samma andelsrätt som en medlemsinsats. Andelsrätten är av särskilt slag och benämns förlagsandel. Vilka ekonomiska rättigheter som in- går i andelsrätten framgår delvis av bestämmelserna i detta kapitel (se särskilt 12 kap. 3–5 §§); till detta kommer att innehavarna av förlagsandelar normalt – i enlighet med stadgarna – har rätt att få del av föreningens vinstutdelning. Sammantaget har innehavarna av förlagsandelar väl så starka ekonomiska rättigheter som medlemmarna har. De förvaltningsrättigheter som följer med förlagsandelen är där- emot mycket begränsade. Innehavarna av förlagsandelar har inte rätt att närvara eller rösta vid stämma eller rätt till styrelserepre- sentation. Däremot har de vissa insynsrättigheter – till exempel rätt att få del av vissa förslag inför föreningsstämman – och även rätt att föra talan mot stämmobeslut (se de paragrafer som räknas upp i andra stycket). En förutsättning för att föreningen ska kunna ta emot förlags- insatser är att det finns bestämmelser om detta i stadgarna. Sådana stadgebestämmelser kan, men behöver inte, innehålla begräns- ningar i fråga om summan av de förlagsinsatser som får tillskjutas, vilka som får tillskjuta förlagsinsatser och hur mycket enskilda per- soner får tillskjuta som förlagsinsats. För att andra än medlemmar ska kunna tillskjuta förlagsinsatser krävs uttryckliga stadgebestäm- melser om just detta. Inom de ramar som stadgarna anger bestämmer styrelsen i vilken utsträckning föreningen ska ta emot förlags- insatser. Vem som får tillskjuta förlagsinsatser 12 kap. 2 § Förlagsinsatser får tillskjutas av medlemmar. I stadgarna får det bestämmas att även andra än medlemmar får tillskjuta förlagsinsatser. I stadgarna kan det tas in bestämmelser om begränsningar i fråga om vem som har rätt att tillskjuta förlagsinsatser och genom överlåtelse förvärva den förlagsandel som är förenad med förlagsinsatserna. För redan gjorda insatser får inte införas strängare begränsningar än vad som gällde när insatsen gjordes. Förvärv av förlagsandelar i strid med sådana stadgebestämmelser som avses i andra stycket är ogiltiga. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 1 § andra stycket och 2 § i den nuvarande föreningslagen. Såsom framgår av första stycket är huvudregeln att förlagsinsatser kan tillskjutas endast av medlemmar. I den mån föreningen önskar att ge även andra än medlemmar möjlighet att tillskjuta förlagsinsatser måste detta anges uttryck- ligen i stadgarna. I stadgarna kan det tas in mera detaljerade bestäm- melser om vilka som får tillskjuta förlagsinsatser. Där kan också tas in bestämmelser om vem eller vilka förlagsandelar får överlåtas till (se andra stycket). Inom de ramar som stadgarna uppställer avgör styrelsen från vilka föreningen ska ta emot förlagsinsatser. Vid tillskott av förlagsinsatser från andra än medlemmar gäller, enligt den nuvarande föreningslagen, den allmänna begränsningen att summan av sådana förlagsinsatser efter tillskottet inte får över- stiga summan av inbetalda medlemsinsatser och emissionsinsatser. Denna begränsning har inte överförts till förslaget. Skälen för det har redovisats i avsnitt 13.2. Förlagsandelsinnehavares rätt vid föreningens upplösning 12 kap. 3 § Om föreningen upplöses och det vid upplösningen finns överskott, har inne- havarna av förlagsandelar rätt att så långt överskottet räcker få förlags- insatserna inlösta med belopp som motsvarar insatsernas storlek, innan ut- betalning sker för andra ändamål. Finns det flera förlagsinsatser och räcker inte överskottet till full betalning av samtliga, ska överskottet fördelas på in- satserna i förhållande till deras storlek. Paragrafen överensstämmer i sak med 5 kap. 3 § i den nuvarande föreningslagen. Innebörden i paragrafen är att vid föreningens upplösning har innehavare av förlagsandelar alltid rätt att av föreningens behållna överskott få ut ett belopp som motsvarar den tillskjutna förlags- insatsen. Deras rätt till betalning går därvid före såväl medlem- marnas rätt till betalning enligt 11 kap. 11 § som den rätt till fören- ingens överskott som andra i stadgarna utpekade mottagare kan ha. Det är inte möjligt att i stadgarna begränsa denna förlagsandels- innehavarnas rätt till återbetalning. Av paragrafen följer också att förlagsandelsinnehavarna har lika rätt sinsemellan. Om överskottet inte räcker till alla, ska det för- delas mellan dem i proportion till förlagsinsatsernas storlek. Inte heller denna bestämmelse kan frångås genom bestämmelser i stad- garna. Det bör tilläggas att det inte heller är möjligt att i stadgarna be- stämma att innehavare av förlagsandelar vid föreningens upplös- ning ska erhålla ett belopp som överstiger förlagsinsatsernas be- lopp. När inlösen kan ske 12 kap. 4 § Den som innehar en förlagsandel har rätt att få förlagsinsatsen inlöst när det har gått eller mera från tillskottet, om han eller hon skriftligen har sagt upp beloppet i förväg. Föreningen får lösa in en förlagsinsats när det har gått eller mera från tillskottet, om föreningen skriftligen har sagt upp beloppet minst sex mån- ader i förväg. I stadgarna kan det bestämmas att det får förekomma förlagsinsatser som ska lösas in utan föregående uppsägning, dock tidigast från tillskottet. En sådan bestämmelse får inte avse redan tillskjutna förlagsinsatser. Paragrafen, som behandlar inlösen av förlagsinsatser, överensstämmer med 5 kap. 7 § i den nuvarande föreningslagen. Hur mycket som ska betalas ut vid inlösen 12 kap. 5 § Inlösen enligt 4 § ska ske till det belopp som utgör insatsens storlek enligt förlagsandelsbeviset. Om en förlagsandel har registrerats hos en central värde- pappersförvarare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella in- strument, ska inlösen i stället ske till det belopp som utgör insatsens storlek enligt registreringen. Det belopp som betalas ut enligt första stycket får dock inte överstiga den del av föreningens eget kapital som belöper på andelen i förhållande till öv- riga förlagsinsatser. I det sammanhanget ska föreningens eget kapital beräknas enligt den senast fastställda balansräkningen, dock ska reservfonden och upp- skrivningsfonden inte räknas med i föreningens eget kapital. Paragrafen reglerar vilket belopp som ska betalas ut till innehavaren av förlagsandelen när förlagsinsatsen löses in. Bestämmelserna om detta överensstämmer i sak med 5 kap. 8 § första stycket i den nu- varande föreningslagen. Skyldighet att efter föreningens konkurs återbetala utbetalt belopp 12 kap. 6 § Om föreningen i konkurs på en ansökan som görs efter inlösen, ska bestämmelserna i 11 kap. 14 § om återbetalning tillämpas på för- Detta gäller dock inte förlagsinsatser som har kunnat lösas in utan föregående uppsägning. Paragrafen överensstämmer i sak med 5 kap. 8 § andra stycket i den nuvarande föreningslagen. Skyldighet att föra förteckning över förlagsinsatser 12 kap. 7 § Om förlagsinsatser har tillskjutits föreningen, ska styrelsen föra en förteckning över dessa. Förteckningen ska ha till ändamål att ge föreningen, medlemmarna och andra underlag för att bedöma vilka förlagsinsatser som finns i föreningen. Paragrafens första stycke, som i sak överensstämmer med 5 kap. 6 § första meningen i den nuvarande föreningslagen, ålägger fören- ingens styrelse att föra en förteckning över tillskjutna förlagsinsatser. Det är naturligt att styrelsen uppdrar åt någon befattningshavare i föreningen att utföra denna uppgift. Även om ett sådant uppdrag lämnas har emellertid styrelsen det yttersta ansvaret för att förteck- ningen över förlagsinsatser förs på ett korrekt sätt. Paragrafens andra stycke, som saknar motsvarighet i den nuvar- ande föreningslagen, anger ändamålet med förteckningen (jfr den liknande bestämmelsen i 6 kap. 1 § i förslaget). 12 kap. 8 § Förteckningen över förlagsinsatser ska innehålla uppgift om 1.storleken på varje förlagsinsats, 2.den tidpunkt då insatsen gjordes, och 3.den rätt till utdelning som insatsen medför. Om förlagsandelsbevis har utfärdats, ska detta anges. I paragrafen anges vad förteckningen över förlagsinsatser ska inne- hålla. Bestämmelserna om detta i första stycket överensstämmer i sak med 5 kap. 6 § tredje stycket i den nuvarande föreningslagen. I andra stycket har tillkommit ett krav på att förteckningen också innehåller uppgift om förlagsandelsbevis, för det fall att ett sådant har utfärdats. Övriga bestämmelser om förteckningen 12 kap. 9 § I fråga om förteckningen över förlagsinsatser gäller i övrigt följande bestäm- melser i 6 kap. 2 § om förteckningens form, 5 § om förteckningens offentlighet, 6 § om arkivering av förteckningen, och 7 § om personuppgiftsansvar m.m. Paragrafen innehåller vissa övriga bestämmelser om förteckningen över förlagsinsatser. Av hänvisningen till 6 kap. 2 § följer att för- teckningen ska föras med automatiserad behandling, i bunden bok eller i ett betryggande lösblads- eller kortsystem. Detta överens- stämmer i huvudsak med den bestämmelse som finns i 5 kap. 6 § andra meningen i den nuvarande föreningslagen. Av hänvisningen till 6 kap. 5 § framgår att förteckningen ska hållas tillgänglig hos föreningen för alla som vill ta del av den. Hänvisningen till 6 kap. 6 § innebär bl.a. att förteckningen ska bevaras så länge föreningen består och under efter föreningens upplösning. In- aktuella uppgifter – t.ex. uppgifter om redan inlösta förlagsinsatser – kan i och för sig strykas eller, om förteckningen förs med auto- matiserad behandling, tas bort. Strukna och borttagna uppgifter måste dock bevaras . Hänvisningen till 6 kap. 7 §, slutligen, innebär att föreningen är personuppgiftsansvarig för förteckningen och att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skade- stånd är tillämplig på den. 12 kap. 10 § För varje förlagsinsats ska föreningen förlagsandelsbevis. Beviset ska ställas till viss man, till innehavaren eller till viss man eller order och innehålla uppgift om 2.nummer eller annan beteckning för beviset, 4.den rätt till utdelning som insatsen medför, 5.det sätt på vilket utdelning ska utbetalas och inlösen ske, 6.stadgebestämmelser som avses i 2 § andra stycket, och 7.upplysning om vad 2 § tredje stycket innebär. Förlagsandelsbeviset ska undertecknas av föreningen. Styrelseledamöters eller firmatecknares namnteckning får återges genom tryckning eller på liknande sätt. Bestämmelsen i 1 kap. 9 § ska inte tillämpas. Av 4 kap. 5 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument följer att förlagsandelsbevis inte får utfärdas för förlagsandelar som har regi- strerats enligt den lagen. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om förlagsandelsbevis, över- ensstämmer i sak med 5 kap. 4 § första, andra och fjärde styckena i den nuvarande föreningslagen. 12 kap. 11 § I fråga om förlagsandelsbevis gäller lagen (1936:81) om skuldebrev, om inte annat följer av denna lag. Vid tillämpningen av lagen om skuldebrev gäller följande. Ett förlagsandels- bevis som har ställts till viss man ska likställas med enkelt skuldebrev och ett förlagsandelsbevis som har ställts till innehavaren eller till viss man eller order ska likställas med löpande skuldebrev. Den som innehar ett förlagsandels- bevis, som har ställts till viss man eller order och som enligt föreningens på- skrift på beviset är ägare till förlagsandelen ska likställas med den som enligt 13 § andra stycket lagen om skuldebrev förmodas ha rätt att göra ett skulde- brev gällande. på förlagsandelsbeviset ska göras endast om inne- havaren styrker sitt förvärv av den förlagsandel som beviset avser. Paragrafen överensstämmer i sak med 5 kap. 5 § i den nuvarande föreningslagen. 12 kap. 12 § I stadgarna kan det bestämmas att föreningen får registrera förlagsandelar hos en central värdepappersförvarare enligt lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument i stället för att utfärda förlagsandelsbevis. Detta gäller dock inte förlagsandelar för vilka det gäller förvärvsbegränsningar enligt 2 § andra stycket första meningen. Ett beslut som innebär att en förlagsandel inte längre ska vara registrerad hos en central värdepappersförvarare blir giltigt endast om den som har pant- rätt i förlagsandelen skriftligen har samtyckt till beslutet. Paragrafen överensstämmer i sak med 5 kap. 4 § tredje och femte styckena i den nuvarande föreningslagen. 13 kap. Allmänna bestämmelser om värdeöverföringar 13 kap. 1 § Med värdeöverföring avses i denna lag 1.utbetalning eller annan förmögenhetsöverföring som föreningsstämman har beslutat om i enlighet med bestämmelserna i 14 kap. (vinstutdelning), 2.betalning av efterlikvid, återbäring eller liknande belopp som har be- slutats av föreningsstämman eller styrelsen i enlighet med bestämmelserna i 15 kap. och som grundas på rörelsens resultat utan att ha räknats in i det redo- visade årsresultatet (gottgörelse), 3.minskning av reservfonden för återbetalning till medlemmarna enligt 16 kap. 2 § 2, och 4.annan affärshändelse som medför att föreningens förmögenhet minskar. En affärshändelse som avses i första stycket 4 utgör dock inte en värde- överföring om den har rent affärsmässig karaktär för föreningen eller om den är en naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlemmarna. Detta kapitel gäller inte vid sådan överföring av tillgångar som sker enligt 1.bestämmelserna om inlösen av medlemsinsatser i 11 kap. 11–14, 16 och 17 §§, 2.bestämmelserna om fusion i 17 kap., 3.bestämmelserna om likvidation i 18 kap., och 4.bestämmelserna om förenklad upplösning i 19 kap. 2 §. Paragrafen, som saknar motsvarighet i den nuvarande föreningslagen, innehåller en definition av begreppet värdeöverföring. En motsvarande bestämmelse finns i 17 kap. 1 § aktiebolagslagen. Definitionen får betydelse för i vilka fall en transaktion som föreningen deltar i träffas av de värdeöverföringsbegränsningar som finns i lagen samt när rättsföljderna för olaga värdeöverföring kan göras gällande. Frågor kring definitionen har behandlats i avsnitt 14.5.1. Såsom där har konstaterats får sådana transaktioner som faller under begreppet värdeöverföring ske enbart i vissa former och i viss omfattning. Belopp som har frånhänts föreningen genom olagliga värdeöver- föringar kan återkrävas enligt bestämmelserna om återbäringsskyl- dighet och bristtäckningsansvar (se 13 kap. 6 och 7 §§). Bestäm- melserna om värdeöverföring skyddar därigenom såväl medlemmar som borgenärer mot att föreningen avhänds tillgångar på ett okon- trollerat sätt. En första grupp av transaktioner som enligt förslaget utgör värde- överföringar är sådana som är särskilt reglerade i föreningslagen och som föreningen öppet redovisar som föreningsrättsliga transak- tioner, nämligen vinstutdelning, gottgörelse och utbetalning vid minskning av reservfonden (se första stycket 1–3). Typiskt för dessa transaktioner är att de innefattar något slag av utbetalning till, i första hand, medlemmar. Alla i lagen reglerade utbetalningar eller lik- nande till medlemmar eller andra utgör dock inte värdeöverföringar. Detta kommer till uttryck i andra stycket (se nedan). Med vinstutdelning avses en utbetalning eller annan förmögen- hetsöverföring som föreningsstämman har beslutat om enligt be- stämmelserna i 14 kap. Vinstutdelning innebär alltid ett ianspråk- tagande av det överskott som framträder i balansräkningen och kan aldrig ske förrän balansräkningen har fastställts. Såsom framgår av 14 kap. 1 § kan vinstutdelning beräknas antingen i förhållande till den omfattning i vilken någon har deltagit i föreningens verksam- het eller i övrigt tagit denna i anspråk – i praktiken kommer den då att utgå i form av efterlikvid, återbäring, lönetillägg eller liknande – eller såsom en ränta på insatsen (insatsränta). För att utgöra en vinstutdelning i lagens mening ska den ha getts formen av en vinstutdelning (se vidare kommentaren till 14 kap. 2 §). Med gottgörelse avses utbetalningar av sådant överskott i före- ningens verksamhet som ännu inte har räknats in i föreningens redovisade resultat. Överskott av detta slag kan gottskrivas med- lemmarna, varvid beloppet av gottskrivningen redovisas som en skuld i föreningens balansräkning. På så sätt kommer beloppet inte att räknas in i det redovisade årsresultatet. Om överskottet i stället redovisas i föreningens resultat och därmed kommer att påverka posten Årets vinst i balansräkningen, kan det inte längre överföras till medlemmarna i form av gottgörelse. Utbetalningar i form av gottgörelse har karaktären av prisjustering i efterhand och beräknas alltid i förhållande till den omfattning i vilken någon har deltagit i föreningens verksamhet eller i övrigt tagit denna i anspråk. Det utgår därför alltid i form av pristillägg (efterlikvid), återbäring på gjorda köp eller motsvarande. Även för utbetalningar av detta slag gäller att de måste ha getts formen av gottgörelse för att i detta sammanhang anses som sådan; mera formlöst utbetalade efterlikvider får i stället bedömas enligt punkten 4. Detsamma gäller betalningar eller rabatter som sker i samband med föreningens samhandel med medlemmar och andra. Av punkten 3 framgår att också minskning av reservfonden för utbetalning till medlemmarna utgör en form av värdeöverföring (se 16 kap. 2 § 2). Såsom framgår av punkten 4 innefattar begreppet värdeöver- föring även andra affärshändelser som medför att föreningens för- mögenhet, direkt eller indirekt, minskar och som inte har rent affärsmässig karaktär för föreningen. används begreppet för- täckt vinstutdelning för att beskriva sådana transaktioner. Med affärshändelse avses alla förändringar i storleken och sammansätt- ningen av föreningens förmögenhet som beror på föreningens eko- nomiska relationer med omvärlden (inklusive medlemmarna). Det kan exempelvis vara fråga om in- och utbetalningar, uppkomsten av fordringar eller skulder samt egna tillskott till eller uttag ur verk- samheten av pengar, varor eller annat (jfr 1 kap. 2 § första stycket 6 bokföringslagen [1999:1078]). För att en affärshändelse ska vara att anse som en värdeöver- föring enligt punkten 4 förutsätts först och främst att den får till följd att föreningens förmögenhet minskar. Frågan om transak- tionen utgör en förmögenhetsminskning får avgöras enligt all- männa principer. Vilka effekter den får på föreningens redovisning har ingen avgörande betydelse. Om föreningen säljer egendom till ett pris som motsvarar bokfört värde, kan detta ändå mycket väl utgöra en värdeöverföring, om egendomens marknadsvärde över- stiger det bokförda värdet. Till begreppet värdeöverföring blir därmed att hänföra sådant som att föreningen säljer egendom till underpris, köper egendom till överpris, betalar ut lön eller arvode för tjänster eller arbeten som inte alls eller endast delvis motsvaras av utbetalningen, skriver av fordringar eller låter fordringar preskriberas m.m. Det spelar inte någon roll hur affärshändelsen har betecknats. En affärshändelse som medför att föreningens förmögenhet minskar ska dock – som redan har framgått – inte anses som en värde- överföring om den har rent affärsmässig karaktär för föreningen. Den ska inte heller anses som en värdeöverföring om den utgör en naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlemmarna. Rent affärsmässig karaktär.