sou · GZB345 · 2011-05-18 00:00:00 — Om denne medger det, får dock beslaget hävas omedel- bart. Detsamma gäller, om rätten fastställer ett beslut enligt 4 a § om att föremålet ska lämnas ut. Om någon har framställt ett anspråk på ett beslagtaget före- mål eller yrkat att en viss åtgärd ska vidtas med detta föremål, utan att det har fattats beslut enligt 4 a § om att föremålet ska lämnas ut, får beslaget hävas först efter det att en att en underrättelse om att beslaget kan komma att hävas kan komma att hävas har sänts har sänts till den som framställt det, skall dock beslaget hävas det, ska dock beslaget hävas skall det framgå hos vem ska det framgå hos vem beslaget beslaget har gjorts. Den som beslaget har beslaget har gjorts hos behöver inte underrättas i detta fall. underrättas i detta fall. Ett beslag hävs av rätten Ett beslag hävs av rätten eller, om beslaget inte har eller, om beslaget inte har rätten, av undersökningsledaren rätten, av undersökningsledaren rättens prövning av ett beslut rättens prövning av ett beslut enligt 4 a § om att ett beslag- enligt 4 a § om att ett beslag- taget föremål skall lämnas ut, taget föremål ska lämnas ut, hävs beslaget av rätten. hävs beslaget av rätten. När målet avgörs, skall rätten När målet avgörs, ska rätten pröva om ett beslag fortfarande pröva om ett beslag fortfarande genom dom, skall tredje stycket genom dom, ska tredje stycket samband med dom besluta om samband med dom besluta om Om det inte finns särskilda skäl mot det, ska rätten förordna att beslag av föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott ska bestå till dess domen i ansvarsdelen vinner Över beslag ska föras proto- koll, där ändamålet med beslaget beslaget och vad därvid före- och vad som därvid förekommit kommit angives samt beslag- ska anges samt beslagtaget före- taget föremål noga beskrives. handlingar får, om det är genom samlande beteckningar. Den som drabbats av beslag Den som drabbats av beslag äge på begäran erhålla bevis om har rätt att på begäran få bevis uppgift å det brott misstanken innehålla uppgift om det brott som misstanken avser. Den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa, får kroppsbesiktigas för ändamål som anges i 11 § eller enligt bestämmelserna i 12 a §. I den omfattning och för det ända- mål som anges i 12 b § får också en annan person kroppsbesiktigas. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människo- kroppens yttre och inre samt tagande av prov från människo- kroppen och undersökning av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada. Den som skall kropps- besiktigas får hållas kvar för ändamålet eller, om det finns synnerliga skäl, . En polisman får hålla kvar en person i avvaktan på ett beslut om kroppsvisitation eller kropps- besiktning Den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas får hållas kvar för ändamålet eller, om det gäller kroppsbesiktning och det finns synnerliga skäl, . Den som ska kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas är skyldig att följa med till den plats där åtgärden ska genomföras och får, om han eller hon vägrar, tas med av en polisman. Åklagaren ska beakta omständigheter och ta till vara bevis som talar till den tilltalades förmån och som kommer fram efter att åtal har väckts. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Härigenom föreskrivs att 36 och 36 e §§ lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare ska ha följande lydelse. Är någon misstänkt för att ha begått ett brott får, om det finns särskilda skäl, 1.beslag, husrannsakan och kroppsvisitation företas mot den unge, samt 2.fotografi och fingeravtryck tas av den unge enligt bestämmelserna i 27 och 28 kap. . Det som i 27 kap. 7 och 8 §§ sägs om åtal och om verkan av att åtal inte väcks ska i stället avse bevistalan och talan om förverkande samt verkan av att sådan talan inte väcks. Vid kroppsvisitation enligt första stycket ska 28 kap. 13 a § gälla. Den unge som ska kroppsvisiteras får dock längst hållas kvar för ändamålet i . stycket, 13 § första och andra styckena samt 13 a § första och 36 b § ska 28 kap. 3 a och 9 §§, 36 b § ska 28 kap. 3 a och 9 §§, meningen och 13 § andra stycket 13 § andra stycket Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder dels att rubriken till lagen samt 1 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse. Lag (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder Lag (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder m.m. Denna lag gäller ersättning från staten för skador som orsakas av frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder. Denna lag gäller ersättning från staten för skador som orsakas av frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder samt av tekniska undersökningar som vidtas i brottsutredande syfte. Den som orsakas sakskada med anledning av att egendom genomgår teknisk undersökning i brottsutredande syfte har rätt till ersättning. Den skadelidande har inte rätt till ersättning om han eller hon själv uppsåtligen har föranlett den tekniska undersökningen. Ersättning kan vägras eller sättas ned, om den skadelidandes eget beteende har föranlett den tekniska undersökningen. Ersättning får dock inte vägras eller sättas ned enbart på den grunden att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan är klarlagd. Den som gjort sig skyldig till brott som föranlett den tekniska undersökningen har rätt till ersättning endast om det finns särskilda skäl. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2000:1225) om straff för smuggling dels att 27 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 20 a §, av följande lydelse. En tjänsteman vid eller har i fråga om brott enligt denna lag eller andra brott som avses i 1 § andra stycket samma befogenheter som en polisman har enligt 23 kap. 9 a § första–tredje styckena rätte- gångsbalken att tillfälligt omhänderta elektronisk kom- munikationsutrustning från den som ska höras samt att göra kroppsvisitation. I fråga om upphörande av omhändertagandet och protokoll- föring tillämpas bestämmelserna i 23 kap. 9 a § fjärde–femte styckena . En tjänsteman vid eller har i fråga om brott enligt denna lag eller andra brott som avses i 1 § andra stycket samma befogenhet som en polisman att enligt 28 kap. 13 § besluta om kroppsvisitation och kropps- En tjänsteman vid eller har i fråga om brott enligt denna lag eller andra brott som avses i 1 § andra stycket samma befogenhet som en polisman 1. att enligt 28 kap. 13 § besluta om kroppsvisitation och kropps- 4 och 13 §§ 4 och 13 §§ 2.att enligt 28 kap. 13 a § hålla kvar en person i avvaktan på ett beslut om kroppsvisitation eller kropps- besiktning, och 3.att enligt 28 kap. 13 a § ta med den som ska kroppsvisiteras eller kropps- besiktigas till den plats där åtgärden ska genomföras. Om det finns anledning att anta att en person, som i samband med inresa till eller utresa från landet uppehåller sig i trakterna invid landgräns eller kuster eller i närheten av eller inom en flygplats eller något annat område som har direkt förbindelse med utlandet, har med sig egendom som kan tas i beslag på grund av brott enligt denna lag eller sådana brott mot narkotikastrafflagen (1968:64) som avses i 12 § tredje stycket, får kroppsvisitation, ytlig kroppsbesiktning eller urinprovstagning utföras på honom eller henne. På den som är får ytlig kroppsbesiktning utföras endast om det finns särskilda skäl. Ingen får hållas kvar för urinprovstagning. Åtgärder enligt detta stycke får beslutas av en tjänsteman vid eller . En sådan tjänsteman får besluta om åtgärden utan förordnande enligt 28 kap. 4 och 13 §§ . En tjänsteman vid eller som med stöd av denna lag ingriper mot någon får i anslutning till ingripandet i den utsträckning som är nödvändig av säkerhetsskäl 1.ta hand om vapen eller andra farliga föremål medan ingripandet pågår, och 2.kroppsvisitera personen för att sådana föremål skall kunna tas om hand. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott dels att 8 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse. En tjänsteman vid eller har samma befogenhet som en polisman har enligt 28 kap. 13 § att besluta om kroppsvisitation och kropps- besiktning med anledning av brott som avses i 1 §. En tjänsteman vid eller har i fråga om brott som avses i 1 § samma befogenhet som en polisman har enligt 23 kap. 9 a § första–tredje styckena att tillfälligt omhänderta elektronisk kommunikationsutrustning från den som ska höras samt att göra kroppsvisitation. I fråga om upphörande av omhändertagandet och protokoll- föring tillämpas bestämmelserna i 23 kap. 9 a § fjärde–femte styckena . En tjänsteman vid eller har med anledning av brott som avses i 1 § samma befogenhet som en polisman 1. att enligt 28 kap. 13 § besluta om kroppsvisitation och kropps- 2.att enligt 28 kap. 13 a § hålla kvar en person i avvaktan på ett beslut om kroppsvisitation eller kropps- besiktning, och 3.att enligt 28 kap. 13 a § ta med den som ska kroppsvisiteras eller kropps- besiktigas till den plats där åtgärden ska genomföras. Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) Härigenom föreskrivs att 1 a och 20 §§ förundersöknings- kungörelsen (1947:948) ska ha följande lydelse. Ett beslut att inleda en för- Ett beslut att inleda en för- upp särskilt eller antecknas i upp särskilt eller antecknas i Det skall framgå vem Det ska framgå vem som som har fattat beslutet. har fattat beslutet. får inte delas upp på flera Om det finns synnerliga skäl får dock två eller flera ledningen av förundersökningen. ansvar för förundersökningen i övergripande ansvar för för- Han skall se till att undersökningen i dess helhet. Han eller hon ska se till att och att den enskildes rätts- och att den enskildes rätts- också ge dem som biträder honom behövliga direktiv för också ge dem som biträder direktiv för arbetet. Av förundersökningsprotokollet ska det framgå vem som är undersökningsledare, vem som har varit förhörsledare och vem som har sammanställt protokollet. Den som sammanställer protokollet ska i det ange när detta sker. I protokollet ska antecknas: –angivelsen eller vad som annars har föranlett förunder- sökningen, –tid och plats för åtgärder under förundersökningen, –iakttagelser vid brottsplatsundersökning, –berättelser av hörda personer samt nödvändiga upplysningar om dem, –uppgift om att anhörig eller annan närstående har underrättats om ett frihetsberövande eller att sådan underrättelse inte har skett, –uppgift om den misstänkte var påverkad av alkohol eller annat berusningsmedel vid brottet och om brottet kan antas stå i samband med missbruk av alkohol eller annat berusningsmedel av denne, –namn på förhörsvittne och övriga närvarande vid förhör, –beslut om att annan än förhörsvittne har tillåtits att närvara vid förhör samt att det som har framkommit vid förhör inte får uppenbaras, –framställningar till rätten om vittnesförhör eller annan utredning under förundersökningen, om upptagande av bevisning enligt 23 kap. 15 § och om föreläggande att visa upp skriftligt bevis eller tillhandahålla föremål för besiktning samt beslut om detta, –beslut om uppgifter som rör användning av tvångsmedel, –underrättelse till misstänkt enligt 23 kap. 18 § första stycket första meningen samt till misstänkt och hans eller hennes försvarare enligt samma stycke fjärde meningen med uppgift om de krävt ytterligare utredning eller i övrigt velat anföra något, –uppmaning enligt 2 § strafföreläggandekungörelsen (1970:60), –uppgift om målsägande eller den som övertagit målsägandens anspråk avser att föra ersättningstalan i anledning av brottet, –nödvändiga uppgifter om enskilt anspråk när åklagaren för- bereder sådan talan och, om det är möjligt, den misstänktes yttrande över sådant anspråk, – uppgift om uppmaning enligt 5 a §, och enligt 5 a §, – det som i övrigt är av betydelse att anteckna i protokollet. Protokoll ska innehålla nödvändiga diarieuppgifter, såsom nummer på inkommen angivelse och aktnummer (dossiernummer), och en kort beteckning av saken. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndanspråk mot staten Härigenom föreskrivs att 3 § förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten ska ha följande lydelse. Justitiekanslern handlägger anspråk på ersättning med stöd av –36 kap. 17 § andra stycket , –2 kap. 1 § eller 3 kap. 1 eller 2 § skadeståndslagen (1972:207), om anspråket grundas på ett påstående om felaktigt beslut eller underlåtenhet att meddela beslut, –23 § datalagen (1973:289), –48 § personuppgiftslagen (1998:204), 2 kap. 6 § lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst och 2 kap. 5 § lagen (2007:259) om behandling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklings- verksamhet, – lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder, dock inte anspråk som avses i 8 § i den lagen, – lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder, dock inte anspråk som avses i 8 § eller 8 a § i den lagen, –21 § lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter, –13 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, om anspråket grundas på ett felaktigt beslut eller en underlåtenhet att meddela beslut, eller –26 § lagen (2011:111) om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser. Justitiekanslern handlägger också anspråk på ersättning som grundas på ett påstående om överträdelse av gemenskapsrätten. Av 4 § följer att vissa anspråk på ersättning med stöd av 3 kap. 1 eller 2 § skadeståndslagen handläggs av Kammarkollegiet. Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete För att möjliggöra en effektiv och rättssäker brottsutrednings- verksamhet är det av största vikt att de regler som de brotts- utredande myndigheterna har att tillämpa under förundersöknings- förfarandet är ändamålsenliga och anpassade efter rådande för- hållanden. Mot denna bakgrund har utredningen fått i uppdrag att utreda dels hur förundersökningarnas kvalitet bäst kan säkerställas, dels hur förfarandet i samband med ansökan om resning i brottmål kan förbättras. Den förstnämnda delen behandlas i detta slutbetänkande. Den sistnämnda delen har utredningen behandlat i ett delbetänkande som överlämnades . I uppdraget att utreda hur förundersökningarnas kvalitet bäst kan säkerställas ingår ett antal frågor som rör bedrivande av förundersökning och användande av vissa tvångsmedel. Av direktiven framgår inledningsvis att utredningen ska utvärdera de metoder som de brottsutredande myndigheterna tillämpar för kvalitetssäkring och vid behov lämna förslag på hur dessa metoder kan utvecklas och förbättras. Som exempel på en metod för kvalitetssäkring anges att åklagaren som förundersök- ningsledare lämnar synpunkter på brottsutredningen till berörda befattningshavare inom polisen. En grundläggande princip i den brottsutredande verksamheten är den s.k. objektivitetsprincipen som framgår av 23 kap. 4 § rätte- gångsbalken (RB). Bestämmelsen gäller bara under förundersök- ningen, men anses även vara tillämplig vid polisens kriminalunder- rättelse- och spaningsverksamhet samt under huvudförhandlingen. I utredningens uppdrag ingår att analysera vilka krav som bör ställas på förundersökningsledarens objektivitet under förunder- sökningen, att analysera vilka krav på objektivitet som bör ställas Utredningens uppdrag och arbete dels på de brottsutredande myndigheterna i skedet före en för- undersökning, dels på åklagare under brottmålsrättegången, att överväga om det finns skäl att ändra eller komplettera regleringen om objektivitet samt att vid behov lämna författningsförslag. I utredningens uppdrag ingår vidare att behandla vissa frågor som rör förundersökningsledarens ansvar. Av 1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947:948) framgår bl.a. att under- sökningsledaren ansvarar för förundersökningen i dess helhet. Utredningen ska överväga om det finns behov av att mera utförligt författningsreglera det ansvar som förundersökningsledaren har för olika åtgärder som vidtas inom ramen för en förundersökning. Vidare ska övervägas i vilken utsträckning åklagaren som förundersökningsledare bör ansvara för åtgärder som de brotts- utredande myndigheterna genomför inom ramen för en för- undersökning med stöd av sin egen befogenhet. Utredningen ska också analysera vad det innebär i ansvarshänseende att två eller flera åklagare arbetar med en och samma förundersökning samt överväga om detta arbetssätt behöver författningsregleras. Även vissa frågor om dokumentation och bevarande av utrednings- och bevismaterial omfattas av uppdraget. Utredningen ska överväga i vilken utsträckning det bör vara obligatoriskt att spela in eller på annat sätt göra upptagningar av förundersöknings- förhör och i vilken utsträckning sådana upptagningar ska arkiveras eller lagras efter förundersökningen eller rättegången. I samband med detta ska övervägas om det finns behov av att införa begränsningar av rätten att ta del av bilduppgiften i en ljud- och bildupptagning. Vidare ska utredningen överväga om det finns behov av en särskild reglering om dokumentation och bevarande av utredningsmaterial som inte tagits in i förundersöknings- protokollet, s.k. sidomaterial. Från olika håll har uppmärksammats att det finns brister i den nuvarande regleringen som gäller beslag som görs i bevissyfte (bevisbeslag). Ett problem som då nämnts är att bedömningen av vad som ska tas i beslag och vad som ska hanteras på annat sätt kan variera mellan olika myndigheter och åklagare. En annan synpunkt som framkommit är att det vid omfattande beslag av skriftligt material är resurskrävande att ange varje enskild handling i beslagsprotokollet. Ytterligare en fråga som diskuterats är om bevisbeslag alltid bör hävas i samband med en frikännande dom i avvaktan på laga kraft. Enligt gällande rätt ska alla former av beslag hävas i en sådan situation, vilket kan leda till att rättegången i högre Utredningens uppdrag och arbete Även efter att en dom vunnit laga kraft kan det av såväl rättssäkerhets- som effektivitetsskäl finnas anledning att bevara bevismaterial som tagits i beslag eller säkrats på annat sätt. Det har vidare i olika sammanhang ifrågasatts om inte kopiering av beslagtagen egendom, vilket med teknikens utveckling blivit allt vanligare, bör lagregleras. En särskild fråga gäller kopiering och hantering av elektronisk information. Mot bakgrund av det sagda har utredningen fått i uppdrag att överväga om det finns behov av att dra en tydligare skiljelinje mellan föremål som har tagits i beslag för olika ändamål och om det bör införas en särskild reglering för beslag som sker i bevissyfte, att överväga om det bör införas en möjlighet att vid omfattande beslag av skriftliga handlingar göra undantag från skyldigheten att ange samtliga handlingar i beslagprotokollet, att överväga om det finns behov av en reglering rörande bevarandet av bevismaterial i förundersökningar som rör allvarliga brott samt att överväga om kopiering av beslagtaget material bör lagregleras. Det ingår också i utredningens uppdrag att göra en översyn av hur reglerna om beslagsförbud i 27 kap. 2 § RB ska tillämpas på elektronisk information samt att överväga om det i syfte att stärka skyddet för sådan information finns anledning att komplettera dessa regler. Utredningen ska vidare överväga under vilka förut- sättningar en dator eller annat medium där uppgifter eller handlingar som omfattas av beslagsförbud kan finnas ska få genomsökas. Det har uppmärksammats att det beträffande vissa åtgärder som kan behöva vidtas under en förundersökning saknas lagreglering och att lagstiftningen beträffande andra är otydlig. Ett område där bestämmelser saknas är de brottsutredande myndigheternas möjlighet att tillfälligt omhänderta egendom, t.ex. mobiltelefoner, för att hindra att en brottsutredning försvåras. Utredningen ska överväga om myndigheterna i lag bör ges en sådan möjlighet. Generella regler saknas också i fråga om rätt till ersättning för egendom som skadats i samband med en teknisk undersökning. Utredningen har fått i uppdrag att överväga om det bör införas sådana bestämmelser. Ytterligare ett område där det saknas uttryckliga lagbestäm- melser är polismans rätt att inskränka rörelsefriheten för personer i samband med kroppsvisitation. Enligt direktiven ska utredningen överväga behovet av lagregler om rätt för polisman att inskränka en Utredningens uppdrag och arbete persons rörelsefrihet dels i avvaktan på myndighetsbeslut om kroppsvisitation, dels för att kunna genomföra en beslutad kropps- visitation. I 23 kap. 8 § RB finns bestämmelser som ålägger alla som befinner sig på en plats där ett brott begåtts att efter tillsägelse av polisman följa med till förhör. Om personen vägrar att följa med och inte har någon giltig orsak för sin vägran får polismannen ta med honom eller henne till förhöret. Några motsvarande bestäm- melser finns inte när det gäller kroppsvisitation och kropps- besiktning. Utredningen ska därför överväga om det finns ett behov av uttryckliga lagbestämmelser om medföljande och medtagande till den plats där kroppsvisitationen eller kropps- besiktningen ska genomföras. Regeringens ursprungliga direktiv till utredningen bifogas betänkandet, se bilaga 1. Genom tilläggsdirektiv har tiden för utredningens uppdrag förlängts till . Utredningens uppdrag gällande resningsfrågor, som redovisats i ett delbetänkande (SOU 2009:98), omfattade två delar. I den första delen ingick att överväga hur åklagares och domstolars förfarande med anledning av ansökan om resning i brottmål bör vara utformat så att det blir mer förutsebart och tydligt för de enskilda parterna. I uppdraget ingick även att redovisa riksåklagarens och Högsta domstolens praxis gällande förutsättningarna för att utrednings- åtgärder i resningssyfte ska vidtas. Enligt direktiven skulle utredningen i denna del vidare överväga om en åklagare bör ges möjlighet att utanför förundersökningsinstitutet vidta vissa begränsade utredningsåtgärder med anledning av att en ansökan om resning förbereds eller har getts in till domstol. Den andra delen rörde frågan om rätt till rättsligt biträde i resningsförfarandet. Utredningen hade i uppdrag att överväga om och i så fall under vilka förutsättningar den tilltalade eller andra personer som har varit parter i det tidigare brottmålet bör ha rätt till biträde när en fråga om resning kommit upp. Utredningen har gjort bedömningen att det bör lagregleras under vilka förutsättningar en förundersökning ska återupptas i resningssyfte. Kravet för att återuppta en förundersökning i resningssyfte bör, enligt utredningens uppfattning, uttryckas så att Utredningens uppdrag och arbete det ska vara tillräckligt att det nya materialet sannolikt kan utgöra grund för resning. Avsikten är att möjligheterna att ta upp en förundersökning på nytt ska bli större än vad de är . Utredningen har vidare kommit fram till att åklagaren inte i lag bör ges möjlighet att vidta utredningsåtgärder utanför förunder- sökningsinstitutet. När det gäller biträdesfrågan har utredningen föreslagit att det bör införas en författningsreglerad rätt till biträde i ärenden om resning. Denna rätt bör gälla såväl brottsoffer som tilltalade.