sou · GZB332 · 2011-04-15 00:00:00 — Förändringarna gjordes dock helt inom ramen för begreppet tillgängliggörande för allmänheten. Någon ny eller utvidgad ensamrätt infördes alltså inte. Den s.k. kompletteringsregeln som finns i 2 § fjärde stycket URL ändrades så att även överföring som i förvärvsverksamhet anordnas till en större sluten krets likställs med överföring till allmänheten. Härmed utvidgades bestämmelsen en hel del eftersom verk som inte ansågs kunna framföras, såsom fotobilder, ritningar och texter som framträder blott för ögat, kom att omfattas av framförande- och överföringsrättigheterna (a. prop. s. 60 f. och 378 f.). Bestämmelserna i 3 § URL om upphovsmannens ideella rätt har haft samma lydelse sedan lagens tillkomst. I tidigare lagar fanns inga generella bestämmelser om rätt för upphovsmannen att bli angiven i samband med sitt verk eller om rätt till respekt för verket. Det fanns endast vissa föreskrifter i dessa riktningar i vissa särskilda fall. ansåg det dock lämpligt att en generell bestämmelse infördes och att den med hänsyn till dess betydelse för upphovsmannen skulle få sin placering i omedelbar anslutning till dåvarande bestämmelser i 2 § URL om upphovsmannens förfoganderätt. Dessutom skulle, enligt kommittén, ett uttryckligt stadgande om upphovsmannens möjligheter att efterge den ideella rätten tas in i lagen. Beträffande respekträtten anförde kommittén att lagtexten skulle utformas så att det framgick att det var upphovsmannens litterära eller konstnärliga anseende som skyddades och inte omgivningens uppfattning om honom eller henne som samhällsmedlem. Vidare skulle det framgå att upphovsmannen även hade ett skydd mot förfaranden som, även om de inte var menliga för hans eller hennes anseende i andras ögon, innebar ett angrepp mot verkets integritet och som kränkte den känsla upphovsmannen som konstnär hyste för sitt verk. För att täcka dessa situationer föreslog alltså kommittén ett förbud mot att verket ändrades eller gjordes tillgängligt för allmänheten på ett sätt som var kränkande för upphovsmannens litterära och konstnärliga anseende eller egenart (a. bet. SOU 1956:25 s. 113 ff.). I propositionen anförde departementschefen att stadgandet i sak skulle utformas som kommittén föreslagit men att Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. denna bestämmelse skulle uppdelas på två punkter för en bättre överskådlighet. Bestämmelserna om upphovsmannens ensamrätt och ideella rätt införs i 2 kap. 4–7 §§ i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om rätten att framställa exemplar införs i 4 § i den nya upphovsrättslagen. Det framgår att ensamrätten att framställa exemplar av verket omfattar varje direkt eller indirekt, tillfällig eller permanent exemplarframställning. Detta gäller oavsett i vilken form eller med vilken metod framställningen sker och oavsett om den sker helt eller delvis. Bestämmelserna om rätten att tillgängliggöra verket för allmänheten införs i 5 § i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelsen om överföringar och framföranden i förvärvsverksamhet, den s.k. kompletteringsregeln (nuvarande 2 § fjärde stycket URL), införs i 6 § i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om den ideella rätten införs i 7 § i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om presumtion om upphovsmannens identitet m.m., översättningar och bearbetningar m.m., gemensam upphovsrätt, samlingsverk, när ett verk anses som offentliggjort eller utgivet respektive upphovsrättens förhållande till vissa andra rättigheter (nuvarande 4–8 §§ och 10 § URL) införs i 2 kap. 8–13 §§ i den nya upphovsrättslagen samt ändras språkligt och redaktionellt. Jag har i tidigare avsnitt resonerat kring betydelsen av en lättöverskådlig och tydlig lag, se avsnitt 4.2, särskilt när det gäller lagens inledning där de grundläggande elementen i lagen ska framträda. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. inledande bestämmelserna bör således fungera som en introduktion för läsaren till huvuddragen i upphovsrättslagstiftningen, något som knappast är fallet i nu gällande lag. Bestämmelserna i föreslagna 1 kap. 1–2 §§ om lagens innehåll och i 2 kap. 1–3 §§ bl.a. om hur upphovsrätt uppstår och vad som skyddas har också behandlats. Som framgått bör av 2 kap. 1 § framgå att upphovsrätten består dels av en ensamrätt att framställa exemplar av verket och att göra det tillgängligt för allmänheten, dels av upphovsmannens ideella rätt. Det är därför naturligt att de paragrafer som följer på den inledande bestämmelsen ska innehålla de särskilda bestämmelserna om såväl ensamrättigheterna som den ideella rätten. Även dessa bör utformas med högre ambition än vad gäller krav på klarhet och tillgänglighet. I 2 § första stycket URL anges att upphovsrätt innefattar en uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställa exemplar av verket och genom att göra det tillgängligt för allmänheten. I andra stycket finns bestämmelserna om vad framställning av exemplar innebär och i tredje stycket motsvarande bestämmelser vad avser tillgängliggöranderätten. Paragrafen är lång och omfattar många viktiga bestämmelser. Det är till nackdel för överskådligheten och tillgängligheten att allt detta placerats i en och samma paragraf. Sedda för sig framstår dessutom bestämmelserna i första stycket om den uteslutande förfoganderätten som ganska svårbegripliga och innehåller dessutom element som bör hänföras till paragrafen om verkskriterier. De behöver såväl förtydligas som förenklas. Andra och tredje styckena i 2 § URL var som framgått föremål för översyn i samband med genomförandet av EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället och genomgick då väsentliga förändringar för att överensstämma med direktivets krav. Bestämmelserna har alltså ganska fått sin nuvarande utformning. De kan likväl behöva modifieras något, åtminstone för att bli mer tillgängliga för läsaren. För en bättre överskådlighet och större tydlighet föreslår jag därför att innehållet i dagens 2 § URL struktureras om och delas upp i tre olika paragrafer. uttrycks upphovsmannens ekonomiska rättigheter som en uteslutande rätt att förfoga över verket. Det framstår inte som klargörande. Den uteslutande rätten borde i stället ut- Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. tryckas betydligt enklare, nämligen som en ensamrätt. Förfoganderätten, som ju innefattar exemplarframställningsrätten och tillgängliggöranderätten, bör också omformuleras. Frågan måste då ställas om just exemplarframställningsrätten och tillgängliggöranderätten som uttryck kan behållas och om de bör ersätta uttrycket förfoganderätt helt. När det gäller uttrycket framställa exemplar används ibland i stället ordet mångfaldiga. En konsekvent ändring till ordet mångfaldiga skulle uppenbarligen inte innebära en förbättring av lagtexten. Att framställa exemplar är som uttryck, särskilt i jämförelse med ordet mångfaldigande, mer distinkt och adekvat. Dessutom måste beaktas den invändning som framkom i de ursprungliga förarbetena, nämligen att även de fall som innebär att endast ett enda eller några enstaka exemplar framställs onekligen omfattas av ifrågavarande förfogandeform. Då framstår ordet mångfaldiga som ett sämre alternativ. Strävan efter en enhetlig och konsekvent tillämpad terminologi talar också för att endast uttrycket framställa exemplar fortsättningsvis används. Ordet mångfaldiga förekommer därför inte i förslaget. När det gäller rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten är det än mindre angeläget att söka efter alternativa samlande uttryck. Uttryck såsom de ekonomiska rättigheterna används ju ofta som samlingsbegrepp i dagligt tal men passar sämre i lagtext och har ingen träffbild enbart i sådana förfoganden över verk som utgör tillgängliggöranden. Det måste också anses uteslutet att försöka infoga någon slags komplett uppräkning i lagtexten av olika förfoganden som avses utöver den som redan finns. Den teknikneutralitet som präglar den svenska upphovsrättslagen, liksom dess därmed sammanhängande öppenhet för nya, ständigt tillkommande, förmedlingsformer, innebär att förfoganderätten inte heller när det gäller tillgängliggörande för allmänheten bör låsas vid nyttjandeformer som kan uppfattas som tidstypiska eller sprungna ur vissa särskilda medieförhållanden. Utgångspunkten måste därför vara att bestämmelsen inte kan vara sakligt uttömmande utan att den i stället liksom bör vara generellt utformad. Sammanfattningsvis finns alltså goda skäl för att behålla uttrycken exemplarframställningsrätt och tillgängliggöranderätt som den upphovsrättsliga ensamrättens två grundläggande uttryck. De är dessutom väl etablerade och framstår inte som otidsenliga. Jag föreslår därför att uttrycken behålls i den nya lagen samt att dessa uttryck genomgående används i stället för förfoganderätt. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. 2 kap. 4 och 5 §§ i den nya upphovsrättslagen bör alltså avse just dessa rättigheter, dvs. dels rätten att framställa exemplar av verket och dels rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. När det gäller den s.k. kompletteringsregeln i nuvarande 2 § fjärde stycket bör den för tydlighets skull, men också som en markering av dess vidgade betydelse i och med lagändringar, tas in i en egen paragraf, 2 kap. 6 § i den nya upphovsrättslagen. Också den bestämmelsens språkliga utformning bör förenklas något. Den därpå följande paragrafen, 2 kap. 7 § i den nya lagen, bör innehålla bestämmelserna om upphovsmannens ideella rätt. Nuvarande lydelse i 3 § URL härrör från lagens tillkomst och framstår som språkligt omodern och svårtillgänglig. Det är en viktig pedagogisk uppgift för utredningen att göra bestämmelserna om den ideella rätten mer begripliga. Paragrafen bör alltså ändras såväl språkligt som redaktionellt. Beträffande det senare hänseendet kan det ske genom att namnangivelserätten och respekträtten delas in i två punkter och att respekträtten uttrycks i en mening. Därutöver bör alltså språkliga förändringar göras. Särskilt svårbegripligt är uttrycket att upphovsmannen endast under vissa förutsättningar kan efterge sin rätt enligt paragrafen. Jag finner det mycket angeläget att uttrycka detta på ett mer begripligt sätt, utan att innebörden förändras. Den ideella rätten kan inte över- eller upplåtas och kan alltså i sådana hänseenden inte vara föremål för överväganden i avtal. Bestämmelsen i nuvarande 3 § sista meningen URL ger dock en möjlighet för upphovsmannen att med bindande verkan avstå från sin rätt i viss utsträckning. Om detta kan alltså upphovsmannen träffa bindande avtal i förhand, förutsatt att avtalet i angivet hänseende är tillräckligt begränsat till art och omfattning och dessutom preciserat. I efterhand, när en åtgärd är vidtagen, står det givetvis upphovsmannen fritt att acceptera det som skett, något som dock inte alltid är samma sak som en i förhand given giltig eftergift av rätten (se , Upphovsrättens avtal, tredje upplagan 2006, s. 169 f.). Jag anser att denna innebörd av bestämmelsen blir tydligare om den i stället anger att upphovsmannen kan avstå sin rätt på angivet sätt. Vissa invändningar har framförts till utredningen mot en sådan ändring då det ansetts att ordet avstå inte helt motsvarar ordet Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. efterge och att bestämmelsen därför skulle få en ändrad innebörd. Det har också framförts att efterge som uttryck är mycket väl inarbetat bland de aktörer som befinner sig på den relevanta avtalsmarknaden och att en förändring skulle skapa osäkerhet i avtalsförhandlingarna. Enligt min uppfattning får bestämmelsen inte någon ändrad innebörd om ordet avstå används i stället för ordet efterge. Av förarbetena framgår att orden använts omväxlande med samma innebörd (se a. bet. s. 127 f.). En ändring skulle alltså inte medföra någon saklig förändring av bestämmelsen. Farhågor för svårigheter på avtalsmarknaden vid en terminologiändring kan i någon mån vara berättigade, men problemen bör i så fall vara av övergående natur såvitt gäller nu åsyftad ändring. Det är angeläget med ett modernt språkbruk också i bestämmelsen om ideell rätt och praktiska tillämpningar på avtalsmarknaden bör i det något längre perspektivet underlättas därav. Jag föreslår alltså att ordet efterge ersätts med ordet avstå i bestämmelsen. Bestämmelser om vem som anses som upphovsman m.m. Förutom bestämmelser om hur upphovsrätt uppstår och vad som skyddas samt om upphovsmannens ensamrätt och ideella rätt bör det i kapitlet med grundläggande bestämmelser om upphovsrätt tas in de övriga grundläggande normer för upphovsrätten som finns i 1 kap. i lagen. Det är bestämmelserna i 4–8 §§ och 10 § URL. De bör justeras och moderniseras språkligt, men detta synes inte behöva ske annat än i vissa inte särskilt omfattande avseenden. Vidare bör de förses med tydliga och klargörande rubriker. Bestämmelserna om presumtion om upphovsmannens identitet m.m., översättningar och bearbetningar m.m., gemensam upphovsrätt respektive samlingsverk bör samlas under den gemensamma rubriken om vem som anses som upphovsman m.m.. Därefter bör bestämmelserna om när ett verk anses som offentliggjort eller utgivet och bestämmelserna om upphovsrättens förhållande till vissa andra rättigheter följa. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. 4.4Upphovsrättens giltighetstid och skydd för outgivna verk Bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid finns samlade i 4 kap. 43–44 a §§ URL. Bestämmelserna har ändrats och 44 a § infördes . Bestämmelsernas placering i lagen har dock varit densamma sedan lagens tillkomst. Bestämmelserna i 43 § anger skyddstidens längd när upphovsmannen är känd. I 44 § finns bestämmelser om skyddstiden för verk när det inte är känt vem som är upphovsman. I 44 a § finns en särskild bestämmelse som tillkom vid genomförandet av Rådets direktiv /98/EEG av om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter. Be- stämmelsen innehåller regler om visst skydd för verk som ges ut eller offentliggörs först efter skyddstidens utgång. Bestämmelsen infördes för att genomföra de krav som ställs i direktivets artikel 4. Där föreskrivs att den person som efter det upphovsrättsliga skyddets utgång lagligen ger ut eller lagligen offentliggör ett inte tidigare utgivet verk ska ha rätt till ett skydd motsvarande upphovsmannens ekonomiska rättigheter. Skyddstiden ska för sådana rättigheter vara från den dag då verket först lagligen gavs ut eller lagligen offentliggjordes. I förarbetena till bestämmelsen anfördes att denna regel gav ett nytt sorts skydd som syftade till att uppmuntra och ge ekonomiskt utbyte av nyupptäckta verk vars upphovsrättsliga skyddstid har löpt ut. Det konstaterades att eftersom den svenska lagen saknade bestämmelser om sådant skydd måste en ny bestämmelse införas för att uppfylla direktivets krav. Det föreslogs därför en regel som innebar att den som ger ut eller offentliggör ett verk för vilket skyddstiden har gått ut och som inte har getts ut ska ha ett skydd som motsvarar upphovsrättens ensamrättigheter och att skyddet ska gälla under . Att rättighetshavaren får de ekonomiska rättigheter som innefattas i upphovsrätten innebär enligt förarbetena att denne har en uteslutande rätt att förfoga över verket genom att framställa exemplar av det och genom att göra det tillgängligt för allmänheten enligt nuvarande 2 §, givetvis med de inskränkningar som följer av lagen. Däremot får rättighetshavaren inte några ideella rättigheter till verket (prop. 1994/95:151 s. 28 f. och s. 40). Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Förslag: Bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid i nuvarande 43–44 §§ tas in i 2 kap. 14–15 §§ i den nya upphovsrättslagen samt justeras språkligt och redaktionellt. Bestämmelsen i nuvarande 44 a § om särskilt skydd för outgivna verk som ges ut efter skyddstidens utgång tas in i 2 kap. 16 § och justeras språkligt. I mitt uppdrag ingår bl.a. att göra lagen mer överskådlig och lättillgänglig från redaktionell synpunkt. Jag har i tidigare avsnitt, se 4.2–4.3, framhållit vikten av att lagen inleds med bestämmelser som på ett lättillgängligt sätt ger läsaren en uppfattning om huvuddragen i gällande rätt. Bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid, dvs. i nuvarande 43–44 §§, är naturligtvis av grundläggande betydelse för det upphovsrättsliga skyddet. För att lagen ska bli mer överskådlig och, som jag alltså tidigare resonerat om, bättre ska förmå upplysa läsaren om upphovsrättens innebörd, bör dessa bestämmelser vara lätta att finna, något som bland annat följer av en bestämmelses position i lagen. Bestämmelsernas nuvarande placering ter sig inte lämplig utan de bör i stället finnas i lagens inledande avsnitt. Jag anser därför att reglerna om upphovsrättens giltighetstid bör sammanföras med upphovsrättens grundläggande normer i 2 kap., nämligen i 14–15 §§ i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna som sådana synes inte vara i behov av några större språkliga moderniseringar eller redaktionella förändringar annat än i vissa mindre betydelsefulla avseenden. De egentliga bestämmelserna om skyddstider ska alltså finnas i 2 kap. 14–15 §§ i den nya lagen. Bestämmelsen i nuvarande 44 a § URL om särskilt skydd för vissa nyutgivna verk innehåller också en bestämmelse om skyddstid. Därutöver är den en bestämmelse om en annan särskild rätt till skyddade verk som alltså inte är en del av den egentliga upphovsrätten. Rätten, som endast rör de ekonomiska rättigheterna, uppstår än när verket skapades och tillkommer någon annan än upphovsmannen. Det handlar alltså såväl om den upphovsrättsliga ensamrätten, men av annat slag än egentlig upphovsrätt, som om skyddstiden för den. Den anknyter också till bestämmelserna om övergång av upphovsrätt. Bestämmelsens placering är därför inte helt given. Med hänsyn till att detta särskilda Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. skydd består av den så kallade ekonomiska delen av upphovsrätten och anknyter till verk som skyddas av upphovsrätt, så blir en placering i 2 kap. trots allt det mest naturliga. Paragrafen placeras lämpligen efter bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid under , där den bör få underrubriken outgivna verk. Uttrycket ekonomiska rättigheter används i 44 a § i dagens lagtext. I artikel 4 i Rådets direktiv /98/EEG av om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter, som alltså ligger till grund för bestämmelsen, används också det uttrycket. I övriga lagen används uttrycket förfoganderätt. Nuvarande bestämmelser befordrar således inte enhetlighet när det gäller dessa uttryck. I den nya lagen bör en samordnad begreppsapparat användas. Jag har föreslagit i avsnitt 4.3 att förfoganderätten ska benämnas som en ensamrätt att framställa exemplar av verket respektive att göra verket tillgängligt för allmänheten. Som framgår där har jag inte ansett att ekonomiska rättigheter som uttryck bör användas i lagtexten. Det finns inget i direktivets lydelse eller i förarbetena till bestämmelsen som innebär att det är nödvändigt att använda uttrycket ekonomiska rättigheter. Tvärtom framgår det att just exemplarframställningsrätten och tillgängliggöranderätten avses. Jag anser alltså att uttrycket ekonomiska rättigheter inte bör användas i denna bestämmelse utan att rätten i stället ska benämnas som en ensamrätt enligt 4–6 §§. I nuvarande 6 kap. URL finns vissa bestämmelser som i rubriken anges som särskilda, däribland 50 §, om skydd för titel på litterärt eller konstnärligt verk. Paragrafen innehåller ett förbud mot att verk görs tillgängliga för allmänheten under sådana beteckningar att det lätt kan uppstå förväxling med tidigare offentliggjorda verk eller deras upphovsmän. Den tar sikte på användning av såväl titlar som pseudonymer och signaturer. Paragrafen har haft samma placering och samma lydelse sedan lagens tillkomst. fanns en bestämmelse om titelskydd i lagen med vissa bestämmelser mot illojal konkurrens. Av Auktorrättskommitténs motiv framgår dock att bestämmelsen Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. ansågs ha så stark anknytning till de upphovsrättsliga bestämmelserna att den skulle införas där i stället. Enligt motiven var bestämmelsen av stor praktisk betydelse och berörde såväl upphovsmännens som allmänhetens intressen. Det framgår att den syftar till att skydda de betydande ekonomiska och ideella värden som en framgångsrik titel, pseudonym eller signatur kan representera. Bestämmelsen syftar även till att tillgodose allmänhetens intresse av skydd för dessa beteckningar och för att hindra vilseledande utnyttjanden. Enligt motiven kan de upphovsrättsliga reglerna i allmänhet inte ge tillräckligt skydd i dessa avseenden, varför en särskild bestämmelse om titelskydd behövs. Med hänsyn till att bestämmelsen ska skydda inte bara den enskilde upphovsmannens intressen utan även vissa allmänna intressen så gäller skyddet, till skillnad från det egentliga upphovsrättsliga skyddet, utan tidsbegränsning (SOU 1956:25 s. 399 ff.). Enligt 60 § femte stycket gäller bestämmelsen varje litterärt eller konstnärligt verk, oberoende av ursprung. Förslag: Bestämmelsen i nuvarande 50 § URL om titelskydd tas in i 2 kap. 17 § i den nya upphovsrättslagen och justeras språkligt. Det framgår uttryckligen av bestämmelsen att skyddet gäller utan begränsning i tiden. Som framgått av tidigare avsnitt är det viktigt att huvuddragen i det upphovsrättsliga skyddet framgår redan av första kapitlet i den nya lagen. Bestämmelserna i 2 kap. avser de grundläggande bestämmelserna om rättsskyddets innehåll och det kunde därför te sig naturligt att även titelskyddet framgick av detta kapitel. Bestämmelsen om titelskydd tillhör inte den egentliga upphovsrätten men kan sägas vara ett särskilt skydd som hänger nära samman med det upphovsrättsliga skyddet för litterära och konstnärliga verk genom att skydda sådana eller dess upphovsman mot förväxlingsrisker på marknaden. I förarbetena bedömdes bestämmelsen ha stor praktisk betydelse. Säkerligen har bestämmelsen fortfarande stor betydelse för såväl upphovsmän som allmänheten, även om den inte förekommer så ofta i refererade domstolsavgöranden. Jag anser alltså att bestämmelsen Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. har sin naturliga placering i andra kapitlet under . Jag föreslår att den placeras efter bestämmelsen om skydd för outgivna verk. Titelskyddet gäller utan begränsning i tiden. Detta följer av bestämmelsens lydelse eftersom den förutsätter att det ska vara fråga om ett förut offentliggjort verk eller dess upphovsman som lätt kan förväxlas med det senare tillgängliggjorda verket. I detta finns alltså inget krav på att skyddstiden fortfarande ska löpa för det tidigare offentliggjorda verket. Även om det alltså, åtminstone indirekt, följer av bestämmelsens lydelse att någon tidsbegränsning inte finns för titelskyddet, anser jag att detta förhållande bör tydliggöras i lagtexten. Troligen uppfattas titelskyddet av många som ett skydd enbart för upphovsmannens intressen. Det skulle därför kunna antas att titelskyddet bara gäller så länge den upphovsrättsliga skyddstiden för det tidigare verket löper. Detta är en otydlighet som bör avhjälpas. Med ett tillägg till bestämmelsen som innebär att det uttryckligen anges att skyddet gäller utan tidsbegränsning, skulle detta åtgärdas. Även om det kan uppfattas som ett i någon mån onödigt tillägg anser jag att det skulle befordra sådan tydlighet som genomgående eftersträvas i denna lagrevision. Jag föreslår alltså att det infogas en sådan förtydligande mening i ett nytt andra stycke i bestämmelsen. Därutöver bör bestämmelsen justeras något rent språkligt för att få en modernare lydelse. 5Rättigheter för utövande konstnärer, producenter och fotografer m.fl. I nuvarande 5 kap. URL finns ett antal bestämmelser om vissa upphovsrätten närstående rättigheter. Bestämmelserna i 45 § gäller de rättigheter som utövande konstnärer har till sina framföranden av upphovsrättsliga verk. I 46 § finns bestämmelser om det skydd som framställare har för sina ljud- eller bildupptagningar.