sou · GYB3106d2 · 2011-01-01 00:00:00 — I dessa fall är det kommissionen som agerar mot tredje land eller utformar särskilda kontrollkrav. Om det vid en kontroll fram- går att en sändning av produkter eller djur kan komma att utgöra en fara för människors eller djurs hälsa ska den behöriga veterinär- myndigheten i respektive land omhänderta och destruera sänd- ningen. Det finns också bestämmelser som ger möjlighet för medlemsstaten att själv agera om kommissionen, underrättad om behovet att vidta skyddsåtgärder, avstår från att vidta åtgärder mot tredje land eller avstår från att hänskjuta frågan till Ständiga vet- erinärkommittén. När ett djur eller en produkt av djur har kontrollerats i enlighet med regelverket och införseln till unionen har godkänts lämnar djuret eller produkten gränskontrollstationen och i förekommande fall karantänen. I och med detta övergår produkten eller djuret till att omfattas av samma regler som gäller för handel inom gemen- skapen (jfr artikel 7.3 direktiv /496/EEG som stadgar detta för ett djur som anländer till Unionen via ett annat land än sitt destina- tionsland). Sändningar av produkter som har förts in från tredje land utan att ha underkastats veterinärkontroller ska beslagtas. Den behöriga myndigheten ska besluta att aningen förstöra produkten eller åter- sända denna (artikel 17 direktiv /78/EG).) Produkter eller djur som ska föras in från tredje land ska upp- fylla de hygienkrav eller djurhälsokrav som anges för det aktuella djuret eller produkten. Grundkraven motsvarar normalt de som gäller för handel inom unionen men det förekommer utökade krav för handel med vissa djurslag eller produkter, samt när handel sker med vissa länder. Vilka krav som gäller för en viss produkt och ett visst land framgår av de förteckningar som upprättas över god- kända tredje länder, jfr förordning (EU) nr 206/2010 om fast- ställande av förteckningar över tredje länder, områden eller delar därav från vilket det är tillåtet att föra in vissa djur och färskt kött till Europeiska unionen samt krav för veterinärintyg. En avgift ska tas ut i enlighet med direktiv /23/EG för veterinär- och hygien- kontroller som görs enligt direktiv /496/EEG. Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur Utredningen illustrerar systemet med några exempel. Import av hov- och klövdjur Efter att sändningar av hov- och klövdjur förts in till unionen ska sändningar avsedda för avel eller produktion utan dröjsmål föras till bestämmelseanläggningen där djuren ska vistas under minst (artikel 11 förordning (EU) nr 206/2010). Import av fjäderfä och fåglar För fjäderfä gäller de grundläggande dokument- och stickprovs- kontrollerna (direktiv /158/EG). Efter import ska vissa arter av avels- eller bruksfjäderfä och dagsgamla kycklingar hållas i bestäm- melseanläggningen (jfr II 1. bilaga VIII till förordning (EG) nr 798/2008. För andra fåglar än fjäderfä gäller krav på 30 dagars karantän efter att djuren har passerat gränskontrollen. I karantänen provtas fåglarna för aviär influensa och Newcastlesjuka. Konstateras någon av dessa smittor ska – med vissa undantag – samtliga fåglar avlivas och destrueras samt karantänen rengöras och desinficeras. Om det misstänks eller konstateras att papegojfåglar i karant- änen kan vara smittade av Chlamydophila psittaci (smittämnet till papegojsjuka) ska karantänen förlängas med . Samtliga kostnader för karantänen till följd av att regelverket till- lämpats ska bäras av importören (förordning (EG) nr 318/2007). Beträffande fjäderfä så har och rätt att även vid import tillämpa kraven på salmonella (se t.ex. beaktandesats 8 till kommissionens beslut /644/EG rörande tilläggsgarantier för avelsfjäderfä och daggamla kycklingar). För bin och humlor gäller att sändning utan dröjsmål ska föras till sin bestämmelseort där kuporna ska ställas under den behöriga myn- dighetens tillsyn. Drottningarna ska flyttas till nya burar. Burarna, arbetsbina och övrigt material som åtföljt drottningen från ursprungs- tredjelandet ska skickas till laboratorium som den behöriga myn- digheten utsett och där undersökas för förekomst av den lilla kupskal- Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur baggen och tropilaelapskvalster. Efter undersökningen ska burarna, arbetsbina och materialet destrueras (jfr artikel 7 och 13 i förordning (EU) nr 206/2010). 3.7EU:s regler för handel med djur m.m. på den inre marknaden 3.7.1EU:s regler om införselkontroller och kontroller i handeln Djurhälsobestämmelser om in- och utförsel av djur och andra varor är harmoniserade inom EU. Utgångspunkten på den inre markna- den är att det inte ska finnas några handelshinder, som t.ex. kon- troller vid inre gränser. Handeln med djur m.m. inom gemenskapen skulle hindras om varje medlemsland fritt kunde välja vilka djur- hälsobestämmelser som det skulle tillämpa vid införsel. I syfte att undanröja sådana hinder för handeln har EU beslutat om ett system för veterinärkontroller av djur och djurprodukter som är föremål för handel mellan medlemsländerna. Kontroller av djur, sperma, ägg och embryon sker enligt rådets direktiv /425/EEG av om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemen- skapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden. Kontroller vid handel inom EU av vissa djurprodukter ska utföras i enlighet med rådets direktiv /662/EEG av om veterinära kontroller vid handeln inom gemenskapen i syfte att fullborda den inre marknaden. De specifika krav som ställs på ett visst djur eller en viss pro- dukt från djur framgår av de direktiv eller EU-förordningar som reglerar djurhälsovillkoren för respektive djur eller djurprodukt. När det gäller handel med levande djur, sperma m.m. finns bestämmelserna i ett större antal direktiv33. Direktiven anger att djuren m.m. ska vara fria från vissa sjukdomar för att de ska få säljas 33 Som exempel kan nämnas rådets direktiv /432/EEG av om djur- hälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen, rådets direktiv /68/EEG av om djurhälsovillkor för handeln med får och getter inom gemenskapen, rådets direktiv /158/EG av om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och för import från tredjeland av fjäder- fä och kläckägg och rådets direktiv /65/EEG av om fastställande av djur- hälsokrav i handeln inom och importen till gemenskapen av djur, sperma, ägg (ova) och embryon som inte faller under de krav som fastställs i de specifika gemenskapsregler som avses i bilaga A.I till direktiv /425/EEG. Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur från ett land till ett annat. Vilka sjukdomar som avses varierar mel- lan de olika djurslagen – även för ett och samma djurslag kan kravet på sjukdomsfrihet vara beroende på djurets ålder eller användnings- område dvs. avel, slakt eller uppfödning. Direktiven ställer också krav på transportörer och handlare. Djur för avel eller försäljning av sperma har de hårdaste kraven och där ställs krav på frihet från fler sjukdomar än vad som gäller djur för andra ändamål. För att säkerställa att djuren uppfyller djurhälsokraven kontrol- leras djuren före det att de lämnar ursprungsbesättningen. På ankomstorten genomförs sedan dokument- och stickprovskon- troller. Systemet medför trygghet för både köpare och säljare. För köparen av djur innebär detta t.ex. en säkerhet att de nötkreatur som har köpts från ett annat medlemsland kommer från besättningar, regioner eller land som är fria från tuberkulos, brucellos och enzootisk bovin leu- kos (leukos) eftersom nötkreatur som säljs ska vara fria från dessa sjukdomar34. Köparen kan också känna trygghet med att handlare och transportörer står under kontroll från avsändande medlems- stat. För säljaren av djuren innebär intyget en trygghet att de sålda djuren inte stoppas i mottagarlandet utan kommer fram till köpa- ren. 3.7.2Kontroller vid handel mellan medlemsstaterna Den som avser att sälja djur till en köpare i ett annat medlemsland ska låta få sina djur kontrollerade innan de transporteras till köpa- ren. Kontrollen ska utföras av en officiell veterinär och djuren ska ha kliniskt undersökts normalt timmar35 innan djuren las- tas. Vid inspektion får djuren inte visa kliniska tecken på sjukdom. Djuren ska vara identifierade och registrerade i enlighet med unio- nens lagstiftning. Djuren får inte härröra från en anläggning eller ett område som i enlighet med EU-lagstiftning eller nationell lagstiftning står under djurhälsorestriktioner för djurslaget i fråga. Den offici- ella veterinären ska också säkerställa att eventuella tilläggsgarantier enligt EU-lagstiftningen följs. Djuren ska under transporten åtföl- 34En viss skillnad i krav på sjukdomsfrihet gäller beroende på djurets ålder. är offici- ellt friförklarat från dessa sjukdomar. 35För kläckägg ska flocken ha kontrollerats före avsändandet, för avels- fjäderfä och fjäderfä för produktion gäller tidsgränsen . Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur jas av ett hälsointyg som överensstämmer med de förlagor som finns i EU-lagstiftningen. I anslutning till kontrollerna utfärdas inte bara intyget utan det ska även göras en registrering i TRACES- systemet (ett veterinärdatasystem som används inom EU). Genom registreringen får det mottagande landet eller transitlandet känne- dom om djurtransporter inom det kommande dygnet och kan för- bereda eventuella kontroller. De prover och undersökningar som ska göras innan djuren kan lämna säljaren är relativt omfattande och innebär en kostnad för försäljningen. För att underlätta försäljning av nötkreatur, får och getter till andra länder kan medlemslandet ansöka om sjukdoms- frihet. Beviljas medlemsstaten detta slipper säljaren viss provtagning för att få intyg att dennes besättning är fri från den aktuella sjuk- domen. I direktiven anges vad medlemsstaten ska uppfylla för att bli friförklarat från de sjukdomar som inte ska förekomma i han- deln. För att upprätthålla sjukdomsfriheten måste medlemsstaten vidare åta sig att ha ett system som säkerställer att sjukdomsfri- heten upprätthålls. En medlemsstat kan i viss utsträckning ha införselbegränsande regler för andra sjukdomar än de sjukdomar som inte får före- komma i handeln. Medlemsstaterna kan inte fritt ställa upp sådana ytterligare krav utan det anges vanligen i respektive direktiv vilka sjukdomar som kan omfattas av sådana krav. Önskar ett medlemsland bekämpa någon av de ytterligare sjuk- domar som anges i respektive direktiv kan det lägga fram ett bekämp- ningsprogram för kommissionen som efter granskning och godkän- nande ska anta de ytterligare garantier, allmänna eller begränsade, som får krävas av medlemsstaten för handel inom gemenskapen. Garan- tierna får inte gå utöver vad medlemsstaten tillämpar nationellt. Är medlemsstaten fri från någon av sjukdomarna kan den också lägga fram bevis om detta för kommissionen. Kommissionen kan efter granskning av bevisen lägga fast de garantier som får krävas av medlemsstaten för handel inom gemenskapen. Även här gäller att garantierna inte får gå utöver vad medlemsstaten kräver nationellt. Det är dessa av kommissionen fastlagda villkor för handeln som brukar benämnas tilläggsgarantier. För att ett land ska beviljas tilläggsgarantier krävs att landet har kontrollprogram eller bekämpningsprogram för aktuell sjukdom. Har ett land beviljats status som fritt från viss djursjukdom krävs vidare hög beredskap för kontroll- och bekämpningsåtgärder för Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur att denna status inte ska upphöra vid isolerade utbrott av sjuk- domen. På destinationsorten får den behöriga myndigheten göra stick- provskontroller för att kontrollera att införselkraven för djuret eller produkten är uppfyllda. Vid stickprovskontrollen får provtag- ning göras. Om det finns misstanke om att djur är sjuka eller att de på annat sätt inte uppfyller införselvillkoren får den behöriga myn- digheten kontrollera transporten under färd. Uppfyller ett djur eller en vara inte EU-kraven ska den behöriga myndigheten, om det inte riskerar människors eller djurs hälsa, låta avsändaren välja hur djuret eller varan ska hanteras. För varor kan avsändaren eller den- nes ombud välja mellan att förstöra varan eller använda den för annat ändamål, vilket inbegriper att varan skickas tillbaka till ursprungslandet. För djur kan avsändaren välja att slakta djuret, att låta djuret bli kvar under övervakning för att visa att gällande bestämmelser har följts eller skicka tillbaka djuret till ursprungs- landet. Ska djuret eller varan skickas tillbaka ska detta godkännas av den behöriga myndigheten i ursprungslandet. Båda direktiven anger att kostnaden för att returnera sändningen, hålla kvar eller isolera djuren, lagra varan, slakta eller avliva djur eller förstöra varan samt föra varan till annan användning ska betalas av mottagaren, avsändaren eller dennes representant eller den person som har ansvaret för djuret eller varan. Vem som ska stå för kostnaden för en specifik produkt eller ett specifikt djur framgår av respektive direktiv. Båda direktiven föreskriver också om vilka skyddsåtgärder som en medlemsstat kan få vidta om en allvarlig risk upptäcks. Om den behöriga myndigheten vid en kontroll på destinations- orten eller under transport konstaterar att det finns bärare av eller förekommer smittämnen som kan orsaka sjukdomar som är anmäl- ningspliktiga enligt rådets direktiv /894/EEG av den 21 decem- ber 1982 om anmälan av djursjukdomar inom gemenskapen, någon zoonos eller sjukdom eller något annat som kan tänkas orsaka all- varlig fara för djur och människor ska åtgärder vidtas. Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur En produkt får förstöras, om den inte kan behandlas på särskilt sätt. Ett djur eller en sändning med djur ska sättas i karantän på närmaste karantänsstation eller slaktas eller avlivas. Medlemsstaten ska också underrätta övriga medlemsstater, utöver vad som gäller för de anmälningspliktiga sjukdomarna, om utbrott inom sitt territorium av någon zoonos, sjukdom eller annat som kan tänkas orsaka ett allvarligt hot mot djurs eller människors hälsa. Avsändande och mottagande medlemsstaten ska vidta åtgär- der i enlighet med EU-lagstiftningen eller vidta varje annan åtgärd som den finner lämplig. Vidtagna åtgärder ska anmälas till kom- missionen samt övriga medlemsstater. Om kräver att levande djur sätts i karantän, ska detta normalt ske på mottagande anläggning (artikel 6 i rådets direktiv /425/EEG). Utsläppande på marknaden av djur och produkter från vattenbruket Djurhälsobestämmelser för vattenbruksdjur, dvs. odlad fisk och odlade blötdjur och kräftdjur, och produkter från vattenbruket finns i rådets direktiv /88/EG av om djurhälsokrav för djur och produkter från vattenbruk och om före- byggande och bekämpning av vissa sjukdomar hos vattenlevande djur. I direktivet finns bestämmelser om vad som ska gälla för att sådana djur och produkter ska få släppas ut på marknaden. Direk- tivet skiljer sig sålunda från de andra direktiven som reglerar djur- hälsokrav för djur genom att det inte enbart reglerar vad som ska gälla vid handel mellan medlemsstater utan också för utsläppande på den inhemska marknaden. I den delen motsvarar bestämmel- serna vad som gäller för livsmedel. Av direktivet följer bl.a. att alla vattenbruksanläggningar ska vara godkända samt uppfylla vissa hygienkrav. För att produkter ska få släppas ut på marknaden ställs vidare upp vissa ytterligare krav. Vattenbruksdjur för odling eller utplantering som släpps ut på marknaden ska vara kliniska friska och får inte komma från en anläggning där det förekommer ökad dödlighet som inte har kunnat förklarats. För att sådana arter av vattenbruksdjur som är mottagliga för en viss smitta ska få föras in för odling eller utsätt- ning i medlemsländer, zoner eller delområden som har förklarats Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur fria från sjukdomen enligt beslut från EU ska de komma från andra medlemsländer, zoner eller delområden som också har förklarats fria från sjukdomen. Vattenbruksdjur som släpps ut på marknaden ska ha ett hälso- intyg när de förs in i ett EU-land, en zon eller ett delområde som av EU har förklarats fri från en smitta eller som omfattas av ett av EU godkänt övervaknings- eller utrotningsprogram. Detsamma gäller djur som kommer från ett område som omfattas av bekämp- ningsåtgärder mot en djursjukdom hos vattenbruksdjur. Vid förflyttningar mellan medlemsstater av djur och produkter från vattenbruket ska anmälan göras genom veterinärdatasystemet TRACES om det krävs djurhälsointyg för flyttningen eller om flyttningen avser levande vattenbruksdjur för odling eller utsätt- ning. 3.7.3Svenska bestämmelser om införsel och utförsel Bestämmelser om smittskyddskrav vid in- och utförsel av djur m.m. meddelas med stöd av lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor, förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. (införselförord- ningen), förordningen (1994:542) om utförsel av levande djur m.m. Bisjukdomslagen (1974:211) innehåller också bemyndigande att föreskriva om villkor för in och utförsel av levande bin, i övrigt är regler om införsel av djur, embryo, ägg eller sperma till samt avel och insemination reglerat genom föreskrifter som anpassar och genomför EU-regler. har genom lagen (1975:85) med bemyndigande att med- dela föreskrifter om in- eller utförsel av varor bemyndigat regeringen att meddela sådan föreskrifter i några olika fall. Detta gäller om det är påkallat av hänsyn till risk för störning inom samhällsekonomin eller folkförsörjningen, av särskilda handelspolitiska skäl eller av hänsyn till behov att trygga kvaliteten hos produkter av visst slag, till hälsovården, miljövården, växtskyddet, skyddet mot djursjuk- domar eller till kontrollen av materiel som kan få militär använd- ning. Regeringen har meddelat föreskrifter om införsel av levande djur som syftar till bland annat att förebygga att smittsamma eller ärftliga djursjukdomar kommer in i landet och får ytterligare sprid- ning här genom införselförordningen. Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur Införselförordningen avser bl.a. att förebygga att smittsamma eller ärftliga djursjukdomar kommer in i landet och får ytterligare spridning. Förordningen innehåller bemyndigande för Jord- bruksverket att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om andra villkor för införsel av djur, produkter av djur, sjuk- domsalstrande organismer, hö, halm och annat material som används vid hantering av djur. Verket får vidare meddela före- skrifter om införselförbud för sådana djur och produkter av djur, som för att hindra spridning av smittsamma djursjukdomar inte får förflyttas enligt särskilda beslut inom EU. fanns mer än tjugo föreskrifter som hämtar bemyndigande från den för- ordningen. Det finns föreskrifter om såväl införsel som import, andra gäller rena skyddsåtgärder som genomför EU-direktiv med anledning av sjukdomsutbrott, t.ex. aviär influensa, Newcastle- sjuka. Vidare får meddela föreskrifter om registrer- ingsskyldighet för den som för in djur och djurprodukter i landet. Registrering krävs för den som handlar med djur eller som är trans- portör. Regler om detta finns i Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2007:1) om djurhälsovillkor för handlare, uppsamlings- platser och transportörer i samband med förflyttningar av får, getter, nötkreatur och svin mellan och andra länder inom Europeiska unionen (EU) samt , som genomför direktiven för de nämnda djurslagen. Enligt lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (inre gräns- lagen) ska anmälan göras till tullen av den som till för in –hundar och katter, för annat ändamål än handel, och –nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfä, fisk eller reptiler. Detsamma gäller den som för ut sådana djur i strid med gällande införselbestämmelser eller den som för in eller ut andra djur och produkter av djur om de finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom förekommer eller att sådana djur eller produkter utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur. Reglerna om Tullens kontroll av djur har sin grund i att vid anslutningen till EU ansökte om olika tilläggsgarantier för djur Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur och att medgavs att upprätthålla de nationella reglerna medan ansökningarna prövades. Se mer om detta nedan. Införsel- förordningen anger, att får meddela föreskrifter om hur kontrollen ska genomföras vid införsel av djur och varor. Förordningen innehåller en bestämmelse att ska över- vaka, att införsel sker enligt denna förordning och de föreskrifter som meddelats med stöd av förordningen samt enligt Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 998/2003 om djur- hälsovillkor som ska tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om ändring av rådets direktiv /65/EEG. Anmälan beträffande införsel av nötkreatur, svin, får, getter och fjäderfän ska göras till senast en arbetsdag före sänd- ningens ankomst. Anmälan ska även göras till vid närmaste gränskontroll, när djuren ankommer till . Enligt föreskrifter (TFS 1996:21) ska inresa ske till ort som är tullplats. Där ska varorna anmälas för närmaste tulltjänsteman. I föreskrifter rörande djur som förs in i finns det krav på karantän i alla fall avseende: nötkreatur och svin36, får och getter37, fjäderfä och kläckägg38. Kravet på karantän gäller i vissa fall inte nötkreatur och svin som är födda i och sedan födseln befunnit sig i , eller . I karantänen under- söks sedan djuren för de sjukdomar som ansökt om tilläggs- garantier för men inte fått beviljade. Ett nötkreatur ska t.ex. under- sökas tidigast för leptospiros och ska provtagning ske för paratuberkulos ska detta göras tidigast . Beträffande paratuberkulos finns möjligheter till alternativ med vissa intyg från avsändarlandet. Som nämnts kan en medlemsstat underlätta försäljning av djur till andra medlemsstater genom att visa sjukdomsfrihet från någon av de sjukdomar som aldrig får förekomma i handeln mellan med- lemsländerna. I direktiven anges vad medlemsstaten ska uppfylla för att bli friförklarat samt för att upprätthålla friförklaringen. 3615 § Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1998:70) om införsel av nötkreatur och svin, senast ändrad (SJVFS 2009:40). 37Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:224) om införsel av får och getter, senast ändrad genom (SJVFS 2009:39). 38Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:223) om införsel av fjäderfä och kläckägg, senast ändrad (SJVFS 2006:79). Regler kring sjukdomar, smittämnen och andra ämnen hos djur har sjukdomsfrihet från följande sjukdomar hos landlev- ande djur, för nötkreatur39 avseende brucellos, tuberkulos och leu- kos och för får och getter avseende brucellos (brucella meli- tensis)40. Vidare har status som vaccinationsfritt land vad gäller Newcastlesjuka hos fjäderfä41. För brucellos hos nötkreatur gäller att villkoren i punkt 8 bilaga A II till rådets direktiv /432/EEG ska upprätthållas. Ett av dessa villkor är obligatorisk anmälan av alla misstänkta fall av kastning hos nötkreatur som skulle kunna bero på brucellos. Dessa fall ska undersökas av den behöriga myndigheten42. Frihet från tuberkulos hos nötkreatur innebär att villkoren i punkten 4 a–d bilaga A I till rådets direktiv /432/EEG ska upp- rätthållas. Ett av dessa villkor är att alla slaktade nötkreatur under- kastas en officiell obduktion – vilket innebär en kontroll av varje slaktkropp. För leukosfriheten hos nötkreatur ska villkoren i kapitel I, punkten F, i bilaga D till rådets direktiv /432/EEG upprätthållas. Ett av dessa villkor är även här att alla slaktade nötkreatur lämnas in för officiell obduktion – vilket innebär en kontroll av varje slakt- kropp. Vidare ska provtagning göras i besättningar. Omfattningen av provtagningen beror på hur länge landet varit fritt från leukos.