sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Såsom vi har varit inne på i avsnitt 14.5.6 uppkommer det ett sär- skilt behov av underlag om en fråga om vinstutdelning ska tas upp på extra stämma. Det behovet bör kunna tillgodoses genom bestäm- melser av samma slag som finns i aktiebolagslagen. Aktiebolagslagens bestämmelser om beslutsunderlag inför beslut om vinstutdelning på extra stämma innebär bl.a. följande. I förslaget till beslut om vinst- utdelning ska det bl.a. anges hur stor del av det enligt den senast fastställda balansräkningen disponibla beloppet som finns kvar efter det senaste beslutet om värdeöverföring. Till förslaget ska fogas dels vissa handlingar som lades fram på den ordinarie stämman, däribland årsredovisningen, dels en redogörelse från styrelsen över händelser av väsentlig betydelse för bolagets ställning som har inträffat efter det att årsredovisningen lämnades med uppgift om förändringar i bolagets bundna egna kapital . Om bolaget har en revisor, ska denne yttra sig över redogörelsen (se 18 kap. 5 och 6 §§ aktiebolagslagen). Vi föreslår att bestämmelser av motsvarande slag införs i den nya föreningslagen. Kapitalskydd i ekonomiska föreningar Bedömning: I lagen bör inte tas in några regler om att en viss del av årets nettovinst ska avsättas till reservfonden. Förslag: Reservfonden ska kunna användas för täckning av för- lust som har uppstått under pågående räkenskapsår. Den ska dess- utom, efter särskilt tillstånd, få användas för återbetalning till medlemmarna eller för annat ändamål. En ekonomisk förening behöver inte ha något visst lägsta eget kapi- tal, motsvarande aktiekapitalet i ett aktiebolag. Visserligen måste medlemmarna bidra med insatser och inbetalda insatser räknas som bundet kapital. Insatserna kan emellertid vara låga och insatskapi- talet är dessutom rörligt i så måtto att medlemmarna som huvud- regel har rätt att få tillbaka inbetalade insatser i samband med avgång ur föreningen. Detta bidrar till att borgenärsskyddet i förenings- lagen är svagare än i aktiebolagslagen. Föreningslagens nuvarande bestämmelser om obligatorisk avsätt- ning till reservfonden ger dock, kan det hävdas, ett visst extra bor- genärsskydd. En förening tvingas spara ett visst belopp, innan vinst- utdelning kan ske. Eftersom reservfonden utgör bundet eget kapital, kan föreningen inte använda motsvarande belopp för utbetalning till medlemmarna. Detta talar för att bestämmelserna om obligatorisk avsättning till reservfonden har en praktisk funktion och bör bestå. Mot detta ska vägas de skäl som låg till grund för avskaffandet av kravet på avsättning till reservfonden för aktiebolag. Visserligen är bestämmelserna om avsättning till reservfonden utformade på ett annat sätt i föreningslagen än de motsvarande bestämmelserna i den tidigare aktiebolagslagen och de argument som angavs för att ta bort kravet på avsättning till reservfonden i aktiebolag har därför inte full relevans i fråga om ekonomiska föreningar. Likväl får det anses att också föreningslagens bestämmelser ger ett förhållandevis svagt borgenärsskydd. Sålunda kan medlemmarna undvika avsätt- ningsskyldigheten genom att anpassa föreningens prispolitik så snävt att det i praktiken inte uppkommer något överskott som kan avsättas till reservfonden. I doktrinen har reglerna om obligatorisk avsätt- ning till reservfonden därför uppfattats som relativt overksamma för att få föreningarna att konsolidera sin ställning.33 33 Se K. , Föreningslagen, lag om ekonomiska föreningar, 8 uppl., s. 85 och A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar. En kommentar, 3 uppl., s. 388. Kapitalskydd i ekonomiska föreningar En viss förbättring av reglerna om avsättning till reservfond skulle kunna åstadkommas om man, såsom i den finska lagen, uppställde ett krav på att avsättningsskyldigheten ska bestå till dess att reserv- fonden uppgår till ett visst lägsta belopp. På så vis skulle det skapas ett minimikapital i föreningen, även om detta skulle ske successivt och förutsätta att föreningens verksamhet ger överskott. Även en sådan ordning kan dock vara mindre effektiv i ett borgenärsperspek- tiv, i vart fall om en förening medvetet, genom sin prispolitik, väljer att inte redovisa något överskott som kan avsättas till reservfonden. Denna lösning har därför samma principiella svaghet som det nu- varande systemet med reservfond. Enligt vår bedömning talar detta för att också föreningslagens krav på avsättning till reservfonden bör tas bort. En sådan föränd- ring innebär också en förenkling av regelverket och en minskning av föreningarnas administrativa börda. Vi föreslår därför att det i den nya föreningslagen inte tas in några bestämmelser om avsätt- ning till reservfonden i samband med vinstutdelning. Den fråga som därefter infinner sig är om ett avskaffande av kra- vet på avsättning till reservfond också bör föranleda att reserv- fonden som sådan avskaffas eller, i vart fall, att bestämmelserna om att fonden ska utgöra bundet eget kapital ändras. Vi anser dock att det även i fortsättningen bör finnas bestämmelser om en reserv- fond och att denna fond liksom bör räknas till bundet eget kapital. Ett skäl för det är att avsättning till reservfonden fortfarande framstår som en lämplig åtgärd i de övriga situationer, där för- eningslagen föreskriver sådan avsättning. Vi föreslår därför att belopp som en avgående medlem inte får tillbaka av sin insats och belopp som en förlagsandelsinnehavare inte får ut vid inlösen av förlagsandelen även i fortsättningen ska avsättas till reservfonden. Vidare bör det även vara möjligt att i stadgarna ta in bestämmelser om avsättning till reservfonden, t.ex. stadgebestäm- melser som motsvarar de bestämmelser som finns i förenings- lagen. Det bör även vara möjligt för föreningsstämman att i enskilda fall besluta om att fritt eget kapital ska föras över till reservfonden. Särskilt det sista ger medlemmarna särskilda möjligheter att genom uppbyggandet av en betydande reservfond skapa ett starkt kapital- skydd i föreningen, något som kan vara av stor betydelse för att föreningen ska kunna skaffa sig förtroende bland kreditgivare och andra. Om lagen dessutom innehåller bestämmelser om fondens an- vändning, så att fonden inte kan upplösas enbart genom ett enkelt föreningsbeslut, stärks kapitalskyddet ytterligare. Kapitalskydd i ekonomiska föreningar Vi föreslår således att reservfonden ska finnas kvar och att använd- ningen av fondens medel, liksom , ska regleras i lag. Det är naturligt att fonden, liksom , ska kunna användas för förlusttäckning (jfr 10 kap. 6 § tredje stycket föreningslagen). kan detta ske endast i fråga om sådan förlust som framgår av en fastställd balansräkning. En följd av detta är att förluster som har uppkommit under löpande räkenskapsår inte kan täckas med hjälp av reservfonden förrän räkenskapsåret har avslutats och en balans- räkning för det året har fastställts. Behov av förlusttäckning kan emel- lertid ibland uppstå redan innan någon balansräkning har kunnat fastställas. Ett aktiebolag har numera möjlighet att använda sig av reservfondens medel för förlusttäckning även om förlusten ännu inte framgår av en fastställd balansräkning (se 20 kap. 36 § aktiebolags- lagen). Motsvarande ordning bör gälla för ekonomiska föreningar. Det kan inträffa att en ekonomisk förening har en reservfond som är onödigt stor. Så kan t.ex. vara fallet om förening- en har minskat omfattningen av en tidigare mycket betydande verk- samhet. Det bör därför finnas ett utrymme för att i speciella fall minska reservfonden för annat ändamål än förlusttäckning. kan detta ske efter särskild dispens från . Såsom vi åter- kommer till i avsnitt 16 anser vi att denna dispensbestämmelse bör avskaffas. Det är emellertid viktigt att reservfonden inte kan upp- lösas i situationer där detta skulle innebära risker för borgenärerna. Vi föreslår därför att det i och för sig ska finnas utrymme för minsk- ning av reservfonden för t.ex. återbetalning av medel till medlem- marna eller för avsättning till fri fond men att en sådan minskning ska kunna ske endast efter ett särskilt tillståndsförfarande som ger borgenärerna ett gott skydd. Frågan är då hur ett sådant tillståndsförfarande bör utformas. Enligt vår mening bör bestämmelserna i 20 kap. aktiebolagslagen om minskning av reservfonden användas som förebild. Det innebär att en förening som vill minska reservfonden för återbetalning till medlemmarna eller för avsättning till fri fond bör vara skyldig att ansöka om tillstånd till detta hos . Inför en sådan an- sökan bör det åligga föreningen att skriftligen underrätta sina kända borgenärer om den planerade minskningen av reservfonden. Borge- närerna ges därmed möjlighet att motsätta sig ansökan. Om en minskning av reservfonden inte riskerar att inkräkta på borgenärer- nas intressen, framstår emellertid ett sådant underrättelseförfarande som onödigt. Det bör därför vara möjligt att i stället för under- rättelsen till borgenärerna inhämta en revisors yttrande över frågan Kapitalskydd i ekonomiska föreningar om minskningen medför någon fara för borgenärerna. Om revisorn uttalar att han eller hon inte har funnit att det finns någon sådan fara, bör underrättelse till borgenärerna kunna underlåtas. Bolags- verket bör därefter utfärda en kallelse på föreningens borgenärer. Om ingen borgenär motsätter sig minskningen av reservfonden, bör , utan någon särskild lämplighetsprövning, ge föreningen tillstånd att verkställa minskningsbeslutet. I annat fall bör frågan överlämnas till domstols prövning. För att domstolen ska kunna bifalla ansökan, trots att någon borgenär motsätter sig den, bör det – på samma vis som enligt 20 kap. aktiebolagslagen – krävas att föreningen visar att de borgenärer som har motsatt sig ansökan har fått full betalning eller att de på annat sätt har betryggande säkerhet för sina fordringar. Det föreslagna förfarandet överensstämmer i stora drag med det borgenärsskyddsförfarande som tillämpas vid fusion. 15Upplösning av ekonomiska föreningar En ekonomisk förening kan upplösas genom bl.a. fusion och likvi- dation. Bestämmelserna om fusion i föreningslagen har ganska ny- ligen ändrats (se prop. 2007/08:15 Gränsöverskridande fusioner, m.m. och SFS 2008:3). Syftet med ändringarna var att anpassa bestäm- melserna till EU:s direktiv om gränsöverskridande fusioner1 men även att göra vissa anpassningar till aktiebolagslagens fusionsbestäm- melser. I lagstiftningsarbetet konstaterades dock att mer genom- gripande förändringar borde anstå till den översyn av förenings- lagen som vi nu genomför.2 Vi har därför övervägt frågan vilka ytter- ligare förändringar som bör göras i bestämmelserna om fusion mellan ekonomiska föreningar. Aktiebolagslagen innehåller bestämmelser om delning av ett aktie- bolag. Några motsvarande bestämmelser finns inte för ekonomiska föreningar. Om en ekonomisk förening behöver dela upp sin verk- samhet i två eller flera delar, måste detta därför ske på annat sätt. Vi har mot denna bakgrund övervägt om det bör införas bestämmelser om delning i föreningslagen. I vårt delbetänkande har vi föreslagit bestämmelser om hur en ekonomisk förening ska kunna upplösas genom ett förenklat för- farande. I allt väsentligt har våra överväganden om ett förenklat för- farande för upplösning godtagits under remissbehandlingen och vi återkommer därför inte till denna fråga. I vårt delbetänkande före- slog vi också en del ändringar i bestämmelserna om likvidation. I slutbetänkandet har vi gjort en samlad översyn av föreningslagens likvidationsbestämmelser. 1Europaparlamentets och rådets direktiv /56/EG av om gränsöver- skridande fusioner av bolag med begränsat ansvar. 2007/08:15 s. 72. Upplösning av ekonomiska föreningar 15.2.1Föreningslagens nuvarande regler om fusion De närmare bestämmelserna om fusion finns i 12 kap. förenings- lagen. Fusion innebär att en eller flera ekonomiska föreningar går samman genom att samtliga tillgångar och skulder i en eller flera av föreningarna övertas av en annan förening. Vid fusionen upplöses den eller de överlåtande föreningarna utan likvidation och upphör att existera. Medlemmarna i en överlåtande förening blir genom fusions- förfarandet medlemmar i den övertagande föreningen (se 12 kap. 1 § föreningslagen). En fusion kan ske på två sätt; genom kombination eller absorption. Kombination innebär att två eller flera överlåtande föreningar förenas i en helt ny, övertagande förening. Absorption innebär att en eller flera överlåtande föreningar blir del av (absor- beras) i en befintlig, övertagande, förening. Föreningslagens bestämmelser om fusion fick sin nuvarande ut- formning , i samband med tillkomsten av de särskilda reg- lerna för gränsöverskridande fusioner, dvs. fusioner mellan föreningar från olika länder. I det sammanhanget skedde en viss, dock inte full- ständig, anpassning till aktiebolagslagens bestämmelser om fusion. Förfarandet vid fusion är noga reglerat i lagen. En central beståndsdel i förfarandet är upprättandet av en fusionsplan, som är första steget i genomförandet av en fusion. Fusionsplanen, som ska vara gemensam för de föreningar som deltar i fusionen, ska upp- rättas av styrelserna för överlåtande och, vid absorption, övertag- ande föreningar (se 12 kap. 4 § föreningslagen). Planen ska ha ett visst i lagen närmare angivet innehåll. Uppgift ska lämnas bl.a. om varje förenings namn, organisationsnummer och säte, den planerade tidpunkten för överlåtande förenings upplösning och vilka rättigheter i den övertagande föreningen som ska tillkomma innehavare av värdepapper med särskilda rättigheter i överlåtande förening eller vilka åtgärder i övrigt som ska vidtas till förmån för dessa innehavare. I planen ska också finnas en redogörelse för de omständigheter som kan vara av vikt vid bedömningen av om fusionen är lämplig för föreningarna. Om fusionen sker genom kombination, ska planen även innehålla stadgar för den övertagande förening, som tillkommer Upplösning av ekonomiska föreningar genom fusionsförfarandet, och vissa uppgifter om blivande funk- tionärer i denna förening. Till planen ska dessutom fogas viss kompletterande information, däribland en kopia av de inblandade föreningarnas årsredovisningar (se 12 kap. 5 § föreningslagen). Om fusionsplanen har upprättats senare än efter ut- gången av det senaste räkenskapsåret för vilket årsredovisning och revisionsberättelse har lämnats, ska det även bifogas en översiktlig redogörelse för vissa i lagen närmare angivna förhållanden avseende föreningens ekonomiska utveckling . Även vissa yttranden från föreningarnas revisorer ska fogas till planen. Nästa steg i förfarandet är att fusionsplanen ges in till Bolags- verket för registrering. Detta ska ske inom en månad från det att planen upprättades. ska kungöra uppgiften att fusions- planen har registrerats (se 12 kap. 6 § föreningslagen). Sedan kungörelse har skett ska fusionsplanen godkännas av föreningsstämman i samtliga överlåtande föreningar (se 12 kap. 7 § föreningslagen). En sådan stämma får hållas tidigast efter det att uppgiften om fusionsplanens registrering har kungjorts. För att föreningsstämmans beslut om godkännande ska vara giltigt krävs att beslutet biträds av minst nio tiondelar av de röstberättigade eller att det fattas på två på varandra följande föreningsstämmor och på den senare stämman biträds av minst två tredjedelar av de röstande (se 12 kap. 9 § föreningslagen). Om fusionsplanen godkänns och blir gällande i de föreningar som deltar i fusionen, ska överlåtande föreningars kända borgenärer underrättas om den planerade fusionen (se 12 kap. 10 § förenings- lagen). Därefter ska den övertagande föreningen, eller vid kombi- nation, den äldsta av de överlåtande föreningarna, ansöka om till- stånd att verkställa fusionsplanen. En sådan ansökan ska göras hos . Ansökan ska ges in inom efter det att fusionsplanen har blivit gällande i samtliga föreningar och senast efter det att uppgiften om att planen har registrerats har kun- gjorts (se 12 kap. 11 § föreningslagen). ska avslå ansökan, om fusionsplanen inte har god- känts i behörig ordning eller om den till sitt innehåll strider mot lag eller annan författning eller mot stadgarna. Ansökan ska också av- slås, om det föreligger vissa konkurrensrättsliga hinder mot fusionen (se 12 kap. 12 § föreningslagen). Om finner att det inte finns något hinder mot ansökan, ska verket utfärda kallelse på överlåtande förenings borge- Upplösning av ekonomiska föreningar närer (se 12 kap. 14 § föreningslagen). Verket ska skyndsamt kun- göra kallelsen i Post- och och skicka en särskild underrättelse om kallelsen till . Motsätter sig inte någon borgenär fusionen, ska ge tillstånd till fusionen. Om någon borgenär motsätter sig fusionen, ska i stället överlämna ärendet till allmän domstol (se 12 kap. 15 § förenings- lagen). Domstolen ska lämna tillstånd till fusionen, om det visas att de borgenärer som har motsatt sig ansökan har fått full betalning eller har betryggande säkerhet för sina fordringar. I annat fall ska ansökan avslås (se 12 kap. 16 § föreningslagen). Slutligen ska fusionen, om tillstånd att verkställa fusionsplanen har meddelats, registreras hos . Ansvaret för att göra registreringsanmälan åvilar styrelsen i den övertagande föreningen. Anmälan ska göras senast från tillstånd lämnades, eller från allmän domstols lagakraftvunna beslut om till- stånd (se 12 kap. 17 § föreningslagen). I och med registreringen inträder fusionens samtliga rättsverk- ningar (se 12 kap. 18 § föreningslagen). Det innebär att den över- låtande föreningen i och med registreringen upplöses och att dess tillgångar och skulder övergår på den övertagande föreningen. Vid kombination anses den övertagande föreningen bildad genom regi- streringen. Vidare blir medlemmarna i den överlåtande föreningen i stället medlemmar i den övertagande föreningen. 15.2.2Aktiebolagslagens regler om fusion Fusionsförfarandet enligt aktiebolagslagen har stora likheter med det förfarande som gäller enligt föreningslagen. Några betydelse- fulla skillnader finns dock. Dessa redovisas i det följande. Förändringar i ägarkretsen och fusionsvederlag Vid en fusion mellan ekonomiska föreningar blir medlemmarna i överlåtande föreningar alltid medlemmar i övertagande föreningar. Det sker alltså inte någon förändring i ägarkretsen och det utgår därför i princip inte heller någon ersättning för fusionen (s.k. fusions- vederlag) till medlemmarna i den överlåtande föreningen. Detta hindrar dock inte att det i praktiken kan förekomma att vissa be- Upplösning av ekonomiska föreningar lopp utväxlas, i syfte att utjämna skillnader i värde som kan finnas mellan andelar i överlåtande respektive övertagande förening. Förhållandena är annorlunda vid en fusion mellan aktiebolag. I aktiebolagslagen anges att fusionsvederlag ska utgå till aktieägarna i det eller de överlåtande bolagen. Vederlaget ska bestå av aktier i det övertagande bolaget eller av pengar. Mer än hälften av vederlagets sammanlagda värde ska dock utgöras av aktier (se 23 kap. 2 § aktie- bolagslagen). Anledningen till detta är att en minoritetsaktieägare i ett överlåtande bolag inte genom ett bolagsstämmobeslut om fusion helt ska kunna berövas sin ställning av aktieägare. Bestäm- melsen ska förstås på så sätt att samtliga aktieägare har rätt till ett fusionsvederlag som till mer än hälften består av aktier i det över- tagande bolaget.3 I de fall fusionsvederlaget delvis består av kontanter sker i så måtto en förändring i delägarkretsen att ägarna i det över- låtande bolaget kan få ett mindre ägande i det övertagande bolaget än vad de hade i det överlåtande bolaget. Ägarnas godkännande av fusionsplanen Föreningslagens krav på att föreningsstämman i överlåtande förening ska godkänna fusionsplanen motsvaras för aktiebolagens del av ett krav på att bolagsstämman i de överlåtande bolagen ska godkänna fusionsplanen. I aktiebolagslagen finns dessutom en bestämmelse om stämmoprövning i det övertagande bolaget. Bestämmelsen inne- bär att aktieägare som innehar av aktierna i det övertagande bolaget har rätt att påkalla att frågan om godkännande av fusionsplanen prövas av stämman (se 23 kap. 15 § andra stycket aktiebolagslagen). Denna minoritetsskyddsregel är föranledd av en bestämmelse i EU:s tredje bolagsrättsliga direktiv.4 Direktivet är inte tillämpligt på ekonomiska föreningar. För fusion mellan aktiebolag gäller enligt 23 kap. 19 § aktiebolags- lagen att samtliga bolag som deltar i fusionen ska underrätta sina kända borgenärer om fusionen. Även borgenärerna i övertagande bolag ska således, i motsats till vad som gäller enligt föreningslagen, 2007/08:155 s. 28. 4Artikel 8 i Rådets tredje direktiv /855/EEG av . Upplösning av ekonomiska föreningar Vidare ska , när ansökan om tillstånd att verkställa fusionen har gjorts, kalla även övertagande bolags borge- närer (se 23 kap. 22 § aktiebolagslagen). Någon sådan underrättelse eller kallelse är dock inte nödvändig om revisorerna i yttrande över fusionsplanen har uttalat att de inte har funnit att fusionen medför någon fara för borgenärerna (se 23 kap. 19 § andra stycket och 22 § första stycket 1 aktiebolagslagen). Om borgenärerna i det övertagande bolaget omfattas av kallelse- förfarandet har de dock samma rätt att motsätta sig fusionen som borgenärerna i det överlåtande bolaget har. Denna rätt har moti- verats med att fusionen kan få negativa konsekvenser även för det övertagande bolagets borgenärer, eftersom detta bolag genom att överta skulder från de överlåtande bolagen kan få en försämrad soli- ditet och likviditet.5 Enligt aktiebolagslagen ska en fusionsplan granskas av revisorer som de deltagande bolagen har utsett (se 23 kap. 11 § aktiebolagslagen). Revisorerna ska bl.a. yttra sig i frågan om fusionsvederlaget och grunderna för vederlagets fördelning har bestämts på ett sakligt och korrekt sätt. De ska också göra vissa andra uttalanden, bl.a. om vär- deringen av bolagens tillgångar och skulder. Vid absorption ska revi- sorerna särskilt ange om de har funnit att fusionen inte innebär någon fara för övertagande bolags borgenärer. Även kravet på revi- sorsgranskning har sitt ursprung i EU:s tredje bolagsrättsliga direk- tiv.6 Skydd för innehavare av särskilda rättigheter Aktiebolagslagen innehåller bestämmelser till skydd för innehavare av särskilda rättigheter i överlåtande bolag (se 23 kap. 5 § förenings- lagen). Också denna reglering är föranledd av det tredje bolagsrätts- liga direktivet.7 Innehavare av teckningsoptioner, konvertibler eller andra värdepapper med särskilda rättigheter i överlåtande bolag ska ges minst samma rättigheter i det övertagande bolaget. 5Se S. , S. , R. Skog m.fl., Aktiebolagslagen. En kommentar, Del III, s. 23:38. 6Se artikel 10 i Rådets tredje direktiv /855/EEG av . 7Se artikel 15 i Rådets tredje direktiv /855/EEG av . Upplösning av ekonomiska föreningar bestämmelsen är att säkerställa att innehavarna av sådana rättig- heter i överlåtande bolag inte ska göra några rättsförluster i sam- band med en fusion, eftersom dessa rättigheter inte utan vidare kan åberopas mot det övertagande bolaget. Enligt bestämmelsen ska inne- havarna efter fusionen ha minst motsvarande rättigheter i det över- tagande bolaget, såvida de inte enligt fusionsplanen har fått rätt att få värdepapperen inlösta av det övertagande bolaget. Med begreppet särskilda rättigheter avses framförallt konver- terings- eller optionsrätt till nya aktier men även till skuldebrev hörande rätt till andel i vinst, rätt till styrelserepresentation och rätt att utse revisor i bolaget.8 Förenklat förfarande för fusion Om samtliga deltagande bolag i en fusion är privata aktiebolag, kan fusionen genomföras på ett förenklat sätt. Det ställs då inte något krav på att fusionsplanen registreras eller att den godkänns på bolags- stämma, under förutsättning att samtliga aktieägare har undertecknat fusionsplanen (se 23 kap. 14 § andra stycket och 15 § fjärde stycket aktiebolagslagen).