sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Företagen ska beräkna solvenskapitalkravet och den medräkningsbara kapitalbasen åtminstone en gång , men måste dessutom övervaka sin solvenssituation löpande eftersom de måste göra en ny beräkning så snart som det sker betydande ändringar av riskprofilen. Detsamma måste gälla den medräknings- bara kapitalbas som ska täcka minimikapitalkravet, eftersom mini- misolvenskravet inte får underskridas. Minimikapitalkravet ska, enligt artikel 129.4, beräknas och rapporteras minst en gång varje kvartal. Utredningen har särskilt övervägt var bestämmelsen med krav på minsta kapitalbas ska placeras. De alternativ som diskuterats är att placera bestämmelsen i detta kapitel om kapitalbasen, i kapitlet om kapitalkrav eller i kapitlet om grundläggande bestämmelser om ett försäkringsföretags rörelse. Vid en samlad bedömning har utredningen stannat för att bestämmelsen med det grundläggande kravet på viss minsta kapitalbas bör finnas bland bestämmelserna om solvenskapitalkrav, minimikapitalkrav och garantibelopp. Utredningen föreslår att de övriga allmänna bestämmelserna om solvenskapitalkravet i Solvens II-direktivet – dvs. artiklarna 101.1 – 101.5, 102.1 och 102.2 tas in under fyra olika rubriker i den svenska lagtexten, i syfte att öka tydligheten och läsbarheten. Utredningens förslag innebär att den svenska lagtexten inte fullt ut kommer att följa den ordningsföljd som finns i direktivet. Utredningen föreslår dessutom att en del språkliga justeringar görs i samband med att de aktuella bestämmelserna i direktivet tas in i den svenska lagtexten. Skillnaderna mellan utformningen av bestämmelserna i direktivet och utformningen av den svenska lagtexten medför inga ändringar i sak. Under rubriken har utredningen samlat de svenska bestämmelser som föreslås för att genomföra de bestämmelser i som klargör den grundläggande skyddsnivån i regelverket, dvs. den acceptabla risknivån när det gäller risken för att försäkringsföretag inte kan infria sina åtaganden gentemot för- säkringstagarna aktuella bestämmelserna är bestämmelsen i artikel 101.2, om att solvenskapitalkravet ska beräknas under antagandet att företaget kommer att fortsätta att bedriva sin verksamhet enligt fortlevnadsprincipen, bestämmelserna i artikel 101.3 första stycket andra och tredje meningarna, om att solvenskapitalkravet ska täcka pågående verksamhet samt sådana nya åtaganden som förväntas tecknas och att solvenskapitalkravet enbart ska täcka ej förväntade förluster i den pågående verksam- heten, samt bestämmelsen i artikel 101.3 andra stycket, om att solvenskapitalkravet ska motsvara konfidensnivån för en ettårsperiod. Utredningen föreslår att dessa tre bestämmelser skrivs ihop till en svensk bestämmelse, jfr. den beskrivning av kapitalkravet som finns i skäl 64 i Solvens II-direktivet. Utredningen anser att orden vär- det av percentilen Value-at-Risk för kapitalbasen som motsvarar konfidensnivån bättre uttrycks genom orden så att företaget ska kunna infria sina framtida åtaganden gentemot för- säkringstagarna med 99,5 procents sannolikhet (skyddsnivå). Utredningen anser inte att skillnaderna mellan utformningen av bestämmelserna i direktivet och utformningen av den svenska lagtexten medför några ändringar i sak. Under rubriken har utredningen samlat de svenska bestämmelser som föreslås för att genomföra de bestämmelser i som ytterst handlar om att solvenskapitalkra- vet ska vara riskbaserat, dvs. bestämmelsen i artikel 101.3 första stycket första meningen om att kalibreringen ska säkerställa att alla kvantifierbara risker beaktas, bestämmelsen i 101.5 om att effekterna av riskreduceringstekni- ker ska beaktas under vissa förutsättningar, och bestämmelsen i 101.4 om vilka risker som solvenskapitalkravet minst ska täcka. Utredningen anser att det redan i inledningen av de svenska bestämmelserna om solvenskapitalkrav ska framgå att solvenskapi- talkravet ska bestämmas utifrån företagets risker med hänsyn taget till effekterna av de riskreduceringstekniker som används, jfr. arti- kel 101.3 första stycket första meningen och artikel 101.5. Med en sådan bestämmelse uttrycks den grundläggande tanken om att solvenskapitalkravet ska motsvara den i någon mening verkliga nettorisken. Enligt artikel 101.3 första stycket ska solvenskapitalkravet kalibreras så att det säkerställs att alla kvantifierbara risker som försäkrings- eller återförsäkringsföretaget är exponerat för beak- tas. Det i direktivet använda ordet beakta föreslås blir ersatt med orden med utgångspunkt i, efter mönster från den nuva- rande regleringen i försäkringsrörelselagen. Utredningen anser inte att ordet kalibrering som används i direktivet behöver tas in i den svenska lagtexten, eftersom ordet inte tillför något i sak. Enligt artikel 101.5 ska företagen beakta effekterna av riskre- duceringstekniker, förutsatt att vederbörlig hänsyn tas till kredit- risken och andra risker i samband med användningen av sådana tekniker vid fastställandet av solvenskapitalkravet. Utredningen anser att det räcker med att i den svenska bestämmelsen ange att hänsyn ska tas till effekterna av riskreduceringstekniker. Att den samlade effekten vid användning av en riskreduceringsteknik, t.ex. användning av återförsäkring, består av såväl riskreducerande effekter som effekter i form av ökad risk till följd av tillkommande kreditrisk och andra risker är, enligt utredningen, en precisering som inte behöver framgå av lagtexten. Den mer detaljerade uppräkningen i artikel 101.4 av vilka risker som solvenskapitalkravet minst ska täcka, ska enligt utredningen tas in i den svenska lagtexten. Som framgår av avsnitt 9.2.1 har utredningen valt att ersätta ordet teckningsrisk som används i direktivet med ordet försäkringsrisk. I den uppräkning som finns i direktivet återfinns teckningsrisk för liv-, skade- respektive sjuk- försäkring. Enligt utredningen behöver en sådan detaljerad uppräk- ning av de olika varianterna av teckningsrisk inte finnas med i den allmänna bestämmelse som ska tas in i lagen. Enligt utredningen räcker det alltså med att denna allmänna bestämmelse innehåller ordet försäkringsrisker, som en samlingsbeteckning för de tre vari- anter av försäkringsrisker som solvenskapitalkravet minst ska täcka. Uppräkningen av de risker som solvenskapitalkravet ska täcka är inte uttömmande, jfr. ordet minst i artikel 101. 4, orden alla kvantifierbara risker i artikel 101.3 och kommissionens förslag till genomförandeåtgärder. Det bör här särskilt noteras att begreppet marknadsrisk endast omfattar risker på de finansiella marknaderna, jfr. definitionen av marknadsrisk i artikel 13.32 där marknadsrisk definieras som risken för förlust eller negativ förändring avseende den finansiella ställ- ningen som direkt eller indirekt orsakas av svängningar i nivån eller volatiliteten när det gäller marknadspriserna för tillgångar, skulder och finansiella instrument. Det bör även noteras att den operativa risk (på engelska opera- tional risk) som omnämns i artikel 101.4 andra stycket beskrivs på ett sätt som avviker något från den definition av operativ risk som finns i direktivets s.k. definitionskatalog. I artikel 13.33 definieras operativ risk som risken för förlust till följd av att interna rutiner visat sig otillräckliga eller fallerat, orsakad av personal eller system eller av externa händelser. I den engelska versionen av direktivet anges följande: Operational risk means the risk of loss arising from inadequate or failed internal processes, personell or systems, or from external events. Av artikel 101.4 sista stycket framgår att den ope- rativa risk som avses i den artikeln ska innefatta rättsliga risker, men inte risker till följd av strategiska beslut och ryktesrisker. Under rubriken har utredningen samlat de svenska bestämmelser som föreslås för att genomföra delar av de bestämmelser i som där placerats under rubri- ken Återkommande beräkningar, dvs. bestämmelserna i artikel 102.1 och 102.2. Utredningen föreslår att bestämmelsen i artikel 102.1 första stycket om att solvenskapitalkravet ska beräknas minst en gång tas in i den svenska lagtexten. Bestämmelsen i direktivet om att resultatet av den årliga beräkningen ska rapporteras till tillsyns- myndigheten ska enligt utredningen placeras tillsammans med övriga bestämmelser om rapportering, se kapitel 14. Bestämmelsen i artikel 102.1 andra stycket om att företagen ska ha en medräkningsbar kapitalbas som täcker det senast rapporte- rade solvenskapitalkravet har behandlats ovan under rubriken tillräcklig kapitalbas. Utredningen föreslår att bestämmelsen i artikel 102.1 tredje stycket om att försäkringsföretag fortlöpande ska övervaka belop- pet av de medräkningsbara kapitalbasmedlen och solvenskapital- kravet tas in bland övriga bestämmelser om företagsstyrning och riskhantering, se kapitel 12. Utredningen föreslår att bestämmelsen i artikel 102.1 fjärde stycket om förnyad beräkning vid ändrad riskprofil ska tas in i lag- texten. Bestämmelsen om att resultatet av en sådan beräkning ska rapporteras till tillsynsmyndigheten ska enligt utredningen placeras tillsammans med övriga bestämmelser om rapportering, se kapitel 13. Utredningen föreslår att bestämmelsen i artikel 102.2 om till- synsmyndighetens möjlighet att kräva förnyad beräkning av solvenskapitalkravet, om det finns grundad anledning att anta att ett försäkringsföretags riskprofil förändrats väsentligt sedan dagen för den senaste rapporteringen av solvenskapitalkravet ska placeras tillsammans med övriga bestämmelser i tillsynskapitlet, se kapitel 13. Alternativa metoder för beräkning av solvenskapitalkravet Utredningen föreslår att bestämmelsen i artikel 100 andra stycket om att solvenskapitalkravet ska beräknas antingen enligt standard- formeln eller med en intern modell ska placeras under en särskild rubrik i slutet av de allmänna bestämmelserna, för att markera att de allmänna bestämmelserna är en gemensam grund för beräkning enligt såväl standardformeln som enligt en intern modell. Med gemensam grund menas här att slutresultatet – oavsett beräk- ningsmetod – ska vara förenligt med de grundläggande kraven, dvs. att solvenskapitalkravet ska vara beräknat på ett sådant sätt att det kan anses täcka de risker som företaget är utsatt för, och att företa- get därför med 99,5 procents sannolikhet kommer att kunna infria sina åtaganden gentemot försäkrings- tagare. Det bör understrykas att standardformeln bygger på standardi- serade antaganden om risker och dess effekter, medan en fullstän- dig intern modell ska bygga på ett företags unika riskprofil. Företag som väljer att använda en fullständig intern modell är därför oför- hindrade att t.ex. välja en annan riskindelning än den som finns angiven i artikel 101.4. eller välja andra riskberoenden än de som gäller vid beräkning enligt standardformeln. Enligt utredningen finns det dock ingen motsättning mellan denna frihet och klarläg- gandet att de allmänna bestämmelserna också gäller vid användning av en intern modell. Det bör här också nämnas att företagens frihet inte är lika stor vid användande av partiella interna modeller, efter- som resultatet från en partiell intern modell måste kunna integreras i beräkningen enligt standardmodellen. Solvenskapitalkravet beräknat enligt standardformeln ska vara lika med summan av baskapitalkrav och kapitalkrav för operativ risk, minskat med justeringsbelopp. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 103 i Solvens II-direktivet framgår det att solvenskapi- talkravet ska vara lika med summan av Det primära solvenskapitalkravet. Kapitalkravet för operativ risk. Justeringsbelopp för förlusttäckningskapacitet hos försäkrings- tekniska avsättningar och uppskjutna skatter. Bestämmelsen ska tas in i lagen med endast några mindre språkliga justeringar. Till skillnad från utformningen av motsvarande bestämmelse i kapitaltäckningslagen bör orden vara lika med användas i den svenska lagtexten i stället för ordet motsvara som använts i kapitaltäckningslagen. Anledningen till detta är att utredningen anser att samma ord bör användas i den nu aktuella bestämmelsen som i bestämmelsen om att de försäkringstekniska avsättningarna ska vara lika med summan av en bästa skattning och en riskmarginal. Vidare bör det i den svenska lagtexten förtydligas att de olika beståndsdelarna ska beräknas enligt vissa utpekade bestämmelser. När det sedan gäller frågan om termen primära solvenskapital- kravet ska användas även i den svenska lagtexten gör utredningen följande överväganden. En användning av termen primära solvens- kapitalkravet, som är snarlik termen primärkapital som används i reglerna om kapitalbas, skulle enligt utredningen skapa en viss risk för begreppsförvirring i den praktiska tillämpningen. Utredningen anser också att det skulle bli något förvirrande att i en och samma bestämmelse använda ordet solvenskapitalkrav vid en beskrivning av det primära kravet, men bara ordet kapitalkrav när det gäller Till detta kommer att den engelska termen basic sol- vency capital requirement i den svenska översättningen ibland över- satts till primära solvenskapitalkravet och ibland översatts till det grundläggande solvenskapitalkravet. Mot denna bakgrund har utredningen stannat för att begreppet baskapitalkrav ska användas i den svenska lagtexten, i stället för begreppet primära solvenskapi- talkravet som används i direktivet. Slutligen anser utredningen att preciseringarna i direktivet om att justeringsbeloppet ska bestämmas med hänsyn till förlusttäck- ningskapacitet i försäkringstekniska avsättningar och uppskjutna skatter inte behöver anges uttryckligen i den övergripande svenska bestämmelsen, eftersom detta framgår av den särskilda bestämmel- sen om beräkning av justeringsbeloppet, jfr. avsnitt 9.2.15 nedan. Utredningens förslag: Baskapitalkravet ska beräknas genom en justerad sammanläggning av kapitalkraven för varje riskkategori. Genom justeringen ska det säkerställas att baskapitalkravet är förenligt med den skyddsnivå som gäller för solvens- kapitalkravet. Skäl för utredningens förslag: Enligt artikel 104.1 första stycket i Solvens II-direktivet ska det grundläggande solvenskapitalkravet omfatta ett antal uppräknade riskmoduler, aggregerade enligt punkt 1 i bilaga IV till direktivet. I punkt 1 i bilaga IV till direkti- vet återfinns den matematiska formeln för baskapitalkravet och en s.k. korrelationsmatris som anger vilka antaganden som ska gälla för korrelationen mellan olika riskkategorier. Det kan här noteras att en formel för beräkning av baskapitalkravet också finns i kom- missionens förslag till nivå 2-reglering, och att den formeln avviker från formeln i direktivet på det sättet att den också innehåller risk- kategorin immateriella tillgångar. När det gäller definitionen av de övriga riskkategorierna och korrelationsantagandena hänvisas det i nivå 2-regleringen till bilaga IV i direktivet. Enligt utredningens förslag ska varken formel eller korrela- tionsmatris tas in i den svenska lagtexten, eftersom svensk lagtext normalt inte innehåller formler och matriser. Eftersom såväl for- meln som matrisen är av central betydelse i det nya regelverket har utredningen övervägt att i stället i lagen ta in en hänvisning till bila- gan i direktivet, men avstått från detta mot bakgrund av bl.a. Lag- rådets yttrande över regeringens lagrådsremiss om Investerings- fonder.6 För att det inte ska kunna ifrågasättas om har genomfört direktivet på ett korrekt sätt föreslår utredningen ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om den kor- rigering som ska ske enligt den föreslagna bestämmelsen. Utred- ningens förslag innebär alltså att den matematiska formeln jämte korrelationsmatrisen – om det bedöms nödvändigt – ska tas in i en förordning som beslutas av regeringen. Det kan här noteras att kapitaltäckningsförordningen innehåller tabeller med olika risk- vikter. Utredningen anser att bestämmelsen i artikel 104.1 första stycket kan uttryckas på det sättet att baskapitalkravet ska beräknas genom en justerad sammanläggning av de olika riskkategorierna. Med ordet justerad markeras att det inte endast handlar om en enkel summering av kapitalkraven för varje riskkategori. Mot bak- grund av vad som anges i artikel 104.3 och 104.4 anser utredningen att det av den svenska lagtexten uttryckligen ska framgå att juster- ingen ska göras på ett sådant sätt att baskapitalkravet är förenlig med den skyddsnivå som gäller för solvenskapitalkravet. Bestämmelsen i artikel 104.5 om att samma utformning och specifikationer ska användas för alla försäkringsföretag, såväl i fråga om det primära solvenskapitalkravet som när det gäller förenklade beräkningar enligt artikel 109 behandlas nedan under . Bestämmelsen i artikel 104.6 om att geografiska specifikationer i tillämpliga fall får användas beträffande katastrofrisker vid beräk- ning av livförsäkrings-, skadeförsäkrings- samt sjuk- och olycks- fallsförsäkringsrisk är enligt utredningen av sådan detaljkaraktär att den inte behöver framgå av lagtexten. Närmare bestämmelser kring användningen av geografiska specifikationer vid beräkningen av kapitalkravet för katastrofrisk kommer troligen att framgå av nivå 2-regleringen, se avsnitt 9.6. 2010/11:135 s. 290–292. De riskkategorier som minst ska ingå i beräkningen av baskapi- talkravet är Skäl för utredningens förslag: I artikel 104.1 andra stycket i Solvens II-direktivet finns en uppräkning av vilka individuella riskmoduler som minst ska ingå i det primära solvenskapitalkravet. Bestämmelsen ska tas in i FRL, med vissa språkliga justeringar. I syfte att förenkla lagtexten föreslår utredningen att begreppet riskmodul som används i direktivet ersätts med begreppet risk- kategori. Det bör dock noteras att begreppet riskmodul tar sikte på själva beräkningen av den aktuella riskkategorin, medan begreppet riskkategori närmast tar sikte på det aktuella riskområ- det. Som framgått i avsnitt 9.2.1 har utredningen valt att använda begreppet försäkringsrisk, i stället för teckningsrisk som används i direktivet. Teckningsrisk definieras i artikel 13.30 som risken för förlust eller negativ förändring avseende försäkringsförpliktelsens värde till följd av felaktiga tariffer och antaganden om avsätt- ningar. Bestämmelsen i artikel 104.2 om att försäkrings- eller återförsäkringstransaktioner vid tillämpning av kategorierna för försäkringsrisk ska tilldelas den riskkategori som bäst motsvarar de underliggande tekniska riskerna behöver enligt utredningen inte uttryckligen framgå av lagtexten, eftersom fördelningen av risker på olika riskkategorier troligen kommer att regleras på nivå 2, se avsnitt 9.6. 9.2.5Beräkning av kapitalkrav för varje riskkategori Beräkningen av kapitalkraven för varje riskkategori ska göras på ett sådant sätt att dessa kapitalkrav var för sig är förenliga med den skyddsnivå som gäller för solvenskapitalkravet. Skäl för utredningens förslag: I artikel 104.3 i Solvens II-direkti- vet anges följande. Genom tillämpning av korrelationskoefficien- terna för aggregeringen av de riskmoduler som avses i punkt 1 och kalibrering av kapitalkraven för varje riskmodul erhålls ett över- gripande solvenskapitalkrav som överensstämmer med principerna i artikel 101. I artikel 104.4 anges följande. Var och en av de risk- moduler som avses i punkt 1 ska kalibreras med hjälp av ett värde för Value-at-Risk med konfidensnivån för en ettårspe- riod. Utredningen har tolkat de båda bestämmelserna på det sättet att den närmare beräkningen av kapitalkravet för varje riskkategori måste vara förenlig med den skyddsnivå som gäller för solvenska- pitalkravet, och som framgår av de allmänna bestämmelserna i arti- kel 101. Mot denna bakgrund anser utredningen att en bestäm- melse av sådan innebörd i den svenska lagtexten utgör ett tillräck- ligt genomförande av artikel 104.3 och 104.4. Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag får använda före- tagsspecifika parametrar vid beräkning av kapitalkravet för för- säkringsrisker, om ger tillstånd till det. Tillstånd får ges endast om parametrarna är relevanta för beräkningen av företagets solvenskapitalkrav, och de data som avses användas är lämpliga. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 104.7 första stycket i Solvens II-direktivet framgår det att försäkringsföretag, när det gäller utformningen av standardformeln, får ersätta en undergrupp av dess parametrar med parametrar som är specifika för företaget i fråga när företaget beräknar teckningsriskmoduler för livförsäk- ring, skadeförsäkring och sjukförsäkring, förutsatt att tillsynsmyn- digheterna ger sitt godkännande. Utredningen anser att bestämmelsen, med rätt omfattande språkliga justeringar, ska införas i den svenska lagtexten. Möjligheten att använda företagsspecifika parametrar är enligt ordalydelsen i artikel 104.7 första stycket begränsad till under- grupp av parametrar (på engelska subset of its parameters) i stan- dardformeln. Vilka undergrupper av parametrar som avses framgår av EU-förordningen. Uppräkningen av skade-, liv- respektive sjuk- och olycksfallsförsäkring7 som finns i direktivet behöver enligt utredningen inte tas in i lagtexten, eftersom det räcker med att ange samlingsbegreppet försäkringsrisk. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att den aktuella bestämmelsen i direktivet genomförs genom att det i lagen tas in en bestämmelse om att får tillåta att ett försäk- ringsföretag använder företagsspecifika parametrar vid beräkning av kapitalkrav för försäkringsrisker. Av artikel 104.7 andra stycket i direktivet framgår det att de företagsspecifika parametrar som används ska kalibreras med stöd av interna uppgifter från det aktuella företaget eller med stöd av uppgifter som är relevanta för den aktuella verksamhe- ten (på engelska operations). Dessa senare uppgifter ska tas fram med användning av standardiserade metoder (på engelska standardised methods).8 Av tredje stycket i nämnda artikel framgår det att tillsynsmyndigheten ska kontrollera att de uppgifter som används är fullständiga, exakta och lämpliga. Bestämmelsen i artikel 104.7 andra stycket har av utredningen tolkats som ett krav på att en företagsspecifik parameter ska vara relevant för beräkning av företagets solvenskapitalkrav. Huruvida beräkningen i det enskilda fallet kommer att ske med användning av företagsinterna uppgifter, eller med användning av mer standar- diserade uppgifter blir en fråga som i praktiken avgörs inom ramen för prövning. Utredningen föreslår att även bestämmelsen i artikel 104.7 tredje stycket, med språkliga justeringar, tas in i den svenska lag- texten som en förutsättning för tillstånd att använda företagsspeci- 7I avsnitt 9.2.9 föreslår utredningen att beteckningen sjuk- och olyckfallsförsäkring ska användas i den svenska regleringen i stället för endast sjukförsäkring som används i direktivet. 8I den svenska versionen står det uppgifter som är relevanta för sådana trans- aktioner som företaget genomför med användning av standardformler, vilket enligt utred- ningen måste vara en missvisande översättning. Utredningen anser här att ett lagkrav på att upp- gifterna ska vara lämpliga innefattar de krav på att uppgifterna också måste vara fullständiga och exakta som anges i direktivet. Kapitalkravet för skadeförsäkringsrisk ska beräknas med utgångspunkt i de risker som försäkringsföretaget är utsatt för till följd av den skadeförsäkringsverksamhet som företaget bedriver. 1.vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräkningen av skadeförsäkringsrisk, och 2.hur kapitalkravet närmare ska beräknas. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 105.2 första stycket i Solvens II-direktivet framgår det att försäkringsriskmodulen för skadeförsäkring ska avspegla riskerna med skadeförsäkrings- förpliktelser i fråga om de risker som täcks och de processer som används under utövandet av verksamheten. Bestämmelsen ska enligt utredningen tas in i den svenska lag- texten, efter språkliga justeringar. De justeringar som föreslås har sin grund i en strävan efter en enkel, enhetlig och tydlig lagtext.