sou · GYB396 · 2011-01-01 00:00:00 — Verket för högskoleservice (VHS) har tagit fram statistik från de fyra senaste läsårens antagningsomgångar för komvux, från både höstterminen och vårterminen. Urvalet är män respektive kvinnor som har ett slutbetyg från gymnasieskolan och läst minst en kurs på komvux. Antalet män och kvinnor har delats upp på tre åldersgrupper: till och med , från till och med samt Flest elever med slutbetyg från gymnasieskolan söker till komvux vid höstterminens början. Det är mer än så många kvinnor som börjar till höstterminen som till vårterminen. Det är sex gånger fler män som börjar på höstterminen som på vårterminen. Andelen kvinnor, som har slutbetyg från gymnasieskolan, ökar i komvux. De var fyra av tio och fem av tio . Kvinnor, som är , dominerar vid höstterminsintagningarna, men dominerar än mer vid vårterminsintagningarna. Andelen kvinnor som är har däremot minskat . Andelen kvinnor mellan är relativt , ungefär var tredje elev. Trenden ser nästan likadan ut för män. Män som är ökar från var tredje till fyra av tio . Även gruppen män mellan 22 och 26 ökar något medan männen Utredningens förslag om särskild prövning som är minskar från var tredje till ungefär var fjärde . Av dem som genomgått prövning är kvinnor, vilket motsvarar andelen kvinnor inom komvux i stort. Hälften av eleverna är i åldern 16–och är i åldern 25–. Två tredjedelar är födda i . Nästan alla, , prövar på gymnasial nivå. Två tredjedelar har gymnasial bakgrund medan har grundskolebakgrund. har eftergymnasial bakgrund. Två tredjedelar av dem som prövar totalt i riket kommer från de tre storstadslänen: , och län. har medverkat i utredningen genom att analysera data från fyra nybörjarkullar i gymnasieskolan. Eleverna började gymnasieskolan från till . Andelen som gått i komvux och som gjort minst en prövning togs fram. Drygt en tredjedel av eleverna som började gymnasieskolan har gått på komvux och i genomsnitt har gjort minst en prövning. Det är dessa elever slutade gymnasiet. För eleverna som började gymnasieskolan och slutade har gått i komvux och av eleverna har gjort en prövning. Av de elever som började gymnasieskolan har av eleverna gått i komvux. av dem har genomfört minst en prövning. Lägre tal uppvisas för eleverna som började gymnasieskolan . Övergången till komvux är och andelen elever som prövat minst en gång uppgår till . Ju sämre resultat eleven har i gymnasieskolan desto vanligare är det att eleven går i komvux. Det är vanligast bland eleverna som saknar slutbetyg från gymnasieskolan. Andelen elever som gått i komvux och som gjort minst en prövning ökar med tiden efter gymnasieskolan. Möjligheten till prövning utnyttjas i hög grad av elever från studieförberedande program. Elever från naturvetenskapsprogrammet är överrepresenterade i förhållande till genomsnittet oavsett hur slutbetyget sett ut. Var åttonde elev från detta program som inte fått ett slutbetyg eller som fått ett slutbetyg utan grundläggande behörighet gör prövning. Det är de högsta andelarna bland alla program. Mönstret återfinns i alla fyra årskullarna. Utredningens förslag om särskild prövning Elever från kvinnodominerade yrkesprogram, t.ex. barn- och fritids- och omvårdnadsprogrammet, använder sig visserligen av möjligheten till prövning i högre grad än elever från mansdominerade yrkesprogram, t.ex. bygg- och fordonsprogrammet, men ändå i långt mindre utsträckning än genomsnittet. Kurser som prövas är i första hand kärnämneskurser i gymnasieskolan. Över hälften av alla prövningar sker i knappt 20 kurser. Elever från en grupp kommuner där utbildningstraditionen kan ses som stark och där föräldrarnas utbildnings- och inkomstnivå är hög är överrepresenterade i prövningssammanhang. I gruppen ingår bl.a. de två största städerna, socioekonomiskt välmående förortskommuner till , och samt några städer med universitet. Det är svårare att dra slutsatser om kommunerna i andra delen av skalan. De är oftast små glesbygdskommuner och kommuner i inlandet där mellan av eleverna gått till komvux men där ingen eller nästan inga elever gör prövningar. En möjlighet att begära omprövning hos läraren respektive rektorn innebär att eleven får en omprövning av betygssättningen av elevens redan visade kunskaper. Prövning innebär däremot att eleven måste visa sina kunskaper på nytt. Det finns skäl att ytterligare markera skillnaden mellan omprövning, dvs. elevens möjligheter att begära att grunderna för betygssättningen granskas, och prövning, dvs. elevens möjlighet att visa sina kunskaper på nytt. Det bör enligt vår bedömning göras genom att det som kallas för prövning i fortsättningen benämns särskild prövning för att markera att detta är en åtgärd i annan ordning. Dessutom kan benämningen prövning uppfattas som något som tidsmässigt sker före en omprövning. Denna association leder dock fel eftersom prövning och omprövning inte har någon tidsmässig eller saklig koppling. Begreppet särskild prövning har tidigare använts för det som kallas för prövning, men vi bedömer inte att det är en avgörande nackdel. Det finns även andra benämningar som hade kunnat användas som t.ex. ny prövning eller förnyad prövning. Dessa indikerar att eleven genomgår en prövning efter den ordinarie prövning som skedde i undervisningen. De kan också leda tankarna fel och antyda att eleven redan genomgått en prövning. Utredningens förslag om särskild prövning har därför stannat för benämningen särskild prövning. Det är relativt etablerat och anger att åtgärden är en kunskapskontroll i en särskild ordning. 4.3Bör en elev erbjudas en kostnadsfri prövning om brister i betygsunderlaget hindrar en omprövning? Utredningens bedömning: Det finns inte tillräckliga skäl som talar för att det ska införas en möjlighet för rektorn att erbjuda en elev en kostnadsfri prövning om lärarens betygsunderlag har stora brister. Det betygsunderlag en lärare lämnar till rektorn inför en omprövning kan vara så bristfälligt att det inte kan ligga till grund för en omprövning. En rektor kan då begära att läraren kompletterar eller specificerar den dokumentation som utgjort betygsunderlaget. Det kan ändå vara så att underlaget uppvisar sådana svagheter att rektorn bedömer att en omprövning inte är möjlig. Exempel på elevens prestationer kan saknas, ha brister eller vara alltför få för att de ska vara möjliga att bedöma i relation till kunskapsmålen. Sammantaget kan detta innebära att en rektor inte kan fatta beslut med utgångspunkt i den dokumentation som finns. En konsekvens av detta blir att rektorn inte kan göra annat än att fastställa lärarens betyg. Utredningen har övervägt om det i ovanstående fall skulle kunna vara rimligt att ge en elev någon annan möjlighet att få ett betyg ändrat. En tänkbar möjlighet skulle kunna vara att rektorn i undantagsfall kan erbjuda en elev en kostnadsfri prövning. Utredningen bedömer, å ena sidan, att det inte är rimligt att eleven ska få ta konsekvenserna av att en lärares betygsunderlag har sådana brister att en omprövning inte kan göras. Det kan hävdas att utredningens förslag om elevers möjlighet att få sina betyg omprövade av rektorn i sig innebär en väsentlig förbättring av elevens rättssäkerhet. Utredningen befarar, å andra sidan, att intresset för prövning främst inom gymnasieskolan som en möjlighet att få ett högre betyg riskerar att bli starkt. Det kan leda till att trycket på rektorn att bevilja en kostnadsfri prövning blir Utredningens förslag om särskild prövning Detta gäller kanske särskilt gymnasieskolor med en stor andel sökande till högskoleutbildning Utredningen har med ovanstående argumentation bedömt att det inte är lämpligt att ge en möjlighet till kostnadsfri prövning inom gymnasieskolan som syftar till att få en lärares betygssättning omprövad. En elev har möjlighet att pröva sina kunskaper igen efter avslutad gymnasieskola. Det får enligt utredningens bedömning ses som en tillräcklig rättssäkerhet för den enskilde. I förordningen (1991:1124) om avgifter för prövning inom det offentliga skolväsendet anges att huvudmännen inom det offentliga skolväsendet har rätt att ta ut en avgift för den som vill gå igenom prövning. Avgiften får uppgå till högst . Det offentliga skolväsendet definieras i 1 kap. 1 § skollagen (1985:1100) som utbildning som det allmänna anordnar. I 1 kap. 3 § samma lag sägs att det vid sidan av de skolformer som anordnas av del allmänna kan finns skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer, s.k. fristående skolor. Avgiftsförordningen gäller inom det offentliga skolväsendet och omfattar således inte fristående skolor. I förordningen (1996:1206) om fristående skolor och viss enskild verksamhet inom skolområdet ges dock fristående skolor rätt att anordna prövning. Det förutsätter att huvudmannen, när den ansökte om tillstånd att bedriva utbildningen, begärde att få anordna prövning och sätta betyg. En fristående gymnasieskola får anordna prövning för den som varit elev på skolan i de ämneskurser som anordnas vid skolan. Det är dock inte reglerat om en fristående skola får ta ut en avgift. En fristående skola kan välja att genomföra prövningar utan kostnad för sina elever men har, om den skulle vilja det, ingen möjlighet att ta ut en avgift. Med hänvisning till likvärdighetsprincipen menar utredningen att såväl kommunala skolor som fristående skolor bör ha möjlighet att ta ut en avgift för prövning. I den nya skollagen (2010:800) görs inte längre någon definitionsmässig skillnad mellan det offentliga skolväsendet och skolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer. I stället används det övergripande begreppet skolväsendet där de Utredningens förslag om särskild prövning olika ägarformerna inryms. Vi föreslår därför att avgiftsförordningen ändras i enlighet med den terminologi som används i den nya skollagen, dvs. att begreppet skolväsendet används. På så vis kommer rätten att ta ut en avgift för prövning även att omfatta fristående skolor. Den högsta avgift, dvs. , som gäller fastställdes . Det är enligt vår bedömning tydligt att avgiften inte är avsedd att utgöra en inkomstförstärkning för kommunerna utan snarare att vara en spärr i systemet. Vi föreslår, med tanke på att avgiften inte ändrats , att avgiften räknas upp med konsumentprisindex (KPI) och höjs till . Regeringen bör kunna justera avgiften i förhållande till ändringar i KPI. 4.5Konsekvenser av ändrade regler för tillträde till högre utbildning Det kan antas att de ändrade reglerna för tillträde till högre utbildning påverkat viljan hos elever att genomgå en särskild prövning. Bestämmelserna för platsfördelning på grundval av betyg finns i Högskoleförordningen (1993:100), bilaga 3 och ändrades fr.o.m. . De sökande, som söker grundval av betyg, delas in i olika grupper vid urvalet. I grupp I hamnar de med slutbetyg från gymnasieskolan Även de med slutbetyg från komvux, om minst två tredjedelar av gymnasiepoängen kommer från komvux, ingår i denna grupp. Grupp II är en kompletteringsgrupp där de sökande hamnar som har kompletterat i komvux för att få behörighet eller högre betyg. Även de som, oavsett skäl, har gjort en prövning efter gymnasieskolan placeras i denna grupp. Efter att de sökande har delats in i dessa urvalsgrupper tas en tredjedel av platserna från grupp II och läggs över till grupp I. Ytterligare två grupper för sökande med betyg från annan utbildning än som anges i grupp I och II samt för sökande med studieomdömen från folkhögskola finns. Utredningen kan konstatera att de farhågor som utryckts bl.a. av Högskoleverket1 om att de nya tillträdesreglerna skulle missgynna de elever som ville läsa in ämnen efter gymnasieskolan 1 Nya antagningsregler till högskolan 2010, se c3ba1194d1b806c800031041/F%C3%B6r%C3%A4ndringar+ i korthet.pdf Utredningens förslag om särskild prövning inte verkar har infriats. Utredningen har efter höstterminens start2 kontaktat som funnit att resultatet av de ändrade tillträdesreglerna blev att det för många utbildningar krävdes ett lägre poängtal i grupp II för dem som togs in. Det finns flera olika tankar om varför det blev så. Ett resonemang bygger på att de sökande som behörighetskompletterat bara meritvärderas i grupp II. De har haft lägre jämförelsetal än förväntat. Det var kanske också flera sökande i grupp II än man trodde inledningsvis. Det ledde till att meritpoängen i den gruppen blev lägre än i grupp I. Sammansättningen av de sökande är dessutom mer blandad. Den detaljerade bilden, som ännu inte analyserats, kan dölja andra förklaringar. Signalen från regeringen har framstått som tydlig när det gäller avsikten med grupp I och grupp II, dvs. att det inte ska vara lika lönsamt som tidigare att konkurrenskomplettera. Men frågan är om studenterna har uppfattat detta? bedömer att det är för tidigt att med säkerhet kunna uttala sig om konsekvenserna för antagningen eftersom statistik och kunskap ännu saknas. Det ser dock ut som att andelen äldre sökande sjunker dramatiskt och att det eventuellt kan bero på arbetsmarknadssituationen. Enligt färsk statistik från för antagningen inför /10 ökade antalet nybörjare som var i högskolan jämfört med föregående läsår. Andelen som var eller äldre var den lägsta sedan universitets och högskoleregistret byggdes upp 1977. Dagens tillträdessystem kan, enligt utredningens bedömning, medföra att intresset för omprövning kan komma att öka i gymnasieskolan därför att det kan bli ett sätt att försöka få högre betyg. Eftersom en omprövning är något annat än dagens prövning placeras den sökande i den större urvalsgruppen (grupp I). Det skulle kunna leda till att trycket på grupp I ökar. De nya reglerna om hur betyg från särskild prövning räknas kan, enligt utredningens bedömning, också medföra att intresset minskar för särskild prövning efter gymnasieskolan om elevens syfte är att höja ett betyg. 2 I oktober – . Utredningens förslag om särskild prövning 4.6Kommunernas kostnader för prövning Utredningen har bedömt att en djupgående undersökning av vilka kostnader kommunerna har för prövning inte har varit möjlig att göra inom den tid och med de resurser utredningen haft till sitt förfogande. Utredningen har i stället valt att intervjua företrädare för ett antal stora och medelstora kommuner3 om deras organisation och kostnader för prövning. Under intervjuerna har även diskuterats om kommunföreträdarna har erfarenhet av att elever avstått från prövning på grund av att kostnaden varit för hög. De intervjuade kommunerna har alla en egen organisation som sköter de flesta prövningarna. Det är ofta en komvuxenhet som fått det uppdraget. För lärarna på komvuxenheten ingår ofta prövningen i tjänsten. På det sättet kan man hantera de flesta prövningarna åtminstone i kärnämnena med egna lärare. Ett antal gemensamma drag går att urskilja från de kommuner som har tillfrågats. Den dominerande andelen prövningar sker inom gymnasieskolans kärnämnen. Det är till största delen fråga om konkurrenskomplettering där elever från naturvetenskaps- eller samhällsvetenskapsprogrammet vill höja ett betyg för att förbättra sina möjligheter att komma in på önskat program på högskolan. Andelen yrkeskurser ligger i de stora kommunerna . Avvikelser från denna bild har lokalt betingade förklaringar. En relativt stor grupp av de elever som genomför prövning är i åldrarna 19–dvs. de har lämnat gymnasieskolan. De kan i vissa fall även ha läst en period på högskolan. Avgiften på är inte avsedd att täcka mer än en del av kommunernas kostnad. Avgiften har mera effekten att vara en spärr mot ogenomtänkta anmälningar. Det kan dock ha en viss effekt på kommunernas intäkter om så många som av eleverna anmäler sig till prövning, betalar avgiften och inte genomför prövningen. Enligt utredningens bedömning är det svårt att urskilja vilka faktiska kostnader kommunerna har för prövning. Kommunernas uppskattningar av sina kostnader för prövning försvåras ofta av att de ingår i de lokala kostnaderna för driften av en skolenhet och de särredovisas inte. kommun, kommun och . Utredningens förslag om särskild prövning I har man utgått från prövningens komplexitet och tidsåtgång för att dela in de kurser som prövas i fyra olika kategorier beroende på hur mycket lärartid som går åt. Underlaget används för att internt och externt debitera andra kostnadsbärare för prövningarna. Kostnaden varierar mellan och . I kategorin med högst kostnad finns t.ex. kurser med relativt omfattande laborationer. Tidsåtgången beräknas i dessa till 1,5–2 dagars lärarledd prövning. 4.7Avgiftens betydelse för eleverna I intervjuer med kommunföreträdare har det kommit fram att ett gemensamt kännetecken är att andelen elever som uppger att de är intresserade av att pröva vida överstiger de som faktiskt anmäler sig till prövning och betalar avgiften på . I t.ex. uppskattar man att försvinner ungefär hälften av dem som ursprungligen säger sig vara intresserade. Hälften av eleverna anmäler sig till prövning och betalar avgiften. Av dessa genomför ungefär två tredjedelar en prövning. En tredjedel, cirka 1000 personer, dyker aldrig upp och avgiften betalas inte tillbaka. En tänkbar förklaring till det första bortfallet skulle kunna vara att avgiften utgör ett hinder. Det saknas uppgifter hos kommunerna om vilka dessa elever är. Följaktligen saknas även uppgifter om skälen till varför de inte fullföljer sina intentioner. En annan förklaring, som har förts fram av flera kommunföreträdare, är att prövning lämpar sig bäst för studievana elever. När elever hör av sig om möjligheten att pröva får de information om att en prövning ställer krav på att eleven med enbart anvisningar om lämplig litteratur på egen hand ska läsa in en kurs. Det är tänkbart att de elever som bedömer att de inte har denna studievana väljer att inte genomföra prövningen. Utredningen har kunnat konstatera att det saknas kunskap om i vilken utsträckning prövningsavgiften påverkar den enskilde elevens möjlighet att pröva. För att få ett underlag inom detta område måste sannolikt en särskild undersökning genomföras. En sådan undersökning skulle troligen medföra metodologiska och praktiska problem då urvalet bör vara stort om det ska kunna ge ett statistiskt tillförlitligt resultat. Kostnaderna skulle också bli förhållandevis stora. Utredningen har därför bedömt att det inte varit Utredningens förslag om särskild prövning tillräckligt motiverat att försöka utreda om det finns personer som avstår från att begära prövning på grund av avgiftens storlek. Utredningen kan konstatera, med det begränsade underlag som finns, att avgiftens storlek inte verkar avskräcka elever från att genomgå prövning. Erfarenheterna indikerar snarare att det är elevens uppfattning om sin egen studievana och förmåga att utan handledning läsa in en kurs som avgör om denne vill genomgå en prövning eller inte. Det talar snarare för att elever, som av olika skäl upplever att de inte har lyckats så bra som de förväntat sig i gymnasieskolan, behöver det stöd en lärarledd undervisning inom komvux kan ge. Utredningen kan konstatera att förslaget om omprövning av rektorn innebär att elevernas rättssäkerhet kommer att förbättras. Redan denna förändring kommer sannolikt att minska antalet prövningar som ett medel för att höja betyget. Erfarenheterna från kommunerna talar heller inte för att avgiften för särskild prövning avskräcker eleverna från att anmäla sig till och betala en avgift på högst för prövning. Det verkar överhuvudtaget vara ett stort spann mellan dem som säger sig vara intresserade av att genomgå en prövning till dem som faktiskt genomför en sådan. Utredningen har konstaterat att det i stora kommuner är vanligt att upp till hälften av de elever som säger sig vara intresserade av att pröva anmäler sig till prövning och betalar avgiften. Av dem som anmäler sig genomför ungefär två tredjedelar en prövning. En tredjedel dyker aldrig upp och avgiften betalas inte tillbaka. Det kan finnas en grupp elever som är intresserade av prövning utan att anmäla sig. Bland dessa kan det inte uteslutas att avgiften har betydelse. Anmälningsmönstret för de elever som anmäler sig till prövning och betalar avgiften, men inte genomföra en prövning, talar emot att avgiften skulle vara en kritisk faktor som avskräcker eleverna från att anmäla sig. Det verkar snarare vara arbetsinsatsen och svårighetsgraden i en prövning som får vissa elever att avstå. Utredningens förslag om särskild prövning 4.8Behövs en förändring av bestämmelserna om prövning? Syftet med prövning är primärt inte att öka elevens rättssäkerhet på samma sätt som en möjlighet till omprövning. Syftet är i stället att ge en elev möjlighet att få sina kunskaper i ett ämne prövade och formaliserade i form av ett betyg. Det kan t.ex. vara en person som efter en längre utlandsvistelse vill få ett betyg på sina språkkunskaper. Prövning ger också elever en möjlighet att förbättra sitt betyg i ett ämne eller en kurs. Eleven kan i vissa fall göra detta medan eleven ännu går i sin skolform och i andra fall när eleven har avslutat skolformen. Prövning är möjlig inom alla skolformer utom grundsärskolan, gymnasiesärskolan och särvux. Prövning ingår som en väsentlig del i elevens möjligheter att påverka sitt betyg genom att visa sina kunskaper på nytt. Den ger en snabbare väg än att läsa en kurs på komvux. Regeringen har förändrat antagningsreglerna till högskolan så att elever som går direkt från gymnasieskolan till högskolan utan mellankommande prövning ges en fördel. Det kommer troligen att innebära att prövning minskar i omfattning och betydelse för många elever. Möjligheterna att ompröva betyg av läraren respektive rektorn kan sannolikt komma att minska behovet av prövning. I vilken omfattning är inte möjlig att bedöma. Dels finns ingen erfarenhet av bestämmelsen om omprövning av läraren. Dels är det svårt att bedöma effekten av ett eventuellt införande av utredningens förslag om omprövning av rektorn. Mot denna bakgrund är det enligt utredningens bedömning för tidigt att föreslå förändringar i reglerna för prövning. Likaså bör möjligheten till omprövning av betyg tillsammans med de förändrade antagningsreglerna följas upp och utvärderas för att skapa en säkrare grund för sådana överväganden. Utredningen konstaterar sammanfattningsvis att det inte finns några sakliga skäl att ändra bestämmelserna för prövning inom de olika skolformerna. 5 Kvalitetsarbete och betygsättning Utredningens bedömning: Ett systematiskt kvalitetsarbete bör bidra till att stärka rättssäkerheten i betygssättningen. Det innebär bl.a. att för planering, uppföljning och utveckling av undervisningen måste såväl huvudmannen som rektorn ta ansvar för att: följa upp rutinerna för betygssättning, t.ex. hur eleverna får veta grunderna för betygssättningen och formerna för bedömning, följa upp de administrativa rutinerna i betygshanteringen, arbetet med betygssättning ska ingå i skolornas kvalitetsarbete, följa upp klagomål på betygssättningen, dokumentera betygsarbetet, samt vidta relevanta åtgärder med anledning av uppföljningar och analyser. 5.1Kan omprövning undvikas? Utredningens uppdrag handlar i första hand om möjligheterna att utforma ett system där elever har möjlighet att begära att deras betyg omprövas av någon annan än läraren. I föregående kapitel har utredningen redovisat ett antal förslag som gör det möjligt att ompröva ett betyg. Vi har i detta sammanhang även övervägt hur betygssättningen rent generellt kan förbättras avseende kvalitet och tillförlitlighet. Både forskning och myndighetsutvärderingar visar att det finns brister i dagens betygssättning som behöver åtgärdas. I Skolinspektionens rapport i gymnasieskolan (2010) framkommer flera brister. Betyg sätts på oklara grunder och elever upplever att betygen grundas på närvaro, ordning och uppförande samt personliga egenskaper. Betygssättningen sker inte alltid utifrån ett allsidigt underlag och elevernas resultat från de nationella proven får olika betydelse i samband med betygssättning. Det finns stora variationer mellan hur elever informeras om betygskriterier.