sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Som framgått ovan anser utredningen att begreppet försäkringsrisk ska användas i stället för begreppet teckningsrisk, som används i direktivet. Begreppet teckningsrisk definieras i artikel 13.32, som risken för förlust eller negativ förändring avseende försäkringsförpliktelsens värde till följd av felaktiga tariffer och antaganden om avsättningar. I artikel 105.2 första stycket talas om riskerna med skadeförsäk- ringsförpliktelser i fråga om de risker som täcks och de processer som används under utövandet av verksamheten. Mot denna bak- grund, och i syfte att skapa en enhetlig reglering av kapitalkravet för de olika riskkategorierna, anser utredningen att den svenska bestämmelsen ska uttryckas på det sättet att kapitalkravet för ska- deförsäkringsrisk ska beräknas med utgångspunkt i de risker som försäkringsföretaget är utsatt för till följd av den skadeförsäkrings- verksamhet som företaget bedriver. Utredningen anser att bestämmelsen i artikel 105.2 andra stycket om att försäkringsriskmodulen ska beakta osäkerheten hos försäkringsföretagens resultat när det gäller de befintliga försäk- rings- och återförsäkringsförpliktelserna samt sådana nya åtagan- den som förväntas tecknas fram- går redan av bl.a. den bestämmelse som utredningen föreslagit för att genomföra artikel 101.3 andra och tredje meningarna, jfr. Av artikel 105.2 tredje stycket framgår det att kapitalkravet, i enlighet med punkt 2 i bilaga IV till direktivet, ska beräknas som en kombination av kapitalkrav för minst följande underkategorier av risker; risken för förlust eller för en negativ förändring av värdet av för- säkringsskulderna till följd av variationer såväl i tidpunkter, fre- kvens och svårighetsgrad för de försäkrade händelserna som i tidpunkt och belopp för försäkringsersättningarna (premie- och reservrisker inom skadeförsäkring), och risken för förlust eller negativ förändring av värdet av försäkringsskulderna till följd av inträffandet av extrema eller exceptionella händelser (katastrofrisker inom skadeförsäkring)9. Bestämmelserna är enligt utredningens bedömning på en sådan detaljnivå och av en sådan omfattning att de inte ska tas in i lagtext. Eftersom bestämmelserna emellertid är centrala i det nya regelverket anser utredningen att de bör framgå av föreskrifter som meddelas av regeringen, jfr. utredningens överväganden i avsnitt 5.2.2. Vid bedömningen har hänsyn tagits till att strukturen i direktivet är densamma när det gäller de övriga riskkategorierna, där bestämmelserna kring underkategorier av risker är ännu mer omfattande. Utredningen föreslår alltså att bestämmelsen genom- förs genom att det i lagen tas in ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om vilka underkategorier av risker som minst ska ingå i riskkategorin skadeförsäkringsrisk, och hur kapi- talkravet närmare ska beräknas. 9 Beskrivningen i direktivet av att denna risk finns till följd av väsentlig osäkerhet i pris- sättnings- och avsättningsantaganden i fråga om extrema eller exceptionella händelser är enligt utredningen missvisande, eftersom katastrofrisken inte kan hanteras genom juste- ringar i premie- eller reservsättning. Utredningen har därför valt att beskriva risken som en följd av inträffandet av extrema eller exceptionella händelser. Kapitalkravet för livförsäkringsrisk ska beräknas med utgångs- punkt i de risker som försäkringsföretaget är utsatt för till följd av den livförsäkringsverksamhet som företaget bedriver. a)vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräkningen av kapitalkravet för livförsäkringsrisk, och b)hur kapitalkravet närmare ska beräknas. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 105.3 i Solvens II-direktivet framgår det att tecknings- riskmodulen för livförsäkring ska avspegla riskerna med livförsäk- ringsförpliktelser i fråga om de risker som täcks och de processer som används under utövandet av verksamheten. Bestämmelsen ska enligt utredningen tas in i den svenska lag- texten. Bestämmelsen ska utformas efter mönster från utredning- ens förslag till genomförande av motsvarande bestämmelse om kapitalkrav för skadeförsäkringsrisk, jfr. avsnitt 9.2.7 ovan. Utredningens förslag har grundats på de överväganden som redovi- sats i nämnda avsnitt. Av artikel 105.3 andra stycket framgår det att kapitalkravet, i enlighet med punkt 3 i bilaga IV till direktivet, ska beräknas som en kombination av kapitalkrav för minst följande undergrupper; risken för förlust eller negativ förändring av försäkringsskulderna till följd av ändrade nivåer och trender eller ändrad volatilitetsgrad beträf- fande dödlighet om ökad dödlighet leder till att försäkrings- skulderna värde ökar (dödsfallsrisken), ändrade nivåer och trender eller ändrad volatilitetsgrad beträf- fande dödlighet, om minskad dödlighet leder till att försäkrings- skuldernas värde ökar (livsfallsrisken), ändrade nivåer och trender eller ändrad volatilitetsgrad beträf- fande invaliditet, insjuknande och tillfrisknande (invaliditets- och sjukrisk), ändrade nivåer och trender eller ändrad volatilitetsgrad beträf- fande driftskostnader för försäkrings- och återförsäkringsavtal (driftskostnadsrisk vid livförsäkring), ändrade nivåer och trender beträffande omprövningar av skade- livräntor på grund av ändrade rättsliga förhållanden eller ändrad hälsostatus hos de försäkrade (omprövningsrisk), ändrade nivåer eller ändrad volatilitetsgrad beträffande uppehåll i premiebetalningarna, upphörande, förnyelse och återköp (annulationsrisk), eller inträffandet av extrema eller onormala händelser (katastrofrisker inom livförsäkring). Bestämmelserna ska enligt utredningen genomföras efter mönster från genomförandet av motsvarande bestämmelse för skadeförsäk- ring, dvs. genom ett bemyndigande till regeringen. Se avsnitt 9.2.7 ovan. Det bör avslutningsvis särskilt uppmärksammas att det i den svenska versionen av Solvens II-direktivet står att artikel 105.3 behandlar teckningsriskmodulen för skadeförsäkring, vilket är en uppenbar felskrivning eftersom artikeln behandlar teckningsrisk- modulen för livförsäkring. Kapitalkravet för sjuk- och olycksfallsförsäkringsrisk ska beräk- nas med utgångspunkt i de försäkringsrisker som försäkringsfö- retaget är utsatt för till följd av den sjuk- och olycksfallsförsäk- ringsverksamhet som företaget bedriver. Regeringen får föreskriva vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräkningen av kapitalkravet för sjuk- och olycksfallsförsäkringsrisk. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 105.4 första stycket i Solvens II-direktivet ska [M]odulen för teckningsrisk vid sjuk- försäkring ge uttryck för risken vid tecknande av sjukförsäkrings- förpliktelser, oberoende av om sjukförsäkring tekniskt sett funge- rar på liknande sätt som livförsäkring []. Som framgått i avsnitt 9.2.9 har utredningen ansett att ordet sjukförsäkring (på engelska health) som används i Solvens II-direktivet bör översättas till sjuk- och olycksfallsförsäkring. Bestämmelsen i artikel 105.4 ska enligt utredningen tas in i den svenska lagtexten. Bestämmelsen ska utformas efter mönster från utredningens förslag till genomförande av motsvarande bestäm- melse om kapitalkrav för riskkategorin skadeförsäkringsrisk, jfr. avsnitt 9.2.7 ovan. Utredningens förslag har grundats på de över- väganden som redovisats i nämnda avsnitt. Av artikel 105.4 andra stycket i Solvens II direktivet framgår det vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräk- ningen, dvs. risken för förlust eller negativ förändring av försäk- ringsskulderna till följd av ändrade nivåer och trender eller ändrad volatilitetsgrad beträf- fande driftskostnaderna för försäkrings- eller återförsäkrings- avtal, variation såväl i tidpunkter, frekvens och svårighetsgrad för de försäkrade händelserna som i tidpunkter och belopp för försäk- ringsersättningarna vid den tid då de tillhandahålls, eller, inträffandet av utbrott av större epidimier och onormal acku- mulering av risker under sådana extrema förhållanden. Bestämmelserna ska enligt utredningen genomföras efter mönster från genomförandet av motsvarande bestämmelse för skadeförsäk- ring, dvs. genom ett bemyndigande till regeringen. Se avsnitt 9.2.7 ovan. När det gäller den närmare beräkningen av kapitalkravet för riskkategorin sjuk- och olycksfallsförsäkringsrisk bör det noteras att det inte – i motsats till vad som gäller för de övriga riskkategori- erna – finns några närmare bestämmelser kring detta i bilaga IV till Solvens II-direktivet. Sådana bestämmelser finns i stället i EU- förordningen. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att bemyndigandet till regeringen endast ska avse vilka underkategorier av risker som ska tas med vid beräkningen, och alltså inte – som för övriga riskkategorier – också avse den närmare beräkningen av kapitalkravet. Kapitalkravet för riskkategorin marknadsrisk ska beräknas med utgångspunkt i de risker som försäkringsföretaget är utsatt för till följd av förändringar i marknadspriser. Regeringen får föreskriva vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräkningen av kapitalkravet för riskkate- gorin marknadsrisk. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 105.5 första stycket första meningen i Solvens II-direkti- vet framgår det att marknadsriskmodulen ska avspegla risker till följd av nivåerna eller volatilitetsgraden hos marknadspriserna för finansiella instrument som påverkar värdet av företagets tillgångar och skulder. Bestämmelsen i artikel 105.5 första stycket ska enligt utred- ningen tas in i den svenska lagtexten. Bestämmelsen ska utformas efter mönster från utredningens förslag till genomförande av mot- svarande bestämmelse om kapitalkrav för riskkategorin skadeför- säkringsrisk, jfr. avsnitt 9.2.7 ovan. Utredningens förslag har grun- dats på de överväganden som redovisats i nämnda avsnitt. I utredningens förslag har preciseringen i direktivet av att det ska vara fråga om risker till följd av nivåerna eller volatilitets- graden hos marknadspriserna för finansiella instrument tagits bort i syfte att inte i onödan tynga lagtexten. Det centrala i bestäm- melsen är, enligt utredningen, att det ska vara fråga om marknads- prisförändringar som påverkar försäkringsföretagets ekonomiska ställning, dvs. förändringar i priset hos sådant som finns i försäkringsföretagets balansräkning oavsett om detta definieras som ett finansiellt instrument eller inte och oavsett om pris- förändringen beror på ändrad prisnivå eller ändrad volatilitet (risk- nivå). Stöd för denna tolkning finns enligt utredningen i den defi- nition av marknadsrisk som finns i artikel 13.31; risken för förlust eller negativ förändring avseende den finansiella ställningen som direkt eller indirekt orsakas av svängningar i nivån eller volatiliteten när det gäller marknadspriserna för tillgångar, skulder och finansiella instrument. Mot denna bakgrund anser utredningen att bestämmel- sen i direktivet enklast kan uttryckas på det sättet att kapitalkravet ska beräknas med utgångspunkt i de risker som försäkringsföreta- get är utsatt för till följd av förändringar i marknadspriser. Att det endast kan vara fråga om marknadspriser på sådana poster som finns i solvensbalansräkningen följer av att det endast är risker som försäkringsföretaget är [] utsatt för till följd av []. Utred- ningen anser inte att den föreslagna formuleringen av den svenska bestämmelsen i sak skiljer sig från bestämmelsen i direktivet. Utredningen anser vidare att bestämmelsen i artikel 105.5 första stycket andra meningen om att riskmodulen för marknadsrisk kor- rekt ska avspegla bristande matchning mellan tillgångar och skulder särskilt i fråga om deras duration inte behöver framgå uttryckligen av lagtexten, eftersom detta får anses framgå redan av utredningens förslag till genomförande av artikel 101, jfr. Av artikel 105.5 andra stycket i Solvens II-direktivet framgår det vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräk- ningen, dvs. känsligheten hos värdena av tillgångar, skulder och finansiella instrument för ändringar i de durationsberoende räntesatserna eller deras vola- tilitet (ränterisk), ändringar av nivåerna på marknadspriserna för aktier eller dessas volatilitet (aktiekursrisk), ändringar av nivåerna på marknadspriserna för fastigheter eller dessas volatilitet (fastighetsrisk), kreditspreaden över den riskfria räntan (spreadrisk), ändringar av nivåerna på valutakurserna eller dessas volatilitet (valutarisk), eller ytterligare risker för ett försäkringsföretag som härrör antingen från bristande diversifiering av tillgångsportföljen eller stor exponering för fallissemangsrisken för en enda emittent eller en grupp av emittenter med inbördes anknytning (koncentrations- risk). Några närmare bestämmelser kring beräkningen av kapitalkravet för riskkategorin marknadsrisk finns inte i bilaga IV till direktivet. Bestämmelserna ska därför enligt utredningen genomföras efter mönster från genomförandet av motsvarande bestämmelser för sjuk- och olycksfallsförsäkring, dvs. genom ett bemyndigande till regeringen som endast avser bestämmandet av underkategorierna av risk. Se avsnitt 9.2.9 ovan. Kapitalkravet för motpartsrisk ska beräknas med utgångspunkt i de risker som försäkringsföretaget är utsatt för till följd av förändringar i betalningsförmågan hos företagets motparter. Regeringen får föreskriva vilka underkategorier av risker som minst ska tas med vid beräkningen av kapitalkravet för riskkate- gorin motpartsrisk. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 105.6 första stycket första meningen i Solvens II-direkti- vet framgår det att motpartsriskmodulen ska ge uttryck för möjlig- heten av förluster till följd av oväntat fallissemang eller försämrad kreditvärdighet som rör försäkrings- och återförsäkringsföretags motparter och gäldenärer under en följande tolvmånadersperiod. Bestämmelsen i artikel 105.6 första stycket första meningen ska enligt utredningen tas in i den svenska lagtexten. Bestämmelsen ska utformas efter mönster från utredningens förslag till genomförande av motsvarande bestämmelse om kapitalkrav för riskkategorin skadeförsäkringsrisk, jfr. avsnitt 9.2.7 ovan. Utredningens förslag har grundats på de överväganden som redovisats i nämnda avsnitt. I utredningens förslag har formuleringen i direktivet av att det ska vara fråga om [] oväntat fallissemang eller försämrad kredit- värdighet ersatts med den enklare formuleringen risker som företaget är utsatt för till följd av förändringar i betalningsförmå- gan. Enligt utredningen är såväl oväntat fallissemang som försäm- rad kreditvärdighet ett resultat av förändrad betalningsförmåga. Ordet fallissemang bör enligt utredningen undvikas, eftersom det saknas en tydlig definition av detta begrepp.10 Det bör här också noteras att begreppet motpartsrisk (på engelska counterparty default risk) inte definieras i direktivet, men att det finns en defini- tion av begreppet kreditrisk (på engelska credit risk); risken för förlust eller negativ förändring avseende den finansiella ställningen till följd av svängningar i kreditvärdigheten (på engelska credit standing) hos emittenter, motparter och gäldenärer för vilka försäk- ringsföretag är exponerade i form av motparts (på engelska 10 Enligt utredningen kan det inte av direktivet utläsas om fallissemang ska likställas med det svenska konkurs-begreppet eller om det snarare handlar om det svenska begreppet obestånd. counterparty default risk)- eller spreadrisker eller koncentrationer av marknadsrisker. Av definitionen framgår det, enligt utredningen, att motpartsrisk i grunden handlar om svängningar i kreditvärdig- heten. Utredningen anser emellertid att inte heller ordet kreditvärdig- het bör användas i lagtexten, eftersom det skulle kunna tolkas som att det endast handlar om ändringar i sådana kreditbetyg som är vanligt förekommande på de finansiella marknaderna. Utredningen anser att kreditvärdighet är synonymt med betalningsförmåga, och att kreditvärdighet kan ändras utan att detta nödvändigtvis får genomslag i ändrat kreditbetyg. Den grundläggande tanken med bestämmelsen är, enligt utredningen, att försäkringsfö- retagen måste hålla ett kapital för den risk som kan finnas att mot- parter eller gäldenärer inte har förmåga att betala sina skulder till försäkringsföretagen, vilket i sin tur kan påverka försäkringsföreta- gets förmåga att infria sina åtaganden gentemot försäkringstagarna. Innehållet i utredningens förslag till svensk bestämmelse skiljer sig alltså inte i sak från bestämmelsen i direktivet. Utredningen har övervägt att inte ta med ordet motpart i den svenska lagtexten, eftersom de motparter som är av intresse i detta sammanhang rimligen borde vara gäldenärer, dvs. motparter som genom avtal eller på annat sätt är skyldiga att betala något till för- säkringsföretaget. Eftersom det emellertid kan tänkas att betal- ningsskyldighet föreligger utan att motparten nödvändigtvis är gäl- denär11, anser utredningen att båda begreppen bör tas med i den svenska lagtexten. Ett exempel är när motpartens betalningsskyl- dighet är villkorad av en viss händelse som ännu inte inträffat. I utredningens förslag har slutligen preciseringen till tagits bort, eftersom denna begräns- ning framgår redan av utredningens förslag till genomförande av artikel 101, jfr avsnitt 9.2.1 under rubriken . Av artikel 105.6 första stycket andra till fjärde meningarna och andra stycket i Solvens II-direktivet framgår det att motpartsrisk- modulen ska täcka riskreducerande avtal som återförsäkringsarrangemang, värdepapperiseringar och derivat samt fordringar på förmedlare och varje annan kreditexponering som inte omfattas av under- kategorin för spreadrisk, 11 I ett avtalsförhållande brukar den förpliktigade kallas gäldenär, medan den berättigade brukar kallas borgenär. ta vederbörlig hänsyn till säkerheter eller andra värdepapper som innehas av försäkrings- eller återförsäkringsföretaget eller för dess räkning, och de risker som är förknippade därmed, och för varje motpart beakta det berörda försäkrings- eller åter- försäkringsföretagets samlade riskexponering för motparten i fråga, oberoende av den rättsliga formen av motpartens avtals- mässiga förpliktelser gentemot företaget. Några närmare bestämmelser kring beräkningen av kapitalkravet för riskkategorin motpartsrisk finns inte i bilaga IV till direktivet. Bestämmelserna ska därför enligt utredningen genomföras efter mönster från genomförandet av motsvarande bestämmelser för sjuk- och olycksfallsförsäkring samt marknadsrisk, dvs. genom ett bemyndigande till regeringen som endast avser bestämmandet av underkategorierna av risk. Se avsnitt 9.2.9 ovan. 9.2.12Justering av kapitalkrav för aktierisk Justering av kapitalkravet för aktierisk I syfte att motverka procykliska effekter ska kapitalkravet för aktierisk inom kapitalkravet för marknadsrisk justeras utifrån nivån på ett särskilt aktieindex jämfört med en vägd genom- snittsnivå för detta index. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om den beräk- ning som avses i ovanstående stycke. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 106.1 i Solvens II-direktivet framgår det att undergrup- pen aktiekursrisk som beräknas enligt standardformeln ska inne- hålla en symmetrisk justering av det kapitalkrav för aktier som ingår i riskkategorin marknadsrisk. Av artikel 106.2 och 106.3 framgår det att justeringen ska baseras på en funktion av den nuvarande nivån på ett lämp- ligt aktieindex och en vägd genomsnittsnivå för detta index, där det vägda genomsnittet ska beräknas under en tillräckligt lång tidsperiod som ska vara densamma för alla försäkringsföretag, och inte får leda till användning av ett kapitalkrav för aktier som understiger eller överstiger standardkapitalkravet för aktier med . Genom bestämmelserna justeras kapitalkravet för aktier i relation till särskilda aktieindex, och innebär förenklat att kapitalkravet för aktierisken blir lägre i tider då aktier är lågt värderade i förhållande till sitt historiska genomsnitt och vice versa. Regleringen är avsedd att motverka s.k. procykliska effekter av regelverket. Eftersom bestämmelsen avser en justering i beräkningen av kapitalkravet för en underkategori av risk kan det hävdas att bestämmelsen är på en sådan detaljnivå att den passar bättre i före- skrifter på lägre nivå än lagnivå. Mot detta ska dock ställas att bestämmelsen är central för att motverka procykliska effekter av regelverket och att den därför är av så principiell betydelse att den ska finnas i lag. Vid en samlad bedömning anser utredningen att en övergripande bestämmelse om justering av kapitalkravet för aktie- kursrisk bör tas in i den svenska lagtexten, i kombination med ett bemyndigande för regeringen att meddela närmare föreskrifter om beräkningen. Det bör dock här noteras att närmare bestämmelser om beräkningen finns i EU-förordningen, och att bemyndigandet endast kan användas i den mån den svenska lagtexten, i ljuset av bestämmelserna i , skulle anses vara ett otillräck- ligt genomförande av direktivet. När det sedan gäller den närmare formuleringen av den över- gripande bestämmelsen har utredningen strävat efter att uppnå likformighet vad gäller detaljeringsgraden i lagbestämmelser som behandlar beräkning enligt standardformeln. 9.2.13Durationsbaserad metod för beräkning av aktierisk Utredningens förslag: får tillåta att ett liv- försäkringsföretag som erbjuder sådana pensionsförsäkringar som avses i 58 kap. 2 § inkomstskattelagen tillämpar en särskild metod (durationsbaserad metod) för att beräkna kapitalkravet för aktierisk inom kapitalkravet för marknadsrisk, om 1.företagets förvaltning av tillgångar som motsvarar dess åta- ganden för pensionsförsäkringarna hålls åtskild från förvalt- ningen av företagets övriga tillgångar, 2.de försäkringstekniska avsättningarna enligt 5 kap. 1 § för pensionsförsäkringarna hålls åtskilda från företagets övriga avsättningar, 3.den verksamhet för vilken metoden används enbart bedrivs i , 4.den genomsnittliga durationen av skulderna som är kopplade till verksamheten överstiger , 5.företaget kan visa att försäkringstagarna och förmånstagarna ges en skyddsnivå som är likvärdig med den som gäller enligt 6.den durationsbaserade metoden är lämplig att använda med hänsyn till företagets solvens, likviditet och företagsstyrningssy- stem. Försäkringsföretag som använder den durationsbaserade meto- den får inte byta beräkningsmetod till den metod som används enligt standardformeln. Efter ansökan från ett försäkringsföre- tag får dock ge tillstånd till ett sådant byte, om företaget kan visa att det finns godtagbara skäl för bytet. Skäl för utredningens förslag: I artikel 304.1 b) i Solvens II- direktivet finns det en särskild metod för beräkning av solvenska- pitalkravet för aktierisk som bl.a.12 kan användas av livförsäkrings- företag som erbjuder pensionsförmåner som är knutna till att någon går i pension eller förväntar sig att gå i pension och där premierna för dessa företag är skattemässigt avdragsgilla för försäkringstagaren enligt nationell lagstiftning i den medlemsstat som har auktoriserat företaget. Metoden, som kallas durationsbaserad aktiekursrisk, innebär att företaget under vissa omständigheter13 tillåts basera delar av beräk- ningen av solvenskapitalkravet för aktier på andra antaganden än de 12 Metoden kan också användas av livförsäkringsföretag som bedriver tjänstepensions- verksamhet med stöd av den s.k. optionen i artikel 4 i Tjänstepensionsdirektivet. Utred- ningen har föreslagit att inte längre ska utnyttja denna option, se kapitel 6 och 17. En annan sak är att utredningen föreslår ett fortsatt utnyttjande av optionen för att så långt möjligt undvika onödiga anpassningar till Solvens II- regleringen, jfr. 13 Bl.a. krävs det att den genomsnittliga durationen på skulderna överstiger . som annars gäller.