sou · GYB390 · 2011-01-01 00:00:00 — Om ombildningen sker genom en kombination av ett likvidationsför- farande och ett nybildningsförfarande, ger det sannolikt bättre garan- tier för att medlemmarna sätter sig in i de ändrade förutsättning- arna för verksamheten. Vår bedömning är därför att övervägande skäl talar mot att in- föra några bestämmelser som tillåter att ideella föreningar ombildas till ekonomiska föreningar genom ändring av stadgarna. Ekonomiska föreningar präglas av den s.k. öppenhetsprincipen. Prin- cipen innebär, såsom den är utformad i lagen, att en förening inte får vägra någon inträde som medlem, om det inte finns särskilda skäl för vägran med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet eller föreningens syfte eller annan orsak (se 3 kap. 1 § föreningslagen). Ett annat grundläggande drag hos en ekonomisk förening är att dess medlemmar förutsätts delta i verksamheten, t.ex. som kunder eller leverantörer. Även om föreningslagen inte innehåller någon ut- trycklig reglering av vilken rätt medlemmarna har att utnyttja föreningens verksamhet anses de ha en sådan rätt. En medlem i en producentförening har alltså en rätt att leverera till föreningen. Spegel- bilden av denna rätt är en s.k. mottagningsplikt för föreningen, dvs. föreningen har en skyldighet att ta emot medlemmens leveranser. Det kan hävdas att såväl öppenhetsprincipen som mottagnings- plikten kan innebära problem för föreningen. Så kan t.ex. en ökning av medlemsantalet med en åtföljande skyldighet att leverera varor eller ta emot varor från ett större antal personer ställa krav på för- ändringar av föreningens verksamhet. Vi har mot den bakgrunden fått i uppdrag att överväga om det finns skäl att utöka möjlig- heterna för föreningar att neka medlemskap i föreningen. En ut- gångspunkt för vårt arbete har varit att öppenhetsprincipen ska finnas kvar men att det kan finnas skäl för vissa jämkningar av principen, t.ex. i fråga om innebörden i särskilda skäl. Vi har även övervägt mottagningspliktens innehåll och utformning. 8.2Antagning av nya medlemmar 8.2.1Öppenhetsprincipen – en skyldighet att anta nya medlemmar Det brukar sägas att en ekonomisk förening är en öppen association i så måtto att medlemsantalet i föreningen inte är bestämt på för- hand och att antalet medlemmar kan variera över tiden, utan att föreningsstadgarna behöver ändras. Öppenhetsprincipen innebär dock något annat och mera, nämligen att en ekonomisk förening är skyldig att anta nya medlemmar om det inte finns särskilda skäl att vägra inträde i föreningen. Öppenhetsprincipen fick sin nuvarande utformning genom föreningslag.1 Äldre föreningsrättslig lagstiftning innehöll en bestäm- melse om att en ekonomisk förening när som helst kunde anta nya medlemmar. Denna var emellertid dispositiv och lagen gav utrymme för inskränkande stadgebestämmelser, vilka kunde medföra att en förening i princip var en helt sluten association.2 I såväl föreningslag som den nuvarande lagen är öppenhetsprincipen tving- ande. I förarbetena till den nuvarande föreningslagen uttalas att det är en viktig kooperativ princip att ekonomiska föreningar är öppna i så måtto att nya medlemmar har rätt att komma in i föreningen.3 Detta markeras redan i 1 kap. 1 § femte stycket föreningslagen, där det sägs att utmärkande för en ekonomisk förening är att den upp- fyller vissa villkor i fråga om rätt till medlemskap. Den vikt som lagstiftaren har lagt vid öppenhetsprincipen kommer också till ut- tryck i skattelagstiftningen. Ekonomiska föreningar som är koopera- tiva i skatterättslig mening har nämligen viss avdragsrätt för lämnad utdelning. För att anses vara en kooperativ förening som är be- rättigad till sådan avdragsrätt krävs bl.a. att föreningen antar nya med- lemmar i enlighet med öppenhetsprincipen (se närmare avsnitt 19.2). 1951:34 s. 101 f. 2Om äldre rätt se G. , Förvärv och förlust av medlemskap i ekonomisk förening, s. 47–70. 1986/87:7 s. 87. Öppenhetsprincipen är inte absolut. En ekonomisk förening kan, under de förutsättningar som anges i 3 kap. 1 § föreningslagen, vägra nya, presumtiva medlemmar inträde i föreningen. För en sådan vägran krävs dock att det finns särskilda skäl med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet, föreningens syfte eller annan orsak. Inom dessa ramar kan en förening ställa upp begräns- ningar för medlemskap, dels i fråga om antalet medlemmar, dels i fråga om vilka personer som ska kunna bli medlemmar.4 I förarbetena till föreningslag uttalades i denna fråga bl.a. följande. Vissa föreningar äro nämligen av den karaktär att en begränsning av medlemsantalet eller medlemskretsen är nödvändig eller åtminstone berättigad. Detta är exempelvis fallet med bostads- eller bostadsrätts- föreningar, mejeriföreningar, hingstföreningar och betesföreningar. En begränsning av medlemskretsen kan även vara betingad t.ex. därav att en förening ämnar utverka statsbidrag för vars erhållande gälla särskilda villkor i fråga om medlemskap e.d. Vidare måste möjlighet att vägra inträde alltid föreligga beträffande personer som kunna förväntas komma att motarbeta föreningens verksamhet eller dess syfte. Liknande uttalanden finns också i förarbetena till den nuvarande föreningslagen. Där anges bl.a. att det i vissa föreningar kan vara befogat att ställa krav på att medlemmarna tillhör en viss grupp, exempelvis att de är jordbrukare eller skogsägare eller att de inne- har viss anställning, exempelvis i arbetskooperativ, eller att de är konsumenter av vissa tjänster, t.ex. barnomsorg, eller bosatta inom ett visst område.5 I dessa fall är det fråga om begränsningar gällande vilka personer som kan bli medlemmar, dvs. begränsningar i medlemskretsen. Begränsningar i antalet medlemmar kan framförallt vara nödvän- diga i de fall då en förenings verksamhet inte ger utrymme för samverkan med något större antal personer.6 Som exempel kan nämnas en ekonomisk förening som bedriver barnomsorg. I en sådan förening är det med nödvändighet så att föreningens tillgång till lokaler och personal begränsar antalet medlemmar som kan beviljas inträde. 1951:34 s. 102. 1986/87:7 s. 87. 6Se K. , Föreningslagen, lag om ekonomiska föreningar, 8 uppl., s. 38. 8.2.3Tillämpningen av öppenhetsprincipen och möjligheterna till undantag Öppenhetsprincipen får betydelse för dels hur ekonomiska fören- ingars stadgar kan utformas, dels hur ansökningar om medlemskap ska behandlas i enskilda fall. En ekonomisk förening får inte utforma sina stadgar så att de kommer i konflikt med öppenhetsprincipen. Det är t.ex. normalt inte möjligt att i stadgarna bestämma att antalet medlemmar i föreningen ska vara högst fem. Vid ansökan om registrering förut- sätts kontrollera att stadgarna inte innehåller några otillåtna begränsningar i detta avseende. Om gör be- dömningen att en förenings stadgar strider mot öppenhetsprin- cipen, ska registrering vägras. Öppenhetsprincipen måste också beaktas vid prövningen av varje enskild medlemsansökan. Om föreningen vägrar en sökande medlem- skap utan att ha fog för vägran, kan sökanden vända sig till domstol som prövar om föreningen är skyldig att anta honom eller henne som medlem. Domstolen prövar om föreningens beslut att vägra inträde är förenligt med öppenhetsprincipen, dvs. om beslutet att vägra medlemskap kan motiveras med hänsyn till verksamhetens art, omfattning, föreningens syfte eller annan orsak. Vid prövningen är rätten inte bunden av innehållet i stadgarna utan en viss stadge- bestämmelse kan lämnas därhän om den, enligt rättens mening, strider mot öppenhetsprincipen. Å andra sidan kan ett föreningens beslut att vägra någon medlemskap vara giltigt även om det inte har stöd i stadgarna. Så länge ett beslut att vägra medlemskap är fören- ligt med lagens undantagsregler saknar det således betydelse om det finns någon särskild stadgebestämmelse som reglerar villkoren för inträde, eller när sådant inträde kan vägras.7 Det finns få avgöranden i rättspraxis som gäller tillämpningen av föreningslagens öppenhetsprincip. De flesta refererade avgöranden rör bostadsrättsföreningar, där öppenhetsprincipen har en annan utformning jämfört med regleringen i föreningslagen.8 De fall där 7Se NJA II 1951 s. 41 f. och K. , Föreningslagen, lag om ekonomiska föreningar, 8uppl., s. 38. 8 För en beskrivning av regleringen av antagningen av nya medlemmar i bostadsrättsföreningar, se H. m.fl., Bostadsrättslagen. En kommentar, 3 uppl., s. 40–67. medlemskap i en bostadsrättsförening har vägrats på grund av brister i sökandens ekonomi kan dock vara av visst intresse. Frågan om medlemskap i en fackförening (ideell förening) prövades i NJA 1948 s. 513. fann att om ett medlemskap var nödvändigt för att den enskilde skulle kunna utöva sitt yrke skulle medlemskap beviljas. Avgörandet har tolkats så att i de fall då en ekonomisk förening har en monopolliknande ställning är föreningen skyldig att anta nya medlemmar, som har nytta av föreningens tjänster, oavsett vad föreningen har bestämt i sina stadgar.9 I sammanhanget är även gällande konkurrensrättsliga be- stämmelser av betydelse. En tillämpning av dessa bestämmelser skulle sannolikt leda till samma bedömning som rättsfall. Klart är att medlemskap inte kan vägras om detta skulle stå i strid med konkurrensrätten. I såväl förarbeten som doktrin har uttalats att registreringsmyndig- heten bör vara relativt liberal i sin prövning av vilka stadgebestäm- melser som kan tillåtas. Endast i särskilt grova fall kan generellt formulerade inträdesvillkor sägas vara direkt otillåtna, t.ex. stadgar som fixerar ett visst medlemsantal utan att det är motiverat med hänsyn till verksamhetens art, omfattning eller föreningens syfte.10 Av den genomgång av olika typer av registreringsärenden som vi har gjort förefaller det också som att tillämpning av öppenhetsprincipen är liberal. Verket vägrar sällan registrering på grund av att stadgarna strider mot öppenhetsprincipen. Dock god- tas som regel inte stadgebestämmelser som begränsar medlemskretsen till ett visst bestämt antal medlemmar.11 Prövningen sker emellertid utifrån förhållandena i det enskilda fallet och undantagsvis torde även stadgebegränsningar av detta slag kunna godtas, om det klart framgår att en dylik begränsning är nödvändig. Det anses normalt strida mot öppenhetsprincipen att i stadgarna föreskriva att endast personer som har tecknat eller förbinder sig att teckna samarbetsavtal med en viss angiven person kan antas som 9Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar. En kommentar, 3 uppl., s. 124. 10Se K. , Föreningslagen, lag om ekonomiska föreningar, 8 uppl., s. 38. 11Undantag görs för de ekonomiska föreningar som bedriver in- och utlåningsverksamhet, s.k. sparkassor. En sparkassa får högst ha 1 000 medlemmar och får som medlemmar anta endast personer som ingår i en i förväg identifierbar begränsad krets som också ska anges i föreningens stadgar (se 2 kap. 3 § 7 lagen [2004:297] om bank- och finansieringsrörelse). godtar dock stadgebestämmelser om att endast personer som även är medlemmar i en viss annan organi- sation får antas som medlemmar. Huvudregeln är dock i så fall att också denna organisation måste vara en öppen sammanslutning. Diskriminerande stadgebestämmelser godtas som regel inte. I några fall har dock accepterat bestämmelser med krav på visst medborgarskap, eftersom de har ansetts befogade med hän- syn till föreningens verksamhet. Stadgebestämmelser om att med- lemmarna ska ha viss trostillhörighet godtas normalt inte. Ekonomiska föreningars tillämpning av öppenhetsprincipen Det är svårt att dra några säkra slutsatser om hur ekonomiska före- ningar tillämpar öppenhetsprincipen i praktiken. Avsaknaden av rätts- praxis som rör vägrat medlemskap kan möjligen tolkas som att föreningarna i stor utsträckning fattar beslut som är förenliga med öppenhetsprincipen och håller sig inom de i lagen angivna undan- tagen då medlemskap vägras. Det förhållandet att öppenhets- principen är en förutsättning för skattelättnader enligt inkomst- skattelagen (se 39 kap. 21 § inkomstskattelagen [1999:1229]) bidrar sannolikt till att föreningarna strävar efter att upprätthålla prin- cipen. Naturligtvis har den enskilda föreningens karaktär också betydelse för öppenhetsprincipens tillämpning. Således är det i de konsument- kooperativa föreningarna ofta positivt med en stor medlemskrets, eftersom det är ägnat att medföra ökad handel med föreningen, något som, typiskt sett, är till gagn för föreningen. Inom detalj- handels- och oljekooperationen har öppenhetsprincipen därför fått ett mycket stort genomslag. har det inte förekommit att någon har nekats medlemskap inom dessa delar av koopera- tionen.12 Också i de lantbrukskooperativa föreningarna har det länge ansetts positivt med många medlemmar. Även i dessa föreningar har öppen- hetsprincipen därför haft, och har ofta fortfarande, stor betydelse. Inom vissa branscher har dock öppenhetsprincipen ansetts medföra problem. Ett exempel på detta är mejeriföreningar, däribland Arla och , där det förekom diskussioner och, i några fall, beslut om att stänga föreningarna för nya med- lemmar och i stället införa ett kösystem för blivande medlemmar. 12 Källa: , VD i . Diskussionerna var en följd av en då rådande osäkerhet om huru- vida föreningarna skulle få avsättning för mjölk från nya medlemmar på grund av förändrade marknadsförhållanden efter EU- inträde.13 I Arla blev beslutet att inte anta några nya medlemmar mycket omdebatterat, bl.a. på grund av föreningens dominerande ställning på marknaden. Föreningen valde därför att avskaffa kösystemet. Inte heller ek. tillämpar längre något kösystem. Den sistnämnda föreningen har numera stadge- bestämmelser som innebär att styrelsen kan vägra medlemskap med hänvisning till företagsekonomiska överväganden.14 Ett nyare exempel på en förening som har gjort inskränkningar i öppenhetsprincipen är , en mindre mejeriförening med drygt 200 medlemmar. Föreningens uttryckliga praxis är att anta nya medlemmar endast om fören- ingen kan få avsättning för de nya medlemmarnas mjölk till bra priser. En förutsättning är således att lönsamheten för redan existe- rande medlemmar förbättras, eller i vart fall inte försämras. Fören- ingens stadgar innehåller inte någon bestämmelse som ger stöd för denna praxis. beslutade föreningen att avslå sex ansök- ningar om medlemskap sedan man hade gjort bedömningen att antagandet av nya medlemmar skulle leda till en överproduktion av mjölk och därmed till lägre avräkningspriser för existerande med- lemmar. antogs däremot 14 nya medlemmar. Fören- ingen tillämpar inte något kösystem för blivande medlemmar.15 I den s.k. nykooperationen upplevs det, enligt uppgift från råd- givningsorganisationen , inte som något större problem att upprätthålla öppenhetsprincipen. I en del nystartade kooperativ finns dock en rädsla hos de ursprungliga medlemmarna för att an- tagande av nya medlemmar kan leda till att de existerande med- lemmarna får en minskad kontroll över föreningen och att verk- samheten kan komma att ändras om fler medlemmar tillkommer. Även vid rådgivning till personer som står i begrepp att bilda en kooperativ verksamhet förekommer det att dessa personer vänder sig mot den öppna företagsformen. Det kan vara så att gruppen av de personer som ska äga företaget redan är klar och att man inte 13Se J. m.fl., Producentkooperativa principer i pressad konkurrens, , Rapport 77, 1994, s. 140–141 och 166– 167. 14I stadgarna för ek.för., antagna , anges att styrelsen har rätt att vägra medlemskap om antagandet av ny medlem skulle innebära att föreningen inte kan företagsekonomiskt försvarbart avsätta av medlemmarna inlevererad mjölkmängd, eller att ny medlems hämtningskostnad väsentligen överstiger medeltalet för föreningen. 15Källa: , VD i ekonomisk förening. önskar få in flera medlemmar. I sådana fall blir personerna hän- visade till att välja en annan associationsform för verksamheten, trots att denna i övriga avseenden är avsedd att ha kooperativ karak- tär. Det kan tilläggas att det även inom nykooperationen förekommer stadgebestämmelser som på olika sätt begränsar medlemskretsen eller antalet medlemmar. Som exempel kan nämnas stadgar om att nya medlemmar kan antas om det är befogat med hänsyn till om- fattningen av föreningens verksamhet. En sådan bestämmelse kan jämföras med lagens krav på att medlemskap får vägras endast om det finns särskilda skäl. Enligt vår bedömning är det långt ifrån klart om en sådan stadgebestämmelse skulle anses godtagbar vid en dom- stolsprövning. Eftersom saknar en fullständig lagstiftning om koopera- tiva företag, är frågan om antagandet av nya medlemmar i andels- selskab inte reglerad i lag. De flesta andelsselskab är emellertid öppna associationer och tillämpar principen om öppet medlemskap. Någon tvingande öppenhetsprincip finns dock inte i dansk rätt. I stor utsträckning kan därför ett andelsselskab självt besluta om det önskar anta nya medlemmar och på vilka villkor sådan antagning ska ske. Det finns inte heller någon allmän regel om att avslag ska ske på saklig grund. Däremot är det vanligt att ett andelsselskabs stadgar innehåller närmare bestämmelser om villkor för medlem- skap. Av rättspraxis följer dock att ett andelsselskab i vissa fall kan vara skyldigt att ta emot nya medlemmar. Så är särskilt fallet för andels- selskab som har en monopolliknande ställning. Lagen om andelslag innehåller inte någon tvingande öppenhets- princip och ett andelslag har betydligt större möjligheter att vägra medlemskap än vad en svensk ekonomisk förening har. Antagande av nya medlemmar regleras i 3 kap. lagen om andels- lag. Det är som huvudregel andelslagets styrelse som beslutar om godkännande av en ansökan och styrelsen har rätt att bestämma över förfarandet vid godkännande och villkoren för godkännande. De villkor som ska gälla för medlemskap i ett andelslag kan även regleras i andelslagets stadgar (se 3 kap. 1 § andra stycket lagen om andelslag). Beroende på vilka villkor som uppställs för medlemskap kan ett andelslags öppenhet för nya medlemmar variera kraftigt. Ett andelslag kan därför i det enskilda fallet vara slutet. Men den finska lagen ger också utrymme för stadgebestämmelser som inne- bär att medlemskap kan vägras endast om det på grund av arten och omfattningen av andelslagets verksamhet eller av någon annan orsak finns skäl att vägra medlemskap. Ett andelslag kan således på fri- villig väg, genom särskilda stadgebestämmelser, tillämpa en mot- svarighet till den svenska öppenhetsprincipen. I har öppenheten ansetts vara en viktig kooperativ princip. Lagen om samvirkeforetak innehåller därför en uttrycklig öppenhets- princip, som har stora likheter med den svenska. Där sägs att kon- sumenter, näringsidkare och andra som kan få sina ekonomiska intressen tillvaratagna av ett samvirkeforetak också har rätt att bli medlemmar i foretaket. Medlemskap kan endast vägras om det finns saklig grund för det. Rätten till medlemskap förutsätter dock att sökanden kan få ekonomisk nytta av samvirkeforetaket och i detta kan givetvis sägas ligga en viss begränsning i öppenheten. I exem- pelvis en mejeriförening är det bara mjölkproducenter som har eko- nomisk nytta av företaget och andra personer har därför inte rätt att bli medlemmar.16 Kravet på saklig grund för avslag innebär att det inte är möjligt att ställa upp villkor om viss religion, hudfärg, nationalitet eller etniskt ursprung som krav för medlemskap. Däremot är det i en producentförening, där medlemmen ska leverera vissa varor eller tjänster, möjligt att ställa krav på att varorna ska vara av viss kvali- tet och eventuellt även viss kvantitet för att medlemskap ska be- viljas. Det är också möjligt att ställa krav på bosättning inom visst område. I vissa situationer kan en förening på grund av kapacitets- brist inte ta emot fler medlemmar, exempelvis i en kooperativt driven 16 Se NOU 2002:6, avsnitt 25.2.1. I sådana fall är kapacitetsbrist saklig grund för att vägra medlemskap.17 8.3.2EU-förordningen om stadga för europakooperativ I ingressen till EU-förordningen om stadga för europakooperativ uttalas att en europeisk kooperativ förening () bör drivas i enlighet med principen om att inga artificiella spärrar bör finnas för medlemskap. Förordningen innehåller dock inte några bestämmelser som motsvarar den svenska öppenhetsprincipen. Det är lednings- eller förvaltningsorganet i som fattar beslut om att godkänna en ansökan om medlemskap. Fören- ingen får ta in villkor för medlemskap i sina stadgar, särskilt i fråga om att medlemmen ska teckna en viss lägsta andel av föreningens kapital eller att medlemmen ska uppfylla vissa villkor rörande fören- ingens ändamål. 8.3.3Viss annan europeisk rätt En grundläggande princip i fransk lagstiftning om kooperativ är att medlemskapet i ett kooperativ är fritt och öppet. Ett kooperativ är skyldigt att som medlemmar anta de som kan ha nytta av koopera- tivets aktiviteter och som uppfyller de krav för medlemskap som kooperativet har ställt upp i sina stadgar.18 8.4.1Skälen för att behålla en tvingande öppenhetsprincip Som skäl för att öppenhetsprincipen borde vara tvingande angavs i förarbetena till föreningslag att det för enskilda personer kan finnas ett stort intresse av att delta i föreningens verksamhet och använda sig av dess tjänster. I vissa fall kan det till och med vara en förutsättning för den enskildes försörjningsmöjligheter att 2006-2007 nr 21 s. 100–102. 18Se artikel 3, nr 47-1775 av den 10 septembre 1947 samt rapport från Du Conseil Supérieur de la Coopération, Le mouvement coopératif en , Rapport 2007, s. 8. han eller hon inte utestängs från medlemskap.19 En sådan situation kan föreligga exempelvis då den ekonomiska föreningen är en producentförening och en näringsidkare för sin verksamhet är be- roende av att få leverera sina produkter till föreningen. Öppenhets- principen har alltså ansetts viktig, särskilt i fall där föreningen har en monopolliknande ställning. Det argumentet är fortfarande rele- vant. Det bör dock tilläggas att det inte längre torde ha samma styrka, eftersom de personer som behöver bli medlemmar i en ekonomisk förening för att kunna driva viss näringsverksamhet numera också skyddas av konkurrensrättens regler. Ytterligare ett argument för att öppenhetsprincipen bör vara tvingande är att principen bidrar till att skilja ekonomiska fören- ingar från aktiebolag och handelsbolag.20 Principen om akties fria överlåtbarhet innebär visserligen att kretsen av delägare i ett aktie- bolag kan vara förhållandevis öppen, men ägarkretsen i ett aktie- bolag begränsas naturligen av att antalet aktier är fixerat, vilket medför att kretsen inte utan vidare kan utökas i takt med att pre- sumtiva nya ägare visar intresse för bolaget. Den ekonomiska föreningens öppenhet såvitt avser medlemskretsen är därför ett sär- drag, som är specifikt för just denna associationsform. Frågan är dock om det har något värde i sig att det finns vattentäta skott mellan associationsformerna. Det kan i vart fall, enligt vår mening, ifrågasättas om intresset av att skilja ekonomiska föreningar och aktiebolag åt bör tillmätas någon betydelse i detta sammanhang. Traditionellt har öppenhetsprincipen också ansetts förstärka det kooperativa draget hos de ekonomiska föreningarna. Att öppenhets- principen är en viktig kooperativ princip talar obestridligen för att i vart fall de ekonomiska föreningar som så önskar måste ha möjlig- het att tillämpa principen. Detta innebär dock inte nödvändigtvis att öppenhetsprincipen även fortsättningsvis måste vara tvingande (jfr lagstiftarens tidigare uttalanden om att medlemmarna själva ska kunna bestämma i vilken utsträckning principerna ska tillämpas). 8.4.2Skälen för en flexiblare reglering Under utredningens gång har från olika håll, däribland från lant- brukskooperationen, framhållits att öppenhetsprincipen, såsom den är utformad, i vissa situationer kan vara svår att förena 1951:34 s. 101 f. 1951:34 s. 102. med företagsekonomiska överväganden.