sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Avsikten är att det endast ska vara ett ledande företag som ansvarar för försäkringsgruppen och att övriga ledande försäkrings- eller försäkringsholdingföretag ska befrias från sina uppgifter. Av artikel 215.1 i Solvens II-direktivet framgår att när ett för- säkrings- eller försäkringsholdingföretag med ägarintresse är dot- terföretag till ett annat försäkrings- eller försäkringsholdingföretag med huvudkontor inom EES ska reglerna om grupper tillämpas endast på ett ledande försäkrings- eller försäkringsholdingföretag. Det ansvariga försäkrings- eller försäkringsholdingföretaget är i dessa fall det företag som är ett ledande försäkrings- eller försäk- ringsholdingföretag och som har det yttersta ägarintres- set, direkt eller indirekt, inom EES för hela gruppen. Det är således endast ett ledande försäkrings- eller försäkringsholdingföretag som ansvarar för att kraven på försäkringsgruppen efterlevs. Det finns således två inskränkning av när bestämmelsen är tillämplig. För det första måste försäkrings- eller försäkringsholdingföretaget med ägarintresse vara dotterföretag till ett försäkrings- eller försäkrings- holdingföretag och för det andra att detta sistnämnda företag måste ha huvudkontor inom EES. Att grupptillsynsreglerna på gruppnivå endast ska tillämpas av det moderföretag som har det yttersta ägarintresset på gemen- skapsnivå innebär en avgörande och viktig förändring jämfört med nuvarande bestämmelser. Denna bestämmelse ligger till grund för att tillsynen över hela gruppen endast bedrivs av en tillsynsmyndig- het. Detta är normalt tillsynsmyndigheten för det ledande försäk- ringsföretaget, vilket är det moderföretag som har det yttersta ägarintresset i försäkringsgruppen på gemenskapsnivå. Det företag som avses med ledande är det företag som har det yttersta ägar- Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav intresset, dvs. det företag som är överst i gruppen, under förut- sättning att företaget är etablerat inom EES. Bild 7 försäkringsgrupp med försäkringsföretag inom EES uppgifter tas över av dess Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav 15.1.13Undantag från rapportering när det ledande företaget omfattas av bestämmelserna för finansiella konglomerat Utredningens förslag: Om det ledande försäkrings- eller åter- försäkringsföretaget i en försäkringsgrupp är dotterföretag till ett företag som omfattas av extra tillsyn enligt lagen om finansi- ella konglomerat får , när inspektionen är grupptillsynsmyndighet, besluta att bestämmelserna om risk- koncentrationer eller transaktioner inom en försäkringsgrupp eller båda dessa bestämmelser inte ska tillämpas för försäkrings- gruppen. Skäl för utredningens förslag: Av artikel 215.2 i Solvens II-direk- tivet framgår att när reglerna om finansiella konglomerat ska till- lämpas på en grupp kan grupptillsynsmyndigheten, efter samråd med övriga tillsynsmyndigheter för försäkringsföretag i försäk- ringsgruppen, besluta att inte utöva tillsyn på denna nivå över risk- koncentrationer och transaktioner inom försäkringsgruppen. Myn- digheten kan då välja att antingen inte utöva tillsyn över riskkon- centrationer eller att inte utöva tillsyn över transaktioner inom en grupp. Myndigheten kan även välja att inte utöva tillsyn över någotdera. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Bestämmelsen innebär att när det ledande försäkrings- eller försäk- ringsholdingföretaget är dotterföretag till t.ex. en bank och grup- pen omfattas av bestämmelserna om finansiella konglomerat så behöver inte försäkringsgruppen rapportera uppgifter som inkom- mer till tillsynsmyndighet genom annan lagstiftning. På detta sätt behöver inte gruppen rapportera enligt två regelverk. 15.1.14 Grupptillsyn på nationell nivå Utredningens förslag: Om det finns synnerliga skäl får besluta att ansvaret för att tillämpa bestämmelserna om försäkringsgrupper i detta kapitel för en försäkringsgrupp helt eller delvis ska ligga på ett försäkringsfö- retag med ägarintresse i en annan försäkringsgivare i försäk- ringsgruppen eller det ledande försäkringsholdingföretag inom försäkringsgruppen som har säte i . Innan beslut fattas ska samråd ske med grupptillsynsmyndigheten och företaget med det yttersta ägarintresset inom EES. Beslut som avses i ovanstående stycke får inte fattas om företaget har tillstånd till centraliserad riskhantering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om tillsynen över en natio- nell undergrupp. Skäl för utredningens förslag: I artikel 216 i Solvens II-direktivet anges att medlemsstaterna får införa regler om att tillsynsmyndig- heten i det egna landet ska kunna fatta beslut om att utöva grupp- tillsyn över det ledande moderföretaget i det egna landet, dvs. över en nationell undergrupp inom det egna landet, och då gäller bestämmelserna om försäkringsgrupper för den nationella under- gruppen. Enligt utredningen finns det starka skäl mot att utnyttja möjlig- heten till tillsyn av en nationell undergrupp. Syftet med Solvens II- direktivet är att införa ett enhetligt regelverk för försäkringsverk- samhet och tillsyn inom . I en sådan regelmiljö bör det enligt utredningen som huvudregel inte spela någon roll vilken nationell tillsynsmyndighet som har ansvaret för grupptillsynen. Därtill måste hänsyn tas till reglerna om hur grupptillsynsmyndig- heten utses, t.ex. blir grupptillsynsmyndighet Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav om moderföretaget är ett försäkringsholdingföretag och Finansin- spektionen har auktoriserat försäkringsföretaget. Det går alltså inte för ett företag under tillsyn att byta grupptillsynsmyndighet bara genom att lägga ett försäkringsholdingföretag i en annan medlems- stat. Berörda tillsynsmyndigheter kan därutöver komma överens om vilken tillsynsmyndighet som ska utses till grupptillsynsmyn- dighet. Det får också antas att sannolikheten för att en tillsyns- myndighet i ett visst land skulle missköta sitt uppdrag som grupp- tillsynsmyndighet, och därigenom skapa utrymme för regelarbi- trage, är liten. Reglerna om tillsyn över försäkringsgrupper inne- håller ingående beskrivningar av hur samarbetet och informations- utbytet mellan tillsynsmyndigheterna ska gå till och samarbetet ska följa tydliga regler kring bl.a. samråd. EIOPA har getts en framträ- dande roll som medlare och diskussionspartner för frågor som rör försäkringsgrupper. Denna roll finns definierad i EIOPA-förord- ningen11 där det bl.a. framgår att EIOPA kan fatta bindande beslut som tillsynsmyndigheterna måste följa. Det bör här också under- strykas att kommer att ansvara för tillsynen över alla enskilda svenska försäkringsföretag (tillsyn på s.k. solo- nivå). Ett svenskt utnyttjande av optionen skulle vidare medföra större kostnader för såväl som för företagen. De större kostnaderna för beror på att myndighe- ten vid ett utnyttjande av optionen kommer att ha ett större ansvarsområde, jämfört med om optionen inte utnyttjas. För före- tagen kan det uppstå kostnader till följd av tillkommande krav på rapportering, företagsstyrning och högre kapitalkrav. Kostnaderna för de tillkommande kraven på rapportering är svåra att uppskatta, eftersom det beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Om de tillkommande rapporteringskraven t.ex. endast består i att de uppgifter som ändå ska skickas till grupptill- synsmyndigheten också skickas till torde kost- nadsökningen vara försumbar. Om de tillkommande rapporte- ringskraven däremot innebär att företagen måste ta fram helt nya uppgifter och beräkningar eller helt arbeta om den information som ändå tas fram av andra skäl kan kostnaderna bli relativt höga. 11 REGULATION (EU) No 1094/2010 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of establishing a European Supervisory Authority (Pensions Authority), amending Decision No 716/2009/EC and repealing Commission Decision 2009/79/EC. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Det samlade kapitalkravet för en grupp kan bli både högre och lägre om fattar beslut om att tillämpa bestäm- melsen på en nationell undergrupp, eftersom det samlade kapital- kravet bl.a. påverkas av var i gruppen kapitalet finns. Som exempel kan nämnas hanteringen av en garanti från företaget med det yttersta ägarintresset. En sådan garanti kan användas i kapitalbasen i den nationella undergruppen, men inte i kapitalbasen för hela gruppen, där ska en sådan garanti elimineras. Det går alltså inte att entydigt påstå att ett beslut om att utöva undergruppstillsyn från automatiskt skulle medföra ökade kostnader för företagen. Enligt utredningen finns det emellertid också skäl som talar för att optionen bör kunna utnyttjas i vissa fall. Här bör inledningsvis nämnas att troligen inte kommer att bli grupp- tillsynsmyndighet för några av de svenska försäkringsgrupperna, t.ex. och . I dessa grupper finns företaget med det yttersta ägarintresset på EU-nivå utanför . Om inte utnyttjar möjligheten till tillsyn över nationella under- grupper kommer ansvaret för grupptillsynen över dessa försäk- ringsgrupper att ligga på en tillsynsmyndighet i ett annat med- lemsland, även om sannolikt kommer att ingå i tillsynskollegiet för dessa grupper. Som framgått anser utredningen dock inte att detta i sig är ett argument för att utnyttja möjligheten att ha tillsyn över nationella undergrupper. Utredningen anser emellertid att det kan uppstå situationer när kan behöva utöva tillsyn över en nationell undergrupp. Det kan t.ex. uppstå situationer då de svenska försäk- ringstagarnas intressen bäst skyddas genom åtgärder, om grupptillsynen på EU-nivå av någon anledning i prak- tiken inte fungerar på det sätt som direktivet förutsätter. Ytterli- gare ett argument för att utnyttja möjligheten att ha tillsyn över nationella undergrupper är att då ges bättre förutsättningar att upptäcka och förhindra otillbörliga överfö- ringar av kapital inom en grupp, som annars skulle kunna drabba de svenska försäkringstagarna. Enligt utredningen finns det flera goda skäl för att utnyttja den möjlighet som finns i direktivet. Det kan här också noteras att optionen om grupptillsyn på nationell nivå, såvitt nu är känt, kommer att utnyttjas i många andra medlemsländer. Vid en samlad bedömning anser utredningen att den självklara utgångspunkten vid genomförandet av Solvens II-direktivet måste Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav vara att samtliga bestämmelser, inklusive bestämmelserna om grupptillsyn, kommer att följas av samtliga medlemsländer. Enligt utredningen är detta ett tungt vägande skäl mot att utnyttja optio- nen om nationell undergrupptillsyn. kan det konstateras att optionen faktiskt finns i direktivet, och att utredningens princi- och möjligen teoretiska grundinställning i praktiken skulle kunna hindra en effektiv tillsyn och ett fullgott försäkringstagar- skydd. Mot denna bakgrund väljer utredningen att föreslå att möj- ligheten att använda nationell undergrupptillsyn ska utnyttjas, men endast i sådana fall då det finns skäl att tro att bestämmelserna i och en annan myndighets grupptillsyn i prak- tiken inte kommer att ge försäkringstagarna ett tillräckligt skydd. Mot denna bakgrund anser utredningen att det av lagtexten bör framgå att nationell undergrupptillsyn bara är avsedd att användas i undantagsfall, dvs. att det ska föreligga synnerliga skäl för Finans- inspektionens beslut. Bestämmelserna i direktivet om att innan den fattar beslut om nationell undergrupptillsyn ska samråda med grupptillsynsmyndigheten och med moderföretaget med det yttersta ägarintresset inom EES ska tas in i lagen. För att skapa nödvändig flexibilitet bör undergruppstillsynen kunna gälla helt eller delvis. Av artikel 216.2 i Solvens II-direktivet framgår att en medlems- stat som inför möjligheten att utöva grupptillsyn över en under- grupp kan begränsa denna möjlighet till att endast omfatta vissa delar av reglerna om grupptillsyn. Utredningen anser dock inte att möjligheten att utöva tillsyn över undergruppen bör begränsas ytterligare. Av artikel 216.6 framgår att om ett medlemsland tillåter att tillsynsmyndigheten får utöva grupptillsyn över en undergrupp så ska det endast gälla under förutsättning att moderföretaget med det yttersta ägandet inom EES inte har tillstånd att låta dotterföre- taget omfattas av bestämmelserna om centraliserad riskhantering där den aktuella undergruppen ingår. Utredningen föreslår att det uttryckligen framgår av bestämmelsen. Av artikel 216.3 till 216.5 framgår att grupptillsynen över undergruppen ska utövas på motsvarande sätt som den utövas av grupptillsynsmyndigheten. Dessa regler, samt de närmare reglerna i Solvens II-direktivet kring förbudet mot att utöva undergruppstill- syn i vissa fall bör tas in i föreskrifter på lägre nivå. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav Om fattar beslut om att utöva undergruppstill- syn är grupptillsynsmyndighet för undergruppen. 15.1.15Moderföretag med ägarintressen från flera medlemsstater Utredningens bedömning: Det behövs inga ytterligare lagändr- ingar för att föra in bestämmelsen om att tillsynsmyndigheten ska kunna ingå överenskommelser om undergruppstillsyn. Skäl för utredningens bedömning: Av artikel 217 i Solvens II- direktivet framgår att om medlemsstaten tillåter att tillsynsmyn- digheten utövar undergruppstillsyn ska tillsynsmyndigheten också kunna ingå överenskommelser med andra medlemsstater. Regler om överenskommelser framgår av avsnitt 16.4.7, och de bestäm- melserna bedömer utredningen som tillräckliga. Försäkringsgruppstillsynen syftar till att ge tillsynsmyndigheterna bättre möjligheter att bedöma ett försäkringsföretags ekonomiska ställning med beaktande av dotterföretag och andra anknutna företag. regleras gruppsolvensberäkningen i 9 kap. FRL och i Finans- inspektionens föreskrifter och allmänna råd. Bestämmelserna byg- ger på försäkringsgruppsdirektivet (98/78/EG) som infördes i svensk lag . Bestämmelserna innebär en utökad tillsyn över ett försäkrings- företag när detta ingår i en försäkringsgrupp, eftersom företagets ekonomiska ställning påverkas av övriga företag i samma grupp. Bestämmelserna innebär bl. a. ett krav på beräkning av försäk- ringsföretagets gruppsolvens justerad för dubbelräknat kapital, Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav ömsesidig finansiering och för poster som inte är överförbara mel- lan företagen i försäkringsgruppen. Enligt skäl 95 bör den tillsynsmyndighet som ansvarar för tillsynen av ett försäkringsföretag, som ingår i en försäkringsgrupp, ha möj- lighet att göra en välgrundad bedömning av gruppens finansiella ställning och enligt skäl 100 är det nödvändigt att beräkna solven- sen på gruppnivå för försäkringsföretag som ingår i en grupp. Enligt skäl 101 bör det sammanlagda gruppsolvenskravet beakta den totala riskdiversifieringen mellan alla försäkringsföretag i gruppen, så att gruppens riskexponering återspeglas på ett korrekt sätt. Kapitalbaskravet på gruppnivå innebär att de försäkringsgrupper som ska upprätta en solvensberäkning för gruppen ska ha tillgång till en gruppbaserad medräkningsbar kapitalbas som alltid är minst lika med solvenskapitalkravet för försäkringsgruppen. Beräkningen ska göras för två typer av försäkringsgrupper, nämligen dels de grupper där moderföretaget är ett försäkringsföretag med ägarin- tresse i åtminstone ett försäkringsföretag, återförsäkringsföretag, försäkringsföretag i tredje land eller återförsäkringsföretag i tredje land, dels de grupper där försäkringsföretagets moderföretag är ett försäkringsholdingföretag med huvudkontor inom EES. Se också avsnitt 15.1. Bestämmelser om beräkningen av kapitalbaskravet på gruppnivå finns i Solvens II-direktivet. Detaljer kring beräkningen inklusive bestämmelser om riskdiversifiering finns i genomförandebestäm- melserna samt vägledningar och tekniska standarder som genomfö- randeakter och delegerade akter. Metoder för beräkning av gruppsolvens Huvudmetoden för att beräkna gruppsolvenskravet är konsolide- ringsmetoden som utgår från koncernredovisningen. Det bör dock noteras att beräkningen endast utgår från koncernredovisningen. Försäkringsgruppen kommer att behöva upprätta en ny konsolide- rad solvensbalansräkning, eftersom balansräkningen i den publika Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav koncernredovisningen måste justeras utifrån Solvens II-direktivet med avseende på bl. a. skillnader i värderingsregler eller vilka före- tag som ska ingå i beräkningen. Det finns också en alternativ metod, sammanläggnings- och avräkningsmetoden, som kan användas efter tillstånd från grupptillsynsmyndigheten. Denna metod kan användas om konsolideringsmetoden inte bedöms vara lämplig. Detta bedöms endast inträffa i undantagsfall och kriteri- erna som ska användas för bedömningen finns i genomförandebe- stämmelserna (nivå 2). Dessutom kan gruppsolvenskravet beräknas med en kombination av konsolideringsmetoden och sammanlägg- nings- och avräkningsmetoden, efter tillstånd från Finansinspek- tionen. Ett försäkringsföretag kan ansöka om att få använda alter- nativmetoden eller en kombination av huvudmetoden och alterna- tivmetoden. kan dock, även utan ansökan, besluta om vilken metod som ska användas. Vid beräkningen av gruppbaserad kapitalbas och gruppbaserat solvenskapitalkrav ska dotter- och intresseföretag beaktas till den proportionella andel som gruppen innehar. Det gäller inte om företaget har ett solvensunderskott dvs. om företagets kapitalbas understiger solvenskapitalkravet på solonivå. I detta fall ska det anknutna företaget räknas med till , dvs. som ett helägt dotterföretag, om inte företaget kan visa att dess ansvar är strikt begränsat till den ägda kapitalandelen. De proportionella andelarna som används är i normala fall samma procentuella andelar som används i koncernredovisningen. Det som kan skilja mot koncern- redovisningen är om försäkringsföretaget eller försäkringshol- dingföretaget har ett bestämmande inflytande över eller gemensam ledning med ett anknutet företag, men där kapitalförbindelser sak- nas. I är ett vanligare exempel de icke-vinstutdelande för- säkringsaktiebolagen. I dessa fall ska grupptillsynsmyndigheten fastställa den proportionella andelen med vilken företaget ska räk- nas in efter samråd med försäkringsgruppen och övriga berörda tillsynsmyndigheter. I koncernredovisningen ingår normalt inte dessa anknutna företag. Grundläggande principer för beräkning Vid beräkningen av kapitalbaskravet på gruppnivå ska gruppen justera för dubbel användning av kapital och ömsesidig finansie- ring. Det innebär att medräkningsbara kapitalbasposter som Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav används för att täcka solvenskapitalkravet i ett företag i försäk- ringsgruppen inte också får användas för att täcka solvenskapital- kravet i ett annat företag i gruppen. Eliminering av koncerninterna transaktioner är en naturlig del av konsolideringen av en försäk- ringsgrupp vid användning av konsolideringsmetoden. Elimine- ringar sker normalt redan vid upprättandet av den konsoliderade solvensbalansräkningen. En annan grundläggande princip är att poster som inte är över- förbara inom gruppen endast får täcka solvenskapitalkravet för det företag där de uppkommit. Det innebär att t ex en konsoliderings- fond endast får täcka solvenskapitalkravet i det företag där konso- lideringsfonden finns. Om företaget har en konsolideringsfond som överstiger solvenskapitalkravet på solonivå får inte detta över- skott tas med i den gruppbaserade kapitalbasen. Utredningens förslag: Det ledande försäkringsföretaget ska minst upprätta en solvensberäkning för försäkringsgrup- pen och säkerställa att den medräkningsbara kapitalbas som är tillgänglig för gruppen alltid minst uppgår till solvenskapitalkra- vet för gruppen. Solvensberäkningen för gruppen ska utföras enligt de princi- per som anges nedan om metoder, proportionell andel, elimine- ring m.m. Om gruppens riskprofil avviker väsentligt från de antaganden som ligger till grund för solvensberäkningen ska en ny beräk- ning göras utan dröjsmål och rapporteras till grupptillsynsmyn- digheten. Skäl för utredningens förslag: Bestämmelserna återfinns i Solvens II-direktivets artikel 218.2 och 218.3 och innebär att de försäk- ringsgrupper som ska upprätta en solvensberäkning ska ha tillgång till en medräkningsbar kapitalbas som alltid är minst lika med sol- venskapitalkravet för försäkringsgruppen. Undergrupper behöver i normalfallet inte uppfylla kapitalkravet. Om beslutat om tillsyn över den nationella undergruppen, se avsnitt 15.1.14, kan detta innebära att den nationella undergruppen ska uppfylla kapitalkravet, men ett beslut om tillsyn kan t. ex. vara Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav utformat så att kapitalkravet bara behöver uppfyllas till vissa delar eller att enbart väsentliga affärshändelser ska rapporteras. Bestämmelserna i när det gäller gruppbe- räkning är desamma oavsett om moderföretaget i försäkringsgrup- pen är ett försäkringsföretag med ägarintresse, eller ett försäk- ringsholdingföretag med huvudkontor inom EES. Om det i grup- pen finns företag som har sitt huvudkontor utanför EES finns det särskilda regler. Av artikel 219 framgår att det är det ledande försäkrings- eller försäkringsholdingföretaget som ska utföra solvensberäkningen minst en gång . Denna uppgift kan således utföras även av ett ledande försäkringsholdingföretag. Det ledande försäkrings- eller försäkringsholdingföretaget ansvarar också för att övervaka sol- venskapitalkraven för att utan dröjsmål rapportera en förnyad beräkning om gruppens riskprofil avviker väsentligt från antagan- den som låg till grund för den senast rapporterade gruppsolvensen. Utredningens förslag: Beräkningen av den medräkningsbara kapitalbas som är tillgänglig för gruppen och solvenskapitalkra- vet för gruppen ska göras med en konsolideringsmetod, där kapitalbas och solvenskapitalkrav för gruppen upprättas med utgångspunkt i sammanställd data. Om en tillämpning av konsolideringsmetoden inte skulle vara lämplig får , i de fall är grupptillsynsmyndighet, efter samråd med försäkringsgruppen och övriga berörda tillsynsmyndigheter besluta att beräkningen i stället ska göras enligt en sammanläggnings- och avräknings- metod eller en kombination av konsolideringsmetoden och sammanläggnings- och avräkningsmetoden. Skäl för utredningens förslag: Bestämmelsen återfinns i artikel 220 och behandlar valet av beräkningsmetod för beräkningen av gruppbaserad kapitalbas och gruppbaserat solvenskapitalkrav. Det finns två beräkningsmetoder, dels konsolideringsmetoden (på eng- elska accounting consolidation-based method), dels sammanlägg- nings- och avräkningsmetoden (på engelska deduction and aggre- gation method). Konsolideringsmetoden är huvudmetod. Försäkringsgrupper tillämpning och kapitalkrav tillsynsmyndigheten kan kräva att försäkringsgruppen i stället ska använda sammanläggnings- och avräkningsmetoden eller en kombination av de båda metoderna. Detta beslut ska dock tas efter samråd med försäkringsgruppen och övriga berörda till- synsmyndigheter. Vad samrådet mellan grupptillsynsmyndigheten och andra myndigheter innebär behandlas i artiklarna 248-250 i Solvens II-direktivet. Se kapitel 16 om gruppstillsyn. Med sammanställd data avses uppgifter för hela gruppen, som sammanställts till en enhet. I genomförandebestämmelserna specificeras de kriterier som ska användas för att bedöma om konsolideringsmetoden inte är lämplig. Utredningens förslag: Tillgångarna och skulderna ska värderas i enlighet med värderingsreglerna som gäller för det enskilda företaget. Skäl för utredningens förslag: Bestämmelserna återfinns i artikel 224 och innebär att det är värderingsreglerna i Solvens II som ska användas också i gruppsolvensberäkningen. Värderingsreglerna gäller i normalfallet hela försäkringsgruppen oavsett var de enskilda företagen har sitt säte.