sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Så är fallet om föreningen saknar revisor och stadgarna saknar bestämmelser om att lekmannarevisor inte ska finnas. Så är också fallet om föreningen inte har någon revisor och en medlem eller en medlemsminoritet begär att det ska utses en lekmannarevisor. I normala fall ankommer det då på fören- ingsstämman att utse revisor. Om stämman underlåter att göra detta, kan enskilda medlemmar eller andra röstberättigade ansöka hos om att verket utser en lekmannarevisor. Om det enligt stadgarna är något annat organ som ska utse lekmannarevisor (jfr 10 kap. 8 §), kan frågan väckas hos utan att dess- förinnan ha tagits upp på föreningsstämma. ska kon- trollera att de i paragrafen angivna förutsättningarna föreligger och, om så är fallet, bevilja ansökan. Verket ska under ärendets hand- läggning ge föreningen tillfälle att yttra sig i ärendet, något som framför allt torde ha betydelse vad gäller valet av den person som verket utser till lekmannarevisor. Den lekmannarevisor som utser är inte någon mino- ritetsrepresentant utan ska granska föreningen under beaktande av samtliga medlemmars intresse. Uppdraget löper tills vidare men upp- hör alltid om det utses en annan lekmannarevisor enligt 10 kap. 8 §, dvs. normalt genom val på föreningsstämman. 10 kap. 10 § Den som är underårig eller i konkurs eller har fått näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § kan inte vara lekmannarevisor. Paragrafen innehåller allmänna behörighetskrav för den som utses till lekmannarevisor. Kraven överensstämmer med de som ställs på revisorer i 9 kap. 13 §. Dessutom får den som utses inte vara under- årig, dvs. I lagförslaget har inte upptagits någon särskild bestämmelse om att registrerade revisionsbolag eller andra organ ska kunna utses till lekmannarevisorer. Givetvis finns dock inte något hinder mot att en eller flera personer som är anställda i ett revisionsföretag eller liknande företag (t.ex. en sammanslutning med uppgift att ha hand om gemensamma uppgifter för föreningar) utses till lekmannarevisor. 10 kap. 11 § Den kan inte vara lekmannarevisor som 1.är ledamot av styrelsen eller verkställande direktör i föreningen eller dess dotterföretag eller biträder vid föreningens bokföring eller medelsförvalt- ning eller föreningens kontroll däröver, 2.är anställd hos eller på annat sätt har en underordnad eller beroende ställning till föreningen eller någon som avses i 1, 3.är verksam i samma företag som den som yrkesmässigt biträder fören- ingen vid grundbokföringen eller medelsförvaltningen eller föreningens kon- troll däröver, 4.är gift eller sambo med eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led till en person som avses i 1, 5.är besvågrad med en person som avses i 1 i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon, eller 6. står i låneskuld till föreningen eller till företag i samma koncern eller har en förpliktelse som ett sådant företag har ställt säkerhet för. I fråga om föreningar som avses i 9 kap. 16 eller 17 § gäller, i stället för bestämmelsen i första stycket 3, att den inte får vara lekmannarevisor som är verksam i samma företag som den som yrkesmässigt biträder föreningen vid bokföringen eller medelsförvaltningen eller föreningens kontroll däröver. Den som enligt första eller andra stycket inte är behörig att vara lek- mannarevisor i en moderförening får inte heller vara lekmannarevisor i dess dotterföretag. Förslagets bestämmelser om jäv för lekmannarevisorer överens- stämmer med de bestämmelser som föreslås i fråga om jäv för revi- sorer (jfr 9 kap. 20 §). 10 kap. 12 § En lekmannarevisor får vid granskningen av föreningen inte anlita någon som enligt 11 § inte är behörig att vara lekmannarevisor. Om föreningen eller dess moderbolag har anställda med uppgift att uteslutande eller huvudsak- ligen sköta den interna revisionen, får lekmannarevisorn dock vid gransk- ningen anlita sådana anställda i den utsträckning det är förenligt med god sed. Om en lekmannarevisor anlitar biträde när han eller hon utför sitt uppdrag, gäller enligt förslaget samma slag av jävsbegränsningar som när en revisor anlitar biträde vid revisionen (jfr 9 kap. 21 §). 10 kap. 13 § Ett uppdrag som lekmannarevisor upphör, om lekmannarevisorn eller den som har utsett lekmannarevisorn anmäler att uppdraget ska upphöra. Anmälan ska göras hos styrelsen. Om en lekmannarevisor som inte är vald på fören- ingsstämma vill avgå, ska lekmannarevisorn anmäla det också hos den som har utsett honom eller henne. Ett uppdrag som lekmannarevisor kan avbrytas när som helst, om lekmannarevisorn själv eller den som har utsett honom eller henne begär det. Detta överensstämmer nära med vad som gäller i fråga om upphörande av revisorsuppdrag. För en revisor gäller dock att denne kan entledigas endast om det finns saklig grund för det. Det har inte ansetts nödvändigt att uppställa någon motsvarande begränsning vid entledigande av lekmannarevisor. 10 kap. 14 § Granskningsrapporten ska lämnas till föreningens styrelse senast före årsstämman. I rapporten ska lekmannarevisorn uttala sig om sådana förhållanden som avses i 4 § och om sådana förhållanden som han eller hon har varit skyldig att granska enligt 5 §. Om lekmannarevisorn finner anledning till anmärkning mot någon styrelseledamot eller mot den verkställande direktören, ska han eller hon upplysa om detta i rapporten och lämna uppgift om anledningen till anmärkningen. Om föreningen inte har någon revisor, ska lekmannarevisorn i gransk- ningsrapporten även anmärka om han eller hon har funnit att föreningen inte har fullgjort sin skyldighet att föra medlemsförteckning och förteckning över innehavare av förlagsandelar enligt bestämmelserna i 6 och 12 kap. Lekmannarevisorn får i granskningsrapporten även lämna andra upplys- ningar som han eller hon anser att medlemmarna bör få kännedom om. Lekmannarevisorns granskning ska komma till uttryck i en gransk- ningsrapport. Denna ska enligt första stycket avges senast före årsstämman. Detta överensstämmer med vad som föreslås gälla i fråga om avlämnande av revisionsberättelse. I stadgarna kan före- skrivas att granskningsrapporten ska avlämnas ännu tidigare. Av andra stycket följer att lekmannarevisorn i gransknings- rapporten ska uttala sig om huruvida föreningens verksamhet sköts på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt och om föreningens interna kontroll är tillräcklig. Har lek- mannarevisorn fått särskilda stämmodirektiv som det åligger honom eller henne att följa, ska granskningsrapporten även innefatta ett uttalande om vad hans eller hennes granskning i dessa avseenden har utvisat. Om det finns anledning att i något relevant avseende rikta anmärkning mot en styrelseledamot eller mot den verkställ- ande direktören, ska också detta anges i rapporten. I så fall ska givet- vis också anledningen till anmärkningen anges. I tredje stycket finns en bestämmelse som ger en lekmannarevisor möjlighet att i granskningsrapporten lämna de upplysningar som han eller hon önskar låta medlemmarna få kännedom om. Detta motsvarar vad som föreslås gälla för revisorer (jfr 9 kap. 39 § i för- slaget). Det ligger i sakens natur att upplysningarna måste ligga inom ramen för lekmannarevisorns uppdrag enligt lagen eller stämmans direktiv. När rätten att lämna upplysningar utnyttjas, måste lekmannarevisorn ta hänsyn till den tystnadsplikt som han eller hon har enligt 10 kap. 16 §. Om lekmannarevisorn vid granskningen har upptäckt något förhållande som det finns anledning att anmärka på, bör han eller hon – lika lite som en revisor – ha möjlighet att med hänvisning till tystnadsplikten underlåta att redovisa anmärkningen i gransknings- rapporten. Däremot bör anmärkningar i granskningsrapporten ut- formas på ett sådant sätt att föreningen drabbas av minsta möjliga skada. Så bör t.ex. affärshemligheter så långt möjligt inte avslöjas. Av 7 kap. 22 § framgår att granskningsrapporten ska hållas till- gänglig för medlemmarna före årsstämman. Lekmannarevisorns närvaro vid föreningsstämma 10 kap. 15 § Lekmannarevisorn har rätt att närvara vid föreningsstämma. Han eller hon är skyldig att närvara, om det med hänsyn till ärendena kan anses nöd- vändigt. Av paragrafen följer att en lekmannarevisor har samma rätt och skyl- dighet att närvara vid föreningsstämman som en revisor (jfr 9 kap. 44 §). 10 kap. 16 § Lekmannarevisorn får inte till en enskild medlem eller innehavare av för- lagsandelar eller till någon utomstående obehörigen lämna upplysningar om sådana föreningens angelägenheter som lekmannarevisorn får kännedom om när han eller hon fullgör sitt uppdrag, om det kan vara till skada för fören- ingen. En lekmannarevisor har samma insyn i föreningen som en revisor. Det har därför ansetts naturligt att ålägga lekmannarevisorn samma tystnadsplikt som en revisor har (jfr 9 kap. 45 §). Också undan- tagen från denna tystnadsplikt (se 10 kap. 17 och 18 §§) är desamma som för revisorer, dock att lekmannarevisorn inte omfattas av be- stämmelserna om revisorers anmälningsskyldighet vid misstanke om brott. Lekmannarevisorns upplysningsplikt gentemot föreningsstämman 10 kap. 17 § Lekmannarevisorn är skyldig att lämna föreningsstämman de upplysningar som stämman begär, i den mån det inte skulle vara till väsentlig skada för föreningen. Paragrafen ålägger en lekmannarevisor samma upplysningsskyldighet gentemot föreningsstämman som en revisor har (jfr 9 kap. 49 §). Lekmannarevisorns upplysningsplikt gentemot revisor m.fl. 10 kap. 18 § Lekmannarevisorn är skyldig att lämna föreningens revisor, en annan lek- mannarevisor, en särskild granskare och, om föreningen är försatt i konkurs, konkursförvaltaren de upplysningar som behövs om föreningens angelägen- heter. Lekmannarevisorn är dessutom skyldig att på begäran lämna upplys- ningar om föreningens angelägenheter till undersökningsledaren under för- undersökning i brottmål. Lekmannarevisorn i en förening som omfattas av 2 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) är även skyldig att på begäran lämna upplys- ningar om föreningens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen, eller i sådana kommunalförbund som kommunen eller ingår i. En grundförutsättning för samarbetet mellan en lekmannarevisor och en revisor är att det inte råder någon tystnadsplikt mellan de båda. I första stycket har därför tagits in en bestämmelse som ålägger lekmannarevisorn att lämna upplysningar till revisorn. Denna upplys- ningsskyldighet gäller inte enbart vid granskningsarbete som sker i direkt anslutning till upprättandet av granskningsrapporten. Det får tvärtom förutsättas att lekmannarevisorn och revisorn fortlöp- ande lämnar varandra upplysningar om föreningens angelägenheter. Med bestämmelsen följer också en rätt för lekmannarevisorn att på eget initiativ lämna revisorn de upplysningar som denne kan antas behöva. På motsvarande sätt är en lekmannarevisor skyldig att lämna andra lekmannarevisorer i föreningen, särskilda granskare och, om föreningen har försatts i konkurs, konkursförvaltaren behövliga upplysningar. Bestämmelserna om detta motsvarar vad som enligt 9 kap. 50 § föreslås gälla för revisorer. Den upplysningsskyldighet som lekmannarevisorn har enligt andra och tredje styckena överensstämmer med vad som gäller för en revisor. 10 kap. 19 § Föreningen ska för registrering i föreningsregistret anmäla vem som har utsetts till lekmannarevisor. Anmälan ska innehålla uppgift om lekmannarevisorns postadress. Om post- adressen avviker från lekmannarevisorns hemvist, ska även hemvistet anges. Anmälan ska vidare innehålla uppgift om lekmannarevisorns personnummer eller, om sådant saknas, födelsedatum. Rätt att göra anmälan har även den som anmälan gäller. Av paragrafen framgår att en lekmannarevisor ska anmälas för regi- strering. Bestämmelserna om detta överensstämmer i huvudsak med vad som föreslås gälla i fråga om registrering av revisor (se 9 kap. 51 § i förslaget). 10 kap. 20 § Anmälan enligt 19 § ska göras så snart lekmannarevisorn har utsetts och där- efter genast efter det att någon ändring har inträffat i ett förhållande som har anmälts eller ska anmälas för registrering. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en sådan registrerings- anmälan som avses i 10 kap. 19 § ska göras. De överensstämmer med vad som föreslås i fråga om registrering av revisor (se 9 kap. 52 § i förslaget). Särskild granskning efter begäran från medlem 10 kap. 21 § En medlem kan väcka förslag om granskning genom en särskild granskare. En sådan granskning kan avse 1.föreningens förvaltning och räkenskaper under en viss förfluten tid, eller 2.vissa åtgärder eller förhållanden i föreningen. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 17 § första stycket i den nuvarande föreningslagen. Begreppet granskare har dock bytts ut mot särskild granskare för att tydliggöra skillnaden gentemot dels sådan granskning som sker inom ramen för revision, dels all- män granskning. 10 kap. 22 § Ett förslag enligt 21 § ska framställas på ordinarie föreningsstämma eller på den föreningsstämma där ärendet enligt kallelsen till föreningsstämman ska behandlas. Om förslaget biträds av minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller minst en tredjedel av de på stämman närvarande röstberättigade, ska på ansökan av en medlem utse en eller flera särskilda granskare. ska ge föreningens styrelse tillfälle att yttra sig, innan den utser en särskild granskare. Paragrafen överensstämmer till stora delar med 8 kap. 17 § andra stycket i den nuvarande föreningslagen. I överensstämmelse med vad utredningen har föreslagit i SOU 2009:37 innebär dock för- slaget att särskild granskare ska utses av , inte – såsom – av . Enligt gällande rätt åligger det styrelsen att inom vända sig till med begäran om att granskare utses; först om så inte sker kan en medlem själv agera. Förslaget innebär att en medlem efter stämman kan vända sig till med en ansökan om att särskild granskare ska utses. Medlemmen behöver alltså inte avvakta att styrelsen agerar. Särskild granskning efter begäran från innehavare av förlagsandelar 10 kap. 23 § Innehavare av förlagsandelar som företräder förlagsinsatser till ett samman- lagt belopp motsvarande minst en tiondel av det totalt inbetalda insatskapi- talet får hos styrelsen i föreningen begära sådan granskning som avses i 21 §. I så fall ska styrelsen ansöka hos om att en eller flera särskilda granskare utses. Om styrelsen försummar detta, får an- sökan göras av var och en som innehar en förlagsandel i föreningen. ska ge föreningens styrelse tillfälle att yttra sig, innan den utser en särskild granskare. Paragrafen överensstämmer i sak med 8 kap. 17 § tredje stycket i den nuvarande föreningslagen med den skillnaden att den särskilda granskaren ska utses av i stället för (jfr utredningens förslag i SOU 2009:37). Tillhandahållande av upplysningar m.m. 10 kap. 24 § Följande bestämmelser ska tillämpas på en särskild granskare: -7 § om tillhandahållande av upplysningar m.m., -10 § om obehörighetsgrunder, -11 och 12 §§ om jäv, -15 § om närvaro vid föreningsstämma, -16 § om tystnadsplikt, -17 och 18 §§ om upplysningsplikt samt -9 kap. 22 § om revisionsbolag. I paragrafen hänvisas till ett antal bestämmelser om lekmanna- revisor respektive revisor som ska tillämpas även på en särskild granskare. I sak innebär förslaget i denna del ingen förändring i för- hållande till gällande rätt. Bestämmelser om särskild granskares skade- ståndsansvar finns i förslaget i 22 kap. Den särskilda granskarens yttrande 10 kap. 25 § Den särskilda granskaren ska lämna ett yttrande över sin granskning. Yttrandet ska hållas tillgängligt för och sändas till medlemmarna på det sätt som anges i 7 kap. 22 § första och andra styckena samt läggas fram på en föreningsstämma. Om den särskilda granskaren har utsetts på begäran av en innehavare av en förlagsandel, ska yttrandet på samma sätt tillhandahållas innehavarna av för- lagsandelar. Samma rätt som en medlem har att ta del av yttrandet har en tidigare medlem som var upptagen i röstlängden för den föreningsstämma där frågan om utseende av särskild granskare behandlades. Paragrafens första stycke överensstämmer i sak med 8 kap. 17 § femte stycket i den nuvarande föreningslagen. Bestämmelsen i andra stycket saknar tidigare motsvarighet i fören- ingslagen. Den överensstämmer däremot med 10 kap. 23 § andra stycket aktiebolagslagen (jfr prop. 1997/98:99 s. 185). Obligatoriska insatser och överinsatser 11 kap. 1 § Vad som i denna lag avses med obligatoriska insatser och överinsatser fram- går av 1 kap. 4 §. Av 4 kap. 1 § följer att frågor om obligatoriska insatser och överinsatser ska regleras i stadgarna. Såsom framgår av 1 kap. 4 § kan det i en ekonomisk förening finnas tre slag av medlemsinsatser. Obligatoriska insatser är sådana insatser som en medlem är skyldig att bidra med. Sådana insatser är också obligatoriska i den meningen att föreningen inte kan avstå från att avkräva medlemmarna detta slag av insatser. Överinsatser är sådana medlemsinsatser som medlemmen har tillskjutit men som över- stiger beloppet av vad han eller hon är skyldig att delta med. Såsom har berörts i kommentaren till 1 kap. 4 § kan överinsatsen upp- komma såväl genom att medlemmen frivilligt betalar mer än han eller hon är skyldig att tillskjuta som genom en minskning/omräk- ning av den obligatoriska insatsen. Stadgarna ska – såsom framgår av 4 kap. 1 § – innehålla olika slag av bestämmelser angående de obligatoriska insatserna. Om överinsatser ska få förekomma, måste också detta anges i stadgarna. Av stadgarna ska då också framgå i vilken utsträckning överinsatser får förekomma. I den här paragrafen erinras om bestämmelserna i 1 kap. 4 § och 4 kap. 1 §. – Det tredje slaget av medlemsinsatser, emissionsinsatser, regleras i 11 kap. 2 §. 11 kap. 2 § I stadgarna får det bestämmas att belopp som enligt 13 kap. 3 och 4 §§ kan bli föremål för värdeöverföring efter särskilt beslut ska tillgodoföras medlem- marna som emissionsinsatser. I så fall ska det i stadgarna också anges vilka villkor som ska gälla för detta. Ett beslut om tillgodoförande (insatsemission) fattas av föreningsstämman. Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. insatsemission. Paragrafens första stycke motsvarar i huvudsak 2 kap. 2 § första stycket 12 och 10 kap. 2 a § i den nuvarande föreningslagen (jfr prop. 1996/97:163 s. 26 och 27). Förslaget innebär således att den möjlighet som den nuvarande lagen ger att genom insatsemission överföra fritt eget kapital till insatskapitalet ska bestå oförändrad. Liksom tillgodoförs det överförda beloppet medlemmarna såsom en medlemsinsats av särskilt slag. Detta slag av insatser – i den nuvarande föreningslagen benämnd genom insatsemission tillgodoförda medlemsinsatser – benämns i lagen emissionsinsats. En första förutsättning för insatsemission är, liksom i gällande rätt, att det i stadgarna finns bestämmelser om att insatsemission kan ske. I den mån sådana bestämmelser inte har tagits in i stad- garna redan vid föreningens bildande krävs det därför ett beslut om stadgeändring. I stadgarna ska anges vilka villkor som ska gälla för insatsemissionen. En fråga som i det sammanhanget måste regleras är grunderna för fördelningen av de belopp som ska kunna till- godoföras medlemmarna. Även andra frågor kan behöva regleras, t.ex. i vilken utsträckning och på vilket sätt en medlem ska ha rätt till återbetalning av sin emissionsinsats vid hans eller hennes av- gång ur föreningen (se prop. 1996/97:163 s. 46). Beslutet om stadge- ändring kan ske enligt allmänna regler om stadgeändring, dvs. det krävs enligt förslaget som huvudregel två tredjedelars majoritet (se 7 kap. 34 §). Om de föreslagna villkoren innebär att en medlem kommer att tillgodoföras ett högre eller lägre belopp än vad han eller hon skulle ha erhållit för det fall att tillgängliga medel i stället hade delats ut genom vinstutdelning, kan stadgeändringen dock strida mot likhetsprincipen och beslutet om stadgeändring kräver i så fall enhällighet bland de röstande. Beslutet om insatsemission ska fattas av föreningsstämman. Det har ansetts att beslutet – liksom beslut om vinstutdelning – kan fattas enbart på ordinarie stämma. Eftersom förslaget innebär att beslut om vinstutdelning kan fattas även på extra stämma, har det ansetts att det bör vara möjligt att fatta också beslut om insatsemission på extra stämma. Det förfarande som ska tillämpas vid beslutet om insatsemission regleras i 11 kap. 3–9 §§. Insatsemission kan bara ske med så stort belopp som skulle ha kunnat bli föremål för vinstutdelning. De värdeöverföringsbegräns- ningar som anges i 13 kap. 3 och 4 §§ ska alltså tillämpas. Förslag och beslut om insatsemission 11 kap. 3 § Om föreningsstämman ska pröva en fråga om insatsemission, ska styrelsen upprätta ett förslag enligt bestämmelserna i 4–6 §§. I denna och följande paragrafer anges vad som ska föregå ett beslut om insatsemission och vad ett sådant beslut ska innehålla. Bestäm- melserna har inte någon motsvarighet i den nuvarande förenings- lagen. De har utformats på i huvudsak samma sätt som bestäm- melserna om förslag och beslut om vinstutdelning (se 14 kap. 3, 4 och 6–10 §§), dock utan bestämmelser som ger styrelsen vetorätt eller ålägger styrelsen att upprätta ett motiverat yttrande (jfr 14 kap. 2 § andra stycket och 5 §). Bestämmelserna är av sådan karaktär att de får frångås om samtliga medlemmar samtycker till det. Såsom framgår av denna paragraf ska ett beslut om insatsemis- sion föregås av ett särskilt upprättat förslag. Av de följande para- graferna framgår vad förslaget ska innehålla och hur det ska till- handahållas medlemmarna inför den stämma som ska ta ställning till det. Förslaget ska upprättas av styrelsen. Stämman kan alltså inte besluta om insatsemission på grundval av ett förslag från en- skilda medlemmar eller medlemsgrupper. Den kan emellertid, på för- slag från medlemmar, besluta om instruktioner till styrelsen om att denna ska upprätta ett förslag till insatsemission. 11 kap. 4 § I förslaget till insatsemission ska följande anges: 1.det sammanlagda belopp som ska tillgodoföras medlemmarna som emis- sionsinsatser, och 2.grunderna för fördelningen av beloppet bland medlemmarna. Om stadgarna innehåller bestämmelser om att en medlem vid avgång ur föreningen inte ska ha rätt att få ut hela emissionsinsatsen, ska också detta anges i förslaget. I paragrafen regleras vad ett förslag om insatsemission ska inne- hålla. Förslaget ska framför allt ange det sammanlagda belopp som ska tillgodoföras medlemmarna som emissionsinsatser. Därutöver ska förslaget ange grunderna för fördelningen av beloppet bland medlemmarna. I det senare avseendet är förutsättningarna ofta på förhand givna, eftersom stadgarna normalt torde innehålla bestäm- melser om grunderna för fördelningen av beloppen. Likväl måste i förslaget lyftas fram vad som kommer att gälla i detta avseende. Givetvis är styrelsen också oförhindrad att lämna förslag som, inom stadgarnas mera allmänna ramar, preciserar vad som ska gälla. En sådan precisering kan rentav vara nödvändig att göra, eftersom grunderna måste anges så exakt att det redan på förhand kan göras en ungefärlig beräkning av vad som kommer att tillgodoräknas den enskilde medlemmen. I stadgarna kan det finnas bestämmelser som begränsar med- lemmarnas rätt att vid avgång ur föreningen få ut emissionsinsatser eller delar av emissionsinsatser. Finns det sådana stadgebestämmelser, ska förslaget informera om dessa. Det är däremot inte möjligt att i förslaget ta in begränsningar av detta slag som inte har stöd i stad- garna. 11 kap. 5 § Om årsredovisningen inte ska behandlas på den föreningsstämma som ska besluta i frågan om insatsemission, ska det i förslaget anges hur stor del av det enligt 13 kap. 3 § disponibla beloppet som finns kvar efter det senaste fattade beslutet om värdeöverföring. Såsom framgår av 11 kap. 2 § kan insatsemission endast ske med så stort belopp som finns tillgängligt för vinstutdelning.