sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — Reduceringen gjordes , men de aktuella huvudmännen beviljades alltid minst 23 platser. Samtliga skolhuvudmän, som har ansökt kunde därmed beviljas deltagande i försöksverksamheten även . Beslutet om rätt att delta i försöksverksamheten gällde även under förutsättning att huvudmannen inrättat lärlingsråd vid varje försöksskola. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Försöksverksamhetens omfattning /11 Försöksverksamheten är representerad inom gymnasieskolans samt- liga yrkesförberedande utbildningar. Den populäraste utbildningen i samtliga årskurser är byggprogrammet. De könsskillnader som finns i flera av gymnasieskolans yrkesförberedande utbildningar återfinns även inom försöksverksamheten. Majoriteten av eleverna är män i samtliga årskurser. I utbildningar inom el, energi, och industri dominerar manliga elever i samtliga årskurser i försöks- verksamheten. Inom dessa utbildningar är andelen män . Hotell och restaurang är den utbildning i försöksverk- samheten där könsfördelningen är jämnast. Tabell 1 visar elever i årskurs 1 för fördelat på kön och utbildning. Dessa elever påbörjade sin utbildning i försöksverksamheten höst- terminen 2010. Tabell 1 Antal elever fördelade efter kön och utbildningar inom närliggande program i försöksverksamheten . Elever årskurs 1. Andel (%) Andel (%) Bygg (BP) Hantverk (HV) Handels- och adm. Fordon (FP) Energi (EN) El (EC) Omvårdnad (OP) Industri (IP) Naturbruk (NP) Barn- och fritid (BF) restaurang (HR) Livsmedel (LP) Medie (MP) *Utbildningarna är specialutformade och har inte gått att härleda till ett närliggande program. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Av tabellen 1 framgår att det i årskurs 1 fanns flest elever i utbild- ningarna bygg, hantverk samt handels- och administration. Andel- en kvinnor är och andelen män är . Högst andel kvinnor i årskurs 1 finns i omvårdnadsprogrammet1. Det populäraste programmet efter bygg är hantverk, till skillnad från i de högre årskurserna, där både fordon och handelsprogrammet har fler elever inom försöksverksamheten. Tabell 2 visar antalet elever i årskurs 2 . Dessa elever påbörjade försöksverksamheten eller . Det är drygt 400 elever färre i årskurs 2 jämfört med årskurs 1. Andelen kvinnor är och andelen män är vilket innebär en mindre jämn könsfördelning jämfört med årskurs 1. Utbildningen med störst andel kvinnor är återigen omvårdnadsprogrammet följt av hant- verksprogrammet. De program som har högst andel män är energi, el och industriprogrammet. På dessa utbildningar är över 95 pro- cent av eleverna män, en tendens som gäller för samtliga årskurser inom försöksverksamheten. Hotell- och restaurang samt livsmedels- programmet har jämnast könsfördelning i årskurs 2. 1 Medieprogrammet och estetiska program är ej medräknade på grund av litet elevantal. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Tabell 2 Antal elever fördelade efter kön och utbildningar inom närliggande program inom försöksverksamheten . Elever årskurs 2. Andel (%) Andel (%) Bygg (BP) Fordon(FP) Hantverk (HV) Energi (EN) El (EC) Industri (IP) restaurang (HR) Naturbruk (NP) program () * Livsmedel (LP) Medie (MP) Estetiska (ES) *Utbildningar är specialutformade och har inte gått att härleda till närliggande program. I tabell 3 visas antalet elever i årskurs 3 . Dessa elever påbörjade försöksverksamheten eller . An- talet elever i årskurs 3 uppgår till 2 679, vilket motsvarar av det totala antalet elever i försöksverksamheten. Det är därför en jämförelsevis lägre andel elever i årskurs 3 än i de andra årskurserna. Andelen män är årskurs 3 och andelen kvinnor är . Detta kan jämföras med årskurs 1 där av eleverna i försöksverksamheten är kvinnor och årskurs 2 där är kvinnor. Andelen kvinnor i försöksverksamheten är alltså lägre i de högre årskurserna. SOU 2011:72 Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Antal elever fördelade efter kön och närliggande program inom Elever i årskurs 3. Andel (%) Andel (%) Bygg (BP) Fordon (FP) Hantverk (HV) Energi (EN) Industri (IP) El (EC) Naturbruk (NP) restaurang (HR) program ()* Livsmedel (LP) Medie (MP) Estetiska (ES) *Utbildningar är specialutformade och har inte gått att härleda till närliggande program. Ounyttjade platser hos skolhuvudmännen – varför började inte alla elever? Även om intresset att starta lärlingsutbildning varit stort har inte alla tilldelade utbildningsplatser blivit utnyttjade. Eftersom plane- ringsläget var ganska oklart för huvudmännen då ansökan om platserna skulle lämnas till finns skäl att anta att många huvudmän sökt platser med råge för att ha i be- redskap om sökandetrycket skulle öka. Det visade sig att över 1000 beviljade platser aldrig fylldes och även och 2010 fanns färre elever i försöksverksamheten än det antal platser som beviljat. I uppföljningar har huvudmännen tillfrågats om de anser att det är svårt att rekrytera elever till lärlingsutbildningen. Nästan samtliga huvudmän bevarade Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Hälften av huvudmännen uppgav att det är svårt att rekry- tera elever. Dessa huvudmän har i en öppen fråga beskrivit vad de tror att det beror på att färre elever deltar än vad huvudmannen har fått beviljat. Huvudmännens svar har kategoriserats i fyra olika förklaringar till varför lärlingsutbildningen enligt dem inte är lika populär som de trodde när de ansökte om lärlingsplatser. Ett återkommande skäl är att lärlingsutbildningen är ny och att elever inte känner till den. En del huvudmän menar att skolan måste bli bättre på att marknadsföra lärlingsutbildningen. Drygt en fjärdedel uttrycker att lärlingsutbildningen kan upp- levas som negativ för att elever saknar gemenskapen att tillhöra en klass. En del av huvudmännen beskriver att lärlingsutbildningen fått låg status därför att den ibland ses som ett alternativ för omotiverade elever. Från /12 beslutar skolhuvudmannen själv om man ska erbjuda gymnasial lärlingsutbildning och i vilken omfattning. Det krävs således inte längre något särskilt medgivande från för att anordna sådan utbildning. Däremot finns fortfarande möj- ligheter att söka extra statsbidrag hos . 5.3Lärlingsrådets organisation och funktion Varje skola som deltagit i försöksverksamheten ska enligt förord- ningen (SFS 2007:1349) inrätta ett lärlingsråd. Detta skulle vara den främsta garanten för att lärlingsutbildningen uppfyllde högt ställda krav på kvalitet och likvärdighet. gav Nationella lärlingskommittén ett sär- skilt uppdrag till en grupp forskare vid . Upp- giften var dels att kartlägga lärlingsrådens funktioner inom för- söksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning, dels att under- söka vilka erfarenheter kopplade till arbetsplatsförlagd utbildning som kan vara värdefull att lyfta fram avseende gymnasial lärlings- utbildning. Uppdragen har delredovisats i vårt förra delbetänkande Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Gymnasial lärlingsutbildning – Utbildning för jobb (SOU 2010:75) som bilaga 4. Vi har kompletterat vår tidigare enkätundersökning och de intervjuer som genomfördes med ytterligare 26 intervjuer. Vår avsikt har varit att i än högre grad ge en bild av arbetslivets och parternas medverkan i lärlingsrådens verk- samhet. Intervjuerna har att uteslutande genomförts med företräd- are för företag, branscher och fackliga organisationer. Forskarna har upplevt betydande svårigheter när det gäller att etablera kontakt med arbetslivsföreträdare i råden. Detta beror inte bara på att medlemmarna är upptagna och inte har haft tid att ställa upp för intervjuer utan också på att det i flera fall kan konstateras att det saknas fungerande lärlingsråd och att de i många fall bara existerar på papperet. Svårigheterna har varit särskilt påtagliga i kon- takterna med fristående skolor. Även om vi inte har gjort någon heltäckande kartläggning kan det konstateras att många skolor som deltar i försöksverksamheten inte lever upp till det grundläggande krav som finns på att inrätta lärlingsråd, vilket kom fram redan i vår undersökning , men bilden har därefter förstärkts. Forskarna menar även att den enkätundersökning som genom- fördes förmodligen gav en något för positiv bild av lär- lingsrådens verksamhet. Undersökningen riktade sig då till skolor- na och det finns anledning att tro att en del skolor varit benägna att ge en i viss mån förskönad bild av förhållandena. I samband med Kommitténs slutredovisning kan vi konstatera att frågan om lärlingsrådens framtid nu kan te sig något överspelad. Genom beslut på grundval av proposition 2010/11:104 Kvalitet i gymnasial lärlingsutbildning ökar skolornas ansvar för lärlingarna genom krav på ett utbildningskontrakt. Men har kravet på särskilda lärlingsråd tagits bort. I stället ska det lokala samrådet mellan skola och arbetsliv ske inom ramen för programråden, som åter blir ett obligatoriskt inslag i gymnasie- skolan. De lokala programråden har emellertid inte alls samma uttryckliga ansvar för att organisera skolornas utbyte med arbets- platserna som lärlingsråden hade i förordningen om försöksverk- samhet med gymnasial lärlingsutbildning (SFS 2007:1349). Pro- gramråden har inte heller något särskilt fokus på lärlingsutbild- ningen. Det finns enligt Kommitténs bedömning en allvarlig risk att de generella problem kopplade till kvalitetssäkringen och arbets- livets engagemang inom lärlingsutbildningen, som vi har kunnat urskilja i vår undersökning, kommer att kvarstå framöver. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 farhågor förstärks också av att regeringen i propositionen om den reguljära lärlingsutbildningen valt att inte tydliggöra formerna för trepartssamverkan och uppföljning inom lärlingsutbildningen – och inte heller ställer krav på utbildade handledare på arbetsplatserna. Lärlingsutbildningens omfattning och lärlingsrådens organisation De skolor som medverkade i enkätundersökningen tillfrågades om inom vilka program de bedrev lärlingsutbildning och hur många elever de hade i årskurserna 1, 2 och 3 på respektive program (se diagram 1). Sju skolor besvarade inte frågan utan angav bara vilka lärlingsprogram de ansvarade för. Några kommenterade att de inte visste medan andra helt avstod från att svara. Men trots att uppgifterna om antal lärlingar alltså långt ifrån är kompletta så är informationen av intresse. Av de svar vi fick framgår att de berörda skolorna utbildade 3 778 lärlingar . Det visar sig vidare att de branschområden som av tradition har bedrivit och bedriver olika former av lärlingsutbildningar också tenderade att vara påtag- ligt överrepresenterade i försöksverksamheten. Totalt antal lärlingar vid olika lärlingsprogram för år 1, 2 och år 3 -& Barn ) A Byggprogrammet visade sig vara det program som utbildade det största antalet lärlingar. Totalt gick 858 lärlingar på årskurs 1, 2 och 3 i byggprogrammet. Därefter var det Fordon-, El- och Energi- programmen som hade flest lärlingar. Dessa följdes i sin tur av Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Industriprogrammet, Handel & administration och Hantverks- programmet. Livsmedelsprogrammet och Medieprogrammet var de program som hade det minsta antalet lärlingar. Totalt sett hade de fristående skolorna betydligt fler lärlingar än de kommunala. De 35 fristående skolorna, som ingick i vår enkät- undersökning, utbildade sammanlagt 2 195 lärlingar medan de 69 kom- munala skolorna utbildade 1 583 lärlingar. Det återspeglar bland annat Baggium AB:s starka representation i lärlingsutbildningsför- söket. Det framgick också vissa skillnader mellan kommunala och fristående skolor vad gäller antal lärlingar på olika program. Dia- gram 2 nedan visar antal lärlingar vid olika program för respektive årskurs, fördelat mellan kommunala och fristående skolor. Antal lärlingar vid respektive program och årskurs fördelat på kommunala och fristående skolor A) Barn- B) Bygg C) El E) F) Handel & G) M) N) Annat De fristående skolorna visade sig ha fler lärlingar på program som utbildar mot det privata näringslivet. De kommunala skolorna däremot hade fler lärlingar inom program som utbildar mot offent- lig sektor. Den sneda fördelningen kan ha flera orsaker, men talar ändå för behovet av att utveckla lärlingsutbildningen inom de pro- gram som saknar en historisk anknytning till utbildningsmodellen. Det gäller alltså såväl industriorienterad utbildning som utbildning- ar som är orienterade mot offentlig verksamhet. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 skulle enligt riktlinjerna i förordningen för försöks- verksamheten utgöra en plattform där skolan och arbetslivet med utgångspunkt i styrdokument och lokala förutsättningar skulle ut- forma, driva och följa upp lärlingsutbildningen. Varje skola som del- tog i försöksverksamheten var skyldig att inrätta ett lärlingsråd. Lärlingsråden skulle, som påtalats tidigare, vara den främsta ga- ranten för att lärlingsutbildningen skulle kunna uppfylla högt ställda krav på kvalitet och likvärdighet. Däremot angavs inga bestämda riktlinjer för hur lärlingsråden skulle organiseras, för hur ledamöt- erna skulle rekryteras och för hur verksamheten skulle bedrivas. Skolorna gavs följaktligen betydande frihetsgrader på dessa punkter. Enligt enkätsvaren framkom det att drygt hälften, eller närmare bestämt av skolorna, organiserade lärlingsråd som en fristående verksamhet för varje enskilt yrkesprogram. av skolorna organiserade råden på så sätt att flera olika program fanns samlade under ett och samma lärlingsråd. Vid några skolor fanns blandvarianter där vissa program hade särskilda lärlingsråd medan flera andra program vid samma skola inordnades under ett pro- gramråd. Ytterligare en form var att skolan i stället för att inrätta särskilda lärlingsråd samordnade samtliga lärlingsutbildningar med yrkesprogrammens programråd vid skolan (). Enstaka skolor hade utvecklat alternativa former. Exempelvis hade hand- ledarträffar fått tjäna som lärlingsråd. Vid våra uppföljande intervjuer blev det uppenbart att flera skolor saknade lärlingsråd vilket alltså inte framgick av enkätsvaren. Var- för vissa skolor inte inrättat råd trots de stipulerade kraven har vi inget svar på. En anledning kan ha varit att ett begränsat antal lärlingar medfört att skolan upplevt det som alltför tids- och resurs- krävande att inrätta ett lärlingsråd. Det verkade också vara så att flera av dessa skolor arbetade mer informellt där rektor i många fall tillsammans med enskilda arbetsgivare fattade beslut kring utbild- ningen. Detta är dock enbart spekulationer utifrån de signaler vi fått. Det ska ändå framhållas att många skolor arbetat seriöst med att inrätta lärlingsråd och det fanns också ett lärlingsråd som till sin struktur och sammansättning helt avvek från mönstret i landet i övrigt. Det gällde lärlingsrådet i som täckte samtliga med- verkande skolor i försöksverksamheten i länet. Något sådant exem- pel på ett regionalt organiserat lärlingsråd fanns inte någon annan- stans vid tiden för vår datainsamling. Vid en intervju med en före- Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 trädare för rådet i framhölls, att detta råd var ett av de få exemplen där lärlingsrådet fungerade som tänkt och uppfyllde rollen av att godkänna arbetsplatser som tog emot lärlingar, att godkänna kursplaner och handledare. Diagram 3 visar fördelningen av olika former av lärlingsråd mellan kommunala och fristående skolor som framgick av enkätundersök- ningen. Eftersom några skolor hade lärlingsråd med varierande struk- tur och därför angav flera alternativ så överstiger antalet svar det totala antalet inkomna enkäter. Lärlingsrådens form vid kommunala respektive fristående skolor D) Del av E) Annat sätt F) Lärlingsråd G) Annan form Vid våra intervjuer framkom också kritik mot att lärlingsråd kan omfattas av flera program. Diskussionerna tende- rade att hamna på en allt för övergripande och principiell nivå efter- som mer specifika och arbetsplatsnära frågor inte berörde alla deltagare. Detta kunde i förlängningen medföra att intresset från arbetslivets sida skulle komma att sjunka. Rådens möjligheter att uppfylla uppdraget att certifiera arbetsplatser som erbjuder lärlings- platser och att fortlöpande kvalitetsgranska utbildningen på arbets- platserna skulle minska. skulle enligt förordningen om försöksverksam- heten själv utse sin ordförande och även i övrigt bestämma sina arbetsformer. Vår enkätundersökning visade att en rektor vanligtvis var ordförande, närmare bestämt i av skolorna. Det förekom också, även om det inte var vanligt, att en arbetslivsföre- trädare eller en lärare var ordförande och i något enstaka fall en Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Övriga svar visade på olika informella lös- ningar. På en fråga om antalet sammanträden framgick det att det van- liga var att lärlingsråden träffades en eller två gånger per en termin, det gällde i av skolorna. Resterande svar visade att lärlingsråden vid ett fåtal skolor möttes en gång eller att det varierade, dvs. att det saknas tydliga rutiner för hur ofta rådet möttes. Här kan troligtvis vissa av de skolor som senare visade sig sakna fungerande lärlingsråd inrymmas då vissa av de angivna represen- tanterna aldrig hade blivit kallade till något möte. Totalt sett hade de kommunala skolorna fler lärlingsrådsmöten än de fristående. I samband med våra intervjuer framkom att möten ibland kunde för- läggas på deltagande arbetsplatser för att ge en mer konkret inblick i lärlingsutbildningens villkor. Möten kunde också knytas till sociala aktiviteter för att svetsa samman medlemmarna i lärlingsrådet. För att få en bild av hur lärlingsråden arbetade med planläggning och dokumentation av sina möten ställdes tio delfrågor. Avsikten var att varje fråga skulle besvaras utifrån fem fasta svarsalternativ i spannet mellan alltid och aldrig. Det visade sig att ett ganska stort antal skolor valde att enbart svara på det som var frekvent och aktuellt för dem, medan de avstod från att svara på det som inte var aktuellt. Det innebar att det interna bortfallet blev relativt stort på vissa delfrågor. Men svaren visar ändå på tydliga tendenser vad gäller rutiner i anslutning till lärlingsrådens möten. Det vanligaste var att mötetstidpunkter beslutades vid föregå- ende möte, det gällde på av skolorna. Ett antal – eller närmare bestämt – angav att lärlingsrådens möten alltid eller ofta planlades årsvis med fastställda mötestider. Resterande svar visade att en mindre andel, , planerade in möten vid behov. När det gällde rutiner för hantering av handlingar så angav att kallelser alltid eller ofta skickades ut före ett möte. angav att minnesanteck- ningar skrevs och att dessa skickades ut till berörda efter mötet. Endast ett fåtal skolor uppgav att de använde sig av hemsida för kallelser och minnesanteckningar. Även om det visat sig att vissa skolor inte inrättat lärlingsråd så har ändå flertalet av skolorna inrättat någon form av råd. Den optimala formen verkar vara ett lärlingsråd för varje enskilt lärlings- program eller möjligtvis ett gemensamt råd för de program som ligger nära varandra. Alternativa former visade sig mer eller mindre Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 försvåra möjligheterna att hantera de för det aktuella yrkespro- grammet, specifika frågorna. Rutiner med kallelser och minnesanteckningar verkar ha funge- rat relativt väl som frågan om mötesfrekvens hade kunnat aktualiseras. Med tanke på det omfattande ansvar lärlingsrådet skulle ha så är knappast ett möte per termin tillräckligt. Två möten anser vi också vara i minsta laget eftersom det finns en risk att möten, om de hålls för sällan, utvecklas till informationsmöten. Arbetslivs- företrädarnas roll skulle kunna komma att reduceras. För att ge utrymme för fördjupad hantering av de viktiga frågorna borde, menade informanterna, förutom att organisera programvisa råd, också ökad mötesfrekvens uppmuntras såvida inte kvaliteten i lär- lingsrådets arbete skulle kunna säkras på annat sätt. Exempel på stödjande insatser skulle kunna vara att inrätta operativa arbets- grupper som bereder ärenden inför hantering i lärlingsrådet. Ett annat alternativ är att upprätta särskilda yrkesråd som stödjer lärlingsråden. Yrkesråden, som t.ex. spelar en viktig roll på Hant- verksakademins lärlingsutbildningar i , kan fokusera mer på avgränsade yrkesområden och ta fram nödvändiga underlag, t.ex. mer detaljerade utbildningsplaner för den arbetsplatsförlagda under- visningen. När nu lärlingsråden kommer att ersättas av programråd bör flera av de lärdomar som vi berör ovan kunna användas vid inrättandet av sådana programvisa råd. I förordningen för försöksverksamheten har det framgått tydligt att lärlingsrådets ledamöter ska omfattas av företrädare för berörda arbetsgivare samt för skolans lärare och elever. Därutöver får även annan skolpersonal och andra berörda intressenter från arbetslivet ingå. Det har visat sig i våra undersökningar att skolarna nästan i samtliga fall representeras av rektor och av karaktärsämneslärare. I viss utsträckning deltar också kärnämneslärare, även om det inte alls har varit lika vanligt förekommande. Studie- och yrkesvägledare har också kunnat ingå i rådet, men det är också mer ovanligt. Enligt vår enkätundersökning fanns det med elevrepresentanter vid 75 pro- cent av skolornas lärlingsråd. En fjärdedel av skolorna saknade alltså elevrepresentanter trots föreskrifterna. Arbetsgivare var en- ligt enkäten representerade i av lärlingsråden, medan motsvarande uppgift för den fackliga representationen var Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Därutöver angavs i några enstaka fall att lärlingssamordnare (utbildningssamordnare) och kommunala när- ingslivssekreterare var representerade i lärlingsråden. Skolans representation i lärlingsråden framstod alltså som enhet- lig genom att en skolledare och en karaktärsämneslärare, med sina skilda roller och ansvar, kunde bidra med den kunskap och de er- farenheter som skolan har. När det gäller arbetslivets represen- tanter i lärlingsrådet framgick det av intervjuerna att dessa personer har kunnat representera helt skilda nivåer, allt från att några repre- sentanter har ett övergripande regionalt ansvar inom en bransch eller en facklig organisation till att andra kan ha en roll som hand- ledare nära eleverna och deras utbildning. Urvalet av medverkande deltagare från arbetslivet i lärlingsråden har närmast framstått som godtyckligt och tycks ofta ha baserats på etablerade personliga nät- verk, framför allt runt skolledaren. Att rektor dessutom vanligtvis har varit ordförande i lärlingsrådet och att skolans företrädare i något högre grad än arbetslivets representanter har deltagit vid rådets möten kan illustrera en obalans beträffande inflytandet, något som berörs längre fram i bilagan. Till detta kommer alltså att de fackliga organisationerna sällan tycks ha spelat en mer aktiv roll i lärlingsråden. Sannolikt gav vår enkät en något för ljus bild av den fackliga representationen. Våra intervjuer talar för att fackliga medlemmar i lärlingsråden sällan har möjligheter att engagera sig i mer specifika och lokalt förankrade frågor eftersom de ofta sitter med i flera programråd och ibland också yrkesnämnder. På lokal nivå har fackliga förtroendevalda begränsade möjligheter att delta i samrådsorgan av det här slaget. Det blir ofta ett uppdrag som måste skötas av funktionärer på regional nivå. Det behövs åtgärder som kan stärka förutsättning- arna för fackligt förtroendevalda på lokal nivå att delta i rådens arbete. Även om lärlingsråden nu inte längre ska finnas kvar måste frågan om representationen ändå ses som betydelsefull. Hur ska samman- sättningen av de lokala programråden se ut framöver? Vem har mandat att utse deltagare och vilka kriterier ska gälla vid urvalet? Är det skolan med rektor, karaktärsämneslärare eller praktikansva- riga som bäst kan avgöra vem som kan svara mot de krav som ställs på en ledamot?