sou · GZB333 · 2011-04-15 00:00:00 — Det som främst avses är behandling i löpande text i t.ex. ett brev eller en promemoria. Till de bestämmelser som inte behöver tillämpas om behandling utförs med stöd av 5 a § PuL hör 13,15 och 16 §§ PuL. Inte heller behöver PuL:s bestämmelser om restriktioner för behandling av personnummer (22 § PuL), information till de registrerade (23–26 §§ PuL, rättelse (28 § PuL) eller förbud mot överföring av personuppgifter till tredje land (33 § PuL) tillämpas. Utredningens bedömning: Förslaget att införa en rapporterings- och anmälningsskyldighet för ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande föranleder inte behov av en särskild reglering för behandling av personuppgifter. Vissa rapporter om ett missförhållande och den utredning som rapporten föranleder kommer att innehålla personuppgifter. Syftet med rapporteringsskyldigheten är, återigen, att komma till rätta med missförhållanden i en verksamhet, och den dokumentation som upprättas ska i huvudsak handla om verksamheten och inte om enskilda individer. De personuppgifter som kan förekomma kommer att behandlas i löpande text i en rapport eller i en utredning och är inte avsedda att ingå i en samling av personuppgifter som har strukturerats för att påtagligt underlätta sökning efter eller sammanställning av personuppgifter. Behandlingen kommer således att omfattas av 5 a § PuL, vilket i sin tur innebär att de flesta bestämmelserna i personuppgiftslagen inte behöver tillämpas. Det har inte framförts något behov av särskilda register över anmälningar. Det är enligt utredningen inte aktuellt att inrätta särskilda register över anmälningar. 12 Ikraftträdande och konsekvenser Utredningen bedömer att förslaget bör träda i kraft . Förslaget kräver inte några övergångsbestämmelser. Enligt direktivet ska utredningen beräkna eventuella ekonomiska konsekvenser av förslagen för staten, kommunerna och enskilda huvudmän. Utredningen bedömer att införandet av en rapporterings- och anmälningsskyldighet för missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden inom skolväsendet, särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet kommer att medföra att missförhållanden uppmärksammas och åtgärdas tidigare än vad som sker . Förslagen innebär ännu bättre förutsättningar för att barn och elever ska erbjudas en utbildning eller verksamhet av god kvalitet i enlighet med skollagens och läroplanernas mål. Som grund för bedömningen av ekonomiska konsekvenser har utredningen använt regeringens analys av ekonomiska och andra konsekvenser för förändringar i lex (prop. 2009/10:131 s. 48–49). Kommunala och enskilda huvudmän Utredningen föreslår ett särskilt förfarande för att de som fullgör uppgifter inom skolväsendet och särskilda utbildningsformer ska rapportera missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden som de uppmärksammar eller får kännedom om i utbildningen eller i verksamheten. Rapporteringen ska fullgöras till rektorn, förskolechefen, den verksamhetsansvariga chefen eller huvudmannen. Dessa har i sin tur ett ansvar för att utreda, dokumentera och avhjälpa det rapporterade missförhållandet eller undanröja den påtagliga risken för ett missförhållande samt att informera huvudmannen för utbildningen eller verksamheten om den mottagna rapporten. Den föreslagna rapporterings- och anmälningsskyldigheten har tidigare inte funnits inom skolväsendet. Förslaget att införa en rapporteringsskyldighet kommer, enligt utredningens bedömning, dock inte att medföra en ökning av uppgifter för personalen eller för huvudmännen. Systemet ska ses som en del i huvudmännens och enheternas kvalitetsarbete enligt 4 kap. 3–7 §§ skollagen. Rektorn, förskolechefen och huvudmannen har ett ansvar för kvalitetsarbetet – att planera, följa upp och vidta åtgärder för att utveckla sin verksamhet. All personal på enhetsnivå är skyldiga att delta i enhetens kvalitetsarbete. Kvalitetsarbetet ska dokumenteras. Framkommer brister i verksamheten vid uppföljning, genom klagomål eller på annat sätt ska huvudmannen se till att nödvändiga åtgärder vidtas. Förutom att rapporteringsskyldigheten kommer att bidra med ytterligare underlag i kvalitetsarbetet kan man, enligt utredningens bedömning, anta att belastningen på huvudmannens klagomålshantering blir mindre om de verksamma tidigt uppmärksammar missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden. I skollagen har redan införts en rapporteringsskyldighet avseende elever som riskerar att inte nå de kunskapskrav som lägst ska uppnås samt elever som anser sig utsatta för kränkande behandling. Den rapporteringsskyldigheten börjar tillämpas . I förarbetena till den nya skollagen bedöms detta inte medföra några uttalade ekonomiska konsekvenser (prop. 2009/10:165 Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet). Att det redan finns en rapporteringsskyldighet när den nu föreslagna rapporteringsskyldigheten träder i kraft torde medföra att huvudmän och personal redan har kunskap om ett sådant system. I kommunerna finns också en kunskap och erfarenhet om anmälningsskyldighet baserat på lex som kan användas inom skolväsendet. Utredningen bedömer att förslaget inte kommer att innebära någon kostnadsökning för huvudmännen. Enligt förslaget åläggs enskilda huvudmän att bevara dokumentationen efter att en rapport har utretts. Utredningen bedömer att antalet rapporter per huvudman kommer att vara förhållandevis litet och att det inte innebär någon nämnvärd kostnadsökning för en huvudman att bevara dokumentationen. Anmälan om ett allvarligt missförhållande till Genom att införa en rapporteringsskyldighet för dem som fullgör uppgifter inom skolväsendet, särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet kommer, som sagts ovan, missförhållanden och påtagliga risker för missförhållanden att uppmärksammas tidigare än . Tidiga åtgärder för att avhjälpa ett missförhållande eller undanröja en påtaglig risk för ett missförhållande bör också, enligt utredningens bedömning, medföra att antalet allvarliga missförhållanden eller påtagliga risker för allvarliga missförhållanden blir förhållandevis få. Enligt förslaget ska ett allvarligt missförhållande eller en påtaglig risk för ett allvarligt missförhållande anmälas till eller till den kommun som har godkänt en fristående förskola eller fritidshem eller som har förklarat att en pedagogisk verksamhet har rätt till bidrag. Det kommer att medföra ett breddad underlag för respektive myndighets tillsyn och kan bidra till en effektivare tillsyn. Enligt utredningens bedömning kan införandet av den föreslagna rapporterings- och anmälningsskyldigheten, tillsammans med huvudmännens ansvar för klagomålshantering, också förväntas medföra att andelen anmälningsärenden från enskilda till minskar. Anmälningsskyldigheten kommer att också att bidra till en större nationell kunskap om allvarliga missförhållanden vilket ger de statliga myndigheterna underlag för riktade informations- och utvecklingsinsatser vid behov. Det är svårt att uppskatta hur många anmälningar om allvarliga missförhållanden som respektive kommunerna kommer att ta emot . Enligt Statens skolverks statistik fanns det ca 5 600 kommunala och fristående grund- och gymnasieskolor 2009. Som en jämförelse finns det, enligt uppgifter på respektive kommuns hemsida, i ca 650 fristående förskolor och pedagogisk omsorg som bedrivs av enskild huvudman, i ca 170 och i kommun ca 100. Enligt en uppskattning från föranledde ett 40-tal av de ca 2 200 ärenden som kom in omedelbara tillsynsinsatser och ett mindre antal planerade tillsyner tidigarelades på grund av uppgifter om allvarliga missförhållanden. kommer att motta huvudparten av anmälningarna. Utredningen har inte lämnat förslag på hur ska ta hand om en anmälan utan bedömer att myndig- heten, inom ramen för sin tillsyn, är bäst lämpad att bedöma vilka insatser som behövs (se avsnitt 6.4). Eftersom det är fråga om anmälningar av allvarliga missförhållanden kan det dock antas att flertalet anmälningar kommer att medföra någon form av åtgärd från myndigheten. Merkostnaden till följd av det kan, bl.a. mot bakgrund av regeringens tidigare beräkningar av ekonomiska konsekvenser för på grund av nya överklaganderegler i skollagen (prop. 2009/10:165 s. 625) och för med anledning av införandet av förskollärar- och lärarlegitimation (prop. 2010/11:20 s. 77), beräknas till ca . I denna utredning finns enligt utredningens bedömning ingen möjlighet att finna någon finansiering, varför staten bör tillskjuta nya medel för förslagets genomförande. Antalet anmälningar om allvarliga missförhållanden till kommunerna kommer uppskattningsvis att vara så få per kommun att det inte kommer att medföra någon nämnvärd ökning av kostnader i kommunernas tillsyn. För att stödja huvudmännen i arbetet med att införa det föreslagna rapporterings- och anmälningsförfarandet bör , förutom uppdraget att utfärda allmänna råd om rapporter, utredning och dokumentation, få ett uppdrag att informera om den nya rapporterings- och anmälningsskyldigheten. Utredningen bedömer att uppdragen till att utfärda allmänna råd och att informera om rapporterings- och anmälningsskyldigheten ryms inom myndighetens befintliga verksamhetsområde enligt förordningen med instruktion för (SFS 2009:1214) och bör rymmas inom myndighetens befintliga anslagsramar. har förbundit sig att följa FN:s konvention om barnets rättigheter, , och därmed ge varje barn de rättigheter konventionen anger. Varje människa under räknas som barn. Då beslut fattas som rör barn ska en analys göras av de konsekvenser beslutet får för barn (prop. 1997/98:182). Utredningen bedömer att införandet av en rapporterings- och anmälningsskyldighet avseende missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden i skolväsendet, särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet kommer att bidra till en ökad rättssäkerhet för de barn och elever som deltar i verksamheterna. Barn och elever som berörs av ett missförhållande kommer att ges möjlighet att uttrycka sina åsikter i utredningen av missförhållandet och deras åsikter ska tillmätas betydelse när missförhållandet avhjälps (avsnitt 7.1). Utredningen bedömer att de förslag som lämnas inte kommer att få några övriga konsekvenser för företag (jfr 14 § kommittéförordningen [1998:1474]). Inte heller bedöms förslagen få några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommittéförordningen, dvs. konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till stora företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 13.1Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800) 3 kap. 8 § och 6 kap. 10 § I paragraferna ändras benämningarna anmälas respektive anmäla till rapporteras respektive rapportera. Ändringarna görs för att begreppen ska användas enhetligt inom skollagens område där rapportera används för skyldigheten att informera om vissa situationer till sin rektor, förskolechef eller huvudman och anmäla används för information om vissa situationer till en annan myndighet. 6 a kap. 1 § Paragrafen är ny och anger vilka utbildningar och verksamheter som omfattas av rapporterings- och anmälningsskyldigheten om missförhållanden. 6 a kap. 2 § Paragrafen är ny och definierar vad som utgör ett missförhållande och vad som utgör ett allvarligt missförhållande. Prövningen av om ett missförhållande föreligger görs mot skollagen och de andra författningar som gäller för skollagens utbildningar och verksamheter. Definitionen omfattar hela utbildningens eller verksamhetens innehåll. Exempel på avvikelser som kan utgöra ett missförhållande finns i avsnitt 2.3. Ett missförhållande kan avse ett barn eller en elev men också en grupp barn eller elever eller en hel verksamhet. Definitionen har tre skyddsperspektiv; barns och elevers hälsa, säkerhet och möjlighet, att utifrån sina förutsättningar, nå så långt som möjligt en- ligt utbildningens eller verksamhetens mål. Med hälsa avses såväl fysisk som psykisk hälsa. Med säkerhet avses bl.a. tillsyn, uppsikt, inre och yttre miljö. Enligt skollagen ska alla barn och elever ges möjlighet att, utifrån sina förutsättningar, nå så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Det innebär bl.a. att barn har rätt till stöd i sin utveckling och att elever har rätt till stöd för att nå de kunskapskrav som minst ska uppnås. Huvudmännen och personalen har ansvar för att vid resursfördelning, organisation och val av metoder och arbetssätt anpassa verksamheten till barns och elevers skilda förutsättningar och behov (prop. 2009/10:165 s. 221). Av 24 kap. skollagen framgår att särskilda utbildningsformer så långt som möjligt ska motsvara utbildning inom skolväsendet. I 25 kap. finns krav för de pedagogiska verksamheter som inte ingår i skolväsendet. Om missförhållandet ur något av de perspektiv som anges ovan innebär ett allvarligt hot mot eller medför allvarliga konsekvenser för de barn eller elever som berörs är det att betrakta som ett allvarligt missförhållande. Exempel på allvarliga missförhållanden finns i avsnitt 6.1. 6 a kap. 3 § Paragrafen är ny. I första stycket anges att den som fullgör uppgifter inom skolväsendet, särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet omfattas av skyldigheten att rapportera. Den som fullgör uppgifter inom det sätt att fullgöra skolplikten som anges i 24 kap. 23–25 §§ skollagen omfattas dock inte av rapporteringsskyldighet. Innebörden av begreppet den som fullgör uppgifter behandlas i kapitel 4. Undantag finns i 4 § detta kapitel. Vidare framgår att rapporteringsskyldigheten inträder . Det behöver inte vara fråga om ett konstaterat missförhållande utan det räcker med att det finns en påtaglig risk för ett missförhållande. Risken måste vara konkret och tydlig. Rapporteringsskyldigheten inträder när den som fullgör uppgifter i en utbildning eller verksamhet själv uppmärksammar eller genom t.ex. elever eller föräldrar får kännedom om ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande. Rapporteringen ska ske genast. Det behövs ingen särskild utredning av den som rapporterar och han eller hon behöver inte inhämta samtycke från den eller dem som berörs av missförhållandet eller den påtagliga risken för ett missförhållande. Enligt 3 kap. 8 § och 6 kap. 10 § skollagen är personal skyldig att rapportera om en elev riskerar att inte nå de kunskapskrav som lägst ska uppnås eller om ett barn eller en elev anser sig utsatt för kränkande behandling. Dessa rapporteringsskyldigheter bör fullgöras först. Om det trots dessa rapporter finns avvikelser från skollagen ska det rapporteras som ett missförhållande eller en påtaglig risk för ett missförhållande. Skyldigheten att rapportera ett missförhållande begränsas till missförhållanden som uppmärksammas i den verksamhet som den som rapporterar arbetar i. I andra stycket anges vem som ska ta emot en rapport. I skollagen finns en tydlig ansvarsfördelning mellan huvudmannen och förskolechef och rektor. Utgångspunkten är att den som fullgör uppgifter i en utbildning eller verksamhet rapporterar till den som enligt skollagen har ansvar för utbildningen eller verksamheten. I vissa fall fullgörs rapporteringsskyldigheten till en ansvarig chef som inte har ett utpekat ansvar i skollagen. Avsikten är att skapa ett så enhetligt rapporteringssystem som möjligt inom en huvudmans utbildningsområde. 6 a kap. 4 § Paragrafen är ny. Förskolechefer och rektorer fullgör uppgifter i en förskole- eller skolenhet. De har dock ett i skollagen uttalat ledningsansvar för utbildningen och fattar de flesta beslut som gäller för den inre organisationen och för de barn och elever som finns i respektive förskole- eller skolenhet. De ska därför inte omfattas av rapporteringsskyldigheten. 6 a kap. 5 § Paragrafen är ny och anger att mottagaren av rapporter har ansvar för att informera dem som omfattas av rapporteringsskyldigheten om skyldigheten. Informationen bör omfatta att det är en lagstadgad skyldighet som ska fullgöras och att det inte kan göras anonymt. Vidare bör informationen innehålla vilka rutiner som finns för rapporteringen, vem som är mottagare, hur rapporten tas omhand m.m. Informationen ska ges till alla som omfattas av rapporteringsskyldigheten. Exempelvis såväl den som är vikarie som den som är nyanställd men har erfarenhet från andra utbildningar eller verksamheter. 6 a kap. 6 § Paragrafen är ny. Även om det är en förskolechef eller rektor som oftast är mottagare av en rapport ska det vara huvudmannens ansvar att ha skriftliga rutiner för hur rapporteringen ska fullgöras. Gemensamma rutiner ger huvudmannen bättre förutsättningar att kunna följa upp mottagarnas hantering av rapporterna och skapa ett bra underlag för det gemensamma kvalitetsarbetet. 6 a kap. 7 § Paragrafen är ny och reglerar hanteringen av rapporter. I första stycket anges att den som tar emot en rapport utan dröjsmål ska utreda och avhjälpa det rapporterade missförhållandet eller undanröja den påtagliga risken för ett missförhållande. Utredningen bör omfatta vad som har hänt och hur man kan avhjälpa missförhållandet. I utredningen kan uppgifter behöva inhämtas från den som har rapporterat missförhållandet och barn, elever och vårdnadshavare som berörs av missförhållandet ska ges möjlighet att få komma till tals. Mottagaren är ansvarig för utredningen men kan behöva stöd av olika kompetenser i förfarandet. Utredningen ska dokumenteras. Syftet med utredningen är att snabbt och effektivt avhjälpa det rapporterade missförhållandet. En del missförhållanden kan avhjälpas relativt enkelt men andra kan behöva fler insatser . Hanteringen är därför inte tidsbestämd på annat sätt än att utredningen och avhjälpandet ska ske utan dröjsmål. I valet av åtgärder bör man beakta barns och elevers åsikter i enlighet med 1 kap. 10 § skollagen. I andra stycket anges att huvudmannen för utbildningen eller verksamheten ska informeras om en rapport. Informationen kan t.ex. bestå av en kopia på rapporten och ska redovisa vad missförhållandet avser. Informationen ska ges utan dröjsmål när man har mottagit en rapport. Mottagaren ska inte ha en färdig utredning eller göra någon bedömning av om det är ett missförhållande. Syftet med en information utan dröjsmål är att uppmärksamma huvudmannen, som har det yttersta ansvaret för utbildningen eller verksamheten, på att det finns ett missförhållande. Om huvudmannen bedömer att missförhållandet är allvarligt är huvudmannen skyldig att anmäla det till tillsynsmyndigheten, se 6 a kap. 10 §. I utbildningar och verksamheter som bedrivs av en enskild huvudman kan det vara samma person som är mottagare av en rapport och som är huvudman för utbildningen. Det kan till och med vara så att han eller hon är den ende som fullgör uppgifter i verksamheten och på så sätt omfattas av rapporteringsskyldigheten. Även i dessa fall ska en rapport upprättas och hanteras enligt vad som anges i denna paragraf. 6 a kap. 8 § Paragrafen är ny och anger att mottagaren av en rapport ska informera en elev, dennes vårdnadshavare eller ett barns vårdnadshavare om rapporten innehåller uppgifter om eleven eller barnet. Skyldigheten ger en ökad möjlighet till insyn i hanteringen av ett rapporterat missförhållande för de elever och vårdnadshavare som berörs. Skyldigheten att informera omfattar inte barn i förskolan och annan pedagogisk verksamhet som motsvarar förskolan. 6 a kap. 9 § Paragrafen är ny. Utbildningar och verksamheter som bedrivs av enskilda huvudmän omfattas inte av tryckfrihetsförordningen, arkivlagen (1990:782) samt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Bestämmelsen reglerar bevarandet av rapporter och dokumentation för dessa. Handlingarna ska bevaras . Detta behandlas i avsnitt 5.1.4.1. 6 a kap. 10 § Paragrafen är ny och reglerar huvudmännens skyldighet att anmäla ett allvarligt missförhållande eller en påtaglig risk för ett allvarligt missförhållande till tillsynsmyndigheten. Huvudmän som står under Statens skolinspektions tillsyn fullgör sin anmälningsskyldighet dit. Huvudmän som står under en kommuns tillsyn fullgör sin anmälningsskyldighet till aktuell kommun. En anmälan ska ske utan dröjsmål. Utredningen om det allvarliga missförhållandet eller den påtagliga risken för ett allvarligt missförhållande ska ges in tillsammans med anmälan eller därefter. Kravet på att anmäla utan dröjsmål kan innebära att utredningen inte är avslutad och att det allvar- liga missförhållandet inte är avhjälpt. Huvudmannen och mottagaren av rapporten har fortsatt ansvar för att avhjälpa det allvarliga missförhållandet trots att en anmälan har gjorts till tillsynsmyndigheten. 6 a kap. 11 § Paragrafen är ny och anger att huvudmannen inte får delegera anmälningsskyldigheten till någon annan. Detta behandlas i avsnitt 6.3. 13.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 23 kap. 7 § I paragrafen görs ett tillägg så att uppgifter om enskilds personliga förhållande omfattas av sekretess även i en kommuns tillsynsverksamhet enligt 26 kap. 4 § skollagen. En anmälan om ett allvarligt missförhållande kan innehålla uppgifter om enskilds personliga förhållande som omfattas av tystnadsplikten i 29 kap. 14 § skollagen. Genom tillägget får uppgifter om enskilds personliga förhållande samma sekretesskydd i en kommuns tillsynsverksamhet som i Skolinspektionens tillsynsverksamhet. Skyldighet att anmäla missförhållanden inom skolväsendet, förskoleverksamheten och En särskild utredare ska föreslå hur en skyldighet att anmäla missförhållanden inom skolväsendet, förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen kan utformas. Utredningen ska omfatta alla skolformer inom det offentliga skolväsendet och motsvarande fristående skolor. Utredningen ska också omfatta förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i såväl offentlig som enskild regi. analysera och föreslå vad som kan anses utgöra ett missförhållande inom skolväsendet och övriga verksamheter, föreslå när en anmälningsskyldighet ska inträda och vilka som ska omfattas av den, föreslå hur ett anmälningsförfarande ska utformas, redogöra för hur den föreslagna anmälningsskyldigheten förhåller sig till andra former av anmälningsplikt och till arbetstagares lojalitetsplikt gentemot arbetsgivare, och lämna de författningsförslag som utredaren bedömer som nödvändiga. Uppdraget ska redovisas . Nuvarande regler om åtgärder för att komma till rätta med missförhållanden inom skolväsendet och andra verksamheter Inom skolväsendets, förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens områden finns ett omfattande regelverk som syftar till att uppmärksamma olika former av missförhållanden och tillförsäkra barn och elever en verksamhet och utbildning av hög kvalitet i en trygg miljö. svarar för den nationella uppföljningen och utvärderingen av skolväsendet och övriga verksamheter i syfte att värna en likvärdig utbildning och verksamhet av hög kvalitet. , och i vissa fall kommunerna, utövar tillsyn och granskar att huvudmännen följer de lagar och bestämmelser som gäller för skolväsendet och övriga verksamheter. Vidare genomför Skolinspektionen kvalitetsgranskningar, som avser kvaliteten i utbildningarna och verksamheterna. De som är verksamma inom skolväsendet, förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen omfattas dessutom av anmälningsskyldighet när det gäller barn som far illa och som kan behöva socialnämndens skydd (14 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453]). Trots detta finns det anledning att anta att det kan förekomma missförhållanden inom skolväsendet och övriga verksamheter som, oaktat att de omfattas av dagens regelverk, inte påtalas eller åtgärdas. Det kan även tänkas förekomma missförhållanden som inte omfattas av dagens regelverk. Det är heller inte uteslutet att personal inom verksamheterna kan uppleva sig förhindrade att framföra klagomål p.g.a. lojalitetsskäl eller andra skäl.