sou · GYB355 · 2011-01-01 00:00:00 — Dessa siffror är uppskattningar eftersom det inte förekommer någon etnisk registrering av personer i . 3.2.1Europas största etniska minoritet1 Romer har omkring dokumenterad närvaro i , och är en transnationell, pan-europeisk minoritet som rört sig både geografiskt och historiskt över hela den europeiska kontinenten. En sammanvägd bedömning av olika rapporter och studier visar att det beräknas finnas 8–12 miljoner romer i . Flera länder i samlar i likhet med inte in data om etniska, kulturella eller språkliga grupper, medan andra länder genomför befolkningsräkningar eller gör uppskattningar baserade på uppgifter som lämnats av romska företrädare eller andra under- 1 Detta avsnitt bygger på Marsh (2010). De uppskattade siffrorna för den romska befolkningen har stigit dramatiskt under det senaste årtiondet, från 2002 till 9,1 miljoner 2007 – och de senaste beräkningarna slutar på cirka 12 miljoner. En del romska organisationer uppskattar antalet romer i till 14 miljoner. Det är uppenbart att den exponentiella tillväxten mätt i siffror inte återger en verklig befolkningsökning utan snarare är resultatet av ett antal faktorer som att många romska grupper har ignorerats eller att de själva inte identifierat sig som romer för att därigenom undkomma diskriminering eller fördomar. Den ökade medvetenhet bland romska grupper om innebörden av självidentifikation har bidragit till ökningen i befolkningssiffrorna, liksom att man utökar självidentifikationen till andra, besläktade grupper som egyptierna2 och Ashkaligruppen. Genom en effektiv opinionsbildning på internationell nivå har de romska organisationernas uppskattningar om antalet romer också erkänts som ett viktigt bidrag till förståelsen av den romska gruppen och dess situation i . Den rådande ekonomiska, sociala, kulturella och juridiska situationen för den romska minoriteten i bör i första hand ses i ljuset av den mångfald av grupper som omfattas av beteckningen samt grupperna zigenare, resande och Sinti som ofta associeras med . Dessa beteckningar omfattar ett mycket stort antal grupper (bl.a. Gitano, Manouche, Kalo, Ashanti) som alla eftersträvar samma politiska, kulturella och sociala erkännande som den övergripande folkgruppen. De olika beteckningarna kan till en början se ut som en förbryllande och rörig mångfald av benämningar och frågan om hur man definierar vem som är rom har fortlöpande diskuterats bland såväl romer som icke-romer . Frågan om mångfald är nära knuten till frågan om vilka kriterier som kan användas för att definiera identiteten. Ett antagande som baseras på att språket chib skulle kunna fungera för identifieringen håller inte eftersom det skulle exkludera grupper som självidentifierar sig som romer men använder språket minimalt (Beyash i , Ashkali i Kosovo och egyptierna i ). Inte heller religionstillhörighet är ett användbart kriterium eftersom det finns alltifrån muslimska grupper i och till grekisk-ortodoxa i , romersk-katolska i och och pingstvänner i , och Stor- 2 I , och benämns en grupp romer egyptier (jfr eng gypsies). vilket visar på den stora bredden när det gäller religionstillhörighet. Från olika romska aktivister har det föreslagits att det skulle finnas en unik uppsättning identifierbara attribut som skiljer ut de romska grupperna från alla andra och som kan användas som en grund för vem som är rom. De har fört fram ett antal förslag om olika kulturella begrepp till exempel respekten för äldre, betoningen av familjen och släkten samt kopplingen till vissa, närmast unika romska yrken som musik. Dessa skulle kunna betecknas som fundamentala för att definiera innebörden av romanipen, det romska sättet. Men dessa attribut kan inte identifieras som enbart tillhörande det romska folket, eftersom de delas av ett stort antal andra folkgrupper. Även uppfattningen om ett delat ursprung, som är en stark del av de europeiska romska aktivisternas politiska identitet, måste modifieras då den ställs emot de alternativa berättelser om ursprung som Travellers, Ashkali eller egyptier framför. Den långa marschen mot väst eller den starka kopplingen till antagandet om att romerna har sitt ursprung i har under de åren av politisk mobilisering på den europeiska arenan varit det huvudsakliga sättet att bestämma vad som är romskt. De olika grupper i som räknar sig som romer är i huvudsak följande (vissa namn är översatta till svenska, andra skrivna på andra språk, vissa är självtillskrivna benämningar, åter andra är benämningar av majoritetssamhället): /Rroma – till övervägande del bosatta i centrala, östra och sydöstra delarna av , även om det skett en migration till dags datum vilket innebär att grupper av /Rroma nu även finns i västra och nordvästra samt i , , , och delar av södra . Romanichal/Romanisaels/Tavringer – till övervägande del bosatta i , , . Kalo/Kaale – i första hand i , , , . Manouche/Manush – i huvudsak i , , Nederländera, norra , samt i . Sinti – i , , , , södra samt delar av centrala . Egyptier/Gitanos/Gifti – bosatta i , , , , , och Iberien. Irländska Travellers – i huvudsak i , , och , , , , och samt i , , , samt delar av . Skotska Gypsy-Travellers – i princip begränsat till centrala och lågland, men även i . Yenische/Jenishe/Yeniche – i huvudsak bosatta i södra , , , och östra . Quinqui/Mercheros – i och (små grupper finns i södra , västra och ). Resande/Tatere/Sinti/– i huvudsak bosatta i , och . Woonwagenbewoners – i . Dom i , , , , , , Egyptien. i , , Azerbajdzchan, Abkhasien och . Efter redogörelsen ovan kring romsk identitet vill delegationen tydligt framhålla som sin uppfattning att det enda acceptabla och juridiskt hållbara kriteriet för vem som är rom är principen om självidentifiering. Enligt de faktablad om romernas historia History som låtit ta fram som en del av sitt projekt för romska barns utbildning i kan romers historia som urskiljbar etnisk grupp delas in i sju olika skeden. Den första utvandringen från Centralindien till Bysans Att romerna har sitt ursprung i har bevisats av såväl lingvistisk som genetisk och socialantropologisk forskning. När och varför romerna lämnade är oklart, men sannolikt skedde det kring , vissa teorier menar något tidigare. Det romska ordförrådet fungerar som en karta över vägen till och berättar om en färd från till nordvästra , en period i och därefter fortsatt färd via till Bysans, där det med stor sannolikhet enligt dåtida dokument från skatteindrivare fanns romer , därefter till och vidare till där belägg finns för romsk närvaro . Tidig europeisk historia och den första diskrimineringen Den andra perioden i romernas historia omfattar tiden från ankomsten till och romernas situation i olika delar av , bl.a. träldom och slaveri i Valakiet och samt marginalisering och förföljelse i . Integrering, tvångsassimilering, förvisning Under den europeiska historiens upplysningstid tog diskrimineringen av romer sig nya uttryck: internering i och lagar om tvångsassimilering i . I däremot det ryska riket behandlas romerna som praktiskt taget jämställda medborgare med fullständiga medborgerliga rättigheter. Andra utvandringen och ökad diskriminering Under den andra ägde en andra utvandringsvåg rum. Romska grupper från centrala och sydöstra flyttade till de övriga delarna av , och några flyttade även utanför . Politiska processer och förändringar (1900) påverkade också romerna. Exempel på dessa förändringar är en ökad diskriminering i det forna som romerna i det tidiga behandlades som ett enskilt men integrerat folkslag. Förföljelse, internering, folkmord – Förintelsen Nazisternas folkmord står som en skiljelinje i den senare delen av romernas historia. Förintelsen var ett negativt klimax av diskriminering, stigmatisering och förföljelse. Förintelsen kan inte läggas till det förflutna, eftersom den än är en väsentlig del av romernas liv, och därför måste även icke-romer bli medvetna om den perioden i romernas historia. Diskriminering och kamp för mänskliga rättigheter Efter vägrades romska överlevare från koncentrationsläger hjälp och kompensation, och för många av dem kom erkännandet som offer . Stigmatisering och diskriminering fortsatte dock efter Förintelsen. Romerna har alltid stått, och står fortfarande, utanför det europeiska samhället. Situationen ledde slutligen till en egen organisering för frigörelse och kamp för mänskliga rättigheter på internationell nivå. Tredje utvandringen och frigörelseprocessen: Den senaste romska utvandringen från öst till väst började med den arbetsrelaterade utvandringen från sydöstra till och tilltog i styrka i och med och splittring. Processer som också slutade med väpnade konflikter, som slog mot romerna på flera sätt: som krigsdrabbade, som en marginaliserad etnisk grupp, som flyktingar. kommissionär för mänskliga rättigheter (2008a) skriver i en kommentar till faktablad om History om 500 års skamligt förtryck av romer i : Metoderna har varierat mellan slaveri, tvångsassimilering, förvisning, internering och massmord. Skälen för åtgärderna har varit desamma. Romer har setts som opålitliga, farliga, kriminella och oönskade. De var utomstående som lätt kunde användas som syndabockar. I nuvarande levde romerna i slaveri och träldom till 1855 när de sista romska slavarna slutligen frigavs. I blev tiotusentals romer hopdrivna av militärpolisen 1749 för att man skulle utrota denna onda ras ... enligt en präst. Deporteringarna, tvångsarbetet och morden som följde utplånade mycket av den romska kulturen i . I utsattes romer för tvångsassimilering. Romska barn togs från sina föräldrar, äktenskap mellan romer förbjöds och de som trotsade förbudet att tala romska pryglades. Fascister i beordrade 1926 en utrensning av alla romer. Många blev internerade i specialläger, andra sändes till eller och avrättades. Det fascistiska Järngardet i började deportera romer 1942. I likhet med många judar fördes omkring 30 000 romer till stränderna av floden där många svalt ihjäl. Bara hälften överlevde. I internerades 6 000 romer under kriget, men blev inte automatiskt släppta när tyskarna drog sig tillbaka då de franska myndigheterna såg en möjlighet att tvinga dem att bosätta sig. I dödades ett stort antal romer av tyska invasionsstyrkor. Endast 5–av romerna i överlevde. I sköts omkring hälften av alla romer och i uppskattas att en majoritet av romerna dödades. I själva verket var hela påverkat av rasistiska ideer. I neutrala uppmuntrade myndigheterna ett steriliseringsprogram med romer som huvudsaklig målgrupp och även i steriliserades romer. Nazistregimen definierade romer som rasmässigt underlägsna med ett asocialt beteende som bedömdes vara ärftligt, och Nürnberglagarna berövade romerna sin nationalitet och medborgerliga rättigheter. De beordrades att interneras i arbetsläger och bli tvångssteriliserade. Det systematiska mördandet av romer började , och i alla områden som kontrollerades av avrättades uppskattningsvis mer än hundratusen romer sammanlagt. beslöts att alla romer skulle deporteras till , där de tvangs bli tatuerade med ett Z och bära mörka trianglar. 19 300 romer dog i . Man vet ännu inte den totala siffran på de romer som dog genom nazisternas förföljelser, men uppskattningsvis minst en halv miljon. Man kan dra flera slutsatser. En är att det inte är förvånande att många romer saknar förtroende för majoritetssamhället, och att många ser myndigheter som ett hot. En annan är att flera länder inte ens erkänt att den romska minoriteten har blivit förföljd, än mindre bett om ursäkt. Ett undantag är den rumänska regeringen som tillsatte en som skrev en rapport om förtrycket och mördandet av romer i . En tredje slutsats är att romer inte migrerar för nöjes skull eller för att det ligger i deras blod utan blir bofasta när detta är möjligt. Alltför länge har romer dock varit tvungna att flytta för att undvika förtryck, för att de inte fick stanna eller för att hitta arbete. Man kan lära av historien hur den nuvarande utbredda antiziganismen i vissa länder kan hanteras. Vissa främlingsfientliga politiker och media har återupplivat sekelgamla fördomar om romer, vilket har legitimiserat ibland våldsamma attacker mot enskilda romska individer. Återigen blir romer syndabockar. Dagens antiziganistiska retorik har stora likheter med den som fascister och nazister använde innan massmorden började på trettio- och fyrtiotalet. Återigen menar man att romer utgör ett hot. Detta är skamligt och farligt. 3.2.3Ekonomisk och social situation Romerna återfinns i det lägsta skiktet av varje europeiskt land när det gäller fattigdom och social status. Romska grupper är ekonomiskt sett de mest marginaliserade och exkluderade i överlag, som de socialt sett ses som parias eller som en segregerad underklass som utsätts för omfattande rasism och intolerans. Majoriteten av romerna i arbetsför ålder är arbetslösa eller möjligen egna företagare som pressar sig till det yttersta för att försörja sig på olika vis för att klara sin misär, exempelvis genom att panta flaskor och burkar, tvätta bilar, skoputsning, gatuförsäljning av småsaker, försäljning av smuggelcigaretter eller tiggeri. Sysselsättningsgraden är i genomsnitt lägre än hos majoritetsbefolkningen i de flesta europeiska länder vilket leder till mycket låga generella inkomstnivåer. I och t.ex. tjänar sysselsatta romer respektive mindre än majoritetsbefolkningen. I Kosovo, , , , , och andra nyare EU- medlemsstater eller kandidatländer är situationen ännu mer extrem. Det kan råda mycket höga inkomstskillnader i dessa länder mellan bosatta romska grupper å ena sidan och flyktingar och asylsökande å andra sidan (Marsh 2010). Romer möter svåra hinder att övervinna på arbetsmarknaden vilket exempelvis visar sig i att av romerna i var arbetslösa , att hälften av alla romer i saknade stadiga eller lagliga jobb och att romer i hade mellan arbetslöshet. Det finns klara indikationer på att denna situation i hög grad beror på diskriminering mot romer. av de tillfrågade romerna anser att de blivit nekade jobb på grund av sitt ursprung. Det har förekommit både att arbetsgivare öppet säger att romer inte är välkomna att söka, eller att arbetsförmedlingar har markerat romers etnicitet vilket gjort det svårare för romer att få jobb (EU 2004). Enligt en studie från (ERRC 2006) får romer inga jobb, utan de sätts i en glaslåda. I de fem länder i centrala och sydöstra som undersöks i rapporten (, , , och ) är diskrimineringen på arbetsmarknaden stark och romer beskrivs sitt huvud mot osynliga väggar som hindrar dem från att få något jobb överhuvudtaget. Det råder en liknande situation i andra länder. De jobb som romer har tenderar att handla om servicefunktioner riktade mot den egna romska gruppen. Även för dem som har arbete är diskrimineringen ett problem. En av fyra romer som har arbete vittnar enligt rapporten om att de har lägre lön och sämre villkor än icke-romer med liknande arbete. Huvudproblemet är dock att romer diskrimineras när de försöker komma in på arbetsmarknaden, och då ofta för att de identifieras som romer, ett skäl som arbetsgivaren ofta är helt öppen med. När det gäller boendesituationen är situationen för romer allvarlig. Många romer i bor i undermåliga eller extremt undermåliga bostäder, ofta i ghetto-liknande slumområden eller isolerade områden som karaktäriseras av bristande hälso- och sanitetsinstallationer som vatten, avlopp, el och sophämtning, med långa avstånd till samhällelig basservice som grundskolor och hälsocentraler samt brist på dokumenterad besittningsrätt till marken och en överhängande risk för avhysning. I bor de flesta romska grupper i kåkstäder utan tillgång till el eller vatten (2008b). för sociala rättigheter, som övervakar efterlevnaden av den europeiska sociala stadgan, har kritiserat flera länder när det gäller romers boendeförhållanden. för mänskliga rättigheter har uttalat att undermåliga boendeförhållanden i vissa fall klassificeras som tortyr och omänsklig behandling. mot tortyr har antagit liknande uttalanden. Bristande besittningsskydd och tvångsavhysningar utgör ett utbrett problem för romer i hela från öst till väst (ibid.), och utgör ytterligare en kränkning av romers mänskliga rättigheter. Romer som saknar tillgång till andra former av bostäder bygger ofta hus eller skjul utan att söka tillstånd, ofta på allmän eller privat mark som de själva inte äger. av romerna i sju undersökta länderna bor i kåkstäder och i andra typer av undermåliga bostäder. I är av husen i romska områden illegalt byggda. I är en majoritet av de romska bosättningarna inte auktoriserade och många tvångsavhysningar som medförde förstörda hem ägde rum i och (FRA 2009a). Det har – i strid med internationell lag – förekommit tvångsavhysningar av romer i , , , , som blev kritiserat av samt i mer än 20 fall i . kommissarie för mänskliga rättigheter har konstaterat att det är uppenbart att dessa tvångsavhysningar strider mot europeisk rättighetslagstiftning (2006). Hälsosituationen för romer är sämre än för andra grupper. Det beror i hög grad på den boendesituationen, bristande tillgång till både förebyggande hälsovård och akutvård, låga inkomster och dålig utbildning, det vill säga ohälsan är ett direkt resultat av den långtgående marginalisering romer utsätts för i hela och leder till att romers liv förkortas avsevärt. Kroniska sjukdomar är ofta förekommande som migrän, astma och reumatism (2008b). Det finns andra fakta som pekar på att tbc, gulsot och astma är mer vanligt förekommande bland romer än hos genomsnittet, vilket delvis sannolikt beror på den undermåliga bostadssituationen. Äldre statistik från ger vid handen att livslängden tidigare varit kortare för den romska befolkningen, och att en majoritet av läkarna vittnade om att romer generellt hade en sämre hälsostatus än andra. Den förväntade livslängden för romer är kortare än för befolkningen i allmänhet: av romerna blir medan genomsnittet för de undersökta länderna är , och blir jämfört med det europeiska genomsnittet på Var tredje rom aldrig varit hos tandläkaren, och att av barnen inte blivit vaccinerade (ibid.). De romska barnen i större delen av har en avsevärt lägre utbildningsnivå än genomsnittet. Romska barn i är i högre grad helt eller delvis frånvarande från , lämnar och saknar komplett grundskoleutbildning jämfört med genomsnittet. är siffrorna dramatiska, som i där av alla romska barn hade grundskolekompetens jämfört i genomsnitt (EUMC 2006). av den vuxna romska befolkningen i sju undersökta länderna hade inte fullgjort sin grundskoleutbildning enligt en annan rapport (FRA 2009a). Ofta är romska barn institutionellt exkluderade från den allmänna utbildningen till exempel med hänvisning till att barnen saknar ID-handlingar () eller inte är bofasta eller mantalsskrivna (). Romska barn utsätts i många europeiska länder dessutom för etnisk segregation i skolan, dvs. blir placerade separat i klassrummet, sätts i specialklasser för romska barn eller hänvisas till specialskolor avsedda för barn med inlärningssvårigheter vilket gör att barnen inte får den utbildning de har rätt till. En sådan rassegregation i utbildningssystemet tillämpas bland annat i trots att landet fälldes i för att ha placerat romska barn i särskolor. Enligt en är segregering av romska barn i ett vidspritt och allvarligt fenomen i såväl gamla som nya (EU 2004). Trots att vissa positiva förändringar skett i , och , där man vidtagit åtgärder mot segregerad utbildning, har inte utbildningssituationen förbättrats nämnvärt. romska befolkning är uteslutna från huvudfåran i utbildningssystemet. Denna politik bidrar till att analfabetismen bland romer fortsätter att vara mycket hög, och att romer i fortsätter att i hög grad vara utestängda från arbetsmarknaden. 3.2.4Romsk migration, flyktingar och asylsökande Romsk migration i handlar om tre eller fyra skilda rörelser: Romer som flytt undan krigen och förföljelserna i det , europeiska romer som söker asyl utanför , permanent inomeuropeisk migration av socioekonomiska skäl och mer säsongsbetonad sådan. När kommunismen störtades och det tog slut började människor sätta sig i rörelse inom . Med ommöbleringen av statsgränserna kom nya frågor om identitet och nationalitet, frågor om vi och dom. Romer som traditionellt varit föremål för diskriminering och marginalisering gynnades inte alltid av de nya diskussionerna, utan vissa romska grupper kom att uteslutas från de nya stater som bildades när de tidigare kommunistfederationerna föll samman. De nya nationella tillhörigheterna kom ofta att utgå från etnicitet och språktillhörighet. Den romska inomeuropeiska migrationen ökade än mer sedan (2009). Genom att utnyttja sin rörelsefrihet kan romer rösta med fötterna och ta sig bort från de länder där fattigdomen och antiziganismen är som störst. Möjligheten att försörja sig är den enskilt viktigaste faktorn bakom romsk migration. Romers tillgång till välfärd är begränsad i på grund av både lägre utbildningsnivå men också rasdiskriminering och en hög grad av antipati mot och bristande tillit gentemot romer (ibid.). Därtill kommer skäl som tilltagande antiziganistiska attacker och bristande fysisk säkerhet. I vaknade gamla bilder av zigenare som reaktion på den ökade migrationen. En om romers migration identifierar en roma-specifik dynamik, där för det första det uppstår en negativ reaktion på den romska migrationen, vilket åtföljs av utvecklandet av anti-romsk politik för att hindra romer bosätta sig permanent och där denna politik i förlängningen riskerar att begränsa romers rörelsefrihet i strid med principerna i (FRA 2009b). Kombinationen av exkluderingen av romer från arbetsmarknaden i hemlandet och i värdlandet skapar oöverstigliga hinder för att ta sig in på den formella arbetsmarknaden och därigenom kunna bevisa att man kan försörja sig. Detta försvårar möjligheten att mantalsskriva sig och därigenom kunna få tillgång och rätt till de viktigaste medborgerliga, politiska och sociala rättigheterna. kommissarie för mänskliga rättigheter kritiserar regeringar när det gäller asylrätten: Det verkar som om europeiska regeringar inte accepterar tanken att romer kan ha behov av skydd (2010). I och studie om romsk migration i analyseras i vilken utsträckning romska flyktingars rättigheter respekteras, och man slår fast att de är utsatta för diskriminering som asylsökande (2009). Ett asylproblem inom rör de romer som flytt från det , men som i många fall börjat tvångsavvisas tillbaka till Kosovo. Där har kommissarie för mänskliga rättigheter krävt att enbart frivilliga avvisningar ska genomföras bland annat mot bakgrund av att det inte finns någon infrastruktur som kan ta emot de hemvända flyktingarna, de riskerar att hamna i blyförgiftade läger och de har en berättigade rädsla for fortsatt diskriminering och förföljelse. Stora grupper romer från och har sökt och beviljats asyl i då de konstaterats ha skyddsbehov. har infört ett generellt visumtvång för dessa länder, huvudsakligen motiverat av den romska asylströmmen. Frågan uppstår varför romerna i dessa länder valt att söka skydd utanför istället för att utnyttja EU:s fria rörlighet och migrera inom unionen till länder med bättre skydd för romer. En förklaringsmodell kan därvid vara att har en mer effektiv integrations- och arbetsmarknadspolitik och att romer är mindre stigmatiserade i än i . I de europeiska länderna är möjligheten att kunna hitta ett jobb i det nya hemlandet och därigenom kunna försörja sig mycket liten på grund av den starka antiziganistiskt motiverade diskrimineringen på arbetsmarknaden. Segregerade skolor har också varit en faktor som drivit på den utomeuropeiska migrationen, särskilt när tidigare avflyttade romer kan berätta om att deras barn inte trakasseras i skolorna på samma sätt som hemma. En slutsats som skulle kunna dras av asylmigrationen från och till är att i lägre utsträckning förmår garantera skydd och grundläggande rättigheter för romer. EU:s direktiv om fri rörlighet ger i princip romer i likhet med andra rätten till fri rörlighet mellan medlemsländerna.