sou · GZB330 · 2011-03-30 00:00:00 — 1.4.4Elever med behov av tvåspråkighet ska erbjudas en sådan miljö Det är viktigt att elever med behov av tvåspråkighet erbjuds en sådan undervisningsmiljö. Häri avses en undervisningsmiljö med talad eller skriven svenska och teckenspråk där eleven lär sig att använda språken och därigenom ges möjlighet till fortsatta studier och delaktighet i samhället. En elev som har behov av en tvåspråkig miljö ska tas emot i specialskolan. För att stärka rätten till teckenspråk och utöka valfriheten för vårdnadshavare och elever bör rätten till teckenspråk stärkas i skollagen. 1.4.5Hemkommunen har ett särskilt ansvar Hemkommunen har det övergripande ansvaret för barn och ungas utbildning. Hemkommunen har, enligt skollagen, ansvaret för att se till att skolpliktiga barn som inte går i dess grundskola eller grundsärskola på något annat sätt får föreskriven utbildning.4 Statens ansvar för utbildning för elever i specialskolans målgrupp bör därför ses i relation till denna grundprincip. Det statliga ansvaret för specialskolan motiveras i förarbetena till den nya skollagen med att specialskolan har en specialist- kompetens och särskilda hjälpmedel som elevernas hemkommuner 312 kap. 2 § skollagen (2010:800). 47 kap. 21 § skollagen (2010:800). i allmänhet inte har möjlighet att tillhandahålla. Specialskolan är således en skolform med specifika särdrag, där ett statligt huvud- mannaskap har ansetts motiverat.5 Utredningen utgår ifrån denna ansvarsfördelning i sina förslag. 1.4.6Ekonomi ska inte avgöra valet av skolform Ekonomiska drivkrafter bör inte vara den avgörande faktorn för hemkommunen då det gäller att erbjuda utbildning av hög kvalitet för elever i den berörda målgruppen. Den finansiella styrningen av specialskolan bör därför vara kostnadsneutral för hemkommu- nerna. Med det menas att det inte ska vara mer förmånligt för en kommun att en elev går i specialskolan än att eleven går i en alternativ lösning i hemkommunen eller hos annan huvudman. 1.5Deklarationer och konventioner av betydelse inom området för specialpedagogik Utredningen kan konstatera att det genomgående i såväl deklara- tioner som konventioner talas om inkludering och integrering av barn med funktionsnedsättning i det ordinarie skolsystemet. Det talas även om att skolsystemet ska tillåtas vara flexibelt och anpassas efter individens förutsättningar. Utgångspunkten ska vara barnets bästa och först när det ordinarie skolsystemet inte kan ta tillvara barnets behov kan specialskola eller speciella enheter vid ordinarie skola vara aktuellt. Detta kan särskilt vara aktuellt vid undervisning av hörselskadade, döva och dövblinda elever som har särskilda behov av fysisk inlärningsmiljö, inlärning av teckenspråk och en tvåspråkig miljö. Vikten av kommunikation och utveckling av bl.a. punktskrift och teckenspråk är central. Personer med funktionsnedsättning ska få en ändamålsenlig utbildning med individanpassade åtgärder som i sin tur ger möjlighet till likvärdigt deltagande i utbildning och som samhällsmedlemmar, se bilaga 3 för en utförligare genomgång. 2009/10:165 Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet, s. 234. I detta kapitel ger utredningen en bild av skolsituationen för elever som tillhör specialskolans målgrupp. Utredningen redogör över- siktligt för de två elevgrupper som huvudsakligen berörs av för- slagen om en flexibel utbildning; elever som är döva eller hörsel- skadade och elever med grav språkstörning. Det huvudsakliga fokuset riktas mot elever som är döva eller hörselskadade eftersom det är den elevgrupp som främst berörs av förslagen. Avsnittet behandlar faktorer som har betydelse för antalet elever i special- skolan, såsom exempelvis antalet födda barn som är döva eller hörselskadade. Vidare behandlas elevgruppens sammansättning och vilka utbildningsalternativ som finns för dem. I kapitlet ges också en översikt över det specialpedagogiska stödet från stat, kommun och landsting till målgruppen. Kapitlet avslutas med en redogörelse för hur våra grannländer och erbjuder utbildning för elevgruppen. Specialskolan består av olika elevgrupper. Där alla elevgrupper avses använder utredningen begreppet specialskolans målgrupp. Annars framgår av texten vilken eller vilka elevgrupper som avses. 2.1Elever som är döva eller hörselskadade Syftet med detta avsnitt är att ge en bild av skolsituationen för barn och unga i grundskoleåldern som är döva eller hörselskadade. Det finns begränsad nationell statistik över elevgruppen. Utredningen kan utifrån uppgifter om förväntad förekomst av hörselskada och utifrån ett antal nationella och regionala kartläggningar visa elev- gruppens omfattning. Hörselskador kan vara av varierande i grad och det finns olika orsaker till varför de har uppstått. Det finns en stor variation, exempelvis beroende på om nedsättningen är medfödd eller förvär- vad, om den upptäcktes i tidig ålder eller i senare ålder. Nedsätt- ningen kan också förekomma i ett eller i båda öronen. Effekterna av hörselskador varierar också mellan individer, men det kan röra sig om nedsatt förmåga att fånga upp, omvandla och/eller tolka vibrationsmönster till meningsfulla ljudupplevelser. Graden av ned- sättning och dess typ beror på vilket eller vilka steg i processen att omvandla vibrationer till ljud som har påverkats. En hörselskada kan också ge effekter som överkänslighet för ljud och tinnitus.1 En elev med hörselskada har ofta behov en anpassad skolmiljö. Det innebär exempelvis en god akustisk miljö, mindre under- visningsgrupper, personal med kompetens om funktionsnedsätt- ningen och tekniska hjälpmedel.2 Behov av undervisning i och på teckenspråk kan variera beroende på grad av hörselskada och indi- videns behov. 2.1.1Få elever är döva eller hörselskadade Av de barn som föds är cirka 1–i behov av hörselhabiliterande insatser. Vid skolstarten har antalet fördubb- lats, vilket innebär att 2–av barn i grundskoleålder har behov av hörselhabiliterande insatser.3 Utifrån dessa siffror finns det cirka 5 000 barn som är döva eller hörselskadade i behov av habiliterande insatser i åldern 7–16 år.4 Detta antal stämmer väl överens med det antal som har framkommit i ett par nationella och ett antal regionala kartläggningar genomförda av Specialpedagog- iska skolmyndigheten, landsting och . Kartläggningarna har i stor utsträckning utgått ifrån uppgifter från landstingens hörselvård. De barn och unga som fångas i undersök- ningarna är huvudsakligen de som är i kontakt med habiliteringen. Det bör därför påpekas att det finns ett visst mörkertal som främst utgörs av barn och unga med lättare hörselskada, eftersom de inte finns registrerade hos landstingen.5 1Specialpedagogiska skolmyndigheten (2009), Att höra i skolan – om hörteknik i under- visningen. Förutsättningar och möjligheter, s. 22. 2Specialpedagogiska skolmyndigheten (2010), Behov för elever med hörselnedsättning, , sidan hämtad: . 3Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Måluppfyllelse för döva och hörselskadade i skolan, s. 12. 4Utredningens beräkning baserad på underlag från – Befolknings- mängd i åldern 7–2009. 5Se exempelvis läns landsting (2009), Att höra eller nästan inte höra – Liv och hälsa ung 2005 och 2007, Samhällsmedicinska enheten, s. 27. 2.1.2Cochleaimplantat – ett hjälpmedel för barn med grav hörselskada Det föds cirka 100 000 barn och av dessa blir 50–60 barn aktuella för ett cochleaimplantat (CI).6 Det är alltså en liten del av barn i behov av hörselhabiliterande åtgärder som kan ha behov av ett CI. Det totala antalet barn med CI i grundskoleålder ökar eftersom i princip alla barn som är aktuella för ett implantat numera opereras. Uppgifter från visar att 55 barn fick sitt första CI . Att i princip alla barn opereras beror bl.a. på att det är obligatoriskt med tidig hörselscreening på nyfödda och att det också i högre utsträckning är accepterat att operera döva. Barn med medfödd dövhet opereras tidigare och helst före och det är en trend att de får bilaterala implantat, dvs. ett implantat för varje inneröra. Antalet barn som föds med hörselskada eller drabbas av hörselskada kommer sannolikt inte att öka i framtiden.7 , när barn i årskullar där i princip alla har opererats har uppnått grundskoleålder, kommer det att finnas cirka 500 barn med CI i grundskoleålder. Det skulle betyda att antalet barn med CI i åldern 6–kommer att dubbleras , då i en kartläggning konstaterade att det fanns cirka 240 barn.8 Ett CI består av en yttre ljudprocessor och ett inopererat implantat. Ljudprocessorn ser ut som en hörapparat och är via en sladd kopplad till en liten sändare. Sändaren sitter fast mot huvudet med en magnet. Det inopererade implantatet utgörs av en mottagare med en magnet och en elektronisk krets. Från mottagaren utgår ett knippe elektroder inbäddade i en tunn silikontråd som är införd i innerörat (cochlea). Ljudprocessorns mikrofon tar upp ljud som omvandlas till elektriska signaler. Signalerna förs vidare från sändaren till mottagaren. Elektro- derna stimulerar hörselnerven i innerörat med svaga elektriska impulser motsvarande de ljud som mikrofonen fångat upp. På detta sätt får hjärnan ljudinformation trots att innerörats hörceller inte fungerar.9 6Statens beredning för medicinsk utvärdering (2006), Bilaterala cochleaimplantat (CI) hos barn, SBU nr 2006-01. 7Socialstyrelsen (2009), Behandling av barn med cochleaimplantat som rikssjukvård. 8Hörselskadades riksförbund (2007), Äh, det var ingenting, Årsrapport , s. 42. 9Karolinska (2010), Hur fungerar ett Cochleaimplantat, /ci, sidan hämtad: . Förändringar i specialskolans målgrupp är starkt kopplade till denna utveckling. Utvecklingen innebär att det kommer att finnas färre barn som är döva eller har en grav hörselskada som inte har hjälpmedel för att höra. 2.1.3Det finns få särskilt anpassade undervisningsmiljöer Elever som är döva eller hörselskadade kan välja olika skol- alternativ. De kan läsa integrerat tillsammans med hörande barn, gå i ett särskilt hörselspår i en grundskola, i en särskild hörselklass eller i en statlig regional eller nationell specialskola. Statliga, kommunala och fristående skolor för elever som är döva eller hörselskadade med regionalt upptagningsområde är koncentrerade till vissa delar av landet. Det finns fem regionala statliga specialskolor för elever som är döva eller hörselskadade och en nationell specialskola för elever som på grund av utveck- lingsstörning inte kan få sin utbildning i en regionskola.10 Det finns 13 kommunala och fristående hörselklasser med regionalt upp- tagningsområde som fick statliga bidrag /11.11 Enligt uppgifter från Specialpedagogiska skolmyndigheten har sjutton olika skolhuvudmän tilldelats medel för regionala undervisnings- insatser –2010. Enbart verksamhet riktad specifikt till grundskola eller grundsärskola är inkluderad i uppgifterna. är det elva kommuner som har bedrivit regionala undervisningsinsatser under alla . Av dessa är det fem kommuner och en enskild huvudman som har hörselklass- verksamhet: , , , , samt för . Övriga kommuner har verksamhet för mindre grupper i form av exempelvis regelbundna träffar för elever som är döva eller hörselskadade eller någon form av integrerad verksamhet.12 omfattade verksamheten som fick statliga bidrag 471 elever. Utöver dessa verksamheter tilldelades (55 elever) och (77 elever) bidrag för hörselverksamhet för elever i både grund- och gymnasieskolan för . En studie visade att det fanns särskilda under- visningsgrupper för elever som är döva eller hörselskadade i cirka 10En beskrivning av specialskolorna ges i bilaga 4. 11Underlag från Specialpedagogiska skolmyndigheten, . 12Underlag från Specialpedagogiska skolmyndigheten, . av landets kommuner.13 Hörselklasser med regionalt upptagningsområde finns i av landets kommuner. Det finns få studier om varför barn och unga som är döva eller hörselskadade väljer en viss skolform. I en rapport från Special- pedagogiska skolmyndigheten finns däremot vissa uppgifter om detta.14 Där framkom att föräldrar till barn som går integrerat anser att närheten till bostad är viktigast för valet av skolform. Föräldrar till barn i specialskolan anser däremot att tillgång till teckenspråk och en tvåspråkig miljö är viktigast. Det framkom även att det finns skillnader i vilken betydelse graden av barnets hörselskada har. För barn som enligt föräldrarna är döva, har tillgång till teckenspråk och tvåspråkig miljö stor betydelse för valet av skolform. För föräldrar till barn som bedöms ha en lätt eller medel- svår hörselskada är däremot närheten till bostad av störst betydelse för valet. Olika undersökningar15 har visat att av ele- verna går integrerat och den övriga delen går i en statlig specialskola eller i kommunala eller fristående hörselklasser. Elever- nas val av skolalternativ följs dock inte upp i den officiella stati- stiken eftersom uppgifter om individers funktionsnedsättning inte samlas in. Det finns därför inga andra jämförelsetal vad gäller elevernas val av skola än antalet elever i specialskolan. Utveck- lingen mot att allt fler barn och vårdnadshavare väljer en skola nära hemmet har bekräftats av samtliga aktörer som utredningen har träffat. 13Nilholm, C. m.fl. (2007), Kommuners arbete med elever i behov av särskilt stöd – En enkät- undersökning, INSIKT 2007:2, , , s. 31. 14Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Måluppfyllelse för döva och hörselskadade i skolan, s. 45 f. 15Se exempelvis (2007), Äh, det var ingenting, Årsrapport ; Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Måluppfyllelse för döva och hörselskadade i skolan; Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Om elever med hörselskada i skolan; Specialpedagogiska skolmyndigheten (2009), Regionalt resurscenter döv/hörsel i Södra regionen (RRC), 2007–2009, projektrapport, ; Specialpedagogiska skol- myndigheten och (2010), Kartläggning av kommunernas hörselpedagogiska stöd till barn och elever med hörselnedsättning i , projekt- rapport, . Tillgången till teckenspråksundervisning är begränsad Undervisning på teckenspråk ges vid de sex specialskolorna16 samt på Kannebäcksskolan i , Nya Broskolan i och Talavidskolan i . De övriga hörselklasserna i landet erbjuder undervisning i teckenspråk inom ramen för skolans och elevens val. Det finns således begränsade möjligheter för elever i behov av teckenspråk för sin kommunikation att få sådan under- visning på sin hemskola. De kommunala huvudmän och hörselklasser som utredningen har fört samtal med har haft olika syn på tillgången till tecken- språkskompetens. De kommuner som har en specialskola belägen i sin närhet har inte uttryckt problem med att rekrytera tecken- språkskunnig personal. Svårigheter att rekrytera personal med rätt kompetens har däremot framhållits av de huvudmän som inte har en specialskola eller ett universitet med den inriktningen i när- heten. Tillgången till lärare med teckenspråkskompetens är bero- ende av möjligheterna till utbildning. Utbudet av teckenspråks- utbildning på akademisk nivå är mycket begränsad. Det är möjligt att läsa teckenspråk på akademisk nivå vid , och . och universitet har kurser både för nybörjare och tecken- språkskunniga. erbjuder enbart kurser i tecken- språk som främmande språk. Det är också möjligt för lärare att läsa teckenspråk på folkhögskolor. Enligt Folkhögskolornas informa- tionsservice17 erbjuder sammanlagt nio folkhögskolor olika utbild- ningar i teckenspråk . 2.1.4Elevgruppen mår sämre än sina jämnåriga kamrater Det finns flera indikationer på att barn och unga som är döva eller hörselskadade har en svår skolsituation i jämförelse med normal- hörande barn. Utredningen väljer här att kortfattat återge resul- taten från två studier om hur denna målgrupp mår i skolan. Specialpedagogiska skolmyndigheten intervjuade i en studie cirka 600 barn och ungdomar med hörapparat/CI i grund- skole- och gymnasieskoleålder om hur de uppfattade situationen i 16Birgittaskolan, Kristinaskolan, Manillaskolan, Vänerskolan, Östervångsskolan och Åsbackaskolan. skolan.18 Studien visade att en majoritet av de intervjuade upp- fattade att situationen i skolan präglades av en god tillgänglighet, delaktighet och likvärdighet. Det framkom också att det fanns en stor grupp elever som upplevde stora brister. Gruppen elever med hörselskada och ytterligare funktionsnedsättning utmärkte sig som en grupp som upplevde svårigheter i sin skolsituation. En jämförande studie om livsvillkor, levnadsvanor och hälsa för hörselskadade ungdomar och hörande ungdomar genomförd i län visar på liknande förhållanden.19 Studien baserades på två enkätundersökningar som riktades till samtliga elever i årskurs 7 och 9 samt år 2 på gymnasiet i län och . Majoriteten av de intervjuade ungdomarna med en hörsel- skada hade en lätt eller måttlig sådan och de gick integrerat i grund- eller gymnasieskolan. Studiens slutsatser var att hörselskadade ung- domar är en högriskgrupp när det gäller mobbning, kränkning och stress, men också när det gäller användning av alkohol, tobak och narkotika. Elevgruppen har även enligt studien en mängd hälso- relaterade problem. 2.1.5Eleverna har låg måluppfyllelse Elever som är döva eller hörselskadade når i lägre utsträckning än hörande elever de nationella målen i skolan. Elevgruppen är också i lägre utsträckning behörig till gymnasieskolans nationella program. Dessa systematiska skillnader i skolresultat för elevgruppen fort- sätter på högskolenivå och följer dem ut i arbetslivet. Det finns få studier som systematiskt har undersökt målupp- fyllelsen för elever som är döva eller hörselskadade i . Specialpedagogiska skolmyndigheten genomförde, på uppdrag av regeringen, en sådan studie under år 2007.20 I studien jämfördes meritvärdet för de fyra grupperna: elever i specialskolan, elever i hörselklasskolor, individplacerade elever i grundskolor och en genomsnittlig elev 2006. Skillnaderna igenom- snittliga meritvärden mellan de olika grupperna framgår av tabell 2.1. 18Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Om elever med hörselskada i skolan, s. 8. 19Örebro läns landsting (2009), Att höra eller nästan inte höra – Liv och hälsa ung 2005 och 2007, Samhällsmedicinska enheten. 20Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Måluppfyllelse för döva och hörselskadade i skolan. Genomsnittligt meritvärde för elever i olika skolalternativ Källa: Specialpedagogiska skolmyndigheten (2008), Måluppfyllelse för döva och hörselskadade i skolan. Enligt studien är således måluppfyllelsen lägre i den statliga special- skolan och högre för de elever som är hörselskadade som går inte- grerat. Studien visade också att andelen elever som är behöriga till gymnasieskolan är lägre i specialskolan och att andelen elever som inte når målen i ett eller flera ämnen är väsentligt högre i den skolformen. Specialpedagogiska skolmyndigheten lyfte i studien fram vissa tänkbara förklaringar till dessa stora och systematiska skillnader. Exempelvis menade myndigheten att andelen elever i specialskolan med ytterligare funktionsnedsättning och andelen elever som var födda utomlands var högre i specialskolan än i övriga skolalternativ. Noterbart är att de förklaringar som fördes fram utgick ifrån elev- gruppens sammansättning och inte från skillnader i undervisningens kvalitet. En liknande undersökning genomfördes i Norge.21 Den visade att elever som är döva eller hörselskadade generellt har lägre måluppfyllelse än hörande elever. Undersökningen visade att det finns ett statistiskt samband mellan faktorerna grad av hör- selskada, förekomst av ytterligare funktionsnedsättning, kön, utländsk bakgrund, föräldrars bakgrund och uppnådda skolresultat. Den bakgrundsfaktor som hade störst betydelse var, precis som för hörande barn, föräldrarnas utbildningsnivå. Resultaten överensstämde med fynden i den ovan nämnda svenska studien. 2.1.6I specialskolan blir eleverna färre och undervisningens kvalitet ifrågasätts Antalet elever i specialskolan har minskat . För- klaringar till denna trend varierar. Allt fler barn som är döva eller hörselskadade väljer andra skolalternativ än specialskolan. Sam- tidigt visar Skolinspektionens granskning av den statliga skol- 21 Statped Skådalen kompetansesenter (2010), Elever med horselshemming i skolen – En kartleggningsundersokelse om laeringsutbytte, Del en: Kortrapport. formen att det finns brister i undervisningens kvalitet. I detta avsnitt ger utredningen en beskrivning av granskningen av special- skolan och en översiktlig bild av hur elevgruppen i regionskolorna har utvecklats och kan komma att utvecklas. Brister i undervisningens kvalitet Skolinspektionen har genomfört en riktad tillsyn av special- skolan.22 Myndigheten har riktat kritik mot samtliga specialskolor. Den samlade bilden av den riktade tillsynen visar att specialskolan har ett omfattande utvecklingsarbete framför sig vad gäller mål- uppfyllelse och resultat, den pedagogiska ledningen och i flera fall skolans lärandemiljö. Här bör framhållas att tillsynen även har identifierat goda exempel på en väl utformad undervisning. Den samlade bilden förändras dock inte av de positiva undantagen. Kritiken är i flera fall densamma som den som framfördes vid tillsyn av verksamheten . Nedan beskrivs huvudsakligen läget i de fem regionskolorna. Samtliga regionskolor får kritik för att eleverna inte ges förut- sättningar att nå målen. Det framkommer av tillsynen att det på flera skolor saknas en gemensam diskussion och en fördjupad analys av den låga måluppfyllelsen. Kritik riktas mot samtliga skolor avseende den pedagogiska ledningen och utvecklingen av skolan. På fyra av fem regionskolor framgår att rektorn inte är närvarande i den pedagogiska verk- samheten och således inte tar sitt ansvar som pedagogisk ledare. Skolinspektionen bedömer att det på, i stort sett, samtliga special- skolor saknas en gemensam vision för skolans uppdrag. Vidare framkommer att det vid ett antal skolor i princip saknas gemen- samma diskussioner om betyg och bedömning. Detta bedöms påverka elevernas möjligheter att få en likvärdig bedömning av sin kunskapsutveckling. Inga skolor har ett systematiskt utbyte av erfarenheter med kommunala grundskolor. Vid fyra av de sex skolor som har döva eller hörselskadade elever visar inspektionen att lärarnas kompetens i teckenspråk behöver förstärkas. Tre av fem regionskolor får kritik vad gäller skolans lärande- miljö. Det handlar om skolornas fokus på lärande, tilliten till 22 Tillsynen genomfördes . Utredningens sammanfattande beskriv- ning har kvalitetsgranskats av Skolinspektionen. Beskrivningen baseras på de enskilda skolbesluten eftersom myndighetens sammanfattande beslut om specialskolan inte fanns att tillgå för utredningens avlämnande. elevens förmåga och trygghet och studiero. Det framgår att eleverna på flera skolor inte upplever undervisningen som stimu- lerande. Elever har i tillsynen uttryckt att undervisningen har varit på för låg nivå och att de inte får de utmaningar de har behov av. Vid tre regionskolor riktas kritik mot att skolan inte har höga och tydliggjorda förväntningar på eleverna. Detta har uttryckts av såväl lärare som föräldrar. I flera fall har lärare och rektorer förklarat elevernas skolresultat med exempelvis elevernas funktionsnedsätt- ning och förutsättningar i övrigt. Tillsynen visar att rektorer och lärare i flera fall saknar ett självkritiskt förhållningssätt; vilket är en förutsättning för att utveckla kvalitet i undervisningen. Det fram- kommer att undervisningen på vissa skolor inte främjar elevernas möjligheter att kommunicera och utbyta information. Under- visningen bedrivs vanligen i små grupper där lärare och elev kommu- nicerar i relationen en till en, vilket också lämnar för litet utrymme för autentisk språkanvändning. Skolinspektionen påpekar också att skolorna inte arbetar tillräckligt aktivt med elevernas ansvar och inflytande. Kritik framkommer mot vissa skolors arbete mot kränk- ande behandling.