sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — Inom övriga branscher behövs ett organisationsansvar för bästa regionala utbud och sam- verkan. Det är en fördel om det går att samordna programråden med lärlingsråden, så att bördan för arbetsplatsrepresentanter är rimliga som innehållet måste vara tillräckligt angeläget och konkret för att känna sig engagerad. Det skulle vara bra om man kan skapa förutsättningar till att använda moderna media för att sprida information och protokoll från lärlingsrådsmöten. Det finns många fördelar med att samköra programråd med lärlingsråd. Det är många branscher som ser ett behov av att flera frågor hante- ras och styrs nationellt för att uppnå likvärdighet och kvalitet inom lärlingsutbildningen. Tydliga avtal och utbildningskontrakt är ett sätt att praktisk hantera de krav som ska finnas för att driva och starta en lärlingsutbildning. Där är det viktigt att tydliggöra för arbetsplatserna som tar emot lärlingar att det är en del av en större helhet vad gäller utbildningen. Lärlingsplatserna måste vara färdiga innan utbildningarna startar gällande omfattning, handledning, godkända handledare m.m. Det är önskvärt att får i uppdrag att förtydliga vilka moment som kan läggas ut på arbetsplatser och att det blir en del av kvalitetssäkringssystemet. Kopplingen mellan teori och praktik och hur det ska kvalitetssäkras behöver tydliggöras. Positivt att hitta en rimlig nationell riktlinje gällande hur ofta lärare är ute på lärlingsplatsen. Branscherna ser gärna en handledarutbildning som har en gemen- sam nationell grund med branschanpassad modul. De anser att handledarutbildningen ska bidra till gemensam syn på kvalitet, handledarens roll respektive skolans roll och innehålla bedöm- ningsgrunder samt branschspecifika frågor. Om utbildningen ska vara likartad, ge pedagogisk kunskap och förståelse för rollen som handledare är det viktigt att utveckla ett bra stöd till skolor för att kunna genomföra detta samt möjliggöra att handledaren ska ha en obligatorisk utbildning som där svarar för vad en gene- rell sådan ska innehålla och branscherna för den specifika utbild- ningen (både regionalt och lokalt). Detta skulle kunna vara en del av kvalitetssäkringen i utbildningen. Det bör även finnas ett gemensamt krav på uppföljning kring hur det går med eleverna (görs per bransch?). Kvalitetssäkrings- systemet måste bygga på mätbara men ej bara nationellt specifice- rade processer! Till exempel att varje skola ska ha ett kvalitetssäk- ringssystem. Utbildningskontrakten kan möjligen bidra till att styra och säkra företagens kvalitet. Viktigt att ett kvalitetssäkrings- system inte blir ett i huvudsak administrativt system där formella dokument snarare än att verksamhetens kvalitet bedöms. Gymna- siearbetet – yrkesexamen = kvalitetssäkring. Vissa frågor vad gäller kvalitet är bransch specifika. Det är viktigt att tänka good enough på lokal nivå – på företagsnivå. Branschen skulle kunna utse företag som är godkända och seri- ösa att genomföra APL. Uppföljning och behovsanalyser samt åtgärder bör ske på ett kontinuerligt, systematiskt och gemensamt sätt av utbildningen. Kvalitetssärkringssystemet bör kopplas till skolinspektionen. Det bör vara tydligare krav från nationell nivå för att säkra likvärdighet i lärlingsutbildningen är nödvändig. Ett för- slag till det skulle kunna vara att införa nationella (yrkes)prov för att säkerställa likvärdig utbildning. En idé är att anamma Teknik- college certifieringen så till vida att branscherna är aktiva i sin kva- litetsgranskning av utbildningen och att de som uppfyller vissa grundkrav kan ansöka om att bli granskade och få branschens god- kännande. Vid våra branschseminarier har flera frågor om utbildningars speci- fika förutsättningar diskuterats. Ett gemensamt upplägg menar man kan inte alltid passa alla yrken, då yrken kräver olika lång utbildning och har behov av olika kombinationer av teori och praktik. Om det ska vara möjligt att bygga upp väl fungerande lär- lingsutbildningar inom ramen för gymnasieskolan måste det finnas en respekt för de olikheter som existerar inom olika yrkesområden. Det finns inte en mall som passar överallt. Utbildningsväsendet bör i nära samarbete med branscherna utforma olika lärlingsupplägg som är anpassade efter branschens behov och förutsättningar. I det utvecklingsarbetet är det viktigt att både involvera representanter för de centrala bransch-organisationerna likväl som från lokala arbets- platser. I branschseminarierna har det blivit tydligt att perspektiven och synpunkterna kan skilja sig åt mellan lokal och nationell nivå. Här har vi valt att redovisa synpunkter från två branscher, där elbranschen (EIO) och Transportfackets centrala yrkes- och arbets- miljönämnd (TYA) är de branschorganisationer som har syn- punkter när det gäller dagens bestämmelser om att minst hälften av utbildningen ska ske på en arbetsplats. Båda anser att utgångs- punkten för lärlingsutbildningen måste vara de behov som bran- schen har och som eleven måste ha med sig från sin utbildning. Övriga medverkande branscher har inte så tydligt uttryckt problem med just APL. Elföretagen anser att det gäller att göra lärlingsutbildningen mer attraktiv. Man behöver locka med att sannolikheten att få jobb är hög! För en framgångsrik gymnasial yrkesutbildning krävs engage- rade företag, troligen behöver varje lärling ofta vara på flera företag, för att få tillräckligt allsidig APL. Det är ett högt tempo när eleven kommer ut och det ställer högre krav på bred kompetens och beredskap att lära sig mer! EIO framhåller att av elekt- rikerutbildningens innehåll är teoretiskt vilket skapar behov av mycket tid i skolförlagd utbildning. På branschens egen friskola i (ETG) lägger man maximalt ut cirka 22 veckors APU. Branschen anser att färdigutbildningen inte är klar när eleverna kommer ut från elprogrammet . På ETG kan man också få till- godoräkna sig APU-timmarna som redovisas i elevens lärlings bok. Elföretagen är mycket positiva till ETG:s upplägg men möjligen är det inte realistiskt att ha ett sådant upplägg över hela landet. De lokala företag som deltagit i seminarierna menar dock att de klarar av att inom lärlingsutbildning (dvs. med halva tiden på företag) utbilda till de krav som branschen ställer förutsatt att de får resur- ser och medel. Problemen är att hinna med att lära in teoriavsnit- ten. Elbranschen konstaterar också att rekryteringsbehovet inom branschen är litet, (och räknar med att 900 anställs) i förhållande till alla de 2 600 som utbildas. Även TYA är skeptisk till lärlingsutbildnings stora andel arbets- platsförlagd utbildning. Det går att klara upp till 750 poäng av utbildningen på företagen, därefter blir det upprepning, vilket för- utsätter att en högre del av utbildningen sker på skolan. TYA menar att det är en gradskillnad snarare än en artskillnad mellan vanlig yrkesutbildning och lärlingsutbildning och uttrycker behov av att få anpassa lärlingsutbildningen till branschens krav. Inom transportbranschen vore möjligen rimligare omfattning för lärlingens tid ute på företaget. Branschbehörigheten har företagen ingen möjlighet att klara själva. måste ungdomarna få mängdträning för att klara av yrket och få en säkerhet i sin körning. Dilemmat handlar om att hitta en bra balans mellan mängdträning och teoriutbildning. TYA har en kader på 700–800 utbildade handledare och instruktör. Transportbranschen har till skillnad från elbranschen stora rekryte- ringsbehov. Det är de stora behörighetskraven som tar tid (körkorten) – det är den tid som påverkar behovet av skolförlagd utbildning. Precis som inom EIO skulle företagen klara alla dessa utbildningskrav om de hade rätt resurser och förutsättningar. Detta är dock en lång process som kräver stor omställning. Målet med branschseminarierna var att ta del av branschorganisa- tionernas och yrkesnämndernas erfarenheter och behov av gymna- sial lärlingsutbildning samt bedöma hur Kommitténs förslag kan möta arbetslivets behov gällande kvalitetssäkringen av utbild- ningen. Syftet med träffarna var att diskutera och finna möjligheter på vilket sätt vi kan kvalitetssäkra den nya utbildningsformen gym- nasial lärlingsutbildning och det arbetsplatsförlagda lärandet. Bransch- företrädare på nationell och regional nivå samt företag på lokal nivå fick möjlighet att tillsammans hitta effektiva sätt att diskutera utbildningens upplägg. Den tillämpade metoden var mycket upp- skattad och deltagarna upplevde en stor delaktighet och påverkan samt ett viktigt erfarenhetsutbyte. Sekretariatet har även fått uttöm- mande och konkreta förslag från deltagande branscher, på vilket sätt myndigheter och andra aktörer skulle kunna arbeta vidare för ett utveckla och kvalitetssäkra en gymnasial lärlingsutbildning mellan skola och arbetslivet. Bland flera branscher fanns det önskemål om att fortsätta utveckla kvalitetsarbetet i liknande former. Slut- satserna efter de fyra olika branschträffarnas resultat redovisas efter en indelning av de behov och synpunkter deltagarna ansåg vara av högsta prioritet för att kvalitetssäkra utbildningen: På nationell nivå behövs en ökad tydlighet i vissa frågor för att säkra en mer rättvis konkurrens såsom ersättning, konkretisering av kursplaner, säkerhetsfrågor, stöd för bedömning, krav på yrkes- lärares insatser samt utbildningskontraktens innehåll m.m. Dess- utom bör det finnas tydligare riktlinjer nationellt för vad som behövs t.ex. vid besök på arbetsplats samt nedbrytning av olika utbildningsmoment. Genom utbildningskontraktet ska roller och ansvarsfördelningar mellan skola och arbetsplats regleras. Det bör även finnas fastslagna kriterier för vad som ska utföras regionalt och lokalt. En nationell enhetlig och tydlig information och marknads- föring kring lärlingsutbildningen behövs, dels till företag, skola och elever samt föräldrar skulle öka intresset och förståelsen för den nya utbildningsformen. Det behövs branschspecifika dokument för att öka likvärdig- heten mellan olika utbildningsanordnare. Det behöver bli inbyggt i systemet att det ofta krävs flera lärlingsföretag för att alla moment (mål) ska uppnås för eleven. Då arbetsmomenten utvecklas mycket fort – krävs kontinuerlig uppdatering av yrkeskunskaperna. Den centrala branschorganisationen är en viktig aktör i att bryta ned kursplaner till arbetsmoment. Företagens behov och definition av relevanta arbetsuppgifter måste vara utgångspunkten för en kvali- tativ, långsiktig lärlingsutbildning. Det finns många branscher som ser ett behov av att flera frågor hanteras och styrs nationellt för att uppnå likvärdighet och kvalitet inom lärlingsutbildningen. Genom tydliga avtal, utbildningskontrakt är ett sätt att praktisk hantera de krav som ska finnas för att driva och starta en lärlingsutbildning. Uppföljning och behovsanalyser samt åtgärder bör ske på ett kontinuerligt, systematiskt och gemensamt sätt av utbildningen. Kvalitetssärkringssystemet bör kopplas till skolinspektionen. Tyd- ligare krav från nationell nivå för att säkra likvärdighet i lärlings- utbildningen är nödvändig. Ett förslag skulle kunna vara att införa nationella (yrkes) prov för att på sätt säkerställa likvärdig utbildning. Det finns behov av stödmaterial om hur nationella kursmål ska brytas ned, IT stöd för dokumentation och uppföljning bör ske på nationell nivå. Utveckla förslag till webbaserade verktyg för upp- följning av elevers lärande skapar möjligheter till bra treparts- samtal (elev, lärare, handledare) gällande tiden på arbetsplatsen. Ett annat förslag är att ha ett arbetande lärarråd som tar fram goda verktyg och material som kan användas lokalt. Branscherna ser gärna en handledarutbildning som har en gemensam nationell grund med branschanpassad modul. De anser att handledarutbildningen ska bidra till gemensam syn på kvalitet, handledarens roll respek- tive skolans roll och innehålla bedömningsgrunder samt bransch- specifika frågor. Handledare ska ha en obligatorisk utbildning som är godkänd (certifierad) av respektive bransch. Samtliga medverk- ande branscher var eniga att det ska finnas en obligatorisk hand- ledarutbildning, där svarar för vad en generell sådan ska innehålla och branscherna för den specifika utbildningen (både regionalt, lokalt). Skolan ansvarar för handledarutbildningen till företaget, där skolans roll är att förklara och översätt vad kurs- målen innebär. Ekonomifrågan ska ses utifrån ett helhetsgrepp, belopp, former och från vilka kassor detta ska finansieras. Ersättningen skall vara kopplad till krav. Viktigt att ersättningen går till företagen. Det finns behov av att öppna upp diskussionen kring användning av skolpengen. När arbetslivet tar mer ansvar kanske de även bör ta en större del av ersättningen för att genomföra utbildningen. Det är viktigt att en lärling inte blir ett billigt utbildningsalternativ för anordnare. Elevens ersättning kan även den vävas in i lärlings- systemet. Branscherna hade olika förslag till hur finansieringsfrågan skulle kunna lösas genom att nya ersättningsformer behövs, t.ex. genom att del av arbetsgivaravgiften går tillbaka och kompenserar de företag som tar emot lärlingar, praktikanter mm. Ett annat för- slag till finansiering är att medlemsavgifter (via branscherna) kan stödja lärlingsutbildningen. Nuvarande ersättning ska vara natio- nellt reglerad för att undvika onödig konkurrens kring frågan – lika för alla utbildningar oavsett bransch. Branscherna ser det som viktigt att vara delaktiga och kunna på- verka den gymnasiala lärlingsutbildningens kvalitet. De ser att det finns goda möjligheter att arbeta smartare genom att samordna sig regionalt kring bland annat dimensionering, matchning och utbild- ningsinnehåll. Det krävs en systematiserad samverkan på nationell och lokal nivå. De frågor man kan påverka på respektive nivå ska behandlas där. Kopplingen mellan Nationella programrådet och det lokala rådet bör förtydligas. Helhetsperspektivet bör omfatta alla utbildningsformer inom gymnasieskolan, målen är desamma och arbetslivets möjligheter att påverka bör gälla helheten. Om bran- schen diskuterar separat med varje skola eller friskola saknas hel- hetssynen på behovet av kompetens i regionen. Det blir också pro- blematiskt för branschorganisationen när en skola står utanför dis- kussionen i regionen. Eleverna riskerar att drabbas av uteblivna lär- lingsböcker, otydliga krav, ej uppfyllda utbildningskrav, för nischade utbildningar eller arbetslöshet efter utbildningen. Regional samverkan kan initieras utan sammanhållande bransch- organisation utan som en sammanslutning av företag i regionen. kan identifiera regionala motparter – observera att det är viktigt att inte tappa något yrke om det inte finns med i det nationella programrådet – eller andra nätverk. Den enskilda kommunen är ofta för liten för planeringen av gymnasieskolans yrkesutbildning. Branscherna efterlyser helhets- synen på yrkesutbildningen, ofta saknas friskolorna i samverkan. Dimensionering och kompetensmatchningen av yrkesutbildningen är inte en lokal fråga utan bör ses i ett regionalt eller nationellt sam- manhang. Branschens parter önskar kunna rekommendera utbildningar – skapa Branschrekommenderad utbildning/skolor. finns lik- nande eftergymnasiala lärlingsutbildningar där branschen godkän- ner/rekommenderar företag. Branscherna önskar också bidra med rekommendationer om lämplighet på lärlingsutbildningsföretag gällande kvalitet, organisation och innehåll. skulle kunna ta fram allmänna råd genom de nationella programråden (avseende lärlings- utbildning). Detta skulle bli en utgångspunkt för Skolinspektion- ens granskning. Det bör finnas en tydligare koppling mellan nationella-regio- nala-lokala bransch- och programråd. är kommunika- tionen mellan det nationella programrådet och det lokala rådet bristfällig. Där för krävs tydligare direktiv om vad programråden ska göra och innehålla när de införs permanent i gymnasieskolan 2011. De lokala programråden bör ges i uppdrag att garantera att alla arbetsplatser som tar emot lärlingar har kompetenta hand- ledare. När det gäller lärlingsråden bör man systematisera samrådet på nationell likväl som lokal nivå. Det är viktigt att säkerställa att fokus ligger på frågor som man kan påverka lokalt., andra ärenden bör lyftas till regional eller nationell nivå. 5 Förslag till fortsatt utvecklingssamarbete Gymnasieskolans grundläggande utbildning spelar en viktig roll som bas för arbetskraftsförsörjningen på nationell, regional och lokal nivå och hur utbildningen utformas är viktigt när det gäller ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Därför blir i en utbildningsform som gymnasial lärling, där minst 50 pro- cent av utbildningen är förlagd till arbetsplats, en möjlighet till en betydelsefull övergång från skola till arbetsliv. ställer detta högre krav på skolan att anpassa och överföra kursmål till det verkliga arbetslivet. Yrkeslärarens roll förändras och arbetsplat- serna behöver en möjlighet att lägga resurser och tid på att ta emot. Sammantaget ser vi att detta kräver ett långsiktigt implemente- ringsarbete i form av utveckling och stödinsatser för att kvaliteten ska kunna upprätthållas, där både skola, elever och företag ser möj- ligheterna i gymnasial lärlingsutbildning. Kommitténs sekretariat föreslår därför följande insatser för ett fortsatt utvecklingsarbete. Branschorganisationerna ser stora behov av en ökad tydlighet och önskar en påtagligare nationell styrning gällande utbildningens innehåll och struktur. Det blir mer effektivt och likvärdigt om det finns tydligare riktlinjer. En ökad och likvärdig informationsinsats, där branscherna kan bidra att göra utbildningsformen mer känd och där företag ser möjligheter och förstår vilka åtaganden som krävs. Följande förbättringsförslag skulle medverka till att utbild- ningen får en ökad kvalitet. Utveckla ett nationellt enhetligt och tydligt informations- och marknadsföringsmaterial kring lärlingsutbildningen dels till före- tag, skola, elever och föräldrar. På nationell nivå behövs det utvecklas en ökad tydlighet för att säkra en mer rättvis konkurrens. Därför bör det tas fram rikt- linjer för ersättning, konkretisering av kursplaner, säkerhetsfrå- gor, stöd för bedömning, krav på yrkeslärares insatser samt utbildningskontraktens innehåll m.m. Utred befintliga strukturer för kvalitetssäkring (t.ex. vård- och omsorgscollege). Utveckla branschspecifika dokument för att öka likvärdigheten mellan olika utbildningsanordnare. Då arbetsmomenten utveck- las mycket fort – krävs kontinuerlig uppdatering av yrkeskun- skaperna. Den centrala branschorganisationen är en viktig aktör i att bryta ned kursplaner till arbetsmoment. Företagens behov och definition av relevanta arbetsuppgifter måste vara utgångs- punkten för en kvalitativ, långsiktig lärlingsutbildning. Uppföljning och behovsanalyser samt åtgärder bör ske på ett kontinuerligt, systematiskt och gemensamt sätt av utbildningen. Kvalitetssärkringssystemet bör kopplas till skolinspektionen. Tydligare krav från nationell nivå för att säkra likvärdighet i lär- lingsutbildningen är nödvändig. Förslag att utforma Nationella (yrkes)prov för att säkerställa likvärdig utbildning. Olika stödinsatser ger enligt branschorganisationer en stabilitet och utveckling av den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Det öppnar även upp för att samverkan mellan skola och arbetsliv genom branschernas delaktighet säkerställa arbetslivets framtid behov och kompetenser. I detta utvecklingsarbete är det viktigt att involvera representanter från branschorganisationerna centralt, regio- nalt som från och lokala arbetsplatser. Den metod som använts vid de fyra seminarierna kan med fördel användas vid ett fortsatt implementeringsarbete. Utveckla ett stödmaterial om hur nationella kursmål ska brytas ned, IT stöd för dokumentation och uppföljning detta bör ske på nationell nivå. Om möjligt kan branschorganisationernas egna loggböcker (där det finns) utgöra en bra plattform. Utveckla förslag till webbaserade verktyg för uppföljning av ele- vers lärande skapar möjligheter till bra trepartssamtal (elev, lärare, handledare) gällande tiden på arbetsplatsen. Ett förslag är att ha ett arbetande lärarråd som tar fram goda verktyg och material (för elevers lärande) som kan användas lokalt. Ta fram en handledarutbildning som har en gemensam nationell grund med branschanpassad modul. Handledarutbildningen ska bidra till gemensam syn på kvalitet, handledarens roll respektive skolans roll och innehålla bedömningsgrunder samt branschspecifika frågor. Handledare ska ha en obligatorisk utbildning som är godkänd (certifierad) av respektive bransch. svarar för vad en generell sådan ska innehålla och branscherna för den specifika utbildningen (både regionalt, lokalt). Skolan ansvarar för handledarutbildningen till företaget, där skolans roll är att förklara förståeligt vad kursmålen innebär. Inom ramen för det Nationella programrådet skulle arbetsgrup- per kunna skapas för att konkretisera gymnasieskolans ämnes- planer och göra de mer användbara för en utbildning vars mål lärlingar endast kan nå genom en tydlig samverkan och ansvars- fördelning mellan skolan och arbetslivet. Ekonomifrågan ska ses utifrån ett helhetsgrepp, belopp, former och från vilka kassor detta ska finansieras. vara kopplad till krav. Viktigt att ersättningen går till företagen. Det finns behov av att öppna upp diskussionen kring använd- ning av skolpengen. När arbetslivet tar mer ansvar kanske de även bör ta en större del av ersättningen för att genomföra utbildningen. Elevens ersättning kan även den vävas in i lärlings- systemet. Nationella lärlingskommittén har tillsammans med Svensk han- del utvecklat en omfattande handledarutbildning som skulle kunna användas av fler branschorganisationer. En del av arbetsgivaravgiften går tillbaka och kompenserar de företag som tar emot lärlingar, praktikanter m.m. Ett annat för- slag till finansiering är att medlemsavgifter (via branscherna) kan stödja lärlingsutbildningen. Nuvarande ersättning ska vara nationellt reglerad för att undvika onödig konkurrens kring frå- gan – lika för alla utbildningar oavsett bransch. Regional samverkan underlättar samarbete med skolor för bransch- organisationerna, både när det gäller dimensionering, matchning, utbildningsinnehåll och kvalitetssäkring. Det bör finnas ett helhets- perspektiv som omfattar alla utbildningsformer inom yrkesutbild- ningen. Det behövs en koppling mellan det nationella program- rådet och det lokala. Genom att stimulera branschorganisationer och regionala/kommunala utbildningsaktörer kan den regionala nivån bidra till att öka, stimulera och effektivisera till en ökad kvalitet av den gymnasiala lärlingsutbildningens utveckling. Nedan följer för- slag till ökad samverkan: Utveckla en systematiserad samverkan på nationell och lokal nivå, där kopplingen mellan Nationella programrådet och det lokala lärlingsrådet bör förtydligas. De lokala programråden bör ges i uppdrag att garantera att alla arbetsplatser som tar emot lärlingar har kompetenta handledare. De nationella programråden bör få som en central uppgift att ta från utbildningspaket för handledare på olika yrkesområden. De företag vars handledare deltar i utbildningen ska få ekonomisk kompensation för detta. När lärlingsrådet försvinner i samband med att försöksverksam- heten upphör, krävs tydligare direktiv från staten om vad pro- gramråden ska göra/innehålla. Varför inte inrätta nationella bransch- överskridande programråd? Branscherna efterlyser en helhetssyn på yrkesutbildningen, där dimensioneringsfrågan måste lösas regionalt. Kompetensmatch- ningen är inte en lokal fråga utan bör ses i ett regionalt eller nationellt sammanhang. Helhetsperspektivet bör omfatta alla utbildningsformer inom gymnasieskolan samt eftergymnasiala yrkesutbildningar. Målen är desamma och arbetslivets möjligheter att påverka bör gälla helheten.