sou · GZB383 · 2011-12-14 00:00:00 — Utredningen tolkar direktiven så att det som avses är de utbildningar som en enskild huvudman (anordnare) anordnar. I detta avsnitt avses inte de fristående huvudmän som bedriver verksamhet inom förskole- verksamhet, skolbarnomsorg, förskoleklass, grundskola, grundsär- skola, gymnasieskola och gymnasiesärskola och vars verksamhet regleras i skollagen. De enskilda huvudmännen kan vara fysiska personer eller juridiska personer. Vissa av de utbildningar som 47 En strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken s. 22. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt anordnas av en enskild huvudman får statsbidrag. Det finns vidare ett antal sådana utbildningar som anordnas utan statsbidrag från staten. 3.9.1Utbildningar som anordnas av en enskild huvudman som får statsbidrag Yrkeshögskoleutbildning är en utbildningsform inom yrkeshög- skolan. Utbildningarna är utformade utifrån arbetslivets behov av eftergymnasial yrkeskompetens och finns inom många olika områden bl.a. IT, ekonomi, vård, turism, restaurang, bygg, lantbruk, media och teknik. Utbildningarna bedrivs av enskilda och offentliga utbildnings- anordnare. De är godkända av Myndigheten för och granskas regelbundet. För att säkerställa att utbildningarna motsvarar de krav som ställs i arbetslivet drivs dessutom alla utbild- ningar i nära samarbete med företag och andra arbetsgivare. Lagen (2009:128) och förordningen (2009:130) om yrkeshög- skolan reglerar på ett övergripande plan yrkeshögskoleutbild- ningarna. Myndigheten för kan meddela föreskrifter om utbildningarna. Myndigheten för beslutar om en utbildning får ingå i och om statsbidrag. Statsbidraget bestäms per studerandeplats. Heltidsstudier motsvarar 5 yrkeshögskolepoäng . Utbildningen ska omfatta minst 100 yrkeshögskolepoäng. Varje utbildning berättigar f.n. till ett schablonbidrag. Myndig- heten för kan bevilja utökade statsbidrag för pedagogiska hjälpmedel till funktionshindrade studerande som studerar på yrkeshögskoleutbildningar.48 En yrkeshögskoleutbildning, för vilken utbildningsanordnaren får statsbidrag, ska vara avgiftsfri för de studerande. Det är inte tillåtet med kursavgifter och yrkeshögskoleutbildningar får inte heller finansieras med flera olika statsbidrag. Enskilda utbildningsanordnare som anordnar utbildningar kan vidare få statligt stöd till sina utbildningar enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Kompletterande utbildningar faller inte inom ramen för skolväsen- det för vuxna. Kompletterande utbildningar är fristående utbild- ningar som staten stöder på olika sätt. 48 Årsredovisning 2010 – Myndigheten för s. 27. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt inom konst, kultur och hantverk, men även inom bl.a. media, flyg, djurvård, hälsa och friskvård. En del av de kompletterande utbildningarna är högskoleförberedande inom områden där en viss färdighet krävs, t.ex. konst- och hantverksutbildningar. De ger dock ingen formell behörighet till fortsatta studier. Komplette- rande utbildningar finns på både gymnasial och eftergymnasial nivå. De enskilda utbildningsanordnarna kan enligt förordningen om statligt stöd till kompletterande utbildningar, efter särskild prövning av utbildningens kostnader, erhålla tilläggsbidrag. Vid fastställande av tilläggsbidragets storlek ska särskild hänsyn tas till utbildningens kostnader för lärare, handledare, lokaler och utrustning. De enskilda utbildningsanordnarna kan däremot inte erhålla tilläggsbidrag till tolkkostnader för en antagen student på en av de kompletterande utbildningarna. Regeringen har i remisspromemorian Konst- och kultur- utbildningar samt nya yrkeshögskoleutbildningar – Ett anpassat regelverk för de kompletterande utbildningarna föreslagit hur utbild- ningar enligt förordningen om statligt stöd till kompletterande utbildningar kan inordnas i och få statligt stöd enligt förordningen om samt hur konst- och kulturutbildningar kan få statligt stöd enligt en ny förordning som administreras av Myndigheten för . Kvalificerad yrkesutbildning, slutligen, är en eftergymnasial utbild- ningsform som i likhet med utbildningar har en stark koppling till arbetslivet. Utbildningarna finns inom många olika områden såsom IT, ekonomi, vård, turism, restaurang, bygg, lantbruk, media, teknik m.fl. Utbildningarna bedrivs av enskilda och offentliga utbildningsanordnare. De är godkända av Myndig- heten för och granskas regelbundet. För att säkerställa att utbildningarna motsvarar de krav som ställs i arbetslivet drivs dessutom alla utbildningar i nära samarbete med företag och andra arbetsgivare. Kvalificerad yrkesutbildning är en utbildningsform som kommer att finnas kvar som längst . Myndigheten för har ansvar för tillsyn av yrkes- högskoleutbildning, kvalificerad yrkesutbildning samt kompletterande utbildning. En granskning sker av om utbildningen uppfyller de krav och syften som är formulerade i lag och förordning, och bedrivs i enlighet med den utbildningsplan som gäller för varje utbildning. Myndighetens tillsyn har också som syfte att stödja och stimulera till kvalitetsutveckling på de utbildningar den granskar. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt 3.9.2Utbildningar som anordnas av enskild huvudman som inte får statsbidrag Det finns i ett antal utbildningar som anordnas av en enskild huvudman som inte får statsbidrag från staten, exempelvis utbildning till frisör, massör samt vissa utbildningar inom reklam- området. För att tolkanvändare ska ha samma möjligheter som andra att studera vid sådana utbildningar måste de ha tillgång till tolk. Denna form av utbildningstolkning faller inte under vardags- tolkningen. Det föreligger ingen rätt till tolktjänst vid studier hos sådana enskilda utbildningsanordnare. Utredningen har vid kontakt med enskilda utbildningsanord- nare erfarit att det är få primära tolkanvändare som söker sig till deras utbildningar. Det är även få blivande studenter som förhör sig hos utbildningsanordnarna om möjligheten att få tolk under utbildningen. En förklaring kan vara att de primära tolkanvändarna inte vänder sig till de utbildningarna som anordnas av en enskild huvudman eftersom de inser att det blir svårt att få tolkstöd. 3.9.3Departementspromemorian Bortom fagert tal – om bristande tillgänglighet som diskriminering Diskrimineringslagen innehåller diskrimineringsförbud som bl.a. gäller utbildningsverksamhet. Den verksamhetsansvarige som bryter mot sådant förbud mot diskriminering kan i domstol dömas att betala diskrimineringsersättning till den som därigenom missgynnats. Skyldigheten i diskrimineringslagen att vidta skäliga anpass- ningsåtgärder är enligt nuvarande lagstiftning, begränsad till att gälla för och högskolor med offentlig huvudman när de bedriver utbildning enligt högskolelagen samt till enskilda utbildningsanordnare när de bedriver utbildning som kan leda fram till en examen enligt lagen om tillstånd att utfärda vissa examina (2 kap. 5 § andra stycket). Bestämmelsen om anpassningsåtgärder avser inte tolkstöd i undervisningen. I departementspromemorian Bortom fagert tal – om bristande tillgänglighet som diskriminering (Ds 2010:20) föreslås att skyldig- heten för utbildningsanordnare att vidta skäliga åtgärder för till- gänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla generellt och inte bara för lokalernas tillgänglighet och använd- barhet. Utöver anpassning av lokalerna kommer sådana tillgänglig- Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt hetsskapande åtgärder att kunna handla om t.ex. tolkhjälp (s. 149 ff.). Lagförslaget i departementspromemorian föreslås gälla alla utbild- ningsanordnare, även de enskilda utbildningsanordnare som anordnar utbildningar. Att kunna delta i arbetslivet och få sin försörjning genom eget arbete har stor betydelse för människors delaktighet och själv- bestämmande. Målet är att människor med funktionsnedsättning ska ha samma möjligheter som personer som inte har någon funk- tionsnedsättning att delta i arbetslivet. De hinder döva, personer med dövblindhet och hörselskadade möter i arbetslivet är i hög grad relaterade till språket. Bristen på information på teckenspråk på arbetsplatsen liksom begränsade möjligheter att använda tecken- språk eller skrivtolkning i samtal om arbetsuppgifter medför behov av olika slag av stöd. Det hinder som finns på arbets- marknaden måste identifieras och undanröjas. Det är nödvändigt för att bättre kunna tillvarata den kompetens och de resurser som finns i samhället. Personer med funktionsnedsättning och i synnerhet de med nedsatt arbetsförmåga, har svårt att hävda sig i konkurrensen på arbetsmarknaden. För att förbättra förutsättningarna behöver en rad olika åtgärder vidtas. Arbetslivet och samhället i stort behöver bli mer tillgängligt. Detta poängteras i regeringens strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken.49 I arbetsmiljölagen (1977:1160) finns bestämmelser som har till syfte att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och i övrigt uppnå god arbetsmiljö. Av 3 kap. 3 § arbetsmiljölagen framgår att arbetsgivaren ska genom att anpassa arbetsförhållandena eller vidta annan lämplig åtgärd ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsätt- ningar för arbetet. Vidare ska arbetsgivaren vid arbetets planlägg- ning och anordnande beakta att människors förutsättningar att utföra arbetsuppgifter är olika. 49 En strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken s. 11. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt Av intresse i detta sammanhang kan även lagen (1982:80) om anställningsskydd och principen om god sed på arbetsmarknaden vara. Arbetsgivaren har i diskrimineringslagen en skyldighet att genom skäliga stöd- och anpassningsåtgärder se till, när arbetsgivaren kan, att en arbetstagare med ett funktionshinder kommer i en jämförbar situation med personer utan sådant funktionshinder. Detta följer av 2 kap. 1 § andra stycket diskrimineringslagen. Enligt förarbetena till diskrimineringslagen går det inte att generellt ange vilka åtgärder en arbetsgivare bör överväga för att eliminera eller reducera verkningarna av ett funktionshinder. Det beror på omständigheterna i det enskilda fallet. I första hand bör emellertid inriktningen på åtgärderna styras av arten och graden av arbetstagarens funktionshinder i förening med de krav som anställ- ningen och arbetsuppgifterna innebär. Exempel på stöd- och anpass- ningsåtgärder kan vara åtgärder som avser att förbättra den fysiska tillgängligheten till arbetsplatsen och därtill hörande lokaler liksom att i möjligaste mån göra dessa lokaler användbara för en person med funktionsnedsättning. Det kan också vara fråga om tekniska hjälpmedel och särskilda arbetsredskap. Ytterligare exempel på åtgärder är förstärkt belysning för den som är synskadad, god ventilation för den som är allergiker, datorstöd m.m. Även föränd- ringar av arbetsuppgifterna, arbetstiden eller arbetsmetoderna kan bli aktuella. Arbetsgivaren behöver dock inte överväga stöd- och anpassningsåtgärder som skulle kunna bli oskäliga. En skälighets- bedömning bör göras med särskild hänsyn till arbetsgivarens ekonomi och övriga förhållanden, arten och graden av arbetstagarens funktionshinder och anställningens varaktighet och form. Kostnaden bör ställas i relation till arbetsgivarens ekonomiska situation. Bedömningen bör ta sikte på förmågan att bära kostnaden.50 I departementspromemorian Bortom fagert tal – om bristande tillgänglighet som diskriminering (Ds 2010:20) föreslås att arbets- givarens skyldighet att vidta stöd- och anpassningsåtgärder ska utvidgas till att gälla också i förhållande till inhyrd eller inlånad arbetskraft, PRAO-elever och praktikanter som inte enligt nuvarande regler betraktas som yrkespraktikanter.51 uttalar i sin rapport om vardagstolkning att det är sannolikt att huvudansvaret för tolkning i arbetslivet ligger på arbetsgivaren men olika arbetsgivare har olika möjligheter att klara 2007/08:95 s. 152, 500 f. 51Ds 2010:20 s. 137 ff. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt ett sådant ansvar. Det är emellertid inte klart vilket ansvar arbetsgivaren har.52 3.10.2Vardagstolkning med anknytning till arbetslivet Tolktjänst i arbetslivet kan bl.a. ges genom den vardagstolkning som landstingen erbjuder. I förarbetena till bestämmelsen om vardagstolkning i 3 b § HSL framgår det att vardagstolkning kan erbjudas för att tolkanvändaren ska kunna delta i information på arbetsplatsen eller i fackliga möten. Vardagstolkning kan även bli aktuellt när en enskild individ beställer tolk för en anställnings- intervju eller vid ett samtal med arbetsgivaren.53 Det anges vidare i förarbetena att vissa grundläggande tolktjänster i arbetslivet ingår i begreppet vardagstolkning. Det anförs vidare att med tanke på de varierande situationer i arbetslivet som kan föreligga både efter enskildas behov och arbetslivets förändringar är det inte lämpligt att närmare precisera de tillfällen när tolktjänst kan behövas, utöver tillfällen som nyanställning, introduktion och utbildning inom ett företag eller annan arbetsplats.54 uppger i sin rapport om begreppet vardags- tolkning att det är oklart vilket ansvar landstingen har när det gäller vardagstolkning i arbetslivet. anför vidare att lands- tingets insatser ska komplettera arbetsgivarens, men inte heller arbetsgivarens ansvar är tydligt. För de tolkanvändare som behöver tolktjänst i arbetslivet är det viktigt att stödet till tolkning fungerar och därför anser att regeringen bör klargöra de olika ansvarsområdena för landsting, arbetsgivare och Arbetsförmedlingen. uppger vidare i sin rapport att en praxis har vuxit fram hos landstingen när det gäller tolk i arbetslivet vilken innebär att en tolk kan beviljas med för t.ex. intro- duktionsutbildning, personalmöten m.m. och att tolkningen inte ska gälla att sköta det vanliga jobbet.55 Utredningen kommer i nästa avsnitt att redogöra för att stöd till tolkkostnader vid utbildning inom ett företag även kan erhållas genom Arbetsför- medlingen. Tolkstöd vid utbildning inom ett företag kan således erhållas genom Arbetsförmedlingens stöd, landstingens vardags- tolkning samt bekostas av arbetsgivaren. Av förordningen (2000:630) 52Socialstyrelsen rapport vardagstolkning s. 40 f. 1992/93:159 s. 156 f. 1992/93:159 s. 202. 55Socialstyrelsens rapport vardagstolkning s. 40 f. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga framgår att Arbetsförmedlingen kan betala ut stöd till tolkkostnader vid utbildning inom ett företag om insatserna inte omfattas av ansvar. I uppger att det i Arbetsförmedlingens Allmänna råd (AMSFS 2001:20) anges att det av HSL framgår att vardagstolkning i arbetslivet medges med . Enligt de allmänna råden ska Arbetsförmedlingen inte betala ut några pengar förrän har finansierat sina timmar. konstaterar i rapporten att det inte finns någon sådan bestämmelse i har ändrat sina Allmänna råd efter . Landstingens tolkcentraler har vidare ändrat sin praxis efter och hänvisar i större utsträckning till Arbetsförmedlingen då tolktjänst vid utbildning inom ett företag efterfrågas. I flera landsting har en praxis utvecklats att tolk vid utbildning inom arbetsmiljö eller inom facket fortfarande anses vara vardagstolkning. Vidareutbild- ning inom arbetsplatsen anser vissa landsting numera att ska ansvara för. Arbetsförmedlingen kan med stöd av förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga bevilja särskilda insatser för hörselskadade, döva och personer med dövblindhet. Arbetsförmedlingen kan enligt 16 § bevilja särskilda insatser i form av ekonomiskt stöd med högst till kostnader för tolk åt barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade samt till personer med dövblindhet som tar del av utbildning inom ett företag. Det anges i 17 § att särskilda insatser för hörselskadade inte avser insatser som ska stå för, dvs. Arbetsför- medlingen ska inte bekosta tolkstöd som ska ges i form av vardags- tolkning. Stödet enligt 16 § kan ges till kurser och utbildning men kan även ges till tolktjänst vid seminarier, konferenser eller studiebesök som har anknytning till den enskilde personens arbete. Det ska vara fråga om en utbildning som har betydelse för den enskilde personens sätt att utföra sitt arbete eller kompetens- 56 vardagstolkning s. 40 f. Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt utveckling som stärker den anställdes situation på arbetsmark- naden. Insatsen kan ske både inom och utom landet. Arbetsförmedlingen kan vidare enligt 18 och 19 §§ förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga, lämna stöd till personligt biträde med högst till arbetsgivare eller annan som har kostnader för ett personligt biträde åt en anställd med funktions- hinder som medför nedsatt arbetsförmåga, när denne behöver ett biträde. Av förordningen framgår att detta dock inte gäller i fråga om utvecklingsanställning eller trygghetsanställning. Stöd till personligt biträde kan vidare erhållas när person med funktions- hinder som medför nedsatt arbetsförmåga och som är företagare eller fri yrkesutövare behöver biträde. Stödet kan även erhållas för en person med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga för att han eller hon ska kunna ta del av ett arbetsmarknadspolitiskt program, arbetslivsinriktad rehabilitering eller praktisk arbetslivs- orientering. Till företagare som har funktionshinder som medför stora kommunikationssvårigheter får stöd lämnas med högst (19 §). Stödet till personligt biträde avser att vara en ekonomisk kompensation till den primäre tolkanvändarens arbetsgivare för merkostnader till följd av att arbetsplatsen avsätter personresurser för stöd i arbetet. En tolkanvändare kan behöva ett biträde för att utföra vissa arbetsuppgifter, t.ex. att svara i telefon eller få hjälp med redigering av texter. En praxis har utvecklats hos Arbetsförmedlingen att stödet till personligt biträde även kan bidra till att ersätta arbetsgivarens tolkkostnader. Arbetsförmedlingen kan också utse en särskild stödperson för introduktion och uppföljning, s.k. SIUS-konsulent, åt en person med funktionsnedsättning, som medför nedsatt arbetsförmåga och som behöver extra stöd och träning i inledningsskedet av en anställning eller under arbetspraktik som föregår en anställning. Insatsen kan lämnas under introduktionen samt under uppföljning av anställningen (20–21 §§). Stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen finns att få. Arbetsförmed- lingen kan betala arbetshjälpmedel under anställningens . Därefter har och/eller arbetsgivaren ansvar för kostnaden. Vid anställning där arbetsgivaren får löne- bidrag eller vid skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare, vid utvecklingsanställning eller trygghetsanställning kan Arbetsförmed- lingen ge stöd till hjälpmedel så länge som lönebidraget lämnas eller Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt Stödet kan också lämnas till egen företagare eller fri yrkesutövare. Stöd får lämnas med högst till vardera den funktionshindrade och arbetsgivaren. Om stödet gäller datorbaserade hjälpmedel eller om det finns synnerliga skäl kan stöd lämnas med högre belopp (11–14 §§). Vid start av näringsverksamhet finns det möjlighet att få ett särskilt ekonomiskt stöd för kostnader för att skaffa utrustning eller för andra kostnader när personen startar näringsverksamhet (22 §). Stödet får utgå med och kan kombineras med stöd till start av näringsverksamhet, s.k. starta-eget bidrag (23 §). Stödet kan kombineras med stöd till personligt biträde och stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen. Arbetsförmedlingen beslutar och betalar ut stöden. Arbetsförmedlingens beslut enligt den angivna förordningen ska omprövas hos myndighetens centrala enhet för omprövning, om det begärs av den som beslutet gäller (43 §). Av 43 § a framgår vidare att endast Arbetsförmedlingens beslut om omprövning av beslut om återkrav när en mottagare erhållit ekonomiskt stöd på felaktiga grunder kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Det föreligger således ingen möjlighet för den enskilde att över- klaga Arbetsförmedlingens avslagsbeslut om att erhålla de särskilda insatserna m.m. enligt förordningen. 3.10.4Organisation och finansiering hos Arbetsförmedlingen Utöver Arbetsförmedlingens tjänster och programinsatser finns det för barndomsdöva och personer med dövblindhet, vuxendövhet eller hörselskada även specialister med särskild kompetens på fyra kontor, som tillsammans täcker landet. Vid dessa enheter finns bl.a. speciella resurser i form av teckenspråkiga dövkonsulenter. De kan arbeta tillsammans med den lokale arbetsförmedlaren under hela handläggningen av ett ärende och ger också stöd till den arbets- sökande för att även personer med teckenspråk som förstaspråk tidigt och på ett bra sätt ska få del av Arbetsförmedlingens samlade resurser. Dövkonsulenterna medverkar t.ex. ofta vid praktik och kan då bl.a. beskriva vilket tolkstöd som bedöms behövas. Detta tolkningsuppdrag utförs sedan av upphandlade tolkar. Vid behov av fördjupande insatser remitterar dövkonsulenten i samråd med arbetsförmedlaren den arbetssökande till Arbetsförmedlingens dövteam i . Där erbjuds tjänster för teckenspråkiga arbets- Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt sökande från hela landet, exempelvis arbetspsykologisk utredning och arbetssocial utredning. Den arbetssökande kan därigenom få ytterligare hjälp att klargöra sina arbetsförutsättningar eller att komma fram till ett val om arbete eller utbildning. Behov av hjälpmedel kan också utredas. En arbetssökande som är tecken- språkig och har en synskada kan få speciellt stöd från detta kontor. Som tidigare nämnts kan Arbetsförmedlingen utse en särskild stödperson för introduktion och uppföljning (SIUS-konsulent) till en person som har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga och som behöver extra stöd och träning i inled- ningsskedet av en anställning eller under arbetspraktik som föregår en anställning. Arbetsförmedlingen har ett trettiotal specialiserade SIUS-konsulenter med särskild kunskap om döva respektive personer med syn- och/eller hörselskada. De som arbetar med teckenspråkiga är fullt teckenspråkiga. Arbetsförmedlingen bekostade tolkning för för insatser vid enskilda samtal och gruppinsatser samt då en teckenspråkig person deltog i ett arbetsmarknads- politiskt program eller insats. Denna siffra omfattar även tolkning för personer som använder sig av skrivtolkning, TSS-tolkning eller dövblindtolkning. Arbetsförmedlingens stöd till kostnaderna för tolk åt barndomsdöva, personer med dövblindhet, vuxendöva och hörselskadade som tar del av utbildning inom ett företag uppgick till 2 900 000 kronor.57 Myndighetens uppskattning av mot- svarande kostnader är 2 600 000 kronor.58 Arbetsförmedlingen har i sin budgetskrivelse till regeringen äskat att regeringen ska besluta om höjt kostnadstak för tolkstöd i enlighet med 16 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som med- för nedsatt arbetsförmåga med 150 000 kronor.59 Detta skulle enligt Arbetsförmedlingen medföra en beräknad ökning av dessa utgifter med cirka fem miljoner kronor.60 Arbetsförmedlingens kostnader för stöd till personligt biträde, som avser tolkinsatser för döva, hörselskadade och personer med dövblindhet, beräknas till under 2011.61 Inom ramen för Arbetsförmedlingens allmänna ansvar som myndighet för att vara tillgänglig ingår att barndomsdöva, personer med dövblindhet, vuxendöva och hörselskadade ska ha tillgång till 57Uppgifter lämnade via e-post av , Arbetsförmedlingen . 58Uppgifter lämnade via e-post av , Arbetsförmedlingen . 59Arbetsförmedlingens budgetunderlag 2012–2014, dnr Af 2010/316245. 60Uppgifter lämnade via e-post av , Arbetsförmedlingen . 61Uppgifter lämnade via e-post av , Arbetsförmedlingen . Tolkanvändning inom olika samhällsområden – en översikt