sou · GZB373 · 2011-11-21 00:00:00 — Väl riktade krav inom en offentlig upphandling kan erfarenhetsmässigt ge goda resultat i form av kraftigt lägre klimat- eller miljöpåverkan, inte minst om de nya lösningarna accepteras av marknaden i övrigt När en upphandlande myndighet vill bidra till att varor som importeras från utvecklingsländer producerats enligt socialt eller miljömässigt ansvarsfulla förhållanden. Kriteriet i detta sam- manhang handlar om global rättvisa. Både arbetsmässiga och miljömässiga villkor, i det land från vilket importen sker, kan påverkas till det bättre. Som redan understrukits saknas vetenskapligt underlag för att bedöma kostnadseffektiviteten i samband med ställandet av miljökrav. måste det återigen konstateras att Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel vad gäller många typer av miljöpåverkan, inte minst klimat- påverkan, visar forskningen att de beslut som fattat inte räcker till för att möta uppställda mål. Vad gäller klimatutsläppen är den officiella målsättningen inom EU att minska utsläppen med 80–till 2050 vilket gör att krav på klimathänsyn inom upphandlingen i det stora flertalet borde kunna ge positiva bidrag i arbetet med att nå målen. anser slutligen att det finns klara fördelar med att låta de upphandlande myndigheterna och enheterna själva besluta om vad de ska upphandla. Styrning från central nivå, dvs. vad som ska upphandlas och hur kraven ska vara utformade, riskerar att hamna fel i förhållande till den enskilda upphandlande myndighetens eller enhetens behov och begränsar den offentliga upphandlingens möjligheter att vara ett flexibelt styrinstrument. anser således att upp- handlingsdirektiven bör fortsätta att huvudsakligen reglera hur upphandlingsförfarandet ska gå till och inte vad som ska upphandlas. Utredningen utesluter därmed inte att det kan finnas behov av att använda offentlig upphandling för att uppnå exempelvis miljö- mål inom vissa produktområden, genom att i vissa fall ange vad som ska upphandlas. Ett aktuellt exempel är den särskilda lag- stiftningen om bl.a. miljökrav på statliga myndigheters bilar och bilresor.41 Utredningen anser att kommissionen noga bör analysera på vilka områden liknande regleringar skulle kunna vara ett effek- tivt styrmedel. Denna typ av reglering bör dock ske i särskild lagstiftning. 5.4Miljöhänsyn vid offentlig upphandling – lagstiftning och upphandlingsprocessen 5.4.1Allmänt om EU:s miljölagstiftning EU:s miljölagstiftning har utvecklats successivt allt sedan fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, Rom- fördraget, 1957. Framför allt den Europeiska enhetsakten (1987), (1993), Amsterdamfördraget (1999) och 41 Förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och bilresor. reviderar effekterna av den aktuella förordningen. Utredningen har för avsikt att återge slutsatser i slutbetänkandet. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel Lissabonfördraget (2009) har inneburit att miljöpolitiken succes- sivt flyttat fram positionerna i förhållande till EU:s övriga politikområden. Artikel 11 EUF-fördraget föreskriver att [m]iljö- skyddskraven ska integreras i utformningen och genomförandet av unionens politik och verksamhet, särskilt i syfte att främja hållbar utveckling. hör bindande miljöregler till EU:s mer omfat- tande lagstiftningsområden. EU:s lagstiftning på miljöområdet har sin grund dels i fördragets artiklar om miljöskydd, dels i de artiklar som syftar till att underlätta rörligheten på den inre marknaden. Den miljölagstiftning som antas i syfte att underlätta den inre marknadens funktion återfinns artikel 114 EUF-fördraget. Denna lagstiftning skapar en harmoniserad nivå för miljöskyddet inom EU som inte medger att enskilda medlemsländer inför strängare bestämmelser på de harmoniserade områdena annat än i vissa undantagsfall. De regler som rör miljöskydd återfinns i artiklarna 191, 192 och 193 EUF-fördraget. Här beskrivs målen och prin- ciperna för miljöpolitiken. Dessa bestämmelser är den rättsliga grunden för EU:s befogenhet att anta rättsakter och minimiregler på miljöområdet. I artikel 193 anges att det är möjligt för en medlemsstat att anta strängare åtgärder för att skydda vissa särskilt angivna miljöaspekter, förutsatt att åtgärderna är förenliga med fördragen och anmäls till kommissionen. 5.4.2LOU:s och om miljöhänsyn och sociala hänsyn I och anges och regeringens målsättning med miljöhänsyn och sociala hänsyn i samband med offentlig upphandling.42 Enligt bestämmelserna bör upphandlande myndig- heter och enheter beakta miljöhänsyn och sociala hänsyn vid offentlig upphandling om upphandlingens art motiverar detta. I propositionen Nya rättsmedel på upphandlingsområdet anges att motivet till bestämmelserna är den ökade betoningen av miljö- hänsyn och sociala aspekter i unionsrätten samt inställning i dessa frågor. Målsättningsbestämmelserna syftar till att skapa incitament för upphandlande myndigheter och enheter som ännu inte prövat möjligheten att integrera miljöhänsyn och sociala hänsyn i sina upphandlingar. Att miljöhänsyn och sociala hänsyn bör beaktas om upphandlingens art motiverar detta innebär enligt 42 1 kap. 9 a § och 1 kap. 24 a § LUF. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel förarbetena framför allt att eventuella krav ska vara relevanta och förenliga med EU-rätten.43 5.4.3Särskild lagstiftning som reglerar miljöhänsyn vid offentlig upphandling Utöver LOU:s och generella bestämmelser finns ett antal speciallagar som reglerar miljöhänsyn vid offentliga upphandlingar. Några är tvingande och andra är frivilliga. Inom EU finns bl.a. en förordning om miljömärkning för att främja produkter som har hög miljöprestanda. Förordningen anger bl.a. att medlemsstaterna bör överväga att fastställa mål för den offentliga upphandlingen av miljöanpassade produkter.44 I EU:s förordning om effektivitetsmärkning regleras att statliga myndigheter, som upphandlar kontorsutrustning över tröskel- värdena, ska ange samma energieffektivitetskrav som i de gemen- samma specifikationerna enligt EU:s program Energy Star.45 Det s.k. energitjänstedirektivet föreskriver bland annat att medlemsstaterna ska se till att den offentliga sektorn föregår med gott exempel när det gäller effektiv slutanvändning av energi.46 har i det sammanhanget beslutat att genomföra ett antal åtgärder som gäller vid offentlig upphandling.47 Enligt energimärkningsdirektivet ska upphandlande myndig- heter sträva efter att enbart upphandla produkter, dvs. sådana varor som omfattas av direktivet, som uppfyller kriterierna för de högsta prestandanivåerna och tillhör den högsta energieffektiviserings- klassen. Av den svenska lagstiftning som genomför direktivet framgår att uppmaningen gäller vid upphandlingar enligt som överstiger tröskelvärdena.48 I direktivet om rena och energieffektiva vägtransportfordon och den svenska lagstiftning som genomför direktivet anges att upphandlande myndigheter och enheter är skyldiga att ta hänsyn till energiförbrukning och miljöpåverkan när de upphandlar 2009/10:180, s. 268 ff. 4466/2010. 45106/2008. 46Direktiv /32/EG. 47Se förordningen (2009:893) om energieffektiva åtgärder för myndigheter och förordning (2009:1533) om statligt stöd till energieffektivisering i kommuner och landsting. 48Direktiv /30/EU och lagen (2011:721) om märkning av energirelaterade produkter. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel vägtransportfordon.49 Liknande krav återfinns i förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och bilresor. Vidare finns i förordningen om statliga myndigheters miljöledningsarbete krav på miljöanpassning av myndigheternas upphandlingar.50 I EU-förordningen om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter finns harmoniserade bestämmelser för eko- logisk produktion. Vid offentlig upphandling av ekologiska livs- medel ska hänvisning ske till dessa regler.51 Utöver den ovan beskrivna lagstiftningen finns en förordning och riktlinjer för det frivilliga miljöledningssystemet EMAS (Eco- management and audit scheme). Förordningen anger att myndig- heter bör hänvisa till EMAS eller motsvarande miljöledningssystem som särskilda villkor för fullgörande av byggentreprenad- och tjänstekontrakt.52 De olika moment som vanligtvis ingår i en upphandlingsprocess är behovsanalys, marknadsanalys, upprättande av förfrågnings- underlag, annonsering, uteslutning och kvalificering av leveran- törer, anbudsutvärdering, kontraktstilldelning (tilldelningsbeslut och kontraktsskrivning), avrop och uppföljning (se bilaga 4). Enligt upphandlingsreglerna får upphandlande myndigheter och enheter beakta miljöhänsyn i hela upphandlingsprocessen. Reglerna och förutsättningarna för hur det ska gå till varierar mellan förfarandets olika delar. 49Direktiv /33 och lagen (2011:846) om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster. 50Förordning (2009:907) om miljöledning i statliga myndigheter. 51Rådets förordning (EG) nr 834/2007 av om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av förordning (EEG) nr 2092/91. 52Förordning 1221/2009/EG. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel Tabell 5.1 Olika typer av upphandlingskriterier, vad de syftar till, deras innebörd samt exempel Krav på teknisk förmåga och kapacitet att utföra Krav på det som För att tydliggöra sitt Krav på en föreskriven eller på att livsmedel För bedömning av det (miljö/hållbarhet) man är beredd att krav, som ej behöver förare genomgått kurs i man får en seriös som redogör för hur krav/kriterier uppfylls, Behovsanalysen syftar till att ge information om vilket eller vilka behov som föreligger i en organisation och som ska bli föremål för upphandling. Marknadsanalysen syftar till att ge information om vad marknaden har att erbjuda. Dessa två inledande faser i upp- handlingsprocessen varken regleras eller definieras i upphandlings- lagstiftningen. De upphandlande myndigheterna och enheterna har med andra ord stor frihet att definiera vad som ska upphandlas, t.ex. fordon som drivs med biogas eller har en viss bränsle- Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel Behovs- och marknadsanalysen, utgör grunden för innehållet i förfrågningsunderlaget, har stor inverkan på vilken teknik som upphandlas och vilka miljöhänsyn eller miljöaspekter som kan och bör beaktas i den enskilda upphandlingen. Krav på leverantören syftar till att bedöma potentiella leverantörers ekonomiska kapacitet och tekniska förmåga att leverera eller utföra de tjänster som upphandlingen avser. Kraven kan således avse exempelvis utbildning, yrkeserfarenheter och personalens kvalifika- tioner. Den upphandlande myndigheten eller enheten kan också ställa krav på anbudsgivarens miljöarbete där så är relevant. Vid vissa typer av upphandlingar får en upphandlande myndighet således, beaktat unionsrätten, begära att leverantörerna anger de miljöskyddsåtgärder som de kommer att vidta när de utför kontraktet.53 De krav som ställs kan tas ur kriteriedokumenten för olika miljöledningssystem som finns på marknaden. Som ett bevis på att en anbudsgivare uppfyllt kraven kan i sådana fall vara certifikat enligt miljöledningssystemen ISO 14001 eller EMAS, men också likvärdiga bevis måste tillåtas. Bestämmelserna i om miljöskyddsåtgärder är något mer flexibla i jämförelse med motsvarande bestämmelser i . Anbudsgivare som har brutit mot miljölagstiftning kan uteslutas från upphandlingen om det finns en lagakraftvunnen dom för brott avseende yrkesutövningen. Det är också möjligt att utesluta en leverantör som har gjort sig skyldig till ett allvarligt fel i yrkesutövningen utan att det föreligger en dom. Det krävs då att den upphandlande myndigheten på annat sätt kan visa på det begångna felet.54 Krav på varan eller tjänsten Kraven på varan eller tjänsten som är föremål för upphandlingen formuleras i en kravspecifikation.55 Kraven styrs av den upp- handlande myndighetens eller enhetens behov. Den tekniska specifikationen ska hänvisa till en teknisk standard eller utformas 5311 kap. 11 § 7 p. . 54Se 10 kap. 2 § och 10 kap. 3 § LUF och avsnitt 4.17. 556 kap. 1 till och med 4 §§ och . Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel som prestanda- eller funktionskrav. Myndigheten kan även ställa exempelvis miljökrav på materialinnehåll i en vara.56 Prestanda- och funktionskrav kan även de omfatta miljöegenskaper. Den upp- handlande myndigheten får också under vissa förutsättningar använda sig av tekniska specifikationer som återfinns i miljö- märkningskriterier.57 I sådana fall kan olika miljömärken som är kopplade till kriterierna utgöra ett bevismedel för att kraven är uppfyllda. Den upphandlande myndigheten eller enheten kan emel- lertid inte kräva att en vara är försedd med ett specifikt miljömärke, utan måste acceptera även andra likvärdiga bevismedel. Till- verkningsprocessen kan i vissa fall beaktas i upphandlingen. Det framgår bl.a. av avgörande i som behandlar frågan om det är förenligt med EG-fördragets bestäm- melser, om förbud mot kvantitativa importrestriktioner, att i nationell lagstiftning kräva att vissa upphandlande enheter köper lokalproducerad el från förnybara källor.58 Upphandlande myndigheter och enheter kan välja mellan att anta det anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga eller det anbud som har det lägsta priset. När den förstnämnda utvärderings- grunden väljs ska myndigheten eller enheten i förfrågnings- underlaget ange vilka kriterier som den tar hänsyn till i utvär- deringen av anbuden.59 Vid beaktande av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet finns det möjligheter att väga in även andra alternativ än priset, såsom exempelvis miljöprestanda eller sociala prestanda. I avgörande i ville den upphandlande myndigheten i anbudsutvärderingen premiera bussar med lägre utsläpp av luftföroreningar inom tätorter. konstaterade att det är tillåtet att tillämpa icke-ekonomiska tilldelningskriterier under förutsättning att de är kopplade till kontraktsföremålet, är specifika och objektivt kvantifierbara, 56RÅ 2010 ref 78. 576 kap. 7 § och . 58EU-domstolens avgörande i mål C-448/01 EVN Wienstrom. Beträffande ekologisk produktion se rådets förordning (EG) nr 834/2007 av om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av förordning (EEG) nr 2092/91. 5912 kap. 1 § och . Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel har offentliggjorts i förväg, samt är förenliga med grundläggande principer. Vid val av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet är det således upp till den upphandlande myndigheten att avgöra i vilken grad de önskar att miljöhänsyn ska vara avgörande vid valet av anbuds- givare. I EVN Wienstrom behandlade frågan om det är tillåtet att i samband med utvärderingsgrunden det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet ta hänsyn till att bl.a. den el som upphandlas kommer från förnybara energikällor. Av domen framkommer att ett sådant tilldelningskriterium är tillåtet, men att det måste vara förenat med krav som gör det möjligt att säkerställa en verklig kontroll av att korrekt information lämnats i anbuden. Som tidigare beskrivits finns även krav på viktning eller rangordning av tilldelningskriterierna.61 I samband med upp- handlingar med utvärderingsgrunden lägsta pris kan miljö- kriterier inte beaktas vid utvärderingen men väl utgöra obliga- toriska krav på varan eller tjänsten. För att underlätta framför allt för utländska anbudsgivare kan den upphandlande myndigheten eller enheten informera om de bestäm- melser om bl.a. miljöskydd som gäller för att utföra kontraktet. Myndigheten kan även informera om var sådana upplysningar finns att tillgå. Det kan ha betydelse eftersom tillämpliga nationella regler bör beaktas när anbudet utformas.62 Särskilda villkor för fullgörande av kontraktet Särskilda kontraktsvillkor kan användas på olika sätt för att förvissa sig om att en leverantör tar tillfredsställande miljöhänsyn vid kontraktets utförande.63 Kontraktsvillkoren behöver inte vara uppfyllda vid anbudsgivningen men väl och ger således den kontrakterade leverantören möjlighet till omställ- ning. Exempel på sådana kontraktsvillkor kan röra tjänstens 60EU-domstolens avgörande i mål C-513/99 . 61Se avsnitt 4.13 som behandlar viktningskravet. 626 kap. 12 § och 6 kap. 13 § LUF. 636 kap. 13 § och 6 kap. 14 § LUF. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel utförande t.ex. att löpande rapportera och redovisa genomfört arbete, införande av ett helt eller delar av ett miljöledningssystem eller viss utbildning av personal i miljöanpassad körning (Eco- driving). Villkoren ska vara förenliga med de grundläggande princi- perna och framgå av förfrågningsunderlaget eller annonsen. Om en anbudsgivare inte accepterar kontraktsvillkoren ska dennes anbud förkastas. En uppföljning säkerställer att leverantören följer sina åtaganden och håller utlovad kvalitet bland annat beträffande ställda miljö- krav. Om den upphandlande myndigheten eller enheten inte följer upp kraven i ett kontrakt kan det leda till att leverantören inte tar ställda krav på allvar. Det finns således en risk för att konkurrensen snedvrids om den kontrakterade leverantören – till skillnad från hans eller hennes konkurrenter – inte lever upp till ställda krav.64 Med utvärdering avses en systematisk efterhandsbedömning av utfallet av en genomförd upphandling. Syftet med utvärderingen är framåtsyftande, att exempelvis utveckla och förbättra upp- handlingsrutinerna och förfrågningsunderlagen inför framtida upphandlingar. Utvärderingen av miljökrav kan leda fram till att de får en annan utformning. Utvärderingen kan exempelvis visa att miljömålen skulle kunna uppnås på ett mer effektivt sätt om kraven i förfrågningsunderlaget justerades. En systematisk utvärdering bidrar till att höja upphandlingsverksamhetens kvalitet och resultat. 5.5Socialt ansvarsfull offentlig upphandling – lagstiftning och upphandlingsprocessen 5.5.1Allmänt om EU:s sociala lagstiftning Den sociala lagstiftningen inom EU har likt lagstiftningen gällande miljö utvecklats successivt. Genom den Europeiska enhetsakten (1987) tillfördes bestämmelser till fördraget som innebar att rådet genom kvalificerad majoritet kunde anta minimikrav för att i fråga om arbetsmiljön, främja förbättringar av arbetstagares hälsa och säkerhet. Till (1993) antogs det sociala proto- 64 Se även avsnitt 4.15 om uppföljning och utvärdering. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel kollet som en bilaga till fördraget, vilket utvidgade gemenskapens befogenheter på det sociala området. Protokollets mål var bl.a. att främja sysselsättning, förbättra levnads- och arbetsvillkor och integrera mindre gynnade personer på arbetsmarknaden. Genom Amsterdamfördraget (1999) utökades EU:s inflytande ytterligare i frågor om bl.a. sysselsättning, socialpolitik och jämställdhet. Lissabonfördraget (2009) bekräftar tidigare fördrags rättigheter på det sociala området. De grundläggande sociala rättigheterna, som fastställts i EU:s stadga om de grundläggande fri- och rättigheterna, görs rättsligt bindande. har också genom fördraget givits större möjligheter att se till att stadgan tillämpas korrekt. I artiklarna 8, 9 och 10 i EUF-fördraget anges att unionen i all sin verksamhet ska syfta till att undanröja bristande jämställdhet mellan män och kvinnor och främja jämställdhet mellan dem, beakta krav som är förknippade med främjandet av bl.a. hög sysselsättning, fullgott socialt skydd, kamp mot social utestängning, samt, söka bekämpa all diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Med stöd av EUF-fördragets artiklar 8, 9 och 10 har flera rättsakter antagits. Ett direktiv om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet antogs 2006.65 Direktivet ersatte fyra äldre direktiv och behandlar lika tillträde till anställning (inklusive befordran och yrkes- utbildning), arbetsvillkor (inklusive lön) och företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. Ett annat direktiv som grundar sig på ovanstående fördrags- artiklar har som syfte att fastställa allmänna ramar för att garantera respekten för principen om likabehandling av alla människor i Europeiska unionen, oavsett deras religion eller övertygelse, even- tuella funktionshinder, ålder eller sexuella läggning, när det gäller tillträde till anställning eller yrke, befordran, yrkesutbildning, anställnings- och arbetsvillkor samt medlemskap i vissa organisa- tioner.66 65Europaparlamentets och rådets direktiv /54/EG av . 66Rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel 5.5.2Relevant lagstiftning vid socialt hänsynstagande i samband med offentlig upphandling Upphandlingsdirektiven, och LUF upphandlingsdirektiv samt och anger uttryck- ligen olika sätt att ta sociala hänsyn i samband med offentlig upphandling. Det finns möjlighet för t.ex. bekämpning av arbets- löshet, inklusive särskilda åtgärder riktade till ungdomar. Det finns också möjligheter att tillgodose speciella behov hos särskilt miss- gynnade befolkningsgrupper som i sin tur är användare av bygg- nader, kollektivtrafik eller olika tjänster t.ex. bussar med låga golv eller datorer med blindskrift. Den s.k. bör-regeln gäller även sociala hänsyn. Den anger att upphandlande myndigheter och enheter bör beakta miljöhänsyn och sociala hänsyn vid offentlig upphandling om upphandlingens art motiverar detta (se avsnitt 5.4). Det anges uttryckligen i upphandlingsdirektiven att ILOs s.k. kärnkonventioner kan beaktas i offentliga upphandlingar i form av villkor för fullgörande av kontraktet.67 () är som utarbetar konventioner för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor. Genom deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet kom alla ILO-medlemmar överens om att varje medlemsstat är skyldig att främja grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Det gäller även de stater som inte har ratificerat de s.k. kärnkonventionerna. EU:s medlemsstater, EES- länderna och m.fl. har ratificerat kärnkonventionerna som har en särställning jämfört med andra konventioner. 67 Beaktandesats 34 i det klassiska direktivet och beaktandesats 45 i försörjningsdirektivet. Offentlig upphandling som samhällspolitiskt styrmedel SOU 2011:73 Tabell 5.2 Översikt, Nr 87 och 98 Om förenings- och förhandlingsrätt Om barnarbete/minimiålder Nr 100 och 111 Om lika lön och diskriminering Nr 29 och 105 Om förbud mot tvångs- och slavarbete Om de värsta formerna av barnarbete Lagstiftning som avser sociala hänsyn vid offentlig upphandling Utöver LOUs och LUFs bestämmelser, inklusive den ovan beskrivna bör-regeln, om sociala hänsyn finns anledning att kort redogöra för speciallagstiftningen på området. Den lagstiftning som avses är EU-regler och nationella bestämmelser om sociala hänsyn som upphandlande myndigheter och enheter måste beakta vid offentlig upphandling. Hit hör exempelvis direktivet om minimikrav på hälsa och säkerhet68, utstationeringsdirektivet69 och överlåtelsedirektivet70. Det finns även andra arbetsrättsliga bestäm- melser om samverkansförhandlingar och fackligt veto som kan komma att aktualiseras vid offentliga upphandlingar.71 Vidare är kommuner och landsting som sluter avtal med privata utförare skyldiga att beakta intresset av att, genom avtal, till- försäkra sådan information som gör det möjligt för allmänheten att få insyn i hur kommunala uppgifter utförs.72 De största statliga myndigheterna i är skyldiga att använda s.k. antidiskrimineringsklausuler i vissa upphandlings- kontrakt. Syftet med klausulerna är att öka medvetenheten om och efterlevnaden av diskrimineringslagstiftningen. Klausulerna regleras i antidiskrimineringsförordningen73 och har utarbetat allmänna råd för förordningens tillämpning.74