sou · GZB380 · 2011-12-07 00:00:00 — Lagen gäller utöver person- uppgiftslagen, så när inte annat sägs ska således personuppgifts- lagen tillämpas, t.ex. vid förundersökningar. Lagen – som gäller dels för spaning och utredning av brott, dels för att förebygga brott – är uppbyggd med polisdatalagen (1998:622) som förebild. Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av person- uppgifter. brottsbekämpande verksamhet avser i första hand sådana brott som anges i 1 § lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar, bl.a. brott enligt skattebrottslagen (1971:69) och lagen (1986:436) om näringsförbud. Eftersom – enligt 1 § lagen om medverkan i brottsutredningar – får medverka vid förundersökning i fråga om andra brott, om åklagaren finner särskilda skäl för det, omfattar tillämpningsområdet för de ovan nämnda författningarna vad gäller personuppgiftsbehandling även sådana brott. I lagen om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar regleras underrättelseregister, som får föras dels för att ge underlag för beslut om särskilda under- sökningar avseende allvarlig brottslighet, dels för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelse- verksamhet. Lagen innehåller en uttömmande reglering av vilka typer av personuppgifter som får förekomma i underrättelseregister (10 §). Som huvudregel får ett underrättelseregister innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslighet utövats eller kan komma att utövas och den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva denna verksamhet. För att personuppgifter ska få behandlas i underrättelse- verksamhet utanför underrättelseregister föreskrivs att en särskild undersökning avseende brott som avses i lagen om medverkan i brottsutredningar ska ha inletts och att det finns anledning att anta att allvarlig brottslighet har utövats eller kan komma att utövas. Allvarlig brottslighet definieras som verksamhet som omfattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller därutöver. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden (4 §). Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med känsliga personuppgifter, om det är ound- gängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. Känsliga personuppgifter får dock aldrig behandlas i underrättelse- verksamhet. I 5–7 §§ i lagen finns också bestämmelser som reglerar utlämnande av uppgifter. Dessa bestämmelser har följande lydelse. 5 § Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistik skall lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik. 6 § Uppgifter får lämnas ut till en utländsk myndighet eller mellan- folklig organisation, om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Att uppgifter får lämnas ut även i vissa andra fall framgår av 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 7 § Regeringen får meddela föreskrifter om att uppgifter får lämnas ut även i andra fall än som sägs i 5 och 6 §§. I förordningen (1999:105) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar finns också bestäm- melser om utlämnande av uppgifter och direktåtkomst. Angående beskattningsverksamhetens huvudsakliga aktiviteter, se avsnitt 3.5.8 ovan. I 1 kap. 4 § andra stycket lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamheten (SdbL) finns regler om ända- mål enligt följande. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs hos för 1.fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter, 2.bestämmande av pensionsgrundande inkomst, 4.revision och annan analys- eller kontrollverksamhet, 5.tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, a)enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter och b)av andra frågor om ansvar för någon annans skatter och avgifter, 7.fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande, 8.verksamheten med bouppteckningar och dödsboanmälningar enligt , och 9. tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Uppgifter som får behandlas enligt första stycket får även behandlas för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet enligt lagen (1997:1024) om Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar. Av paragrafens andra stycke framgår således att nämnda uppgifter också får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet. I 1 kap. 5 § samma lag anges vidare följande angående tillhanda- hållande av information. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än Skatte- verket för 1.fastställande av underlag för samt redovisning, bestämmande, betalning och återbetalning av skatter eller avgifter, 2.utsökning, indrivning och skuldsanering, 3.att utgöra underlag för beräkning, beslut och kontroll i fråga om förmån, bidrag och andra stöd, 5.tillsyn och kontroll samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, och 6.aktualisering och komplettering av uppgifter om fastigheter i andra myndigheters register. 2 kap. 7–9 §§ SdbL reglerar direktåtkomst enligt följande. 7 § direktåtkomst till uppgifterna i beskattnings- databasen får i verksamhet som avses i lagen (1997:1024) om Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar endast omfatta de uppgifter som avses i 3 § 1–5, 7, 10 och 11. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter direktåtkomst enligt första stycket får omfatta. 8 § får ha direktåtkomst till uppgifter som avses i 3 § 1–5, 8, 10 och 11. Direktåtkomst till uppgifter som avses i 3 § 4, 5, 8, 10 och 11 får endast avse den som 1.har ansökt om skuldsanering, 2.är registrerad som gäldenär hos , 3.är make eller likställd med make till den som har ansökt om skuld- sanering, eller 4.är make eller likställd med make till gäldenär hos Kronofogde- myndigheten. får ha direktåtkomst till uppgifter som avses i 3 § 1–5, 10 och 11. Åtkomsten får endast avse den som är eller kan antas vara gäldenär enligt tullagstiftningen, skyldig att betala skatt för vara vid import eller föremål för kontrollverksamhet enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkohol- varor, tobaksvaror och energiprodukter. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter direkt- åtkomst enligt första och andra styckena får omfatta. 8 a § En socialnämnd får ha direktåtkomst till uppgifter som avses i 3 § första stycket 1, 4 och 5. Åtkomsten får endast förekomma om uppgifterna behövs i ärende om ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. socialtjänstlagen (2001:453) eller i ärende om återkrav m.m. av sådant bistånd enligt 9 kap. samma lag. En socialnämnd får ha direktåtkomst först sedan har försäkrat sig om att handläggare hos socialnämnden bara kan ta del av uppgifter om personer som är aktuella i ärenden hos nämnden. 9 § En registrerad får ha direktåtkomst till sådana uppgifter om sig själv i databasen som får lämnas ut till den registrerade, om regeringen har meddelat föreskrifter om det. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka uppgifter som får omfattas av direktåtkomst enligt första stycket. 2 kap. 3 § SdbL, som hänvisas till i de ovannämnda paragraferna, anger vilka uppgifter som får behandlas i databasen. I 4–8 a §§ förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamheten (SdbF) finns bestämmelser som reglerar behandling och uppgiftslämnande till andra myndigheter. Av betydelse i detta sammanhang är vidare bestämmelsen i 5 a § i samma förordning, som har följande lydelse. På begäran av en enhet inom som medverkar vid brotts- utredningar ska lämnas ut uppgifter som avses i 2 kap. 3 § 1–5, 7, 8, 10 och 11 lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Bestämmelsen reglerar således möjligheten för SBE att erhålla i bestämmelsen uppräknade uppgifter. Bestämmelsen gör alltså att det från sekretessynpunkt inte finns hinder för uppgiftsutlämnande och möjliggör även direktåtkomst. Trots att vi inte anser att folkbokföringsverksamhet ska ingå i myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet (se avsnitt 3.5.8 ovan), har vi ändå – för att ge en mer fullständig bild av registerförfattningar – valt att nedan redogöra för de regler som avser personuppgiftsbehandling vad gäller folkbokföring. Personuppgiftsbehandlingen för uppgifter inom folkbokföring regleras i lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet (FdbL) och förordningen (2001:589) i samma ämne (FdbF). 1 kap. 4 § i ovannämnda lag stadgar följande angående ändamål. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs för 1.samordnad behandling, kontroll och analys av identifierings- uppgifter för fysiska personer och av andra folkbokföringsuppgifter, 2.handläggning av folkbokföringsärenden, 3.fullgörande av underrättelseskyldighet enligt lag eller förordning, 4.framställning av personbevis och andra registerutdrag, 5.aktualisering, komplettering och kontroll av personuppgifter, 6.uttag av urval av personuppgifter, och 7.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av folkbokförings- verksamheten. I 2 kap. 8 § samma lag finns vidare en bestämmelse som reglerar direktåtkomst för myndigheter avseende de i bestämmelsen angivna uppgifterna, med följande lydelse. En myndighet får ha direktåtkomst till uppgift om person- eller sam- ordningsnummer, namn, adress, folkbokföringsfastighet, lägenhets- nummer och folkbokföringsort samt avregistrering från folkbok- föringen. En myndighet får även ha direktåtkomst till andra uppgifter som avses i 3 § första och tredje styckena om myndigheten enligt lag eller förordning får behandla dem. 2 kap 3 § i FdbL, som hänvisas till i paragrafen ovan, anger vilka uppgifter som får behandlas i databasen. I 12 § FdbF (det s.k. Navet) regleras myndigheters möjlighet att erhålla uppgifter från folkbokföringen. Polisen använder sig delvis av Navet. Behandlingen och uppgiftslämnandet är i detta fall begränsat till två stycken ändamål, 1 kap. 4 §, 5 och 6 FdbL. 12 § FdbF har följande lydelse. För ändamål som avses i 1 kap. 4 § 5 och 6 lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksam- het får uppgifter som avses i 2 kap. 3 § nämnda lag lämnas ut till en myndighet. Endast de senast registrerade uppgifterna om en person får lämnas ut. En tidigare registrerad uppgift får lämnas ut om den avser 1.person- eller samordningsnummer, 2.folkbokföringsfastighet, lägenhetsbeteckning, folkbokföringsort och folkbokföring under särskild rubrik som ersatts av en ny uppgift, om utlämnandet sker efter utgången av det år då ändringen registrerades, och 3.datum för inflyttning från utlandet om utlämnandet sker efter utgången av det år då uppgiften registrerades. För ändamål som anges i första stycket får inte lämnas ut uppgift 1.om annan person än make, barn, föräldrar och vårdnadshavare som den registrerade har samband med inom folkbokföringen, 2.om samband som är grundat på adoption, 4.om land från vilket inflyttning skett, eller 5.som avses i 2 kap. 3 § andra stycket lagen om behandling av person- uppgifter i folkbokföringsverksamhet. Uppgifter som lämnas ut med stöd av första och andra stycket och som den mottagande myndigheten inte får behandla skall gallras. har ansvaret för det statliga personadressregistret (SPAR). Från SPAR kan enskilda och myndigheter får offentliga uppgifter i elektronisk form. Uppgifter i SPAR får behandlas för två stycken i 3 § lagen (1998:527) om det statliga personadressregistret angivna ändamål. Ändamålen är i princip desamma som reglerar behandling och utlämnade från Navet i 12 § FdbF. Uppgifter från beskattningsdatabasen kan i elektronisk form lämnas till polismyndighet och via SPAR. I 5 kap. polisdatalagen (2010:361) finns särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekäm- pande verksamhet. I 5 kap. 1 § polisdatalagen regleras särskilt ändamålen i detta sammanhang. Personuppgifter får behandlas i Säkerhetspolisens brotts- bekämpande verksamhet om det behövs för att bl.a. 1.förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar a)brott mot rikets säkerhet, b)terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, c)brott enligt 3 § lagen ( 2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, eller d)tryckfrihetsbrott och yttrandefrihetsbrott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv, och 2.utreda eller beivra sådana brott som avses i 1, eller, efter särskilt beslut, annat brott. I 5 kap. 2 § i lagen finns vidare särskilda regler som stadgar att personuppgifter som behandlas enligt ovan nämnda ändamål även får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla informa- tion som behövs i bl.a. 1.brottsbekämpande verksamhet hos , polis- myndigheter, , , , och , och 2.en myndighets verksamhet, om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott. 5 kap. 4 § i lagen hänvisar till motsvarande bestämmelser i 2 kap. samma lag, bl.a. avseende behandlingen av känsliga uppgifter (punkt 4) och utlämnande av personuppgifter och uppgifts- skyldighet (punkt 6) och om elektroniskt utlämnande av person- uppgifter (punkt 7). I kapitlet finns särskilda angivna bestämmelser för bevarande och gallring (5 kap. 6 §). Slutligen finns särskilda bestämmelser för behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter (5 kap. 8–14 §§). För fiskala verksamhet finns bestämmelser om behandling av personuppgifter i lagen (2001:185) och förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet. Uppgifter får enligt lagen behandlas bl.a. för de primära ändamålen bestämmande, redovisning och betalning av tullar, skatter och avgifter samt för övervakning, revision och kontrollverksamhet. Uppgifter som behandlas för nämnda primära ändamål får även behandlas för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet. Vad gäller brottsbekämpande verksamhet finns regler om behandling av personuppgifter i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksam- het och i förordningen (2005:791) i samma ämne. Det finns även bestämmelser om hantering av personuppgifter i annan lagstiftning, t.ex. i lagen (2000:1219) om internationellt tull- samarbete och i förordningen (2000:1222) i samma ämne, tullagen och i EU-lagstiftning. Lagen om behandling av uppgifter i brotts- bekämpande verksamhet gäller i stället för personuppgiftslagen (5 §). I 6 § hänvisas dock till vissa bestämmelser i personuppgifts- lagen. Lagen innehåller dels allmänna regler om behandling av person- uppgifter i tullens brottsbekämpande arbete, dels bestämmelser om en särskild databas, tullbrottsdatabasen (3 §). och m.fl. kan med stöd av förordningen under vissa förutsättningar ges direktåtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen. Lagen är endast tillämplig om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter (1 §). I viss utsträckning tillämpas lagen även på behandling av uppgifter om juridiska personer. Bestämmelserna om ändamålen för behandlingen har följande utformning. 7 § Uppgifter får behandlas i brottsbekämpande verksam- het om det behövs för att 1.förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, 2.utreda eller beivra visst brott, eller 3.fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. 8 § Uppgifter som behandlas i brottsbekämpande verk- samhet enligt 7 § får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad brotts- bekämpande verksamhet hos , polismyndigheterna, , , och . 9 § I brottsbekämpande verksamhet får uppgifter inte behandlas för några andra ändamål än de som anges i 7 och 8 §§. Uppgifter får dock lämnas ut till och regeringen samt, i den utsträckning uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning, till andra. Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § personuppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de dock kompletteras med känsliga personuppgifter när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen (11 §). I 12–15 §§ anges de närmare förutsättningarna för behandling av uppgifter för de tre huvudsyften som anges i 7 §. För ändamålet att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet får enligt 12 § uppgifter behandlas enligt följande. –om uppgifterna dels ger anledning att anta att brottslig verksamhet, som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse har utövats eller kan komma att utövas, eller som innefattar andra brott, om verksamheten sker systematiskt, dels kan hänföras till en person och gör att personen skäligen kan misstänkas för verksamheten i fråga, –om uppgifterna avser sådana transportmedel, varor eller hjälpmedel som kan antas ha samband med sådan verksamhet som sagts och inte kan hänföras till en person, eller –om uppgifterna avser en person som, utan att vara skäligen misstänkt, kan antas ha samband med sådan verksamhet. Härutöver får uppgifter som kommit in till myndigheten om passagerare, importörer, exportörer och transportörer samt varor och transportmedel behandlas för planering av kontroll- verksamheten och urval av kontrollobjekt (13 §). För ändamålet att utreda och beivra brott får uppgifter om den som kan misstänkas för brottet och om andra personer behandlas när det behövs för att utreda eller beivra brottet (14 §). Utöver vad som följer av 12–14 §§ får, enligt 15 § första stycket, behandla uppgifter för att fullgöra det arbete som är skyldigt att utföra enligt lagen om internationellt tullsamarbete. I 26 § anges angående direktåtkomst att regeringen får meddela föreskrifter om att , polismyndigheterna, , , och i sin brottsbekämpande verksamhet får ha direkt- åtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen. I 2 § förordningen (2005:791) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet anges regler om upp- giftsutlämnande, nämligen att på begäran av en myndig- het som anges i 6 eller 7 § ska lämna ut uppgifter ur tullbrotts- databasen. Direktåtkomsten regleras i 6–8 §§ i förordningen och har följande lydelse. 6 § , , polismyndigheterna, och får ha direktåtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen som behandlas med stöd av 7 § 1 lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksam- het. 7 § , , och polismyndigheterna får ha direktåtkomst till uppgifter i tullbrotts- databasen som behandlas med stöd av 7 § 2 lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och som förekommer i en förundersökning under ledning av åklagare vid eller . 8 § Direktåtkomst enligt 6 och 7 §§ skall vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter behöver ha tillgång till uppgifterna. Bestämmelserna i 2 § i förordningen bryter sekretess och möjliggör direktåtkomst. De nedan återgivna författningarna och redogörelsen för det kommande lagstiftningsarbetet avser både och (jfr ovan avsnitt 5.4.1) under samlingsnamnet åklagarväsendet. Förordningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet gäller utöver personuppgiftslagen (1 §). Den är tillämplig på och åklagarverksamhet, om behandlingen av personuppgifter är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter. Sådan behandling av personuppgifter som regleras i förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden har undantagits från tillämpningsområdet. I förordningen om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet anges uttömmande vilken behandling av person- uppgifter som är tillåten (ändamålen). Huvudregeln är att uppgifter om den som kan misstänkas för brott och om andra personer får behandlas, när det behövs för att en åklagare ska kunna utföra de uppgifter som enligt eller annan författning ankommer på åklagare (7 §). Vidare får personuppgifter behandlas för tillsyn, planering, uppföljning eller framställning av statistik. Dessutom får uppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos en brottsbekämpande eller brottsbeivrande myndighet eller för att lämna uppgifter till andra, om uppgifts- skyldighet följer av lag eller förordning (8 och 9 §§). Känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv (jfr 13 § person- uppgiftslagen), får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en person om sådana förhållanden (10 §). Om uppgifterna finns i en handling som kommit in till myndigheten får de dock behandlas. Behandlas uppgifter om en person på annan grund får de kompletteras med känsliga personuppgifter, om det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Inom åklagarväsendet förs en ärendedatabas, vars ändamål och innehåll regleras i förordningen. Ärendedatabasen får bl.a. innehålla uppgifter som behövs för kommunikation med person, uppgifter om en fysisk eller juridisk persons ställning och koppling till andra personer i ett ärende samt uppgifter om fysiska personers personliga och ekonomiska förhållanden, uppgifter om juridiska personers ekonomiska förhållanden, uppgifter om brottshjälpmedel och transportmedel samt om beslut, händelser och åtgärder i ett ärende (13 §). Förordningen reglerar också vilka sökbegrepp som får användas vid sökning i ärendedatabasen (14–16 §§) samt gallring (21 §) och utlämnande av uppgifter (17–19 §§). får enligt 3 § förordningen (1997:902) om register över strafförelägganden föra ett centralt register över strafförelägganden. Av 2 § i förordningen framgår vidare att , och får föra lokala register över strafförelägganden. I 9 § finns dessutom bestämmelser om vilka uppgifter som registren får innehålla. Såvitt avser strafförelägganderegister gäller detta bl.a. för uppgifter om den misstänkte och om målsäganden samt om gärningen, påföljden, beslut i ärendet och underrättelser. I 17 och 18 §§ anges vilka sökbegrepp som får användas vid sökning i registren. Förordningen innehåller inga bestämmelser om rättelse av felaktiga uppgifter eller om skadestånd för otillåten behandling av personuppgifter. pågår ett arbete inom med att se över ovan nämnda bestämmelser, där utgångspunkten för arbetet bl.a. är polisdatalagen (2010:361) samt det betänkande som har lämnats av (SOU 2008:87). Detta betänkande har remissbehandlats och inom pågår för när- varande arbetet med att utforma en lagrådsremiss som behandlar ny lagstiftning inom detta område. I betänkandet föreslog utredningen att en ny lag – lagen om behandling av uppgifter i åklagarväsendets brottsbekämpande verksamhet – skulle ersätta den nu gällande förordningen. Denna lag ska, enligt utredningen, gälla i stället för personuppgiftslagen. Lagen föreslås utgå från personuppgiftslagens tillämpnings- område, begrepp och terminologi.