sou · GZB344 · 2011-04-29 00:00:00 — Under årets kallaste perioder sker kompletterande fjärrvärme- produktion i spetsproduktionsanläggningar som normalt eldas med flytande eller gasformiga bränslen som ofta är av fossilt ursprung. Den årliga drifttiden för dessa anläggningar är normalt kort, typiskt 19 MÖD 2009:7. från noll till ett antal hundra timmar. Med hänsyn till spetsproduk- tionsanläggningarnas korta årliga drifttid är dessa anläggningar mindre intressanta ur miljösynpunkt. Utsläppen av koldioxid och andra föroreningar från dessa anläggningar är höga när de är i drift men den årliga utsläppsmängden blir normalt liten. Den koldioxid som bildas vid förbränning av biobränslen anses, till skillnad från den koldioxid som bildas vid förbränning av fossila bränslen, inte ge något nettotillskott till koldioxidhalten i atmosfä- ren och anses därmed inte heller påverka växthuseffekten och den globala uppvärmningen. Förbränning av biobränslen ger emellertid även upphov till utsläpp av andra föroreningar, varav vissa utsläpp är att relatera till bränslet, t.ex. stoft och partiklar, medan andra främst är att relatera till förbränningsprocessen, t.ex. kväveoxider. Utsläppen av dessa föroreningar regleras i miljötillstånd som ställer krav på utförande och drift av anläggningarna så att utsläppshal- terna inte överstiger de tillåtna nivåerna. Utbyggnaden av bio- bränsleeldad kraftvärme främjas, liksom utbyggnad av övrig förny- bar elproduktion, genom elcertifikatsystemet. Fjärr- värme är en förutsättning för att kraftvärmen ska kunna byggas ut och elcertifikatsystemet har gjort att kraftvärmeanläggningar numera byggs även i mindre fjärrvärmesystem än som var fallet. Genom ökande elpriserna och möjligheten att sälja elcertifikat gör att anläggningarna i allt större utsträckning optimeras för elproduktion. Vid avfallsförbränning utnyttjas det avfall som inte återanvänds eller materialåtervinns som energiråvara. Den mängd avfall som förbränns har ökat till följd av förbud mot depone- ring av brännbart avfall och förbud mot deponering av organiskt avfall . Genom förbränningen minskar avfallets vikt med 80–och volymen . Förbrän- ningen sker vid temperaturer på 900–1 100oC, som innebär att de flesta föroreningar bryts ner till i stort sett ofarliga ämnen. I genomsnitt motsvarar den fossila brännbara delen av det samlade inkommande avfallet i en blandad avfallsfraktion cirka 14 viktspro- cent,20 vilket således innebär att den förnybara delen av avfallet beräknas uppgå till . Kraftvärmeproduktion vid avfallsförbränning berättigar emellertid inte till elcertifikat. 20 SOU 2005:23. Såväl biobränsle som avfall måste transporteras för att kunna användas för fjärrvärmeproduktion. En stor del av transportarbetet sker på landsväg och ger upphov till utsläpp. Industriell restvärme ger inget nettoutsläpp av föroreningar då värmen används för fjärrvärmeproduktion, då utsläppen vid energi- omvandlingen belastar industriproduktionen. Det synes därmed ganska tydligt att de olika aktuella alternati- ven för att producera basbehovet av fjärrvärme i svenska fjärrvär- menät har preferenser ur olika miljöaspekter. Att producera fjärr- värme i kraftvärmeverk med biobränslen eller avfall är positivt eftersom man härigenom minskar behovet av el som produceras på annat mindre miljövänligt sätt. Utbyggnad av biobränsleeldad kraftvärme är en del, tillsammans med andra tekniker för produk- tion av förnybar el, i de långsiktigt prioriterade åtgärderna för att uppfylla de svenska klimat- och energipolitiska målen. Energiåter- av avfall är en viktig komponent i avfallshierarkin. Fjärr- värmenät är en förutsättning för att kraftvärmeutbyggnad ska kunna ske och för att kunna ta tillvara den värme som produceras vid avfallsförbränning. En generellt giltig prioritetsordning ur miljösynpunkt mellan olika basproduktionsalternativ är svår att göra. Det är därför viktigt att göra analyser av produktionsalternativens miljömässiga för- och nackdelar inför varje beslut om utbyggnad av anläggningar för fjärrvärmeproduktion. Miljölagstiftningen ställer krav på att dessa överväganden görs i varje enskilt fall. Fjärrvärme och de nationella miljökvalitetsmålen har fastställt 16 miljökvalitetsmål som anger vilket mil- jötillstånd som ska uppnås i ett generationsperspektiv. Effektiv energianvändning och utnyttjande av förnybara energiresurser är viktiga faktorer för att uppnå flera av miljömålen. Fjärrvärme har en viktig roll i att bidra till uppfyllande av de miljökvalitetsmål som är direkt utsläppsrelaterade – miljökvalitetsmålen Begränsad kli- matpåverkan, luft och Bara naturlig försurning – men även då det gäller miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. I propositionen Svenska miljömål – för ett effektivare miljöarbete21 anges att fysisk planering och samhällsbyggnad bland annat ska grundas på program och strategier som tar hänsyn till hur energi- 2009/10:155. användningen kan effektiviseras, hur förnybara energiresurser ska tas tillvara och hur utbyggnaden av produktionsanläggningar för fjärrvärme, solenergi och vindkraft ska främjas. Det framhålls även att städer och tätorter ger stora möjligheter till att integrera tekniska försörjningssystem med varandra. Inom tätbebyggda områden bör energi från avfallsförbränning eller restvärme från industrin utnyttjas liksom högeffektiv kraftvärme för samtidig produktion av både värme och el. För att skapa förutsättningar för energi- och resurseffektiv bebyggelse bör nya byggnader, t.ex. genom förtät- ning, lokaliseras till områden som ger goda förutsättningar för utbyggd kollektivtrafik och där befintlig infrastruktur i form av t.ex. fjärrvärme, avfallshantering samt vatten- och avloppssystem kan användas effektivare och utvecklas. Beträffande de direkt utsläppsrelaterade miljömålen som nämnts ovan har fjärrvärmen bidragit till väsentligt lägre ut- släpp av svavelföroreningar, kväveoxider och växthusgaser inom energi- sektorn. I Figur 4.11 finns en illustration av utvecklingen för dessa ämnen inom energisektorn i . Figur 4.11 Minskade utsläpp av svaveldioxid, kväveoxider och växthusgaser inom energisektorn 1990–2008 Svaveldioxid, /år Kväveoxider, /år Växthusgaser, miljoner ton/år Svavel- och kväveoxider är de ämnen som, tillsammans med ammo- niak, har störst betydelse för försurningen. Förhöjda halter av kvä- veoxider har även negativa effekter på människors hälsa och bidrar till att marknära ozon bildas. Utsläpp av växthusgaser anses vara den mest bidragande orsaken till den globala uppvärmningen. Utsläppen av svaveldioxid och växthusgaser inom energisektorn är uteslutande att relatera till vilket bränsle som används medan kväveoxidutsläppen är beroende av både bränsle och förbrännings- tekniska parametrar. Diagrammet illustrerar övergången från fossila bränslen med minskade utsläpp av svaveldioxid och växthusgaser som följd samt de insatser som gjorts för att minska utsläppen av kväveoxider, bland annat genom avgiftssystemet för kväveoxider som infördes . För att uppnå samhällsekonomisk effektivitet krävs att energi- råvaror utnyttjas så effektivt som möjligt. Eftersom ett effektivt resursutnyttjande är angeläget också ur ett miljömässigt perspektiv finns, utifrån detta övergripande perspektiv, ingen motsättning mellan samhällsekonomisk nytta, miljönytta och kundernas intresse av att inte betala mer än nödvändigt för fjärrvärme. Historiskt har fjärrvärmen bidragit till flera olika miljömässiga förbättringar såsom förbättrad lokal luftkvalitet, minskat buller, minskade utsläpp av bland annat koldioxid, svaveloxid och kväve- oxider samt ett minskat beroende av fossil energi, främst kol och olja. Staten har också bedömt att fjärrvärmen har positiva effekter som det kan vara svårt att inkludera på marknaden och därmed i fjärrvärmens konkurrenskraft gentemot andra uppvärmningsslag. Staten har även vid olika tillfällen gett diverse stöd till fjärrvärme- utbyggnaden, både i form av direkt bidrag till ledningsutbyggnad, till utbyggnad av biobränsleeldad kraftvärme och för konvertering av eluppvärmning till fjärrvärme,22 i syfte att öka andelen förnybara energikällor och skapa större underlag för kraftvärmeproduktion. 22 Bland annat inom 1997 års energipolitiska program genom förordningen (1997:634) om statligt bidrag till investering för ombyggnad och anslutning av eluppvärmda byggnader till fjärrvärme (utfärdad och upphävd ) och förordningen (SFS 1998:22) om statligt bidrag till vissa investeringar inom energiområdet (utfärdad och upp- hävd ). Av de medel som fördelades inom det så kallade Klimp-programmet, enligt förordning (2003:262) om statliga bidrag till klimatinvesteringsprogram, utgjordes omkring en fjärdedel av investeringar i produktion och distribution av energi, huvudsakligen fjärrvärme. Väl fungerande och rationellt skötta fjärrvärmesystem är således angeläget såväl utifrån ett miljömässigt- som ett samhällsekono- miskt- och ett kundorienterat perspektiv. En effektiv fjärrvärme- verksamhet kan i många fall erbjuda kunderna ett prismässigt kon- kurrenskraftigt alternativ till andra uppvärmningsformer. Om kun- derna däremot inte har tillräckligt förtroende för fjärrvärmen som produkt finns en risk att de byter till något av de konkurrerande uppvärmningssätten, som skulle kunna tänkas vara miljömässigt sämre än fjärrvärme. Infrastrukturen för fjärrvärmedistribution, rörledningssystemet, utgör ett naturligt monopol eftersom det inte är samhällsekono- miskt effektivt med parallella rörledningssystem. Också produk- tionen i fjärrvärmesystemet kan utgöra ett naturligt monopol då det finns stordriftsfördelar i produktionsprocessen. Eftersom det inte finns konkurrens inom fjärrvärmenäten bedrivs fjärrvärme- verksamhet som lokala monopol där fjärrvärmeföretagen oftast är vertikalt integrerade, dvs. de står för råvaruanskaffning, produk- tion, distribution och försäljning. En fjärrvärmekund har således inte möjlighet att byta fjärrvärmeleverantör. På värmemarknaden i stort föreligger dessutom en inlåsningseffekt till följd av de relativt höga investeringskostnaderna som är förenade med byte av upp- värmningsform. Det är kombinationen av denna inlåsningseffekt och det faktum att en fjärrvärmekund är hänvisad till en leverantör som kan ses som problematisk, såväl utifrån ett kundperspektiv som utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv. En generell risk med en monopolsituation är att verksamheten inte bedrivs så effektivt som möjligt eftersom en monopolist kan överföra kostnaderna på kunden.23 I en sådan situation blir också priset på varan/tjänsten högre än vad som skulle varit fallet i en konkurrenssituation. Detta får negativa effekter för kunden, som får betala ett högre pris för varan/tjänsten, och för samhällsekono- min i stort till följd av nämnda ineffektivitet. Om man tillämpar detta generella resonemang på fjärrvärmen, där de lokala fjärrvär- meföretagen har en monopolliknande situation gentemot befintliga fjärrvärmekunder (en fördjupad diskussion kring detta följer i avsnitt 4.5.2) så kan konstateras att det finns en risk att den sam- hälls- och miljönytta som fjärrvärmen skapar, reduceras. I förläng- ningen föreligger även en risk för sjunkande förtroende för fjärr- värmen som produkt. 23 I diskussioner av välfärdseffekter av monopol har Scherer och (1990) presenterat ett antal exempel som pekar på att marknadsmakt medför lägre kostnadseffektivitet. En effektiv prisbildning är grunden till att effektivitet ska upp- nås, dvs. priserna ska vara korrekta med hänsyn till rådande förut- sättningar avseende exempelvis kundens nytta av varan/tjänsten, företagets kostnader för att leverera varan/tjänsten samt miljö- påverkan. Utifrån ett kundperspektiv samt utifrån ett samhällseko- nomiskt perspektiv innebär det att fjärrvärmepriset, oavsett om det är konkurrenskraftigt eller inte, är skäligt givet fjärrvärmeföretagets kostnader för att leverera värmen. Ett oskäligt högt fjärrvärmepris innebär, som diskuterades inledningsvis i detta avsnitt, en otillbör- lig förmögenhetsomfördelning från fjärrvärmekunderna till fjärr- värmeföretagen. Utöver de fördelningsmässiga effekterna av en sådan transaktion skulle det också innebära samhällsekonomisk ineffektivitet. Det är inte bara oskäligt höga fjärrvärmepriser som utgör ett potentiellt problem, det är heller inte önskvärt med fjärrvärmepri- ser som är oskäligt låga. Effektivitet i prisbildningen innebär såle- des även att det, där fjärrvärme är ett effektivt uppvärmningsalter- nativ, är möjligt att på affärsmässiga grunder bedriva fjärrvärme- verksamhet. För att så ska vara möjligt krävs att fjärrvärmepriserna genom t.ex. ägardirektiv inte pressas att vara oskäligt låga. Oskäligt låga fjärrvärmepriser innebär en förmögenhetsmässig omfördelning från fjärrvärmeföretaget och dess ägare till fjärrvärmekunderna. Ett fjärrvärmeföretag med tydliga avkastningskrav kommer därför inte att långsiktigt underprissätta. För exempelvis kommunala energi- bolag, som i vissa fall har låga fjärrvärmepriser som ett enskilt mål, föreligger emellertid en risk för underprissättning. Förmögenhets- mässigt innebär en sådan situation en transaktion från de kom- muninvånare som har annat uppvärmningsalternativ än fjärrvärme, till kommunens fjärrvärmekunder. Utöver denna fördelningsmäs- siga effekt innebär en sådan situation också samhällsekonomisk ineffektivitet, eftersom efterfrågan på fjärrvärme kommer att vara större än vad som skulle varit fallet vid en korrekt prissättning och detta får negativa effektivitetsmässiga effekter på värmemarknaden i stort. Fjärrvärmen blir då alltför konkurrenskraftig vilket styr kunderna att använda fjärrvärme som uppvärmning också då det inte är det mest effektiva uppvärmningssättet. Givet att alla upp- värmningsalternativ är miljömässigt korrekt beskattade, dvs. att de negativa externa effekter som uppstår vid produktion och konsum- tion av t.ex. el, olja och gas är inkluderade i priset på dessa varor, riskerar en underprissättning på fjärrvärme dessutom att få en negativ miljömässig effekt.24 Sammanfattningsvis är det, utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv, angeläget att fjärrvärmepriserna är korrekta eftersom såväl oskäligt höga som oskäligt låga fjärr- värmepriser får samhällsekonomiskt negativa effekter. Hur ser då situationen ut på den svenska fjärrvärmemarknaden , finns det risk att företag tillämpar en prissättning som inte är samhällsekonomiskt effektiv? Eftersom fjärrvärmepriserna är oreg- lerade, dvs. ingen myndighet prövar skäligheten i fjärrvärmeföre- tagens tariffer, är det inte möjligt att dra några slutsatser huruvida dagens prisbildning är effektiv. Ur ett principiellt resonemang kan emellertid konstateras att det finns en risk för såväl under- som överprissättning på de lokala fjärrvärmemarknaderna. Ovan angavs att ägardirektiv med låga priser som ett mål i sig kan innebära icke- affärsmässig prissättning, dvs. Eftersom lokala fjärrvärmemarknader utgör naturliga monopol med fri prissättning finns också en risk att fjärrvärmeföretag med höga avkastningskrav väljer att i prissättningen utnyttja sin dominerande ställning och överprissätta. Fjärrvärmen var en huvudsakligen angelägenhet och bedrevs antingen som kommunala energi- eller fjärrvärmebolag, eller i förvaltningsform. Fjärrvärme prissattes normalt enligt självkostnadsprincipen. I och med att elmarknadsreformen 1996 även innehöll ett krav på att fjärrvärme skulle bedrivas på affärsmässig grund, för att upprätt- hålla konkurrensneutralitet mellan el och fjärrvärme, kom många kommunala el- såväl som fjärrvärmebolag att övergå från kom- munalt till privat ägande. –såldes cirka 70 kommunala energiföretag med fjärrvärmeverksamhet, eller före- tag med enbart fjärrvärmeverksamhet, till privata företag.25 Här- efter har utförsäljningen av kommunala energi- och fjärrvärme- företag avstannat. Istället har en viss omstrukturering av mark- naden skett genom försäljning av privata fjärrvärmeföretag, före- 24Ett sådant exempel skulle kunna vara att fjärrvärme, till följd av alltför låga priser, byggs ut i ett område där det är mer miljömässigt effektivt med annat uppvärmningsalternativ. 25Andersson och (2005). trädesvis de mindre företagen i de stora privata företagens innehav. Exempelvis sålde en stor del av sina mindre fjärrvärme- nät till Neova 2007 och har Fortum Värme sålt sina fjärr- värmeverksamheter utanför Stockholm.26 Ett privat företag som har som affärsidé att etablera, äga och driva mindre fjärrvärmenät på olika håll i landet är . Fjärrvärmeföretag som är samägda mellan kommuner och privata företag förekommer på cirka 20 orter i landet. Flera av dessa samägda företag har ingen egen personal utan alla tjänster tillhandahålls av det privata före- taget. Fjärrvärme som bedrivs inom före- kommer endast i åtta kommuner i landet.27 I samband med fjärrvärmelagens tillkomst gjordes ett undantag med vissa begränsningar från lokaliseringsprincipen, vilket innebär att kommunala fjärrvärmeföretag får bedriva fjärrvärmeverksamhet utanför kommunen, om det görs i geografisk närhet till fjärrvärme- verksamheten inom kommunen och i syfte att uppnå en ändamåls- enlig fjärrvärmeverksamhet. Härigenom blev det möjligt även för kommunala fjärrvärmeföretag att bedriva verksamhet i andra när- liggande kommuner. Av sammanställningen i Tabell 4.2 framgår omfattningen av privata, kommunala och statligt ägda fjärrvärme- företag som bedriver fjärrvärmeverksamhet i flera kommuner enligt Svensk Fjärrvärmes statistik . I sammanställningen ingår , Statkraft och Fortum Värme i kategorin privata och statligt ägda företag. Dessa företag bedriver i huvudsak sin verk- samhet efter samma affärsprinciper som privata företag, trots att och Statkraft är helstatliga aktiebolag och Fortum Värme är samägt mellan den finska delvis statligt ägda energikoncernen (90,) och (9,). 26Arvika kommuns hemsida () och Fortums hemsida (). 27Arjeplog, , , , , , och kommun. Fjärrvärme och fjärrvärmemarknad SOU 2011:44 Fjärrvärmeföretag och fjärrvärmeleveranser 2009 fjärrvärmeleveranser (%) Privata och statligt ägda fjärrvärmeföretag med verksamhet i angränsande kommuner Övriga kommunala fjärrvärmeföretag (inkl kommunala förvaltningar) 1 Fortum sålde samtliga fjärrvärmeverksamheter utanför till infrastrukturfonder förvaltade av den australiska fondförvaltaren . Källa: Svensk Fjärrvärme. Som framgår av tabellen så står kommunala fjärrvärmeföretag för av de sammanlagda fjärrvärmeleveranserna i , medan de privata och statligt ägda fjärrvärmeföretagen står för av fjärrvärmeleveranserna. Fjärrvärmeleveranserna i de åtta kommuner där fjärrvärmeverksamheten bedrivs i förvaltningsform uppgick till sammanlagt . Som konstaterat bedrivs fjärrvärmeverksamhet av företag med vitt skilda förutsättningar, inriktningar och mål. Fjärrvärmeverksamhet bedrivs av allt från små kommunala förvaltningar till stora inter- nationella energikoncerner som , E.ON och Fortum. Det är därför naturligt att också affärsprinciperna skiljer sig åt mellan olika fjärrvärmeaktörer. De åtta kommuner som bedriver fjärr- värmeverksamhet i förvaltningsform är fortfarande bundna vid kommunallagens självkostnadsprincip. Kommunala bolag ska å andra sidan, enligt fjärrvärmelagen, bedriva fjärrvärmeverksamhet på affärsmässig grund. Vad som menas med affärsmässighet är emellertid inte vidare definierat, varför begreppet är öppet för viss tolkning. Men ett grundkrav för affärsmässighet är att verksam- heten dels ska finansiera sina egna kostnader på lång sikt, dels generera avkastning till ägarna. Hur stor avkastning som krävs för att verksamheten ska kunna definieras som affärsmässig är emeller- tid inte helt tydligt. Men fjärrvärmeverksamhet, som inte bedrivs i förvaltningsform, får i vart fall inte subventioneras av annan verk- samhet. En kartläggning och analys av svenska fjärrvärmeföretags ägar- direktiv har genomförts av konsultföretaget på uppdrag av Fortum Värme.28 Analysen är gjord som en granskning av ägar- direktiv och årsredovisningar för 119 kommunala och 31 privata fjärrvärmeföretag. Baserat på en sammantagen bedömning av ägar- direktiven har bolagen karakteriserats i kategorier 1 till 5. I Tabell 4.3 presenteras kategoriseringen som gjordes i studien samt antalet företag som Celec bedömde bör placeras i respektive kategori. med olika affärsprinciper enligt Celecs bedömning Främjande av kommunala intressen Hänsynstagande till politiska mål Källa: Celec, Lönsamhet och avkastning i fjärrvärmebranschen. 28 Ganslandt (2010a). En knapp tredjedel av företagen har vinstmaximering som uttalat överordnat mål. är det, utöver de åtta fjärrvärmeverksam- heter som bedrivs i , sju kommunala bolag som enligt Celec tillämpar en självkostnadsprincip för fjärrvärme- verksamheten. Att kategorisera på det sätt som gjorts i studien är dock förenat med en gränsdragningsproblematik; ett hänsyns- tagande till politiska mål (kategori 4) behöver exempelvis i realite- ten inte stå i strid med vinstmaximering (kategori 5) och på samma sätt är gränsen flytande mellan de andra kategorierna. Det bör såle- des inte dras långtgående slutsatser enbart utifrån denna kategori- sering. Vad som dock kan konstateras utifrån studien, och som är en viktigt del av en sammantagen beskrivning av situationen på den svenska fjärrvärmemarknaden, är att det finns relativt många fjärr- värmebolag som har andra mål än vinstmaximering. Denna bild verifieras också av utredningens egen analys av ett antal bolags ägardirektiv och annan officiell information; det finns flera kom- munala bolag som av ägarna är ålagda att i vart fall delvis beakta de kommunala självkostnads- och likställighetsprinciperna eller att hålla relativt låga priser.29 Fjärrvärme är den dominerande uppvärmningsformen för flerbostads- hus och lokaler med en marknadsandel 2009 på respek- tive . På småhusmarknaden har fjärrvärmen en marknads- andel på . 29 Några exempel på sådana företag är och , , , , och . Uppvärmning i bostäder och lokaler 2009 Källa: , Energistatistik för småhus, flerbostadshus och lokaler 2009, ES2011:04. Vid en analys av fjärrvärmemarknaden och i vad mån fjärrvärme- användare direkt eller indirekt påverkas av en öppning av fjärrvärme- näten för konkurrens är det viktigt att belysa kundstrukturen. I det följande görs en beskrivning av marknadens principiella kundstruktur och vilken typ av kunder och vilka typer av avtalsförhållanden som är de vanligast förekommande. Försäljning, distribution och leverans av fjärrvärme sker i stor utsträckning till stora användare, huvudsakligen ägare och för- valtare av flerbostadshus och lokaler. Då försäljning sker till privat- personer rör det sig nästan enbart om småhusägare. Det förekommer att fjärrvärmeföretag inte alls har konsumenter som kunder. I flerbostadshus är det de boende som är användare av fjärr- värmen, men de är inte kunder till fjärrvärmebolaget. Alla avtal tecknas mellan fastighetsägaren och fjärrvärmeföretaget. Det är således fastighetsägaren som är kund till fjärrvärmeföretaget. Kost- naden för värme och varmvatten ingår normalt i hyran eller avgiften. I de fall värme och varmvatten inte inkluderas i hyra/avgift sker mätning och debitering på lägenhetsnivå av fastighetsägaren. Det är alltså även då normalt fastighetsägaren som är fjärrvärmeföretagets kund. För småhus och radhusområden kan kund-leverantörsförhållan- det se ut på olika sätt. Två huvudtyper finns, enskilt anslutna kun- der som har direkt leverans till sin egen fastighet eller gruppanslut- ning via en central punkt i området. I det första fallet är den fysiska och juridiska leveranspunkten vanligtvis vid avstängningsventilerna innanför husliv i varje huskropp och kunden får en faktura direkt från fjärrvärmeleverantören. Vid gruppanslutning av småhus kan den avtalsmässiga leverans- punkten vara i en central punkt i bostadsområdet, ofta i ett kon- verterat pannrum eller dylikt. Därifrån levereras värme via sekund- ärt ledningsnät, avskiljt från fjärrvärmesystemet med värmeväxlare, till varje huskropp.