sou · GZB32 · 2011-01-18 00:00:00 — Vissa aspekter på denna fråga diskuteras . Figur 13 visar flöden mellan de tre tillstånden. Företagen har fritt tillträde till båda sektorerna och kommer att rekrytera arbetskraft så länge som det lönsamt att anställa fler per- soner. I jämvikt drivs vinsterna mot noll. Sannolikheten att ett företag som söker arbetskraft påträffar arbetssökande i beror på konkurrensen om arbetskraft (antalet vakanser) liksom på tillgången på arbetssökande. Fler vakanser och färre arbets- sökande innebär att det tar för företagen att hitta arbets- kraft. Figur 13 Flöden mellan arbetslöshet, sysselsättning och deltidsarbetslöshet. Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Deltidsarbetslösa personer kan alltså inte realisera sitt önskade arbetsutbud hos nuvarande arbetsgivare och söker därför efter ny anställning med heltidsarbete. (Heltids)arbetslösa personer söker efter både heltids- och deltidsjobb och vilken typ av jobb de får beror på en slumpmässig matchningsprocess. Sannolikheten att få ett deltidsjobb (eller heltidsjobb) beror på antalet sökande och antalet vakanser: ju fler vakanser och ju färre arbetssökande, desto snabbare sker övergången till del- eller heltidsarbete. Individerna har identiska preferenser och deras nytta beror på konsumtion och fritid. Vi bortser från eget sparande, dvs. indivi- dens konsumtion sammanfaller med inkomsten i varje period. Indi- viderna i ekonomin har riskaversion och sätter därför värde på arbetslöshetsförsäkring. De arbetssökande kan påverka sannolik- heten för jobberbjudanden och därmed arbetslöshetstiden genom att söka mer eller mindre intensivt efter arbete. Högre sökintensi- tet ökar chansen för erbjudande men högre sökintensitet innebär också en kostnad i form av förlorad fritid. Både heltids- och deltidsarbetslösa väljer sökintensiteterna opti- malt, dvs. de söker precis så mycket att den förväntade vinsten av ökad chans för arbete motsvarar kostnaden för att söka mer. Sök- intensiteten beror på arbetslöshetsersättningen, löneinkomsten, värdet av fritid samt på arbetsmarknadsläget (antalet vakanser i förhållande till antalet arbetssökande). Vi antar att löner och arbetsproduktivitet bestäms utanför modellen, dvs. de är exogena. Följande variabler bestäms endogent i modellen: deltidsarbetslöshet, heltidsarbetslöshet, (heltids)syssel- sättning, sökintensiteter för del- och heltidsarbetslösa samt antal vakanser för deltidsjobb respektive heltidsjobb. Arbetslöshets- försäkringen finansieras av en proportionell skatt på alla typer av inkomster, dvs. såväl rena löneinkomster som arbetslöshetsersätt- ning. En sådan skatt påverkar inte sökintensiteter och jämvikts- arbetslöshet. Skatten kan i modellen beräknas efter att jämvikten bestämts. Högre arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa leder till att dessa söker mindre intensivt efter heltidsarbete. Men kommer de heltidsarbetslösa att söka mer på grund av att deltids- arbete blir ett mer attraktivt alternativ i förhållande till fortsatt arbetslöshet. Detta har implikationer även för arbetslösheten: eftersom de arbetslösa söker mer när deltidsersättningen ökar så kommer (heltids)arbetslösheten att minska. ökar deltids- arbetslösheten eftersom deltidarna söker mindre. Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Bilaga 10 till LU2011 effekten på sysselsättningen blir dock negativ; antalet sysselsatta minskar när deltidsersättningen ökar. När a-kassan till (heltids)arbetslösa ökar påverkas inte sökinten- siteten för deltidare. Däremot ökar arbetslösheten på grund av minskad sökintensitet bland heltidsarbetslösa. Den lägre sökinten- siteten bland de arbetslösa tenderar att minska frekvensen över- gångar till deltidsarbete (vid given arbetslöshet) och alltså leda till färre deltidsarbetslösa. Detta motverkas delvis, men inte fullt ut, av att antalet arbetslösa ökar och därmed också flödet från arbetslös- het till deltid (vid given sökintensitet). Högre ersättning till hel- tidsarbetslösa leder alltså till fler heltidsarbetslösa men färre del- tidsarbetslösa. Vi har kalibrerat modellen till svenska data, dvs. vi väljer modellparametrar så att vi får empiriskt rimliga modellutfall. En central parameter i modellen är risken att förlora jobbet som är i svenska data. I grundmodellen antar vi arbetslöshetsersättning utan tidsbegränsning och sätter ersättnings- kvoten till för såväl del- som heltidsarbetslösa. Dessa ersättningskvoter kan synas låga men de återspeglar det faktum att majoriteten av de arbetssökande saknar ersättning. Preferenserna beskrivs av en logaritmisk nyttofunktion med konsumtion och fritid som argument. Vi väljer parametrarna i nyttofunktionen så att den implicerar empiriskt rimliga värden på hur sökintensiteten (och därmed sannolikheten att hitta jobb) beror på arbetslöshets- ersättningen. Arbetstiden för heltidare bestäms optimalt av heltid- arna själva. Arbetstiden för de deltidsarbetslösa sätts till av den arbetstid som heltidarna väljer. Den relativa timlönen för deltidsarbetande i förhållande till heltidsarbetande sätts till 0,9; vi antar alltså (i enlighet med den empiriska litteraturen) att det finns en lönepremie för heltidsarbete.18 Andra viktiga parametrar beskriver hur effektivt matchningen mellan arbetslösa och vakanser sker och hur kostsamt det är för företagen att söka efter arbetskraft. Vi väljer dessa parametrar så att arbetslösheten blir och del- tidsarbetslösheten av arbetskraften. 18 (2008) finner att lönenackdelen för deltidsarbetande kan vara så hög som i , en skattning som kan verka orealistiskt hög. Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? När vi utvärderar alternativa försäkringar utgår vi från en utilitaris- tisk välfärdsfunktion, dvs. vi summerar de individuella nyttorna och ger varje individ samma vikt i välfärdsfunktionen. Vid jäm- förelsen mellan de olika systemen använder vi en konsumtionsskatt som mått. System A är bättre än system B om individen i system A vore villig att betala en skatt för att tillhöra A. Om välfärdsvinsten för A relativt B motsvarar en konsumtionsskatt på en procent inne- bär detta att individerna skulle vara indifferenta mellan A och B om de betalade en procents skatt på konsumtion i system A. Vi börjar med att studera arbetslöshetsersättning utan tidsbegräns- ning. Ersättningskvoten för en heltidsarbetslös person är ersätt- ningsbeloppet i relation till löneinkomsten vid anställning. För del- tidsarbetslösa är ersättningskvoten lika med ersättningsbeloppet i förhållande till skillnaden i löneinkomst vid anställning på heltid respektive deltid. Grundmodellens utfall visas i den första kolumnen i tabell 4.1. Den andra kolumnen visar utfall som impliceras av en optimalt vald ersättningskvot, dvs. den enhetliga ersättningskvot som maximerar välfärdsfunktionen. Denna optimala ersättningskvot blir här och välfärdsvinsten i förhållande till grundmodellen är i termer av en konsumtionsskatt som skulle göra indi- viderna indifferenta mellan det optimala systemet och det system som gäller i grundmodellen. I den tredje kolumnen visas utfall som följer av att optimalt differentiera ersättningskvoterna för del- och heltidsarbetslösa. Den optimala ersättningskvoten för arbetslösa är något högre än ersättningskvoten för deltidare. Välfärdsvinsten av differentieringen är dock relativt blygsam. Vi noterar att differenti- eringen innebär högre sysselsättning (via lägre deltidsarbetslöshet) än ett optimalt system med likformig ersättningskvot. Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Bilaga 10 till LU2011 Optimal arbetslöshetsersättning vid evig ersättning Optimal ersättning, lika arbetslösa (%) deltidsarbetslösa (%) Arbetslöshet (%) Deltidsarbetslöshet (%) Sysselsättning (%) Välfärdsvinst (%) Vi övergår nu till att studera arbetslöshetsförsäkring med tidsgrän- ser. Vid inträdet i arbetslöshet utgår ersättning från a-kassa (arbetslöshetsersättning) och individen är kvalificerad för a-kassa när hon förlorar sitt jobb eller tillträder ett deltidsjobb efter att ha varit arbetslös på heltid. ändras ersättningen till en annan nivå och tiden till denna förändring kan vara olika för hel- och deltidsarbetslösa. Efter utförsäkring från a-kassan följer aktivitetsstöd utan tidsbegränsning. Arbetslösa personer med aktivitetsstöd kan kvalificera sig för a-kassa genom heltidsarbete och kvalificera sig för a-kassa på deltid genom att ta ett deltids- arbete. Deltidsarbetslösa personer med aktivitetsstöd kan kvalifi- cera sig för a-kassa på heltid genom heltidsarbete. Vi modellerar ersättningstiden som stokastisk: det finns i varje en viss sannolikhet för att utförsäkras så att arbetslöshetsersättningen omvandlas till aktivitetsstöd på en annan nivå (och , 2001). De arbetssökande känner till regelsystemet, dvs. hur stor sannolikheten är för en förändring – den förväntade tiden till utförsäkring – och vilken ersättning som gäller i de olika till- stånden. Politikens uppgift är att välja ersättningstider, arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd för hel- och deltids- arbetslösa. Det innebär att sex parametrar ska väljas på ett optimalt sätt. Resultaten i form av tidsprofiler för optimala ersättningskvoter illustreras i figur 14. Som framgår av figuren innebär utfallet avta- gande tidsprofiler för ersättningen för såväl hel- som deltidsarbets- lösa. För de heltidsarbetslösa innebär det optimala systemet att Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? ersättningskvoten i arbetslöshetsförsäkringen blir med en (potentiell) ersättningstid . Aktivitetsstödet uppgår till . För de deltidsarbetslösa är arbetslöshetsersätt- ningen medan aktivitetsstödet, som blir aktuellt , uppgår till . Välfärdsvinsten av detta system motsvarar en konsumtionsskatt på i förhållande till grundmodellen. I förhållande till det optimalt differentierade systemet utan tidsbegränsning motsvarar vinsten en skatt på . Figur 15 visar vilka inkomstprofiler efter skatt (konsumtions- profiler) som ersättningskvoterna innebär. Inkomsten för syssel- satta har satts till 100. Aktivitetsstöd i termer av ersättningskvoter är lägre för deltidsarbetslösa än för arbetslösa men nettoinkomsten (dvs. konsumtionen) är högre för deltidarna eftersom de utöver aktivitetsstöd också har egen löneinkomst att falla tillbaka på. Varför faller de optimala ersättningsnivåerna med arbetslös- hetstidens längd? Differentieringen förstärker incitamen- ten för aktivt arbetssökande bland de arbetslösa via de kvalifika- tionseffekter som finns inbyggda i systemet. Arbetslösa personer som utförsäkrats och gått över till aktivitetsstöd kan återkvalificera sig genom nytt förvärvsarbete på heltid. Ju högre arbetslöshets- ersättningen är i förhållande till aktivitetsstödet, desto starkare är incitamenten att försöka återkvalificera sig genom att söka aktivt efter nytt arbete. Utförsäkrade arbetslösa kan också kvalificera sig för deltidsersättning från a-kassan genom att ta ett deltidsarbete. Ju högre nettoinkomsten för deltidsarbetslösa med a-kassa är i för- hållande till aktivitetsstödet för arbetslösa, desto starkare är inci- tamenten att ta ett deltidsarbete. Hög a-kassa för deltidsarbetslösa leder emellertid också till att dessa minskar sin sökintensitet, en effekt som kan motverkas genom tidsbegränsning (hot om utför- säkring) och relativt låg ersättning efter utförsäkringen. Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Bilaga 10 till LU2011 Optimala ersättningskvoter för hel- och deltidsarbetslösa (%). Figur 15 Inkomstprofiler för hel- och deltidsarbetslösa. Hur förhåller sig då de beräknade optimala (potentiella) ersätt- ningstiderna till det befintliga svenska regelverket? Detta innebär för heltidsarbetslösa att ersättningskvoten sänks från 80 till 70 pro- cent , dvs. För deltid- arbetslösa upphör ersättningen helt , vilket Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? motsvarar en ersättningstid för en person som arbetar . Enligt våra modellberäkningar bör således nedtrappningen ske tidigare för heltidsarbetslösa men senare för deltidsarbetslösa. En annan slutsats är att ersättningssystemet för deltidsarbetslösa bör vara mer generöst än vad det är . Enligt modellkalkylerna bör ersättningskvoten för deltidsersättningen uppgå till istället för nuvarande gräns på ; dels bör denna ersättning utgå (istället för 30); slutligen bör det finnas någon typ av aktivitetsstöd även för deltidsarbets- lösa, dvs. ersättningen till deltidsarbetslösa bör inte helt upphöra . Vi har bortsett från frivilligt deltidsarbete, en förenkling som givetvis är orealistisk eftersom av deltidsarbetet är frivilligt i den meningen att personerna ifråga är nöjda med sina arbetstider. Det är inte uppenbart att denna förenkling får stora konsekvenser för våra resultat beträffande ersättningen till de del- tidsarbetslösa men det kan heller inte uteslutas att så är fallet. Vi redovisar därför också resultat för en modifierad modell som inkluderar både frivilligt och ofrivilligt deltidsarbete. Det finns här två typer av personer i arbetskraften och de två kategorierna har olika stark preferens för fritid. Personer med stark preferens för fritid väljer att arbeta deltid, antas fritt kunna välja sina arbetstider och har inga incitament att söka efter heltidsarbeten. De är därmed heller aldrig deltidsarbetslösa enligt vår definition. Personer med svagare preferenser för fritid föredrar att arbeta heltid men är beredda att arbeta deltid som ett steg på vägen till heltid. De del- tidsarbetslösa är hänvisade till att arbeta lika många timmar som de frivilligt deltidsarbetande. Modellen förenklas beträffande matchningsteknologin som bestämmer hur sökaktiviteten påverkar sannolikheten att en arbets- sökande får arbete. Vi har så här långt tagit hänsyn till externa effekter i matchningsteknologin så att ökad sökintensitet för en person leder till minskad jobbchans för andra arbetssökande efter- som konkurrensen om jobben hårdnar. bortser vi från denna mekanism och betraktar sannolikheten för övergång till arbete som en funktion av sökintensiteten multiplicerad med en som fångar det allmänna arbetsmarknadsläget. Vi bortser också från Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Bilaga 10 till LU2011 företagens beteende och fokuserar på sökaktiviteten bland hel- och deltidsarbetslösa personer. Deltidsersättning till de frivilligt deltidsarbetande har två slags beteendeeffekter. Dels leder högre ersättning till kortare arbets- tider, vilket kan tolkas i termer av en konventionell inkomsteffekt. innebär deltidsersättningen också en subvention av del- tidsarbete i förhållande till arbetslöshet vilket förstärker incita- menten att söka efter deltidsarbete bland arbetslösa personer med stark preferens för fritid. Beräkningarna av det optimala ersättningssystemet sker utifrån två alternativa antaganden om vilken information som staten (för- säkringsgivaren) har. I det första fallet kan staten skilja på frivilligt och ofrivilligt deltidsarbete och kan då också välja att differentiera ersättningsbeloppen med avseende på individens typ. Man kan här även avgöra om en arbetslös person har svag eller stark preferens för fritid och kan välja ersättningsbelopp utifrån denna informa- tion. I det andra fallet antar vi att information om individuella pre- ferenser saknas och staten måste följaktligen sätta samma ersätt- ningsbelopp för alla deltidare liksom samma arbetslöshetsersätt- ning för alla heltidsarbetslösa. Några av modellens egenskaper beskrivs i tabell 4.2. Vi redovisar experiment där vi utgår från en kalibrerad grundmodell och ändrar ersättningen till hel- respektive deltidsarbetslösa. Vissa resultat kan bestämmas analytiskt, andra enbart numeriskt. Beteckningarna är B för ersättning till heltidsarbetslösa och b står för ersättning till del- tidsarbetande. Fotindex markerar typ av individ där 1 representerar stark preferens för fritid och 2 innebär svag fritidspreferens. Av- saknad av fotindex för B och b innebär att ersättningen antas öka för båda typerna av individer. Högre ersättning till frivilligt deltidsarbetande leder till minskad arbetstid bland deltidsarbetande men också till att arbetslösa med stark fritidspreferens ökar sina ansträngningar att få deltidsarbete eftersom ersättningen innebär en subvention av arbete i förhållande till arbetslöshet. Antalet frivilligt deltidsarbetande ökar. De deltids- arbetslösa som söker efter heltid kommer att öka sin sökintensitet, vilket leder till snabbare utflöde från deltidsarbetslöshet, minskad total deltidsarbetslöshet och ökad heltidssysselsättning. Anled- ningen till denna effekt är att den kortare arbetstiden ger större utrymme för aktivt jobbsökande bland deltidsarbetslösa personer. Högre ersättning till deltidsarbetslösa leder till att dessa minskar sina ansträngningar att söka efter heltid men även till att arbetslösa Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? personer av typ 2 (svag fritidspreferens) ökar sin sökintensitet. Antalet deltidsarbetslösa ökar medan heltidssysselsättningen mins- kar. Högre arbetslöshetsersättning för typ 1 leder till högre arbets- löshet och minskat deltidsarbete för denna kategori. Heltidssyssel- sättningen påverkas inte alls eftersom de frivilligt deltidsarbetande inte söker efter heltidsjobb. Högre arbetslöshetsersättning för typ 2 leder däremot till lägre heltidssysselsättning eftersom det leder till minskade ansträngningar att söka efter såväl deltids- som hel- tidsjobb. Effekter av ändrad ersättning Bi är ersättning för arbetslös person av typ i; bi ersättning till deltidsarbetande person av typ i; hp arbetad tid för deltidsarbetande; sui sökintensitet för arbetslös person av typ i; sp sökintensitet för deltidsarbetslös; ui arbets- löshet typ i; pi deltidsarbete typ i; e total (heltids)sysselsättning. Arbetslöshet, deltidsarbete och heltidssysselsätt- ning avser andelar av den totala arbetskraften. Vi övergår nu till den normativa analysen och undersöker hur det optimala ersättningssystemet ser ut. Vi studerar först fallet där staten kan identifiera individens typ och följaktligen differentiera ersättningen på grundval av denna information. I det andra fallet saknar staten sådan information och är därför hänvisad till att sätta samma ersättningsbelopp för frivilligt och ofrivilligt deltidsarbe- tande. Vi har också antagit att staten här inte kan skilja mellan arbetslösa av olika kategorier och därför måste ge samma arbets- löshetsersättning till alla arbetslösa. Antagandet innebär att staten kan observera arbetskraftsstatus (sysselsatt, arbetslös etc.) men inte individens arbetsmarknadshistoria, vilken skulle kunna använ- das för att kunna avgöra om hon har arbetat heltid eller deltid före arbetslöshetens inträdande. Resultaten redovisas i tabell 4.3. I grundmodellen i den första kolumnen har vi utgått från att staten inte kan differentiera ersätt- ningen baserad på individens typ. Modellen har kalibrerats så att Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Bilaga 10 till LU2011 den genererar 7 procents arbetslöshet. av personer med arbete har deltidsarbete; tre fjärdedelar av de deltidsarbetande är frivilligt deltidsarbetande. I den andra kolumnen kan staten fort- farande inte differentiera med avseende på typ men man väljer ersättningsnivåerna optimalt. I den tredje kolumnen antas staten ha tillgång till information som gör differentiering med avseende på typ möjlig och staten väljer ersättningsnivåerna optimalt med utnyttjande av denna information. Tabell 4.3 Optimal arbetslöshetsersättning vid både frivillig och ofrivillig deltidsarbetslöshet, evig ersättning Ersättning, heltidsarbetslös typ 1 Ersättning, heltidsarbetslös typ 2 Ersättning, deltidsarbetslös typ 1 Ersättning, deltidsarbetslös typ 2 Arbetad tid (hp) Sökintensitet för arbetslös typ 1 Sökintensitet för arbetslös typ 2 Arbetslöshet, typ 1 (u1) Arbetslöshet, typ 2 (u2) Deltidsarbete, typ 1 (p1) Deltidsarbete, typ 2 (p2) Total (heltids)sysselsättning (e) Välfärdsvinst (%) Anm.: Timlönen för heltidsarbetande har satts till 0.95 och lönen för deltidsarbetande till av denna lön, dvs. 0,855. Typ 1 representerar individer med stark preferens för fritid och typ 2 individer med svag preferens för fritid. Bilaga 10 till LU2011 Hur bör arbetslöshetsförsäkringen utformas för deltidsarbetslösa? Som framgår av tabell 4.3 finns det en välfärdsvinst av att staten får tillgång till och kan använda information om individuell typ. Detta är tämligen självklart men vi kan notera att välfärdsvinsten är liten; i termer av en konsumtionsskatt motsvarar det . De optimala ersättningssystemen ger mycket stora välfärdsvinster i förhållande till grundmodellen; i termer av en konsumtionsskatt handlar det om . Man bör dock ta dessa resultat med en nypa salt eftersom de kan vara känsliga för hur grund- modellen siffersätts. Vi kan utifrån tabell 4.3 konstatera att hänsynstagande till frivil- ligt deltidsarbete inte nödvändigtvis försvagar argumenten för en relativt generös arbetslöshetsersättning för deltidsarbetande. Detta gäller även om staten har möjlighet att skilja mellan frivilligt och ofrivilligt deltidsarbetande. Anledningen är att sådan ersättning innebär subvention av arbete i förhållande till arbetslöshet. Vi har tagit hänsyn till att högre ersättning till de deltidsarbetande mins- kar deras arbetstider men denna mekanism är inte så stark att den dominerar den förstnämnda effekten. Som vi noterat kan arbets- tidseffekten också förstärka sökaktiviteten bland deltidsarbetslösa personer eftersom kortare arbetstid innebär mer tid för att söka efter heltidsarbete. 5Andra aspekter på deltidsarbetslöshet och arbetslöshetsförsäkring I har frågor om deltidsarbetslöshet och arbetslöshetsersätt- ning till deltidsarbetslösa behandlats i en rad utredningar och regeringspropositioner. Den så kallade om en allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring diskuterade även ersättning till deltidsarbetslösa (SOU 1996:150). publicerades den så kallade (utredningen om deltidsarbete, tillfälliga jobb och arbetslöshetsersättning, SOU 1999:27). kom utredningen om stärkt rätt till heltids- anställning (SOU 2005:105) med långtgående förslag om att ge del- tidsarbetande rätt till heltid. Vi ska i det följande kortfattat diskutera två aspekter av politik mot deltidsarbetslöshet som bara delvis har berörts i tidigare debatt och inte heller behandlas i vår modellanalys. Det gäller frågan om hur ersättning till deltidsarbetslösa kan finansieras för att förhindra överutnyttjande av försäkringen. Vi tar också upp frågan om sub- ventionerat deltidsarbete som inslag i stabiliseringspolitiken. En deltidsanställning kan ses som en del av ett explicit eller implicit kontrakt mellan arbetsgivaren och den anställde. Med subventione- rad fyllnadsersättning blir det mer lönsamt att erbjuda kontrakt med deltidsarbete. Nuvarande system innebär att deltidsarbete de facto subventioneras via arbetslöshetsförsäkringen. Denna subven- tion kommer att särskilt gynna företag och branscher som erbjuder många deltidsjobb på bekostnad av sektorer som prioriterar hel- tidsjobb. Deltidsföretagen gynnas i konkurrensen om arbets- Andra aspekter på deltidsarbetslöshet och arbetslöshetsförsäkring Bilaga 10 till LU2011 Det finns emellertid en förhållandevis enkel åtgärd som skulle minska detta problem, nämligen att ålägga arbetsgivare ett medfinansieringsansvar för den arbetslöshetsersättning som utgår till deltidsarbetslösa personer. En sådan finansieringsmodell passar bäst i ett system med obligatorisk arbetslöshetsförsäkring eftersom ett obligatorium gör det svårt för arbetsgivare att systematiskt sortera bort arbetskraft med försäkring. I tillämpas ett system med arbetsgivar- inträde (experience rating) i arbetslöshetsförsäkringen.