sou · GYB384 · 2011-01-01 00:00:00 — De deltagande observationer som författare genomförde skedde just i samband med dessa föreläsningar och utbildningsdagar. Skolan som ett nav för insatser mot hedersrelaterat våld Erfarenheter av våld som drabbar flickor med s.k. invandrarbakgrund varierar mellan skolor och mellan elevvårdare. utbildningsinsatser och policydokument (t.ex. Om våld i heders namn) utgjorde en central källa till deras kunskaper om hedersrelaterat våld. Elevvårdarnas kunnande om våldet präglades också av att vara en erfarenhetsbaserad kunskap, med vilket författaren avser ett kunnande som i hög grad tar utgångspunkt i egna och andras konkreta arbete med hedersrelaterat våld, men sällan inbegriper kunskaper baserade på forskning (ibid., s. 18). I de utbildningsinsatser och utbildningsdagar som deltog i, var det påfallande många talare som vittnade om att det våldet man talade om var ett våld som dels är separerat från svenskhet, och som dels gällde vissa platser och vissa människor. beskriver bl.a. en föreläsarens sätt att redogöra för hedersrelaterat våld som ett våld som har djupt kulturella traditioner, som kommit till . Konsekvensen blir att föreläsaren drar en tydlig skiljelinje mellan andras patriarkala familjesystem, hederstraditioner och förtryck av kvinnor och svenska normer och värderingar som inte alls uppfattas så. Centralt för resonemanget är idén om att hederskulturen och dess våld är avgränsad till vissa specifika geografiska platser, men att kulturen genom migration förflyttas till nya plaster, däribland . Den så kallade hedersproblematiken sägs alltså tillhöra de andra, men har numera även blivit ett problem vilket vi svenskar ställs inför och måste hantera (ibid., s. 23). Summering av studiens resultat I studiens avslutande kapitel summerar studiens centrala resultat, nämligen att elevvårdarnas svar och berättelser resulterat i en kulturaliserad förståelse som stigmatiserar (ibid., s 73). Ett genomgående tema i studien är att hedersrelaterat våld uppfattas som intimt förbundet med vissa kulturer, så kallade hederskulturer. Våldet framställs med andra ord som en i hög grad kulturell handling. En första konsekvens av denna kulturalisering är att förståelsen av våld, hot om våld eller kontroll som flickor med invandrarbakgrund utsätts för i familjen har en benägenhet att homogeniseras, dvs. reduceras till en enda tolkningsram, nämligen kulturella förklaringar. En andra konsekvens av fokuseringen på kultur är att våldet genomgår en partikularisering, dvs. att våld uppfattat som hedersvåld, särskiljs och separeras från andra former av våld som i sin tur kopplas samman med olika kategorier av människor: invandrare respektive svenskar. Föräldrars eller andra vuxnas våld mot barn och ungdomar görs inte till en gemensam angelägenhet för skolans elever och deras föräldrar. Våld sammanförs med olika kategorier av människor och hedersvåld framställs som följd av detta som en särskild fråga, vilken adresseras till invandrarflickor, invandrarpojkar och invandrarföräldrar. Den tredje konsekvensen handlar om att den kulturaliserade förståelsen av våld eller hot om våld mynnar ut i en stigmatisering av hela grupper. I detta sammanhang har ungdomarna själva eller genom sina föräldrar en bakgrund från de geografiska områden där hederskulturen sägs vara förekommande. Stigmatiseringen tar sig uttryck i att invandrarflickor ses som presumtiva våldsoffer och att deras fäder och bröder ses som presumtiva våldsutövare. Sammantaget, menar , att dessa konsekvenser bidrar till att skolans och elevvårdens arbete i stor utsträckning organiseras med utgångspunkt från ett fördefinierat våld, kategoriserat som hedersrelaterat. I den praktik som utvecklats med utgångspunkt från detta riskerar det individuella och specifika fallet att komma i skuggan av den uppmärksamhet som riktas mot att förstå, upptäcka och kunna hantera hedersrelaterat våld, som förefaller att utgöra ett för givet taget riktmärke som elevvården orienterar sitt arbete och sina insatser mot. Därmed är det inte heller alltid den enskilda flickans situation som blir vägledande för de insatser som skolans elevvård vidtar. Det tycks snarare vara hennes etniska identitet och kön som blir bestämmande för de tolkningar som görs av den aktuella situation och hur bemötande och åtgärder kommer att utformas. Och detta är ett resultat av den homogenisering, partikularisering och stigmatisering som beskrivits ovan, menar (ibid., s. 75). Relation mellan policy och praktik Avslutningsvis går in på frågan kring samspelet mellan policy, dvs. teori och praktik. Hon anser det angeläget att fästa uppmärksamhet på att policy kring hedersrelaterat våld fått en till synes stor genomslagskraft i elevvårdens förhållningssätt gentemot flickor som utsätts för våld eller hot om våld och kontroll i sina familjer. I studien finns många exempel på att elevvårdare mer eller mindre radikalt har förändrat tidigare fungerade arbetsmetoder för att i stället följa och policy. Några elevvårdare blir osäkra och kan till och med underkänna mycket av sitt tidigare kunnande. Iakttagelser som dessa, menar , väcker funderingar om vilken betydelse policy, direktiv, tillfälliga projekt och olika former av centrala satsningar får för den praktik som utvecklas och den hjälp som finns att tillgå för flickorna? Eller mer precist hur policy blir styrande för den praktik som utvecklas. Vad får elevvårdare att tämligen reservationslöst följa de instruktioner som tagits fram för åtgärder mot hedersrelaterat våld? Och vad får denna interaktion mellan policy – och praktiknivå för resultat? Det som i den här studien talat sitt tydliga språk är att skolans åtgärder mot hedersrelaterat våld tenderar resultera i en praktik som både särskiljer och stigmatiserar. Och det sker oavsett hur mycket välvilja och engagemang som inryms i elevvårdens ambitioner att åtgärda hedersrelaterat våld, eftersom insatserna ligger inbäddade i en kulturaliserad förståelse av våldet (ibid., s. 77). 6.2.2 Policydokument och rapporter Vid sidan av olika forskningsrapporter och forskningslitteratur utifrån sociologiska, etnologiska eller kulturantropologiska perspektiv om hedersrelaterad problematik, så har det också producerats relativt många skrifter, rapporter och dokumentationer om samma frågor. Det är länsstyrelser och olika organisationer som ansvarat för produktion av handböcker, handledningar och skrifter från olika konferenser och seminarier om just hedersrelaterad problematik och som alla har koncentrerats på hur vi i samhället ska kunna komma till rätta med de här frågorna. Exempel på dessa skrifter är: När man krockar, i län, 2008. Rättigheter för alla?, , 2008. Om våld i hederns namn, 2. rev. uppl., , 2008. Hedersrelaterat våld och förtryck, Länsstyrelserna, 2007. Hedervärt, Stiftelsen , 2006. Hedersrelaterat liv, tvärpolitiska SRHR-grupp, 2006. i hedersproblematiken, i , 2005. Låt oss lyssna, i , 2004. Förtryck i hederns namn, Rädda barnen, 2003. Nästan alla av dessa skrifter riktar sig i första hand till personal inom , hälso- och sjukvården samt kvinnojourer, dvs. till dem som aktivt arbetar med hjälp och stöd till de drabbade. I några av dessa skrifter förmedlas också skolans roll som viktig och betydelsefull i frågan om hedersrelaterad problematik. Det finns således anledning att återkomma till just dessa skrifter. Inom ramen för skolans arbete med jämställdhet har Myndigheten för skolutveckling , och även nuvarande haft som uppgift att rapportera om effekter av insatser mot kränkande behandling. rapporterade om den stora ökningen av anmälningar om diskriminering och kränkande behandling av elever, som hade kommit in till (, 2008). I senare rapporter om diskriminering och trakasserier i den svenska skolan uppmanar skolorna att fortsätta arbetet mot diskriminering och kränkande behandling eftersom tillståndet på många skolor uppfattas som allvarligt och oroväckande. I senaste kommentaren till två nya rapporter om ökad diskriminering och kränkande behandling på våra skolor (, 2009a, 2009b), föreslår regeringen att den ska se över lagstiftningen så att den blir entydig. kom 2009 ut med nya Allmänna råd och kommentarer för arbetet med att främja likabehandling och för att motverka diskriminering och annan kränkande behandling (, 2009).12 Detta dokument lämnar ingen information eller riktlinjer om hur skolan ska förhålla sig till hedersrelaterad problematik. Myndigheten för skolutveckling står dock bakom två skrifter som riktar sig till rektorer, resp. skolan, om hur skolan kan arbeta med flickor och pojkar som lever i familjer med hedersrelaterade värderingar. I Hedersord till rektor13, , konstateras inledningsvis att det vi vet är att ungdomar vill ha mer stöd samt att skolans personal är osäker och behöver stöd. Det berättas att flickor och pojkar som är utsatta för hedersförtryck kommer ofta från familjer som har slutit sig och är isolerade i . Man kan säga att familjens slutenhet och avsaknad av flexibilitet och dialog gör att det aldrig blir något utrymme för förhandling. I avsnittet Hur kan skolan arbeta? förmedlas att arbetet rör sig på tre nivåer. De är; 1) läroplansuppdraget; 2) blick för utsatthet hos elever samt, 3) när situationen är akut för flickan och/eller pojken. De två första nivåerna handlar om det förebyggande arbetet och är i högsta grad centrala för skolan. Vad gäller nivå ett, så framhålls rätten till kunskap och att skolans arbete kring kvinnors och mäns villkor vilar på värdegrunden 12www.skolverket.se/publikationer?id=2268 13www.skolverket.se/content/1/c6/01/25/55/151647_bokbox_webb.pdf att jämställdhet är en del av FN:s mänskliga rättigheter. Vidare fastslås att även skolan tidigt skapar bra relationer med föräldrar. Vad gäller nivå 2, så gäller det att göra en riskbedömning, som ställer krav på kompetens men också att lärare och personal inom elevhälsan har bearbetat sina egna värderingar. Vidare påpekas elevhälsans viktiga roll. Skolledningen tillsammans med lärare och elevhälsa behöver ha en gemensam strategi och policy för hur de ska agera. Samverkan innebär inte enbart samarbete med olika professionella utanför skolan, utan minst lika mycket inom skolan. Ett sådant arbete kräver att skolsköterska, kurator, specialpedagog samarbetar med lärarna, att de rör sig i elevernas miljöer, att de samarbetar med de olika arbetslagen. Elevhälsans personal är ibland de första som märker när elever mår dåligt. Elevhälsan är det kitt som behövs för att samverkan med socialtjänst, polis, barnpsykiatri med flera ska fungera. Vad gäller nivå 3, när situationen är akut för flickan/pojken, när de hotas av familjen, när barnet ska sändas iväg till sitt hemland, blir bortgifta (eller som flicka blir könsstympad), då är det helt nödvändigt att skolan har ett väl uppbyggt samarbete med . Bra upparbetade kontakter med behöver finnas, så att skolans personal känner sig trygg med personal. Men även upparbetade kontakter med barn- och ungdomspsykiatrimottagning, ungdomsmottagning, polis, tjej- och kvinnoorganisationer är viktiga. I detta dokument framförs avslutningsvis några slutsatser för skolan, där det förtydligas att om arbetet på alla tre nivåerna ska fungera, krävs en styrning från rektors sida. Styrning kring sex- och samlevnadsundervisning, ämnesövergripande arbete som jämställdhet, styrning kring stöd och handledning, kring kompetensutveckling och framför allt en styrning så att personalen tillsammans kan skapa en gemensam policy kring hur skolan ska agera i situationer när flickan eller pojken är hotad av sin familj och släkt. I Myndigheten för skolutvecklingens bok än du tror förklaras i inledningen att boken fyller två syften Det ska vara till hjälp för var och en i skolan, som vill reflektera över frågor om kön, etnicitet och makt. Därför innehåller det texter om begreppet heder, om genusstrukturer och om makt och etnicitet. Texterna talar inte om hur saker är eller bör vara. De visar snarare på möjliga 14 /content/1/c6/01/26/97/e000109.dpt.pdf sätt att själv försöka förstå hur saker har kunnat bli som de är. Vidare ska materialet visa på möjligheter och ge uppslag. Således förmedlar boken texter av två frilansjournalister samt två experter på frågor om elevers hälsa och lärande om saker av allmänt intresse för skolan under rubriker som t.ex. Heder, skam, familj och makt; Pojkar och flickor i skolan; Att ta in föräldrarna blir ett förhållningssätt; Starta en dialog mellan barn och föräldrar samt Vårt killsnack är speciellt. 6.2.4 Skolans roll i policydokument Skolan som viktig plats för förebyggande arbete mot hedersrelaterat våld omnämns specifikt i följande två skrifter: Om våld i hederns namn15 och Hedervärt. I den första skriften finns ett avsnitt Skolans arbete mot hedersrelaterat våld – en praktisk handledning, där det framhålls att handledning i första hand riktar sig till rektorer och elevvårdspersonal: Rektorerna är ansvariga för att blir levande i skolans verksamhet och att skolan har en beredskap och en handlingsplan för att hantera de praktiska och principiella frågeställningar som aktualiseras av hedersproblematiken. En hantering på skolan som bygger på normala rutiner i elevvårdsärenden, framför allt tidig kontakt med föräldrarna, kan i vissa fall allvarligt skada den enskilda eleven som lever i en hederskultur Avsikten med detta dokument är att vara ett stöd i skolans uppdrag att motverka kränkningar av mänskliga rättigheter samt att ge vägledning i enskilda typfall av hedersrelaterat våld och förtryck. Den allmänna mall som här presenteras ska kunna vara till hjälp vid utarbetande av lokala handlingsplaner för detta område. Grundbulten i såväl framtagandet av den lokala handlingsplanen som vid dess tillämpning är en tydlig ansvarsfördelning. Alla på skolan ska veta vem som gör vad för att hjälpa en flicka eller en pojke som lever i en hedersproblematik. Det är också viktigt att det finns en nära samverkan mellan de sociala myndigheterna med en tydlig roll- och ansvarsfördelning. Skolans ansvar är att uppmärksamma på de elever som lever i en utsatt situation och med deras hjälp se till att barnet får ta del av sina rättigheter enligt och svensk lagstiftning (Skollagen 2a §). (Om våld i hederns namn, s 12) Vidare fastslås också att: 15 /NR/rdonlyres/037DC5EF-BB22-409C-88B3- F5DD2351A6E8/0/om_vald_2010.pdf Skolan bör också fundera över hur samarbetet med föräldrarna kan bli bättre, särskilt i syfte att tidigt förebygga hedersrelaterat förtryck. Skolan uppfattas ofta som en neutral plats för möten och bör därför även användas så konstruktivt som möjligt för att förbättra barnets situation i förhållande till familjen. Detta är inte ett ansvar som skolan ensam ska ta, men genom samarbete med andra aktörer kan resultatet bli att barnets situation förbättras. Det är viktigt att ha i åtanke att skolan ofta är en frizon för flickor och pojkar som lever med ett begränsat livsutrymme. Därför är det inte alltid lämpligt att anordna möten eller andra aktiviteter för föräldrar i skolans lokaler. (ibid. s. 13) Nästa stycke beskriver skolans uppgift där det framgår att skolans uppgift är att agera förebyggande och därmed motverka förtryck av mänskliga rättigheter. En viktig del av handlingsplanen är beskrivningen av hur skolan i sin undervisning ska främja elevens lagstadgade rättigheter. Enligt diskrimineringslagen (2008:567) är det ett krav att alla skolor ska ha en likabehandlingsplan. Vad gäller skolans uppgift att reagera vid upptäckt av hedersrelaterat förtryck, så är en förutsättning för att skolan ska kunna hjälpa flickor och pojkar som utsätts för hedersrelaterat förtyck att någon på skolan ser och förstår vad som händer. Att upptäcka elever utsatta för hedersförtryck är således en viktig uppgift för skolan. Det är då nödvändigt att skolans personal har en grundkunskap om hederskulturens mekanismer, dess starka patriarkala bakgrund och dess kollektiva och kompromisslösa krav på flickors kyskhet. (ibid., s. 16) För att kunna upptäcka elever som är utsatta för hedersförtryck lämnas viktiga observationspunkter för antingen flicka eller pojke. Under rubriken vid olika typfall av förtryck i heders namn – hjälp till de elever som behöver och vill ha stöd, beskrivs avslutningsvis fyra situationer som kan vara till stöd för berörd personal. 1.Omyndig flicka eller pojke utsatt för brott (olaga tvång, hot eller våld). 2.Omyndig flicka/pojke i riskzon – inte utsatt för brott. 3.Myndig ung kvinna/man utsatt för brott (olaga tvång, hot eller våld). 4.Myndig ung kvinna/man inte utsatt för brott. I skriften Hedervärt: att arbeta med ungdomar om heder16, finns kapitel 3: Att arbeta förebyggande inom skolan där skolans arbete med hedersrelaterad problematik beskrivs som ett förebyggande arbete och är därmed ett svårt arbete som kan upplevas otacksamtdet sker ofta i skymundan och dessutom blir det ibland ifrågasatt eftersom man väljer att gå in och belysa något som kanske ännu inte är ett problem eller som åtminstone inte är ett synligt problem. Anledningen till att arbeta förebyggande är just för att motverka att problem uppstår. Kapitlet betonar vikten av att all personal som arbetar med hedersfrågor på skolorna får stöd från sin egen ledning. Det är oerhört svårt, nästan omöjligt, att arbeta förebyggande kring olika frågor om skolans ledning inte stödjer detta. Under rubriken en viktig arena skrivs att Alla som arbetar i skolan säkert har hört att skolan är den bästa och viktigaste arenan för att arbeta förebyggande. Detta kan gälla allt ifrån alkohol- och drogförebyggande arbete till att arbeta mot mobbning bland skolelever. När det gäller hedersrelaterat våld är skolan så viktig eftersom det är den enda säkra miljö där vi vet att vi kan fånga in ungdomar som lever med hedersnormer det stora ansvaret kan säkert upplevas som övermäktig av många som arbetar inom skolan. Det är som om samhället lägger hela ansvaret för det förebyggande arbetet på skolan och dess personal. Då kan det bli så att personalen på skolorna ges många och tunga arbetsuppgifter utan att få resurser, handledning och annat stöd för att klara av detta. (Hedervärt, 2006, s. 17) Under rubriken och extern samverkan betonas att det är en stor fördel om olika yrkesgrupper involveras i arbete, såsom kuratorer, skolsköterskor och kamratstödjare. Samverkansarbetet med bl.a. och polisen har ofta bedrivits i skolornas lokaler i samband med studiedagar etc., något som har uppskattats av personalen. 6.2.5 Utbildning i hedersrelaterad problematik har ansvaret för fortbildning i hedersrelaterad problematik för yrkesverksamma lärare, skolledare och rektorer. Detta enligt ett uppdrag från om att erbjuda skolledare i grundskola- och gymnasieskola 16 /content/1/c6/01/25/55/hedervart_final.pdf fortbildning om problematiken kring s.k. hedersrelaterat våld och förtryck. Detta har skett i form av s.k. fyradagarskurser samt en 7,5 högskolepoängskurs vid . Fortbildning av rektorer och skolledare Fortbildning av rektorer har skett genom s.k. fyradagarskurser som vänder sig till skolledare på en grundgymnasie- eller särskola. Kursen kallas för Hedersrelaterad problematik - om skolans ansvar och möjligheter och består av (2 x ) och har genomförts på internat. En första omgång av kursen fanns plats /2010 och genomfördes på 7 platser. Det var hos , , , , , samt hos i . De universitet och högskoleorter i som gav den dåvarande rektorsutbildningen anlitades för att genomföra fortbildningen. De anses ha god kunskap om skolledarens roll och arbete och föreläsare på kursen kom således från det lärosätet som ansvarade för den tidigare rektorsutbildningen. Syftet med kursen är att skolledaren ökar sin kännedom om de skilda perspektiv som kunskapsområdet rymmer. Därvid utvecklar skolledaren sin medvetenhet om egna och medarbetares föreställningar och förhållningssätt samt ökar sin beredskap att handla (Läroplansuppdraget). Skolledarens uppdrag innebär att hävda läroplanen, och varje elevs rätt till undervisning och ett liv fritt från kränkningar. Det förutsätter ett förebyggande arbete med ett interkulturellt perspektiv tillsammans med skolpersonal, elever och föräldrar (Blick för utsatthet). Skolledaren ska öka sin kompetens att tolka signaler och skärpa sin blick för elevers utsatthet för att leda skolans utveckling av sådana processer och stödfunktioner som krävs för arbete med hedersrelaterat våld och förtryck. Skolledaren ska skapa en beredskap för att bedöma och agera i akuta situationer (När situationen blir akut). Fortbildningskursen är utarbetad av i samarbete med dessa högskolor och universitet. Den andra omgången av kursen fanns plats och anordnades av följande lärosäten: , uni- versitet, , Linnéuniversitetet, , samt . Sammanlagt har den här kursen anordnats vid 20 olika tillfällen och totalt har ca 600 skolledare och rektorer deltagit i de här fyradagarskurserna, vilket dock är ett relativt begränsat antal sett i relation av skolans totala antal av 7 689 rektorer/skolledare17. Jämställdhet och hedersrelaterat förtryck i skolans värld har erbjudit kursen Jämställdhet och hedersrelaterat förtryck i skolans värld, 7,5 högskolepoäng till skolor i , , och . Den vänder sig till yrkesverksamma lärare inom grundskola, gymnasium och vuxenutbildning. Kursen kännetecknas av fortlöpande reflekterande växelverkan mellan kursens teoretiska delar och de praktiker kursdeltagarna är verksamma i. Syftet med kursen är att den studerande utvecklar förmågan att: Visa förståelse för problematiken kring hedersrelaterat våld och förtryck, Analysera denna problematik i förhållande till skolans jämställdhetsmål, kunskapsuppdrag och fostransuppdrag, Reflektera över den egna praktiken och utveckla en professionsetisk medvetenhet. Kursens lärare är , lektor i rättsvetenskap samt , lektor i professionsetik och religionsdidaktik. Kursen anordnades och totalt har ca 43 yrkesverksamma lärare i grund-, gymnasie- och vuxenutbildning samt personal från elevhälsan deltagit i kursen. kommer en liknande kurs att starta på som lokal kurs. Sammanfattningsvis beskrivs i det här kapitlet skolan som oerhört viktig i dess förebyggande arbete vad gäller arbetet med hedersproblematik. Det förutsätter att skolan ska ha välfungerande likabehandlingsplaner för arbetet med att främja likabehandling och för att motverka diskriminering och annan kränkande behandling. Det läggs stort ansvar på skolans rektorer och skolans elevvårdspersonal (som elevhälsans personal), därtill betonas nödvändig- 17 Enligt fanns under /2010 i 4 335 rektorer och 1 338 övrig skolledning samt i gymnasieskolan 1 461 rektorer och 555 övrig skolledning heten av ett välfungerande samarbete med både föräldrar och olika yrkesgrupper ute i samhället. 7.Sammanfattande reflektioner och förslag till åtgärder Utifrån de skrifter och forskningsrapporter om hedersproblematik i skolan som vi har redovisat, kan vi konstatera att skolan anses utgöra en mycket viktig arena eftersom skolan når alla barn- och ungdomar och kan därmed arbeta förebyggande. Skolan är dessutom en samhällelig institution där det i olika styrdokument anges hur den svenska barnuppfostran ska gestaltas. I läroplaner och kursplaner för olika ämnen gestaltas även den ideala eleven med olika färdigheter och kunskaper. Det som emellertid framträder som problematiskt med de olika målen i dessa styrdokument blir hur skolan i sitt praktiska arbete ska integrera jämställdhetsmålen med samhällets integrationsmål utifrån mångfalden och olika antidiskrimineringslagar. Vi har i en officiell integrationspolitik som också styr alla typer av verksamheten i landet. I regeringens skrivelse Egenmakt mot utanförskap – regeringens strategi för integration (Regeringens Skrivelse 2008/09:24)18 lyfts fram fyra övergripande mål med integrationspolitiken: 18 /content/1/c6/11/12/80/dcbafb1f.pdf 1.lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund, 2.en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund,