sou · GZB344 · 2011-04-29 00:00:00 — Att det inte blev ett gemen- samt transmissionsföretag för samtliga kommuner anses bero på tidigare erfarenheter av ett gemensamt vattenförsörjningsprojekt i området. Transmissionsföretagens roll är att distribuera värme från pro- duktionsanläggningarna till lokala, kommunala eller kooperativa, distributionsföretag i respektive kommun, som i sin tur levererar fjärrvärme till slutkunder. Transmissionsföretagen står för drift, övervakning och underhåll av transmissionsnätet samt äger eller hyr de anläggningar för topplast- och reservproduktion som finns i distributionsnäten. Fjärrvärmepriset är olika i alla de kommuner som är anslutna till transmissionsnätet. Enligt en redovisning av distributionsföretagens priser inom VEKS transmissionsområde, som avser priser 2009 för ett standard enfamiljshus med en årlig värmeförbrukning på 18,1 MWh, så är priset i den kommun som har lägst pris 505 Dkr/MWh inkl moms medan priset i den kommun som har högst pris är 972 Dkr/MWh inkl moms. Priserna inkluderar transmissionsavgift som är 397 Dkr/MWh exklusive moms (497 Dkr/MWh inklusive moms). Den mycket lilla differen- sen mellan priset i det distributionsområde som har lägst totalpris och transmissionsavgiften förklaras med att det knappast före- kommer anslutning av småhus inom det aktuella området, utan enbart större kunder med ett annat förhållande mellan värmeför- brukning och byggnadsstorlek än den valda standardkunden. Värmeproduktionen för det samlade transmissionsområdet pro- duceras i kraftvärmeanläggningar12, avfallsförbränningsanlägg- ningar13 och i en försöksanläggning för utvinning av geotermisk värme på . Produktionen från avfallsförbränningsanlägg- ningarna är enligt lag prioriterad och ska användas som baslast i de danska fjärrvärmesystemen. I det samlade fjärrvärmesystemet i är även värme från geotermianläggningen prioriterad produktion. Före liberaliseringen av elmarknaden stod kraftvärmeprodu- centerna för optimeringen av produktionen. Till följd av att , som äger kraftvärmeverken Avedöre, och , och , som äger , konkurrerar på elmarknaden kan företagen inte genomföra en ekonomiskt optimal lastfördelning. I syfte att göra denna optimering har en särskild organisation, Varmelast.dk, etablerats i samarbete mellan transmissionsföretagen och och . Varmelast.dk, som bemannas i en gemensam driftcentral med två medarbetare från CTR och en vardera från VEKS och KE, har till uppgift att planera värmeproduktionen för nästa produktionsdygn i samarbete med producenterna, övervaka driftstatus och utveckla verktygen för lastoptimering samt säker- ställa driftdatastatistik. 12Avedöreverket, , och 13KARA i , Vestförbränning i och , Amagerförbränning och vid avloppsreningsverket Lynetten i I det dagliga arbetet möter Varmelast.dk utmaningar i form av krav på konfidentiell hantering gentemot parterna i syfte att åstad- komma produktion av både el och värme, med beaktande av den prioriterade produktionen, så att de tre integrerade transmissions- systemen fungerar optimalt och att alla kunder försörjs med värme dygnet runt. Mer i detalj går Varmelast.dk ut på att upprätta en vär- meplan för det kommande dygnet, med beaktande av värmebehov, produktionsekonomi, värmepriser och miljöaspekter. Baserat på planen inleds en anbudsupphandling för produktion under det kommande dygnet. Efter att ha mottagit bud från producenterna beräknar Varmelast.dk hur värmebehovet kan tillgodoses till lägst kostnad och beställer den önskade värmemängden från respektive producent. Producenterna beräknar sedan hur de kan fullfölja ordern till lägst kostnad timme för timme med beaktande av elpro- duktion, bränslepris, pris på utsläppsrätter och energiskatter. Genom energiskattestrukturen främjas användning av förnybara bränslen före fossila bränslen. När Varmelast.dk har tagit emot preliminära planer från producenterna görs justeringar med hänsyn till hydrauliska begränsningar i transmissionsnätet och med hänsyn till optimal utnyttjning av de värmeackumulatorer som finns i systemet. Den slutliga planerade värmeproduktionen under det kommande dygnet sänds därefter till respektive producent med indikation på produktionen timme för timme vid respektive kraft- värmeblock. Baserat på denna planering har producenterna möjlighet att bedöma hur mycket el som kan erbjudas till försäljning på elmark- naden, med beredskap för justeringar med hänsyn till förändringar i värmebehov, elspotpris och oförutsedda händelser på kraftvärme- verken. Före etableringen av Varmelast.dk gjordes ett omfattande utrednings- och analysarbete för att belysa hur transmissions- företagen, med hänsyn till de ändrade förutsättningarna på elmark- naden, på mest effektiva sätt skulle kunna tillgodose försörjnings- säkerhet och bästa möjliga miljöprestanda till lägsta kostnad . Utrednings- och analysarbetet genomfördes –2006 och ledde bland annat till insikt om att det inte gick att etablera en avreglerad värmemarknad efter modell av elmarknaden, då det är för få producenter för att skapa en egentlig marknad med konkurrens, det kunde komma att kosta fjärrvärmekunderna i Storköpen- hamn upp emot , om värme- lasten inte fördelades på ett optimalt sätt med hänsyn till både el- och värmeproduktion.14 Detta skulle kunna inträffa om pro- ducenterna, och , planerade sin produktion som ett monopol i stället för att konkurrera. Genom Varme- last.dk besitter alla deltagare kunskap om produktionskapacitet och produktionskostnader för att minska risken för kartellsam- arbete i produktionsledet. Sammanfattningsvis kan konstateras att modellen för fjärrvärmesy- stemet i i första hand är uppbyggd för att skapa möj- ligheter till optimalt utnyttjande av kraftvärmepotentialen i områ- det, ett produktionssamarbete som behövt anpassas för att fungera på de villkor som bestäms av den konkurrensutsatta elmarknaden, inte för att skapa konkurrens på fjärrvärmemarkna- den. Tredjepartstillträde till fjärrvärmesystemet är möjligt men enbart som en producentmarknad, där en ny producent konkurrerar med de etablerade producenterna för att få sälja värme till transmissionsföretaget. Fjärrvärmen introducerades i . I finns ingen speciallagstiftning för fjärrvärme utan den regleras genom kon- kurrenslagstiftningen och delvis genom ellagen. Konsumenterna skyd- das därtill genom konsumentlagen. Det finns därutöver ingen lokali- seringsprincip likt den svenska som hindrar fjärrvärmeföretag från att agera utanför kommungränsen. Något anslutningstvång som i finns inte i , utan utbyggnaden av fjärrvärme är helt baserat på möjligheterna till att skapa tillräckligt stora kundunderlag. Fjärrvärme är dominerande uppvärmningsformen på värme- marknaden i , med en marknadsandel på av värmemarknaden. av alla hyreshus, samt en majoritet av lokaler, värms upp av fjärrvärme. I de större städerna 14 Varmelast.dk () har fjärrvärmen en marknadsandel på . 2009 upp- gick den producerade mängden fjärrvärme till 34,2 TWh.15 De bränslen som används är främst kol (), naturgas () samt torv och förnybara bränslen (25,). Olja, som 1976 utgjorde av bränslet i fjärrvärme- produktionen, är i stort sett utfasad. av fjärrvärmen som produceras i pro- duceras i kraftvärmeverk och , omkring , av den totala elproduktionen i kommer från dessa kraft- värmeverk. I likhet med har finska kommuner sålt av fjärrvärme- verksamheter. Till skillnad från har kommunerna i dock i regel valt att behålla ägandet av fjärrvärmenäten och distri- butionsverksamheten. I drivs av fjärrvärmenäten av kommu- nala ägare, att jämföra med där av företa- gen är kommunägda. Dessa kommunala fjärrvärmeföretag står för av fjärrvärmeproduktionen i . I säljs en ansenlig del av fjärrvärmen på en form av pro- ducentmarknad. Kunderna har dock inte möjlighet att välja från vilken leverantör de vill köpa sin fjärrvärme. På producentmarkna- den omsätts cirka en tredjedel, knappt , av den fjärrvärme som levereras i . Producentmarknaden åstadkoms genom att alla fjärrvärmetransaktioner mellan olika företag registreras och bokförs av branschorganisationen . Härige- nom skapas en öppenhet mellan företag som producerar fjärrvärme, i kraftvärmeverk och som restvärme från industrin, och fjärrvär- meföretagen som distribuerar fjärrvärme. Fjärrvärmen i konstateras vara ett naturligt monopol och frågan om en öppning av fjärrvärmemarknaden och införande av tredjepartstillträde har undersökts i . Slutsatsen av dessa undersökningar är att det inte förefaller finnas något uppenbart skäl till en öppning av fjärrvärmemarknaden liknande den på elmarknaden då man bedömer att en extern leverantör inte kan konkurrera med fjärrvärmeföretaget om leveranser i ett nät som kontrolleras av fjärrvärmeföretaget. Istället framhålls att konkurre- rande uppvärmningsformer innebär ett tryck på fjärrvärmen att hålla priserna på en konkurrenskraftig nivå. fjärrvärmeverksamhet bedöms också vara ett verkningsfullt medel för att åstadkomma en dämpande effekt på fjärrvärmepriserna.16 Fjärrvärmen i är, till skillnad mot i , inte pris- reglerad. Spridningen i fjärrvärmepris mellan olika orter och fjärr- värmeföretag liknar till stor del den spridning som finns i , dock på en något lägre nivå. För ett mindre flerfamiljshus med en årlig förbrukning på 225 MWh, det vill säga större än den typfastighet som värderas av , varierar priserna inklusive moms från som lägst per MWh till som högst per MWh, med ett medelvärde på per MWh. För en fastighet med ett årligt värmebehov på drygt 1000 MWh är prisspridningen i princip identisk men på en nivå som är lägre och med ett medelpris på per MWh.17 De första fjärrvärmenäten i började byggas i och . Den reglering som finns kring fjärrvärme är sparsam och utgörs främst av en förordning, utfärdad , inom den civilrättsliga lagstiftningen.18 Förordningen gäller för alla fjärrvärmeleveranser utom till indu- strikunder och anger regler för bland annat villkor för fjärrvärmele- veransens omfattning, anslutning, mätning och avräkning och fak- turering. Vidare innehåller förordningen regler för under vilka vill- kor prisändringar får ske. Det finns inga regler om att fjärrvärmeverksamheten ska bedri- vas på affärsmässig grund och konsumentskydd regleras främst genom de allmänna konsumentlagarna. Det finns regler för kom- munala företag som liknar den svenska lokaliseringsprincipen men dessa har ännu inte prövats på fjärrvärmeområdet, då det inte varit någon aktuell fråga i än.19 Den tyska kommunallagstift- 16Vanhanen (2006) 17Finsk energiindustri () 18AVBFernvärmeV (1980) 19Muntlig information från den tyska branschföreningen ningen20, som i viss grad är olika mellan olika delstater i , ger kommunerna rätt att utfärda lokala stadgar och förordningar. I detta sammanhang nämns särskilt rätten att stadga regler för obli- gatorisk anslutning till fjärrvärme. Denna möjlighet tillämpas emellertid mycket sparsamt, då det är av de sammanlagda fjärrvärmeleveranserna som levereras inom områden som tillämpar obligatorisk anslutning med stöd av lokala före- skrifter.21 Konkurrensförhållandena på fjärrvärmemarknaderna i undersöks av den tyska konkurrensmyndigheten, Bundeskartellamt, i en sektorsstudie. Studien initierades , efter att motsvarande studier genomförts avseende el- respektive gasmarknaderna, och har ännu inte lämnat några resul- tat. Studien omfattar prisjämförelser mellan trettio utvalda större fjärrvärmeföretag. Fjärrvärme används i omkring fem miljoner hushåll och är den tredje mest betydande uppvärmningsformen i , med en marknadsandel på , efter naturgas () och olja (). av fjärrvärmeleveranserna går till fastighetskunder (flerbostadshus och småhus) medan levereras till offentliga kunder. Industrins andel av fjärrvär- meleveranserna utgör . I städer med mer än 100 000 invånare har fjärrvärmen en marknadsandel på och fjärrvärme finns i 2 875 städer och orter av totalt 12 415 i . De årliga fjärrvärmeleveranserna uppgår till sammanlagt . De sammanlagda leveranserna är således större än i medan fjärrvärmens marknads- andel är väsentligt lägre. Det finns sammanlagt omkring 1 000 energiföretag som är verk- samma på den tyska marknaden. Omkring 800 av dessa är elleve- rantörer medan omkring 700 är gasleverantörer. Omkring 550 företag levererar också fjärrvärme. Den tyska bransch- organisationen på fjärrvärmeområdet, AGFW, har cirka 225 med- lemsföretag. 21Muntlig information från den tyska branschföreningen Huvuddelen av fjärrvärmeföretagen är kommunala. De mest betydande icke-kommunala företagen är de stora energiföretagen svenska , , E.ON och EnBW (Energie Baden- Würtenberg). Andelen fjärrvärmeleveranser från privata företag är något osäker men kan uppskattas till omkring tjugo procent av de sammanlagda leveranserna. Andelen fjärrvärme som produceras med kraftvärme i är hög, . Kraftvärmen står för omkring 11 pro- cent av elproduktionen. Huvuddelen av bränslen som används för kraftvärmeproduktion är kol och naturgas med en ökande andel förnybara bränslen, som uppgår till av vär- meproduktionen.22 Expansion av kraftvärme och fjärrvärme ses som viktiga kom- ponenter för att uppnå mål om minskade utsläpp av växthusgaser till 2020. Utbyggnad av kraftvärme och fjärrvärmesystem stöds främst genom kraftvärmelagen23 och lagen om ökad andel förnybar energi inom värmesektorn (Wärme- EEG)24. Kraftvärmelagen har som mål att öka andelen elproduktion från kraftvärme från dagens till till 2020. Enligt lagen kan stöd lämnas för byggande av nya kraftvärmeverk och modernisering och ombyggnad av existerande kraftvärmeverk samt för utbyggnad av högeffektiv kraftvärme. Härutöver lämnas stöd till utbyggnad av fjärrvärmenät. Stödet uppgår till en euro per millimeter rördiameter och meter ledning. Stödet till fjärrvärmeutbyggnad bedöms som mycket viktigt för den expansion av fjärrvärmesystemen som sker i . De stöd som lämnas enligt kraftvärmelagen finansieras genom skattepåslag på elpriserna. Värme-EEG har som mål att öka andelen förnybar energi i vär- mesektorn från dagens till 2020. Lagen ställer krav på att av uppvärmningsenergin i nya byggnader ska vara förnybar energi. Som förnybar energi räk- nas i detta sammanhang även fjärrvärme som produceras i en kraft- värmeprocess. Värme-EEG infördes och anses ha mindre betydelse än kraftvärmelagen för expansionen av fjärr- värmesystem, eftersom lagen inte innehåller några stödsystem. Lagens främsta betydelse för fjärrvärmesektorn är att den utgör ett 22AGFW (2009) 23Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz (2002) 24Värme-EEG (2008) försäljningsargument, som stärker fjärrvärmen i miljöhänseende i Tyskland.25 Priset på fjärrvärme i sätts i förhandling mellan kunden och fjärrvärmeföretaget. Som nämndes inledningsvis finns dock regler för under vilka villkor prisförändringar får ske. Varje kontrakt om fjärrvärmeleverans måste därför innehålla en prisändr- ingsklausul som ska ta hänsyn till såväl utvecklingen av kostna- derna för produktion och distribution av fjärrvärme som kostna- derna i relation till andra uppvärmningsalternativ. De relevanta beräkningsfaktorerna måste visas på ett lättillgängligt sätt och det måste separat framgå hur förändringar i bränslepriser påverkar fjärrvärmepriset. Sammanställningar över prisstatistik och pris- jämförelser mellan de fjärrvärmeleverantörer på olika orter som är medlemmar i publiceras regelbundet. För beräkning av pri- serna i sammanställningarna används en standard som tagits fram av VDI.26 Prisjämförelser görs för tre anslutningseffektsnivåer – 15, 160 respektive 600 kW – där den lägre nivån avses motsvara årsför- brukningen i ett större enfamiljshus och den högsta nivån avses motsvara ett större flerfamiljshus. Anslutningsnivån 160 kW mot- svarar en årlig förbrukning på 288 MWh, dvs. en något större byggnad än den som används som typfastighet av för att jämföra avgifter och priser mellan olika orter i Sverige.27 I Tabell 1 redovisas prisspridningen i baserat på en sammanställning över medelpriser för de tyska delstaterna. Upp- gifterna bygger på den senaste sammanställningen avseende prisni- våer () som den tyska branschorganisationen för fjärrvärmeföretagen, AGFW, har sammanställt. 25Värdering av styrmedel enligt muntliga uppgifter från branschföreningen 26VDI (2010) 27Nils (2010). I används en fastighet som förbrukar 193 MWh/år. Bilaga 3 SOU 2011:44 Medelpris för fjärrvärme i de tyska delstaterna (inkl moms) Medelpris, Euro/MWh Högsta medelpris, Euro/MWh Lägsta medelpris, Euro/MWh Källa: AGFW. En äldre sammanställning , som redovisar prisnivåer för samtliga AGFWs medlemmar, visar på skillnader mellan olika orter från som lägst /MWh till som högst / MWh, dvs. att de högsta fjärrvärmepriserna i är drygt högre än de lägsta. Jämförelsen visar även att prisnivån i medeltal ökat med . Prisnivån i de östra delstaterna är genomgående högre än i de västra delstaterna. Orsaken till pris- skillnaden är främst den modernisering som skett av såväl produk- tion som distribution i fjärrvärmesystemen i östra sedan enande. 1.4Jämförelser mellan fjärrvärmemarknader i och Det går att finna likheter mellan fjärrvärmemarknaderna i , , men också mycket stora skillnader, främst med avseende på marknadsfunktion och graden av reglering av markna- den. Likheterna ligger främst i att fjärrvärmen har en stark ställning på värmemarknaderna och att fjärrvärmen har använts som ett medel för att genomföra en offensiv miljöpolitik från statsmakter- nas sida i samtliga länder. I jämförelse med har fjärrvär- men i de nordiska länderna en betydligt högre marknadsandel av värmemarknaden. På fjärrvärmemarknaderna i och förekommer ingen prisreglering eller lagbunden anslutningsskyldighet på det sätt som finns i . Möjligheter att införa anslutningsplikt finns även på de lokala marknaderna i men denna möjlig- het tillämpas betydligt mer sparsamt än i . En jämförelse av fjärrvärmepriserna mellan länderna visar att medelpriset (arit- metiskt medelvärde) ligger på ungefär samma nivå i och medan medelpriset är lägre i och Prisspridningen är emellertid avsevärt större i än i de jämförda länderna. Det högsta priset i är nära nio gånger högre än det lägsta, medan för- hållandet mellan högsta och lägsta pris i både och är cirka 2,2 och i cirka 3. Det kan tyckas förvånande att den reglerade fjärrvärmemarkna- den i både har högst medelprisnivå och störst prissprid- ning. En analys av skillnaderna visar att ett relativt sett stort antal små fjärrvärmenät i har mycket höga priser. Statistiken innehåller cirka 85 små eller mycket små fjärrvärmeföretag vars pri- ser överstiger det högsta priset i , i vissa fall med mer än det dubbla. Huvuddelen av dessa fjärrvärmenät är exempel på så kallade barmarksprojekten, vilka som tidigare nämnts byggdes , utgående från andra än rent företagsekono- miska utgångspunkter. Det är svårt att se någon naturlig förklaring till att prisnivån i är lägre än i och . Aspekter som kan ha betydelse är att en större andel av de finska fjärrvärmeföretagen drivs inom kommunala förvaltningar eller som kommunala bolag samt att det finns en producentmarknad som omfattar omkring en tredjedel av fjärrvärmeproduktionen. Producentmarknaden i kännetecknas av hög transparens med avseende på priser och vill- kor för handel med fjärrvärmeproduktion. I förekommer ingen liknande transparens avseende producentpriser. Situationen för fjärrvärme i skiljer sig i ett antal avse- enden från situationen i de nordiska länderna. För det första är fjärrvärmens ställning i , med av vär- memarknaden, inte lika stark. finns ett väl utbyggt exi- sterande naturgasnät i vilket bidrar till att ett prismässigt relevant alternativ till fjärrvärme normalt alltid finns tillgängligt, ofta som parallella nät, vilket minskar låsningen till en uppvärm- ningsform.28 Vidare gör den obligatoriska prisprövning, som är reglerad i lag genom krav på en tydlig och lätt förståelig prisändr- ingsklausul i leveranskontrakt för fjärrvärme, att transparensen i prissättningen ökar, vilket förmodas verka återhållande mot risk för oskäliga prisökningar. 28 Det finns även ett relativt väl utbyggt naturgasnät i . Skillnaden mot är att nätet i byggts ut i enlighet med kommunala och regionala värmeplaner som anvisat områden för antingen uppvärmning med gas eller fjärrvärme.. Härigenom finns inga parallella nät i . 1.5Länder med lagstadgat tredjepartstillträde till fjärrvärmenät Lagstadgat tredjepartstillträde till fjärrvärmenät förekommer i ett fåtal länder. Det gäller främst länder som infört en möjlighet till tredjepartstillträde i samband med lagstiftning om privatisering av statliga verksamheter inom energiområdet i och det tidigare . En lagstiftning med möjlighet till tredje- partstillträde infördes i 199729 och i 200330. Liknade lagstiftning finns även i sedan 200531 medan den förbereds i Estland.32 I det följande beskrivs översiktligt fjärrvärmemarkna- derna samt mer i detalj lagstiftningen som ger möjlighet till tredje- partstillträde i och . Hela energisektorn i reformerades 1997 genom införande av en ny energilag. Lagens syfte är bl.a. att inrätta en prispolitik som bygger på konkurrens på de energimarknader där det är möjligt och genomförbart samt att införa ett transparent och icke-diskrimine- rande regelverk för styrning och tillsyn över energimarknaderna. Lagen innehåller en skyldighet för nätinnehavare att medge tillträde till näten, inklusive fjärrvärmenäten, för överföring av energi till berättigade kundgrupper, under förutsättning att tillträdet och överföringen inte orsakar ogynnsamma förändringar för tillförseln till andra energianvändare som är anslutna till nätet. Fjärrvärme står för drygt hälften av värmebehovet i bostads- och servicesektorn i . Fjärrvärmeproduktionen uppgick till . Produktionen är huvudsakligen baserad på kol och andelen kraftvärme är hög, då av fjärrvärmen pro- duceras i kraftvärmeverk. I det ekonomiska system som rådde i var fjärrvärmeföretagen statligt ägda och organiserade i ett 50-tal 30Law on Heat Sector 20 2003 31Energy , amended 26 may 2005 32Märt (2010) enheter som centralt ansvarade för värmeförsörjning i ett stort antal värmeverk och fjärrvärmenät på flera orter inom en region.33 Kraftvärmeverken var också i statlig ägo, som en del av de fem regionala elproduktionsföretag som då fanns i . I och med reformeringen av det ekonomiska systemet i infördes lagar som överförde ansvaret för värmeförsörjning till lokala myndigheter. I samband härmed överfördes de statligt ägda fjärrvärmeföretagens tillgångar till kommunerna. De flesta fjärr- värmeföretag är även kommunala men det förekommer fjärr- värmeverksamhet som bedrivs helt i privat respektive regi, men också att privatägd produktion levererar till kommunala fjärrvärmenät. Flera energikoncerner är etablerade som ägare av såväl fjärrvärmenät som kraftvärmeverk i . Svenska är den största producenten av fjärrvärme i medan finska Fortum har fjärrvärmeverksamhet i ett 40-tal kommuner i . Andra energiföretag som är verksamma på den polska fjärrvärmemarknaden är franska EdF och . Priserna på fjärrvärme har traditionellt varit låga i , tidigare på grund av det politiska systemet men även efter privatiseringen, på grund av att produktionen till stor del baserats på kol från sub- ventionerad inhemsk kolbrytning. Före energilagens införande 1997 baserades fjärrvärmepriserna inte på uppmätt konsumtion utan på normativt beräknad konsumtion. Härigenom subventionerades fjärrvärmekonsumtionen av staten. Genom den nya energilagen infördes regler som innebär att fjärr- värmepriserna ska täcka skäliga kostnader. Produktions- respektive distributionspriset regleras separat av den polska energireglerings- myndigheten (Urzad Regulacji Energetyki, URE). Vid regleringen tillämpas en s.k. cost plus-metod som i princip innebär självkostnad med en reglerad avkastning. Som en konsekvens av införandet av en ny energipolicy fram till 203034 i så har ett arbete med att ta fram en ny reglerings- modell för värme som produceras i kraftvärmeprocesser påbörjats inom ekonomiministeriet. Reglermodellen har inriktning på att införa referenspriser för värme.