sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — Denna matchning kan ibland vara grannlaga men oftast fungerar den utan större problem. Det händer också att företaget inte kan erbjuda alla delar av utbildningen utifrån de krav som finns och eleven måste erbjudas en annan plats. Mycket sällan rapporteras om elever som inte alls fungerar på en lärlingsplats. 4.3Samrådsorgan på nationell, regional och lokal nivå För att gymnasial lärlingsutbildning ska komma till stånd fordras en nära och väl utvecklad samverkan mellan skolhuvudmännen och de branscher/företag som ska ta emot och utbilda lärlingar. Speci- ellt för har länge varit den relativt svaga ställning som arbetslivet och dess representanter intagit. Den relativa passivitet som såväl (2008) som olika svenska utredningar iakttagit från arbetslivets sida har sannolikt något med detta att göra. Här behövs ett åtgärder som stärker arbetsplatsernas inflytande och överhuvudtaget gör näringslivet till en ansvarstagande intressent i utbildningsprocessen. Denna samverkan är aktuellt på flera olika nivåer nationellt, regionalt och lokalt. Regler och incitament kan få arbetsplatsernas representanter att i högre utsträckning delta i olika samrådsorgan och arbeta med lokala arbets-, kurs- och studiepla- ner. Delar av detta finns redan och möjligen kan man finna utbild- nings- och finansieringsmetoder för att utveckla inflytandet. och sprida företeelsen. Samverkan skola – arbetsliv Nationella programråd för yrkesprogrammen har inrättat nationella råd för de tolv yrkesprogram som finns i den nya gymnasieskolan. Rådens arbete syftar till att göra utbildningssystemet mer flexibelt för att för- bättra överensstämmelsen mellan yrkesutbildningens innehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden och ge råd och stöd när det gäller att anpassa, utveckla och förnya utbildningsutbudet och innehållet i yrkesutbildningen så att den motsvarar den kompetens som arbetsmarknaden efterfrågar. har utsett represen- tanter till respektive programråd, som är sammansatta av en bred representation av branschföreträdare och företrädare för arbets- givar- och arbetstagarorganisationer inom det yrkesområde som programmet utbildar för, i vissa nationella råd kan representanter för statliga myndigheter ingå. Råden ska även ta del av erfarenheter som vunnits genom arbetet i vår Kommitté. har utsett representanter i respektive råd, som nomi- nerats av bransch-, arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer inom det yrkesområden som programmet utbildar för. Råden ska även inhämta synpunkter från elever. Råden ska även ta del av erfaren- heter som vunnits genom arbetet i Nationella lärlingskommittén och ta del av Arbetsförmedlingens erfarenheter inom området. ska till regeringen återrapportera resultatet av arbetet i de nationella programråden för yrkesutbildning. Arbetet i Råden har varit starkt inriktat på den reformerade gymna- sieskolan . Regeringen avser att återkomma angående rådens långsiktiga arbete. Nationella lärlingskommittén bedömer att de nationella programråden kan spela en viktig roll när det gäller att utveckla och stärka lärlingsutbildningens kvalitet, speciellt när det gäller frågor inom det egna kompetensområdet. Det framgår dock ofta av genomförda branschseminarier att råden kommer till olika slutsatser, vilket är ganska naturligt, men påkallar behovet av en paraplyorganisation för frågor som är av mer övergripande karaktär. (se avsnitt 8) Genom att samverka regionalt skapas möjligheter att underlätta kontakter gentemot branscher och företag. Koppling till regional utveckling och tillväxt beskrivs av branschorganisationer som skäl Samverkan skola – arbetsliv till regional samverkan. Skolhuvudmännens drivkrafter för samver- kan kan vara politiska, ekonomiska samt yttre tryck från exempel- vis företag som vill att skolorna måste samverka för att effektivisera kontakten med företagen. är den enskilde kommunen för liten att ge en överblick över arbetsmarknadsläget och dess kom- petensbehov som ofta utgör hela/delar av en region, vilket försvårar matchningen mellan utbildningsutbud och efterfrågan. Därför är det viktigt att utveckla formerna för samverkan mellan skola och arbetsliv framförallt gällande olika sätt för anskaffning av utbild- ningsplatser. Bland våra goda exempel om samverkan finns samarbete kring gemensam antagning inom en region samt samrådsorgan för bran- schvisa lärlingsråd och nätverk för arbetsplatsförlagt lärande, vilket har givit ett mer samlat perspektiv och en bättre dimensionering av utbildning för medverkande företag. Det lokala lärlingsrådet är förhållandevis långt ifrån de nationella programråden och det kan vara svårt för enskilda skolhuvudmän att upprätthålla nationella kontakter med branscher, myndigheter och departement. Därför bör det finnas möjlighet att utveckla något regionalt forum, där flera aktörer kan diskutera kompetensförsörjning mellan utbildnings- anordnare, branscher och arbetsmarknadens parter. (se vidare avsnitt 6.1 om Regional samverkan). Lokal samverkan skola arbetsliv genom programråd Yrkesutbildningsdelegationen genomförde 2006 tillsammans med Myndigheten för skolutveckling en kartläggning av det lokala sam- rådet mellan skola och arbetsliv. Av denna framgick att cirka 70 pro- cent av skolorna hade organiserade programråd, och där program- råd inte förekom fanns en önskan att inrätta sådana. De program där programråd var vanligast förekommande var energi-, bygg-, omvårdnads-, industri- och fordonsprogrammen. Minst förekom programråd vid medie-, handels- och administrations- samt barn- och fritidsprogrammen. Deltagare i råden var representanter för skolan, eleverna och företagen. Den vanligaste och viktigaste sam- rådsfrågan var tillgången till . De programråd som förutom diskussion och information även fattade vissa beslut var mer tillfredsställda med samrådet och ansåg att arbetslivet där- igenom fick ett större inflytande över utbildningen. Samverkan skola – arbetsliv Intressant att konstatera var att mer än hälften av råden ändå ansåg att arbetslivets inflytande på utbildningen var litet. Högst arbetslivsinflytande redovisade energi-, bygg-, omvårdnads-, for- dons- och industriprogrammens programråd. Lägst redovisade medie-, handels- och administrations- samt hotell- och restaurang- programmens. Ett genomgående tema för de förbättringar avse- ende programrådens funktion som angavs var kontinuitet när man samråder, vilka som deltar, hur man samråder och vilka förutsätt- ningarna för samrådet var. Dessa relativt nya erfarenheter kan vara en god utgångspunkt för arbetet i de nyinrättade lärlingsråd, som är kopplade till lärlingsförsöken. Under försöksverksamheten har regler funnits för lärlingsrådet som ett verktyg för samråd mellan skolan och arbetsmarknadens organisationer. I förordningen var även rådets uppgifter angivna och hur lärlingsrådet skulle bistå skolhuvudmannen. har utgjort en plattform där skolan och arbetslivet med utgångs- punkt i styrdokument och lokala förutsättningar skulle utforma, driva och följa upp lärlingsutbildningen. Varje skola som deltog i försöksverksamheten var skyldig att inrätta ett eget lärlingsråd. Det var t.o.m. ett krav från för att få tilldelas utbildningsplatser, varför flertalet skolor har inrättat någon form av lärlingsråd. Lärlingsråden skulle vara en garant för att lärlingsutbildningen uppfyller högt ställda krav på kvalitet och likvärdighet. Som framgått hade flertalet skolhuvudmän etable- rade programråd. I våra två tidigare betänkanden har vi framhållit möjligheten att slå ihop program- och lärlingsråden, vilket i prakti- ken innebar att programråden utökade sin verksamhet med lär- lingsrådens mer specifika uppgifter. Från ska alla huvud- män ha lokala programråd, medan kravet på att ha inrättat ett lärlingsråd försvinner (utom i högre årskurser av försöksverksam- heten). Mot bakgrund av att lärlingsrådens arbete i varje fall for- mellt varit ganska omfattande reglerat är det intressant att se att det för nya obligatoriska programråden inte finns några närmare rikt- linjer för hur verksamheten ska bedrivas. Huvudmän och skolor ges följaktligen betydande frihetsgrader på dessa punkter. Med tanke på samrådsorganens centrala roll för utveckling av lärlings- Samverkan skola – arbetsliv utbildningarna borde de områden som lyfts fram i försöksförord- ningen även ha ett givet utrymme i programrådens arbete. Så är dock inte fallet. Uppenbarligen kommer osäkerheten att vara stor om de nu obligatoriska programrådens egentliga roll och funktioner. 4.4Branschsynpunkter på kvalitet och samverkan I våra seminarier med branschföreträdarna och även i de nationella programrådens arbete har frågan om kvalitet i lärlingsutbildningen stått i centrum. Kvalitetsbegreppet inom yrkesutbildningen är mång- facetterat då kvalitet handlar om många saker såsom att utbild- ningen knyter till behoven på arbetsmarknaden, både vad gäller innehåll och omfattning och hur kontakterna med näringslivet tas och utvecklas. Vi har fått många konkreta förslag från deltagande branscher och yrkesnämnder, på vilket sätt myndigheter och andra aktörer skulle kunna arbeta vidare för ett utveckla och kvalitets- säkra en gymnasial lärlingsutbildning mellan skola och arbetsliv. Resultaten redovisas nedan under tre rubriker utifrån de behov del- tagarna ansåg ha högsta prioritet för att kvalitetssäkra den gym- nasiala lärlingsutbildningen: Branschorganisationerna ser stora behov av en ökad tydlighet och önskar en påtagligare nationell styrning gällande utbildningens innehåll och struktur. Det finns många branscher som gärna ser att flera frågor hanteras och styrs nationellt för att uppnå likvärdighet och kvalitet inom lärlingsutbildningen. På nationell nivå behövs en ökad tydlighet för att säkra en mer rättvis konkurrens såsom ersättning, konkretisering av kursplaner, säkerhetsfrågor, stöd för bedömning, krav på yrkeslärares insatser samt utbildningskon- traktens innehåll m.m. Dessutom bör det finnas tydligare riktlinjer för vad som behövs t.ex. vid besök på arbetsplats samt nedbrytning av olika utbildningsmoment. Genom att utveckla branschspecifika dokument (t.ex. loggböcker) skulle man kunna öka likvärdigheten mellan olika utbildningsanordnare och kvalitetssäkra utbildningen. Samverkan skola – arbetsliv Ytterligare ett förslag till att säkerställa en kvalitativ och likvärdig utbildning skulle kunna vara att utforma nationella yrkesprov. En tydlig rollfördelning mellan arbetsplats och skola behövs där det står klart vem som gör vad. Denna måste grundas på en gemen- sam planering och gemensam syn på vilka mål som ska uppnås. Perioderna av APL bör i första hand anpassas så att de bidrar till att utveckla yrkeslärandet och till att eleverna lär sig hur bran- schen/företaget fungerar. är de ofta i allt för stor utsträckning anpassade till övriga ämnen i skolans schema. Skolan behöver också organiseras så att yrkeslärarna har möjlighet att vara närvarande i elevernas utbildning trots att utbildningen bedrivs ute på arbets- platserna. Det är också viktigt att perioderna på företaget kan pla- neras så att de också stämmer överens med företagets produktion och inte i första hand passar skolan. Detta har betydelse för yrkes- utbildningens helhet och därigenom för kvaliteten. Den centrala branschorganisationen är en viktig aktör i att bryta ned kursplaner till arbetsmoment. Företagens behov och definition av relevanta arbetsuppgifter måste vara utgångspunkten för en kvalitativ, lång- siktig lärlingsutbildning. Det finns även behov av en nationell enhetlig och tydlig infor- mation och marknadsföring kring lärlingsutbildningen, dels till företag, skola och elever samt föräldrar där informationen skulle medverka till att öka intresset och förståelsen för den nya utbild- ningsformen. Denna nya utbildningsform kräver i en etableringsfas en grund- lig uppföljning och utvärdering, för att på så sätt kunna säkerställa och förbättra elevernas kunskaper och färdigheter. Det är viktigt att genomföra behovsanalyser samt åtgärder på ett kontinuerligt, systematiskt och gemensamt sätt av utbildningen. Ett sådant kva- litetssäkringssystem bör vara kopplat till Skolinspektionen. Olika stödinsatser ger enligt branschorganisationer en stabilitet och utveckling av den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Det öppnar även upp för att samverkan mellan skola och arbetsliv genom branschernas delaktighet säkerställa arbetslivets framtida behov och kompetenser. I detta utvecklingsarbete är det viktigt att involvera representanter från branschorganisationerna centralt, regionalt och från lokala arbetsplatser. Det finns behov av stöd- Samverkan skola – arbetsliv material om hur nationella kursmål ska brytas ned, IT stöd för dokumentation och uppföljning bör ske på nationell nivå. Ned- brytningen av kursplaner till arbetsmoment är enligt branscherna en nyckel till en framgångsrik utbildning. Handledarutbildning är ett viktigt och nödvändigt stöd till företagen, där branscherna gärna ser en gemensam nationell grund med en branschanpassad modul. De anser att handledarutbild- ningen ska bidra till gemensam syn på kvalitet, handledarens roll respektive skolans roll och innehålla tydliga bedömningsgrunder. Handledare på företag ska ha en obligatorisk utbildning som helst är godkänd (certifierad) av respektive bransch. Samtliga medver- kande branscher var eniga att det ska finnas en obligatorisk hand- ledarutbildning, där svarar för en generell sådan och där branscherna står för den specifika utbildningen. I ett fortsatt utvecklingsarbete skulle en webbaserad handledarutbildning, med en uppföljning av elevers lärande skapa möjligheter till bra tre- partssamtal(elev, lärare, handledare) samt innehåll om yrkeslärar- och handledarrollen gällande tiden på arbetsplatsen. Här skulle den handledarutbildning som Kommittén och utvecklat utgöra en grund till att fler branscher skulle få möjligheten på mot- svarande sätt. Ekonomifrågan bör enligt branschorganisationerna ses utifrån ett helhetsperspektiv, som innehåller ersättningsnivåer, villkor och från vilka kassor verksamheten ska finansieras. Ersättningen skall vara kopplad till krav. När ersättning till företag utgår bör denna vara kopplat till krav på motprestationer t.ex. genom att medverka i handledarutbildning. Det finns även en önskan att föra in diskus- sionen om användning av skolpengen. När arbetslivet tar ett större ansvar för utbildningen bör de kanske även få en större del av ersättningen. En lärling får inte bli ett billigt utbildningsalterna- tiv för en utbildningsanordnare, där företaget har övertagit ansva- ret. Även elevens ersättning kan, i förekommande fall, vävas in i lärlingssystemet. Branscherna hade olika förslag till hur finansie- ringsfrågan skulle kunna lösas genom att utveckla nya ersättnings- former, t ex genom att en del av arbetsgivaravgiften gick tillbaka för att kompenserar de företag som tar emot lärlingar, praktikanter m.m. Ett annat förslag till finansiering var att medlemsavgifter (via branscherna) kunde stödja lärlingsutbildningen. Nuvarande ersätt- ning ska vara nationellt reglerad för att undvika onödig konkurrens kring frågan -lika för alla utbildningar oavsett bransch. Samverkan skola – arbetsliv En ökad och likvärdig informationsinsats, där branscherna kan bidra att göra utbildningsformen mer känd och där företag ser möjligheter och förstår vilka åtaganden som krävs skulle kunna utveckla och öka kontakterna mellan skola och arbetsliv. Den enskilda kommunen är ofta för liten för planeringen av gym- nasieskolans yrkesutbildning. En mer omfattande regional samver- kan skulle kunna underlätta samarbetet med skolor för bransch- organisationerna, både när det gäller dimensionering, matchning, utbildningsinnehåll och kvalitetssäkring. Det bör även finnas ett helhetsperspektiv som omfattar alla utbildningsformer inom yrkes- utbildningen, där målen är desamma och arbetslivets möjligheter att påverka bör gälla helheten. Om branschen diskuterar separat med varje skola eller friskola saknas helhetssynen på behovet av kompetens i en region. Framöver kommer även fler aktörer att konkurrera om samma företag, eftersom de finns behov av fler för vuxenlärlingar, Yrkeshögskola m.fl. Här skulle ett regionalt kompetensforum kunna stimulera till en mötesplats för dessa aktörer att samordna, driva och planera det framtida kompe- tensbehovet. Genom att stimulera branschorganisationer och regi- onala/kommunala utbildningsaktörer kan den regionala nivån bidra till att öka, stimulera och effektivisera till en ökad kvalitet av den gymnasiala lärlingsutbildningens utveckling. Branscherna ser det som viktigt att vara delaktiga och kunna på- verka den gymnasiala lärlingsutbildningens kvalitet. Vid seminari- erna uttalades önskemål att kunna rekommendera utbildningar – eller skapa Branschrekommenderad utbildning/skolor. finns liknande för eftergymnasiala lärlingsutbildningar där branschen godkänner/rekommenderar företag. Branscherna önskar också bidra med rekommendationer om lämplighet på lärlingsutbildningsföre- tag gällande kvalitet, organisation och innehåll. Det krävs en mer systematiserad samverkan på nationell, regio- nal och lokal nivå. De frågor man kan påverka på respektive nivå ska behandlas där. Kopplingen mellan Nationella programrådet och det lokala rådet bör förtydligas, saknas kommunikation emel- lan dessa. De flesta branscherna tycker att det krävs tydligare natio- nella direktiv om vad programråden ska göra och innehålla. De lokala programråden bör ges i uppdrag att garantera att alla arbets- Samverkan skola – arbetsliv platser som tar emot lärlingar har kompetenta handledare. Ett annat förslag skulle kunna vara att inrätta nationella branschöver- skridande programråd. Vid våra branschseminarier har flera frågor om utbildningars specifika förutsättningar diskuterats. Ett gemensamt upplägg menar man kan inte alltid passa alla yrken, då yrken kräver olika lång utbildning och har behov av olika kombinationer av teori och prak- tik. Om det ska vara möjligt att bygga upp väl fungerande lärlings- utbildningar inom ramen för gymnasieskolan måste det finnas en respekt för de olikheter som existerar inom olika yrkesområden. Det finns inte en mall som passar överallt. Utbildningsväsendet bör i nära samarbete med branscherna utforma alternativt lärlingsupp- lägg, t.ex. se över utbildningens totala längd (i vissa fall utöka utbildningstiden), så att man kan anpassa sig efter branschens behov och förutsättningar. Det krävs ett fortsatt långsiktigt implementeringsarbete i form av utveckling och stödinsatser för att kvaliteten ska kunna etableras och upprätthållas, där både skola, elever och företag ser möjlig- heterna i gymnasial lärlingsutbildning. I det fortsatta utvecklings- arbetet är det viktigt att både involvera representanter för de cen- trala branschorganisationerna/yrkesnämnderna likväl som från regionala och lokala arbetsplatser. För en mer fullständig redovisning av bran- schers och yrkesnämnders synpunkter vid våra seminarier se bilaga 4. 5Erfarenheter av försöks- verksamheten 2008/09–2010/11 Försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning reglerades genom en egen förordning, Förordningen (2007:1349) om för- söksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning. Förordningen gällde för lärlingsutbildning som påbörjades 1:a –30:e . Den gäller därutöver för eleverna i högre årskurser inom försöksverksamheten. Förord- ningen tog endast upp de områden där försöksverksamheten avvek från gymnasieskolans regelverk. I övrigt skulle gymnasieskolans bestämmelser gälla. De skolor som deltog i försöket var förbundna att aktivt delta i olika uppföljningar och utvärderingar som konti- nuerligt kunde äga rum med försöksverksamhet. Förordningen gjorde det möjligt att förena anställning med studier mot ett yrke, men även att genomföra studier på arbetsplats utan anställning. För att få genomgå lärlingsutbildning måste eleven vara behörig till och först ha blivit antagen till ett nationellt eller specialutformat program med yrkesämnen. Det har varit som efter ansökan från skolhuvudmännen har avgjort vilka skolor som fått delta i försöksverksamheten och också beslutat om antalet platser. Den särskilda förordning som under försöksverksamheten styrt gymnasial lärlingsutbildning gäller för utbildning som påbörjas un- der tiden till . Den gäller fort- farande för högre årskurser. I den nya gymnasieskolan som införs finns få särskilda regleringar avseende lärlingsutbildningen. En central fråga som Kommittén lyfte i sitt förra betänkande var vilken framtida reglering som fordras för att den gymnasiala lärlingsutbildningen ska kunna genomföras på arbetsplatser på ett kvalitativt likvärdigt och rättssäkert sätt. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Den nya lärlingsutbildningen regleras från inte längre av någon särskild förordning, som , utan av bestämmelserna i den Skollagen och den nya Gymnasieförord- ningen. För den nya lärlingsutbildningen gäller krav på lokalt sam- råd mellan skolan och arbetslivet genom de lokala programråd som har införts i gymnasieförordningen och därmed ersätter den tidigare regleringen med lärlingsråd. 5.2Beslut om platser och lärlingsutbildningens omfattning För att få delta i försöksverksamheten måste skolhuvudmannen ha tilldelats utbildningsplatser genom försorg; (första försöksåret, 2008/09, fördelades platserna av dåvarande Myndig- heten för skolutveckling, MSU). Försöksverksamheten har pågått och sträckte sig till . Försöks- verksamheten omfattades av ett extra statligt bidrag till deltagande huvudmän med per elev och läsår. Regeringen hade anslagit 2008, 2009 re- spektive 2010. Beslut om lärlingsplatser /09 drog försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning i gång. Dåvarande Myndigheten för skolutveck- ling (MSU) fick i uppdrag att fördela och besluta om antalet platser för /09 och fick i uppdrag att utforma kurs- planer till försöksverksamheten samt att betala ut statsbidraget. Skolhuvudmännen ansökte hos MSU om att få delta i försöksverksamheten och visade ett mycket stort intresse för den nya försöksverksamheten. Ansökningarna översteg vida de 4 000 tilldelade platserna, varför regeringen valde att utöka antalet platser till 5 000 så att alla huvudmän som planerade för ett deltagande också kunde få delta i lärlingsförsöket. MSU fördelade 4 946 lärlingsplatser till 157 olika huvudmän. Skol- verket övertog från , då MSU avvecklades, ansvaret för att avgöra vilka skolor som ska få delta i försöksverksamheten och antalet platser hos dem. (oktober) söktes bidrag Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 för 3 706 elever. omfattade försöksverksamheten (april) 3 609 elever och (oktober) fanns 3 202 elever i åk 2. Beslut om lärlingsplatser /10 Inför den andra ansökningsomgången 2009/10 var intresset att få delta ännu större. 188 skolhuvudmän, varav 30 fristående huvud- män, ansökte för 335 skolor om 8 963 elevplatser. Detta var an- märkningsvärt då en kraftig konjunkturnedgång slagit till och avviker markant från de internatio- nella erfarenheter vi tagit del av. Eftersom endast hade 6 000 platser att fördela måste ett urval göras. beslöt då att för skolhuvudmän som ansökt om fler än 20 platser reducera antalet platser i förhållande till vad som hade ansökts. Antalet platser reducerades för denna kategori men huvudmannen beviljades alltid minst 20 platser Det innebar att samtliga skolhuvudmän som ansökt kunde delta i lärlingsförsöket även , fast i vissa fall med färre antal platser. Beslut om lärlingsplats /11 /2011 var det sista läsåret elever kan påbörja sin ut- bildning inom försöksverksamheten. Även vid denna ansöknings- omgång fanns det ett stort intresse hos huvudmännen att få delta. I den sista ansökningsomgången har 125 skolhuvudmän, varav 22 fri- stående huvudmän och 2 landstingsägda, ansökt för 274 skolor om 7 755 elevplatser. hade att fördela 6 000 platser. För de skolhuvudmän som ansökt om fler än 23 platser reducerade därför antalet platser.