sou · GZB351 · 2011-06-13 00:00:00 — Det är tydlig skillnad mot att ha , då är man så belastad. Vi har alltid haft . Det har alltid funkat. Jag ser ingen anledning att ändra på det. Jag vet inte varför vi gör så, det är den van- ligaste formen. Och sen tycker jag att skulle det vara mer än så skulle det vara . Det är här också. Vi är ganska flexibla om mitt ex måste åka iväg på nått jobb och så så vi har bra kommunikation. kan det bli tio dar men det funkar. Vi har kunnat prata hela vägen. Vi gick åt varsitt håll men vi har aldrig tjafsat. Båda vill ha bar- nen. Samtliga citat är från föräldrar vars barn bor växelvis. 7.2.3Övriga kvalitativa studier avseende föräldrars val av boende för barnen Andra skäl till att välja växelvis boende, är enligt de föräldrar som deltagit i fokusgruppssamtalen, att slippa diskussioner om fördel- ningen och för man tror att detta är det vanligaste arrangemanget bland särlevande föräldrar. Att växelvis boende kan uppfattas som en norm för många föräldrar bekräftas också av en norsk under- sökning utförd av Synovate/MMI 2005. Den visar att av de tillfrågade papporna önskade sig växelvis boende som boende- lösning vid en eventuell separation.17 En tidigare kvalitativ undersökning genomförd på uppdrag av det tidigare () , visar på att det främsta skälet till varför föräldrar har valt växelvis boende är att 17 Synovate/MMI, undersökning utförd för norska tidningen , nr 23/2005. de vill finna en lösning som är bra för barnet.18 Även då framkom att föräldrar kan ha mer egoistiska skäl, som att ingen av dem vill vara ifrån barnet eller att de anser sig ha rätt att regelbundet och varaktigt bo med barnet. Gemensamt för de flesta av dem som valt växelvis boende är att föräldrarna har kunnat diskutera sig fram till en lösning som de är överens om. RFV:s undersökning visar också att föräldrarna har en låg kun- skap om underhållsstödsreglerna vid växelvis boende och att möj- ligheten till ekonomiskt stöd vid sådant boende över huvud taget inte har varit avgörande för valet av boendelösning. Det är också tydligt att växelvis boende inte har någon entydig innebörd för föräldrarna utan det används av föräldrarna för att beskriva lös- ningar som kan avse allt från ett sedvanligt eller omfattade um- gänge, till att avse mer exakt hälften av tiden. Begrepp som delad vårdnad eller beskrivningar som att barnet bor eller halva tiden, är mer vanliga.19 I om växelvis boende ingår en kvalitativ empirisk studie där cirka 100 särlevande föräldrar har delgett sina erfarenheter om barnets växelvisa boende och sammanhörande frågor som samarbete och ekonomi.20 En majoritet av dessa föräld- rar har berättat om att växelvis boende kan fungera och vara en bra lösning för både barn och föräldrar. Ofta har, som de uppfattar det, de negativa skriverierna i media om växelvis boende gjort dem osäkra på om de gjort rätt i sitt val av lösning. Men till slut har de kommit fram till att de både tycker att det fungerar bra och att det verkar vara den bästa lösningen för barnet. I de fall det växelvisa boendet fungerar bra finns också utrymme för flexibilitet. Föräldrarna kan hjälpas åt att hitta lösningar som passar barnen och dem själva, och de behöver inte strikt hålla sig till varannan-vecka-principen. Föräldrarna hjälper varandra vid behov och kan ta ansvar för olika delar av barnens liv. De ser sig själva som någon som är förälder , oavsett om barnen är när- varande för tillfället eller inte. De ser också att den andra föräldern är viktig för barnet och tillåter eller uppmuntrar kontakt dem emellan. I studie finns många exempel på föräldrar som haft barnens bästa i fokus och som ansträngt sig för att sätta 18RFV Analyserar 2003:1 Underhållsstöd vid växelvis boende, intervjuundersökning genom- förd av SKOP om 60 föräldrars val av boende efter separation, hur de upplever att den valda lösningen fungerar samt vilken kännedom de har om underhållsstöd vid växelvis boende. 19RFV Analyserar 2003:1, s. 9. 20Socialstyrelsen, Växelvis boende – att bo hos både pappa och mamma fast de inte bor till- sammans, 2004, s. 23. sina egna behov och konflikter åt sidan. Man anstränger sig för att samarbeta och för att skapa en bra situation för barnen genom att t.ex. skaffa bostäder nära varandra. Föräldrarna träffas och planerar och ställer upp för varandra vid behov, t.ex. vid sjukdom. Flera av de föräldrar som ingått i studie har börjat med växelvis boende efter separationen, även när barnen varit små.21 Det framkommer enligt dem, flera goda exempel på att det växelvisa boendet har varit en bra lösning även för små barn (från och uppåt). I dessa fall handlar det om föräldrapar där båda redan från början har haft en god och nära kontakt med barnet, och där båda är lyhörda för barnets behov. De hjälps åt för att hitta lösningar som är bra för barnet, t.ex. genom att ha täta byten mellan föräldrarna. Vi separerade när hon var . I början kom han hem till oss och umgicks med henne . När hon var började hon sova över hos pappa. Sedan har det utökats gradvis, vi har tagit ett steg i taget. är hon och vi har nästan halva tiden var. (mamma med växelvis boende barn) 7.2.4Föräldrar som bor växelvis i stället för barnen I studie22 och i flera andra sammanhang har utred- ningen erfarit att det förekommer att barnen bor kvar i den ursprungliga bostaden och att föräldrarna i stället växlar boende. Detta sker vanligtvis i samband med separationen och . Föräldrarnas behov av att skapa en ny egen grund att stå på, gör att de sen väljer att ordna sitt och barnens boende på andra sätt. Några föräldrar har berättat om att de själva inte orkade med att byta bostad , och att en sådan lösning blir omöjlig då en ny partner kommer in i bilden. I programserie Tendens23 om Ping-pong-barnen framförs synpunkter om att det är alltför kostsamt att låta barnen bo kvar i bostaden medan föräldrarna turas om att bo växelvis. En sådan lösning kräver ofta tre bostäder – en för vardera föräldern och en för barnet – och det är det få som har råd med i längden. 21a a, s. 24. 22a a, s. 28. 23Se vidare i avsnitt 7.3 nedan. De tre Tendens-programmen som sändes finns att lyssna på på webbplats; 7.2.5Slutsatser om föräldrars val av boendeform En viktig orsak till varför barnet bor som det gör efter en separa- tion handlar om att föräldrarna vill ge barnet möjlighet att bo kvar i samma område och att det finns en tro om att det är det bästa för barnet. Det innebär att barnet får gå kvar i samma skola, har till- gång till sina vänner, kan fortsätta med fritidsaktiviteter i närområ- det och också ha tillgång till det som barnet vant sig vid i det egna fysiska hemmet. Utifrån detta resonemang kan man också se att växelvis boende underlättas om den föräldern som lämnar barnets ursprungshem flyttar in någonstans i närområdet. Om utgångspunkten för föräldrarna är att försöka bibehålla barnets situation så oförändrad som möjligt finns det ändå flera olika faktorer som påverkar beslutet om hur boendesituationen ska lösas. I vilken omfattning föräldern arbetar och hur arbetstiden respektive arbetsplatsen är förlagd kan t.ex. ha betydelse. Hur för- äldrar delat upp ansvaret för barnet innan separationen, hänsyns- tagande till en eventuell ny partner eller familj, barnets egen öns- kan, sjukdom hos föräldern eller någon närstående, samt den eko- nomiska situationen är andra faktorer som de särlevande föräld- rarna har uppgett kan ha betydelse för valet av boendelösning efter en separation. Av flera av de kvalitativa studier som redogjorts för i utred- ningen framgår att föräldrar som har valt växelvis boende för sina barn ofta har en positiv inställning till boendeformen. De stora fördelarna för föräldrarna är en bibehållen kontakt med barnet och möjligheten att ta ett gemensamt föräldraansvar trots att man inte lever tillsammans. Båda föräldrarna är aktiva föräldrar och när ansvaret delas så blir det också lättare. Föräldrarna kan då få mer tid för egna behov. Varje förälder är med denna boendelösning en del av barnets liv även den tid då barnet är hos den andra föräldern. Flera studier visar också att unga vuxna som har erfarenhet av växelvis boende betonar att de fått en chans till nära och bra kontakt med båda sina föräldrar. Ett växelvist boende där föräldrarna kan samarbeta med var- andra innebär enligt utsagor ovan, också en stor flexibilitet i att kunna tillmötesgå barnets behov. Flexibiliteten tycks också i stor utsträckning styras av omsorgen om barnet och den omnämns positivt av många föräldrar. har i tidigare återrapporteringar till regeringen om växelvis boende, dragit slutsatsen att boendeformen blir vad föräldrarna gör det till – det går inte att i generella termer uttala sig om att det är bra eller dåligt.24 Varken föräldrar, experter eller anhöriga kan låsa tanken vid att så här ska barn inte ha det, utan att ta ställning till vad som blir följden av andra alternativ. Bra förutsättningar för ett växelvis boende är om föräldrarna lyckas upprätthålla en någorlunda konfliktfri zon runt föräldraska- pet samt om de bor så pass nära varandra att barnet kan ta sig till skolan och behålla sina kamrater. Lyhördhet inför barnets behov och flexibilitet är viktiga egenskaper hos föräldrarna. Barn ska t.ex. inte behöva gå på två olika förskolor/skolor. Växelvis boende krä- ver ömsesidig respekt, omfattande kontakt och ett gott samarbete mellan föräldrarna. Allvarliga och ihållande konflikter dem emellan kan leda till att de inte samarbetar tillräckligt väl för barnets bästa. Det är arbetsamt för barnet att flytta och barnet kan få betala ett pris för att kunna ha lika stor tillgång till båda sina föräldrar. Det finns också faktorer som talar emot ett växelvis boende. Stora konflikter mellan föräldrarna, långa avstånd mellan bostä- derna eller om våld eller hot om våld har förekommit mot förälder eller barnet, är exempel på sådana faktorer. Ytterligare en aspekt som kan försvåra förutsättningarna för ett växelvis boende (men som ligger utanför utredningens egentliga uppdrag), är när ett sådant boende har kommit till stånd trots att den ena föräldern inte förespråkar det, eller inte fullt ut tror att det finns förutsättningar för att ett sådant boende kan fungera. Så kan t.ex. vara fallet efter medlingssamtal och förlikningar i domstol. Avståndet mellan föräldrarnas bostäder har betydelse för val av boendeform. Vanligtvis är det bästa om barnet kan behålla sin sociala närmiljö efter en separation. De föräldrar och barn som bor nära varandra är också mest positiva till växelvis boende. Med stigande ålder vill barn få ökat inflytande över sin livssituation och de blir då ofta mer beroende av att ha nära till kamrater och fritids- aktiviteter. Ett stort avstånd mellan föräldrarna kan försvåra bar- nets möjligheter att finna kompisar, och långa umgängesresor kan vara arbetsamt för både barnet och de vuxna. En viktig faktor är hur beslutet om boendet har fattats. De för- äldrar som själva lyckas enas om barnets boende har ett mycket bättre utgångsläge än de föräldrar som inte kan samarbeta och som tvingas söka hjälp via ombud och domstol. Frågan är om tillräckligt 24 återrapportering av ett regeringsuppdrag Växelvis boende – att bo hos både pappa och mamma fast de inte bor tillsammans, 2001 samt uppdaterad version 2004. många förutsättningar för ett fungerande växelvist boende är upp- fyllda när föräldrar inte är i stånd att fatta ett sådant beslut själva. 7.3Barns uppfattning om separationen och boendets fördelning mellan föräldrarna Synpunkter från utredningens barnenkät på BRIS-webben hade barn som besökte webbplats möjlighet att svara på enkätfrågor rörande olika aspekter om hur de upplever att vara barn till särlevande för- äldrar.25 Sammanlagt svarade 144 barn på webbenkäten, 129 flickor och 14 pojkar (samt en person som inte angav sitt kön). I snitt var barnen . Den yngsta var och den äldste var . Drygt hälften av de barn som deltog bodde mest hos sin mamma, drygt en tredjedel bodde växelvis hos båda föräldrarna och resten fördelas mellan mest hos pappa och annat. När barnen har svarat på annat sätt är det vanligt med fosterhem eller institu- tionsplacering. Med tanke på andelen svarande barn som inte bor med någon av sina föräldrar får man anta att de barn som deltog inte är ett genomsnitt av svenska barn. Däremot är det värt att notera att andelen växelvis boende barn ligger inom ramen för det som både och utredningen har fått vid sina undersökningar, dvs. Tabell 16 Hur de svarande barnen angett att de bor, antal och andel i procent, 2010 Lika mycket hos båda Det är vanligast för flickor att bo mest hos sin mamma, vilket drygt hälften gör, medan en dryg tredjedel bor lika mycket hos både mamma och pappa. Pojkarna är för få till antalet för att siffrorna ska kunna användas i detta sammanhang. 25 En sammanställning av enkätens resultat finns i bilaga 5. På frågan om hur de tycker att deras boende är, svarar en fjärde- del av barnen att det är dåligt, nära hälften att det är bra och en tredjedel vet inte eller har ingen åsikt. Tabell 17 a Vad barnen tycker om hur de bor, antal och andel i procent, 2010 Vet ej/okej Enkätsvaren är svårtolkade men det förefaller som att de som bor mest hos en förälder tycker att det boendet är bättre än de som bor lika mycket hos båda. Tabell 17 b Vad barnen tycker om hur de bor, antal och andel i procent, 2010 Vet ej/okej Vet ej/okej Lika mkt hos båda På frågan om hur ofta föräldrarna verkar vara överens om det mesta som rör barnet svarade lika många barn oftast eller ibland, medan en knapp tredjedel svarade aldrig. När frågan delas upp efter hur bar- nen bor visar det sig att det skiljer sig i hur ofta man anger aldrig som svarsalternativ. Det är vanligare när barnet bor mest hos mamman och minst vanligt när barnen bor lika mycket hos båda föräldrarna. Dessa uppgifter från barnen är även samstämmiga med de svar som föräldrar lämnat i såväl SCB:s enkätstudie Jämställt föräldraskap som studie om särlevande föräld- rar och deras barns boende och umgänge, se mer i avsnitt 9.2 nedan. Tabell 18 Hur ofta verkar dina föräldrar vara överens om det mesta som rör dig? Antal och andel i procent, 2010 Lika mkt hos båda Synpunkter från programserie om Ping-pong-barnen I program Tendens i P1 sändes en programserie om Ping-pong-barnen.26 Barnen i programmen ansåg att det positiva med växelvis boende var just de goda och nära relationerna med båda sina föräldrar. En annan fördel som framfördes var att de fått en stor familj och att de kände sig rika på familjerelationer. Barnpsykologer framförde i radioreportaget att barn som bor växelvis under sin uppväxt ofta utvecklar en slags kulturkompetens då de blir vana att förhålla sig till olika miljöer; barnen utvecklas till att bli flexibla och socialt kompetenta. De har ofta lätt för att anpassa sig till nya förhållanden. Växelvisbarnen beskrivs också som bra på att planera p.g.a. allt packande som de tvingas till när de flyttar mellan föräldrarna. Det nega- tiva med växelvis boende enligt barnen i radioreportaget var om man hamnade i mitten mellan två stridande föräldrar. De barn som hade gjort det upplevde rädsla och ilska. Att behöva dubbel uppsättning av de flesta saker och att ideligen behöva packa beskrivs också som påfrestande men ett måste för att vardagslivet ska fungera på ett bra sätt. I Tendens-programmen framfördes också åsikten om att växelvis boende kan leda till en ökad individualisering i familje- synen. Flera unga vuxna som bott växelvis uttalade att boendeformen kan skapa rotlöshet och rastlöshet; att man ständigt är på väg igen till den andra föräldern, som att vara ständigt på resa. Några personer upplevde att de landat först när de skaffat eget boende och flyttat hemifrån. Flera unga vuxna i radioprogrammet förklarar att när viljan kom i ungdomsåren att vilja bo i en större utsträckning hos den ena för- 26 De tre Tendens-programmen finns att lyssna på på webbplats; äldern berodde detta på att de ville slippa flyttningen och allt det (o-)praktiska som det innebär. Det berodde inte på att de ville slippa den andra föräldern. Växelvis boende beskrevs som det minst dåliga alternativet och att endast bo hos en av föräldrarna skulle upplevas som att man var på besök hos den andra föräldern – något man inte skulle vilja. Hos ungdomarna fanns en sam- stämmighet om att det är fördomsfullt och misstänksamt att utgå från att det inte är bra för barn att bo växelvis. Terapeuter som deltog i programmet uttalade att föräldrar ofta inte väljer växelvis boende av rättviseskäl, utan för att tillgodose barnets behov av tid med båda sina föräldrar. Ungdomarna i programmet ansåg att växelvis boende är det som gäller . Om föräldrarna inte väljer det efter en separation är det enligt dem uppseendeväckande och innebär att det finns en förälder som inte bryr sig, eller som inte tar sitt ansvar. Synpunkter från empiriska studie I den tidigare nämnda rapporten från ingår också en empirisk kvalitativ studie där unga vuxna som bor växelvis har berättat om sin boendesituation.27 Där framkommer att de i all- mänhet är nöjda med boendet. De är glada över att ha fått en god kontakt med båda sina föräldrar och tror att det skulle ha varit sämre att bo mest hos en förälder. De ser det som en fördel att ha fått erfarenheter av olika sätt att leva, och uppskattar ofta att de fått fler vuxna att relatera till i form av föräldrars nya partner. Nackdelarna som lyfts fram är att behöva packa och flytta så ofta och att det med detta följer en känsla av rotlöshet. En del ung- domar skulle egentligen hellre bott mest hos ena föräl- dern, då de tyckt att de behövt en fast punkt i tillvaron, ett ställe som var deras eget. Detta har de ibland inte vågat säga, av rädsla för att såra den förälder som de inte ville bo hos. I stället har de önskat att föräldrarna skulle ha sett och förstått behovet och gjort något åt det. Alla ungdomarna tycker att det varit bra att få pröva på att ha en vardagstillvaro med båda föräldrarna, men de som är mer nega- 27 Empirisk studie om 22 ungdomars boende, ingår i återrapportering av ett regeringsuppdrag Växelvis boende – att bo hos både pappa och mamma fast de inte bor till- sammans (dnr S2001/2826/ST). De ungdomar som deltagit i studie beskrivs som välmående och reflekterande. Urvalet för studien har dock varit selektivt. Ungdomarna som deltagit har själv eller via föräldrarna aktivt tagit kontakt för att få vara med i under- sökningen. Ingen av de deltagande ungdomarna har berättat om några större problem i sina nuvarande liv som de knyter till det växelvisa boendet. tiva till det växelvisa boendet skulle hellre gått över till att ha en fast bostad . Jag vill ha ett ställe som är mitt, och inte bara flytta runt . Om jag hade fått välja själv hade jag velat bo i början, när jag var mindre, men sedan hade jag velat bo mer på ett ställe. Jag vågade inte säga det då, för jag ville ju inte göra någon av dem ledsen. Men jag skulle ha velat att de hade förstått det själva. Jag tror egent- ligen att mamma förstod att jag ville bo mer hos henne men hon gjorde ingenting åt det. Kanske var hon rädd att pappa skulle bli arg. (ungdom som bor växelvis) En annan nackdel som nämns är att ungdomarna ofta inte kan be- stämma själva när de vill bo var, tid för byten osv. utan är beroende av fasta scheman och anpassning till t.ex. halv- eller styvsyskons vistelser i hemmet. De efterfrågar då en större flexibilitet och större möjlighet att få bestämma själva. Utifrån ungdomarnas be- rättelser verkar det som om vissa föräldrar håller hårt på varannan- vecka-principen, vilket kan gå ut över barnen. Hos dessa ungdomar kan det finnas irritation och besvikelse över att de inte i större ut- sträckning fått välja själva. Det går också att tolka deras berättelser som att de i någon mån upplever det som om det är föräldrarnas, och inte deras egna behov som stått i centrum. De ungdomar som är mest nöjda med det växelvisa boendet är de som har föräldrar som är flexibla, kan samarbeta och bor nära varandra. Många ungdomar tycker att föräldrarna har lyckats bra med att komma överens och hitta lösningar som passar barnen. De som har föräldrar som bor nära varandra är mycket nöjda med detta och lyfter fram det som något som föräldrarna verkligen gjort bra. Ungdomar med föräldrar som varit flexibla i sina lösningar har ofta tagit den flexibiliteten för given. De som har haft mer rigida sche- man har däremot reagerat på och funderat över detta. I intervjuerna med ungdomarna kommer det också fram att det är vanligt att de upplever en konflikt mellan dels en önskan om att få välja själva, dels en önskan om att slippa ta ett sådant ansvar. Det verkar som om de skulle vilja ha en med åldern ökad valfrihet, men slippa känna skuld inför föräldrarna för sina beslut eller önskemål. De vill både få bestämma och inte känna press på sig att ta ansvar för besluten – särskilt inte om det involverar skuldkänslor inför den förälder som de då valt att inte bo hos. När man är liten kan man inte välja själv, men när man är större ska man få göra det. (ungdom som bor växelvis) Skuldkänslor och oro för föräldrarna förefaller vara vanligt. Särskilt verkar det som att ungdomarna oroar sig för pappan, och att de försöker att ta hand om eller skydda honom. Det de är mest rädda för är att någon av föräldrarna ska försvinna, t.ex. flytta långt ifrån. Det går inte att utesluta att barnen väljer att bo hos båda, och att de offrar möjligheten till ett fast hem för att undvika att förlora en av föräldrarna (oftast pappan). Kanske kan det vara värt det ständiga flyttandet om vinsten är att få behålla båda föräldrarna. Det är uppenbart att konflikten mellan att ha god kontakt med båda föräldrarna och att ha ett fast hem är högst reell och att ung- domarna är medvetna om den konflikten. Många väljer att priori- tera kontakten med föräldrarna – samtliga ser det som en stor för- del men alla tycker också att det är jobbigt att ständigt byta bostad. Vissa tycker att det är så jobbigt att de hellre bor bara på ett ställe. Jag hade aldrig velat ha det på något annat sätt! Jag är jättenöjd med att bo så här, att jag får träffa mamma och pappa lika mycket. Vilket som varit viktigast – kontakt med båda föräldrarna eller en fast punkt? Ja, jag tycker att det varit mer jobbigt än bra att bo växelvis. - citat från ungdomar som bor växelvis Det ungdomarna tycker sämst om är när föräldrarna pratar illa om varandra, och när föräldrarna ger barnen skuldkänslor för att de väljer att bo bara hos den ena. Synpunkter från Rädda Barnens undersökning på Lunarstorm har genomfört en undersökning genom Lunarstorm, om 16–18-åriga ungdomars upplevelser i samband med skilsmässa och separation.28 Resultaten visar att föräldrarnas separation är en stor påfrestning för barnen. Bland det mest påfrestande var att ungdomarna fick sämre kontakt med en förälder och att föräldrarna pratade illa om varandra. En tredjedel av barnen kunde inte se några positiva effekter av separationen och många upplevde symptom som sömnsvårigheter, koncentrationssvårigheter, magont och huvud- värk i samband med separationen. Undersökningen visar att föräld- rarnas förmåga att samarbeta och stödja sina barn har haft stor betydelse för hur ungdomarna hanterade separationen. 28 Rädda barnen, I skilda världar, Barns upplevelser av skilsmässa – en enkätundersökning, 2007. 7.4Utvecklingen av växelvis boende 7.4.1Är växelvis boende bra eller dåligt för barnet? Växelvis boende är ett sätt för föräldrar att fortsätta ta gemensamt ansvar för barnet efter en separation. Om föräldrarna har förmåga att samarbeta, kan växelvis boende vara ett bra sätt att ge barnet möjlighet till en god och nära kontakt med båda sina föräldrar. är det också föräldrarna som vet bäst vad deras barn behö- ver. Utredningen har visat på flera olika studier med mycket positiva resultat när det gäller barn som bor växelvis.