sou · GZB332 · 2011-04-15 00:00:00 — Bestämmelserna avser de rättigheter som utövande konstnärer, framställare av ljud- eller bildupptagningar, radio- och TV-företag, framställare av kataloger och andra sammanställningar samt fotografer har till sina prestationer. Det som skyddas är artisters framföranden, upptagningar av ljud eller rörliga bilder, kataloger och sammanställningar, radio- och TV-företagens utsändningar samt fotografiska bilder. Något som motsvarar den egentliga upphovsrättens krav på originalitet finns inte i dessa bestämmelser utan själva åstadkommandet av ett framförande, en upptagning etc. är tillräckligt för rättsskydd. Flera av bestämmelserna i upphovsrättslagen gäller, genom hänvisningar, även för sådana prestationer som skyddas enligt 5 kap. Exempelvis är många av inskränkningsbestämmelserna tillämpliga i förhållande till sådana prestationer. Även bestämmelserna i 3 kap. om upphovsrättens övergång är i stor utsträckning tillämpliga vid överlåtelse eller upplåtelse av sådana prestationer som skyddas enligt 5 kap. 2.3Upphovsrättslagens uppbyggnad och struktur Lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk var som nämnts resultatet av ett arbete som påbörjades , då inledde sitt uppdrag. Upphovsrättslagstiftningen – huvuddragen i gällande rätt i betänkandet Upphovsmannarätt till litterära och konstnärliga verk (SOU 1956:25). Den därpå följande lagstiftningsprocessen resulterade i propositionen 1960:17 och första lagutskottets yttrande 1LU 1960:41 och 43. Lagen trädde därefter i kraft . Upphovsrättslagen hade ursprungligen nio kapitel och paragraferna var numrerade löpande. 1 kap., 1–10 §§, avsåg upphovsrättens föremål och innehåll, 2 kap., 11–26 §§, avsåg inskränkningar i upphovsrätten, 3 kap., 27–42 §§, avsåg upphovsrättens övergång, 4 kap., 43–44 §§ avsåg upphovsrättens giltighetstid, 5 kap., 45–49 §§ avsåg vissa upphovsrätten närstående rättigheter, 6 kap., 50–52 §§, avsåg särskilda bestämmelser, 7 kap., 53–59 §§, avsåg ansvar och ersättningsskyldighet, 8 kap., 60–62 §§ avsåg lagens tillämpningsområde och 9 kap., 63–70 §§, avsåg ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. I 3 kap. var några paragrafer försedda med underrubriker men i övrigt saknades sådana helt. Vid sidan av upphovsrättslagen fanns även lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild som reglerade rätten till fotografiska bilder som inte skyddades av upphovsrätt. Bestämmelserna integrerades i upphovsrättslagen , då lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild upphörde att gälla (SFS 1994:190, prop. 1993/94:109). Upphovsrättslagens paragrafer är fortfarande löpande numrerade. Sista kapitlet är fortfarande 9 kap. om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser och den sista paragrafen är 70 §. Antalet kapitel är dock numera i realiteten tolv och paragraferna uppgår till 120. Den redaktionella grundstrukturen i lagen har alltså behållits men ny lagstiftning har fogats in i den befintliga kapitel- och paragrafnumreringen allteftersom lagen har reviderats. Således har lagen på flera ställen försetts med inskjutna kapitel och ett stort antal inskjutna paragrafer, exempelvis 2 a kap., 3 a kap. och 6 a kap. samt 26 a–26 p §§, 42 a–42 f §§, 52 a–52 h §§ och 53 a–53 h §§. Dessutom förekommer paragrafer som saknar innehåll. Några av revideringarna i lagen bör särskilt nämnas. tillkallades särskilda sakkunniga med uppdrag att företa en allmän översyn av upphovsrättslagstiftningen (, Ju 1976:2). Översynen ansågs motiverad bl.a. av den tekniska utveckling som hade ägt rum sedan tillkomsten av upphovsrättslagen. Utredningen lämnade fyra delbetänkanden och två promemorior. Första delbetänkandet var Upphovsrätt 1 Fotokopiering inom undervisningsverksamhet, SOU 1978:69, med förslag till en ny av- Upphovsrättslagstiftningen – huvuddragen i gällande rätt Således infördes i dåvarande 15 a § (nuvarande 42 c §) den andra i den efterhand allt längre raden av avtalslicensbestämmelser, om fotokopiering i undervisningsverksamhet (SFS 1981:610, prop. 1979/80:132). Därefter upprättade utredningen promemorian Ds Ju 1981:7. Den låg till grund för lagändringar som innebar skärpta åtgärder, bl.a. höjt straffmaximum, mot intrång i rättigheter enligt upphovsrättslagen och den fotografirättsliga lagstiftningen (SFS 1982:284, prop. 1981/82.152). Sedan lämnade utredningen en promemoria , Åtgärder med anledning av uthyrningsverksamhet beträffande grammofonskivor m.m., med förslag till en utvidgning av upphovsmännens ensamrätt när det gäller uthyrning av musikaliska verk, vilket medförde en ändring i inskränkningsbestämmelsen om spridning av exemplar (dåvarande 23 §, nuvarande 19 §), (SFS 1982:1059, prop. 1982/83:40). Den bestämmelsen har för övrigt ändrats därefter. Utredningen lämnade därefter andra delbetänkandet, Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1983:65), med förslag till bl.a. förlängd skyddstid för närstående rättigheter, från till (prop. 1985/86:79, SFS 1986:367). Därefter kom delbetänkande 3 Upphovsrätt och datorteknik, (SOU 1985:51), med förslag bl.a. om uttryckligt skydd enligt 1 § URL för datorprogram (se även prop. 1985/87:49, SFS 1986:1426). Delbetänkande 4 Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1988:31) behandlade frågor om ändrade bestämmelser om kopiering för enskilt bruk och nya avtalslicensbestämmelser om kopiering hos myndigheter, företag och organisationer m.fl. (se även prop. 1988/89:85, SFS 1989:396). Slutbetänkandet, Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1990:30), ägnades bl.a. åt frågor om dels det rättsliga skyddet för fotografier, dels inskränkningarna i upphovsrätten. Frågor om följerättsbestämmelser behandlades också. Det resulterade bl.a. i nya och ändrade inskränkningsbestämmelser och avtalslicensbestämmelser (prop. 1992/93:214, SFS 1993:1007). Bestämmelser om rätt till särskild ersättning när exemplar av konstverk säljs vidare, s.k. följerätt, infördes (prop. 1994/95:151, SFS 1995:1273). genomfördes och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, EGT L 167, 22.6.2001, s. 10, Celex 32001L0029, (EG- direktivet om upphovsrätten i informationssamhället, Ds 2003:35, prop. 2004/05:110, LU 2004/05:LU27, SFS 2005:359, 360 och 757). Direktivet syftade dels till att harmonisera medlemsstaternas upp- Upphovsrättslagstiftningen – huvuddragen i gällande rätt hovsrättsliga lagstiftning, dels till att genomföra två fördrag som antagits inom för den intellektuella äganderätten (), (WCT) och Performances and (WPPT). Direktivet medförde ett stort antal ändringar i lagen. Förändringar i bestämmelserna om ensamrättigheter innebar att dessa rättigheter klargjordes, varvid det i lagen infördes en uttrycklig ensamrätt för upphovsmän att överföra sina verk till allmänheten. Skyddet för vissa närstående rättigheter – skyddet för utövande konstnärer vad gäller deras framförande av ett verk, för fonogram- och filmproducenter och för radio- och televisionsföretag – förstärktes. Vidare sågs inskränkningsbestämmelserna över med anledning av direktivet. Exempelvis begränsades då bestämmelserna om kopiering för privat bruk något. Inskränkningen avseende exemplarframställning till personer med funktionshinder utvidgades. Vidare ändrades bestämmelserna om s.k. kassettersättning (nuvarande 26 k–26 m §§). Avtalslicensbestämmelserna samlades i ett nytt kapitel, 3 a kap., och vissa av dem utvidgades också materiellt sett (se 42 b §, 42 c § och 42 d §§). Nya bestämmelser om skydd för tekniska åtgärder infördes i ett nytt kapitel, 6 a kap. När förslaget till lagändringar föredrogs för Lagrådet uttalade detta att systematiken i lagen redan var svåröverskådlig och att svårigheterna att överblicka lagen skulle öka om lagändringarna infördes. Lagrådet kunde endast godta lagen som ett provisorium (se prop. 2004/05:110 s. 557 f.). Stora förändringar i lagen genomfördes därefter i samband med genomförandet av och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (prop. 2008/09:67, SFS 2009:109). Lagändringarna innebar bl.a. att bestämmelserna om informationsföreläggande infördes (53 c–53 f §§), att bestämmelserna om vitesförbud och s.k. korrigeringsåtgärder förändrades (53 b och 55 §§) samt att skadeståndsbestämmelserna förtydligades (54 §). ser alltså lagens uppbyggnad i grunden ut som när den tillkom. Kapitelrubrikerna är i stort desamma som de ursprungliga men på ett flertal ställen i lagen har underrubriker tillkommit. På åtskilliga ställen har även, som framgått, nya kapitel och nya bestämmelser infogats. Detta är bakgrunden till behovet av en översyn av hela lagen i redaktionellt och språkligt hänseende. Upphovsrättslagstiftningen – huvuddragen i gällande rätt Lagstiftningssamarbetet avseende en gemensam nordisk upphovsrättslagstiftning inleddes . Den första nordiska konferensen hölls i . Därefter hölls ett antal nordiska möten –1955 med uppehåll . Som redan framgått resulterade samarbetet i att i allt väsentligt likalydande lagar antogs i , , och . har de nordiska lagarna kommit att skilja sig åt i vissa avseenden. Stora likheter i strukturen råder dock fortfarande. Någon omfattande redaktionell översyn, motsvarande den som görs i , har inte gjorts beträffande upphovsrättslagarna i övriga nordiska länder. 3 En ny upphovsrättslag Lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk trädde i kraft . Lagen har alltså varit i kraft . Den är dock slutresultat av ett arbete som påbörjades . Lagen har varit föremål för ett mycket stort antal ändringar. Detta har bl.a. resulterat i att lagen, som har en löpande numrering, har försetts med en stort antal inskjutna paragrafer, t.ex. 26 a–26 i §§, 52 b–52 h §§ och 56 a–56 h §§. Lagen uppfattas som svåröverskådlig och svårtillgänglig. Någon helhetsöversyn har aldrig gjorts men i olika sammanhang har behovet av en sådan påtalats (se t.ex. betänkande 2004/05:LU27 s. 18 f och 44 samt Lagrådets yttrande i prop. 2004/05:110 s. 557 f.). 3.2Bör en ny upphovsrättslag införas? Förslag: Lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk upphävs och ersätts med en ny upphovsrättslag. Enligt utredningsdirektiven ska en språklig och redaktionell översyn av hela lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (i fortsättningen upphovsrättslag) göras i syfte att modernisera och förenkla språket i lagens bestämmelser och göra lagen mer överskådlig och lättillgänglig från redaktionell synpunkt. Översynen ska omfatta förslag till en ny kapitelindelning i lagen med ny paragrafnumrering i varje kapitel. Om det är mest ända- målsenligt får ändringarna genomföras i form av ett förslag till en ny lag. Den översyn som jag nu enligt utredningsdirektiven har gjort av den upphovsrättsliga lagstiftningen har resulterat i slutsatsen att det är nödvändigt med relativt genomgripande strukturella och språkliga förändringar. Jag anser det därför mest ändamålsenligt att de genomförs i en ny lag. lag bör alltså upphävas och ersättas av en ny upphovsrättslag. Innehållet i den nya lagen ska dock i dess helhet överensstämma med nuvarande lag. Upphovsrätt berör på ett eller annat sätt stora delar av samhället, såväl enskilda personer som näringsliv och det allmänna. används i dagligt tal Upphovsrättslagen som beteckning på den nuvarande lagen trots att den alltså formellt sett har ett betydligt längre namn. Det är viktigt för tillgängligheten till lagstiftningen att namnet på lagen är begripligt och ger lättillgänglig information om lagens innebörd. Eftersom begreppet upphovsrätt måste anses väl bekant för det stora flertalet i samhället anser jag att det bör kvarstå som beteckning på det skydd som lagen ger. Namnet på lagen bör dock vara kortare än . Jag anser därför att det formella namnet på lagen bör vara Upphovsrättslagen. 3.3Lagens struktur och kapitelindelning Förslag: Den nya upphovsrättslagen delas in i kapitel med löpande kapitelnumrering i varje kapitel. Lagen inleds med ett kapitel med övergripande bestämmelser för lagen och med en innehållsförteckning (1 kap.). I de två följande kapitlen införs de grundläggande bestämmelserna om upphovsrätt (2 kap.) och bestämmelser om rättigheter för utövande konstnärer, producenter, fotografer m.fl. (3 kap.). Därefter följer bestämmelser om begränsningar i upphovsrätten (4 kap.), upphovsrättens övergång (5 kap.), avtalslicenser (6 kap.), rätt till särskild ersättning (7 kap.), skydd för tekniska åtgärder (8 kap.), straffansvar, vitesförbud, skadestånd m.m. (9 kap.), informationsföreläggande och intrångsundersökning (10 kap.), övriga bestämmelser (11 kap.) och lagens tillämpningsområde (12 kap.). Bestämmelserna i internationella upphovsrättsförordningen (1994:193) förs över till den nya lagen (13 kap.). Som framgått understryker direktiven vikten av enhetlighet och förutsebarhet i tillämpningen av lagens bestämmelser. Sådant sammanhänger åtminstone i någon mån med strukturen och ordnandet av delar och helheter. Av direktiven till utredningen framgår att den befintliga strukturen med löpande paragrafnumrering ska ersättas med kapitel med löpande kapitelnumrering i varje kapitel. Redan härigenom blir lagen mer överskådlig och hanterlig. I mitt förslag till ny upphovsrättslag har detta alltså gjorts. På det strukturella planet har arbetet i utredningen styrts av att bestämmelser som logiskt och tematiskt hör ihop också bör förekomma i lagtexten i koncentrerade grupper, typiskt sett inom samma kapitel. Så är inte alltid fallet i den nuvarande lagen. Det finns flera exempel på bestämmelser som förekommer på ställen i lagen som inte motiveras av sammanhanget eller av sitt tematiska innehåll, se t.ex. bestämmelserna om vissa upphovsrätten närstående rättigheter (5 kap. upphovsrättslag). Det är vidare viktigt för lagens begriplighet och tillgänglighet att det redan i inledningen ges tydlig information om vad lagen innehåller. Detta gäller särskilt som lagen innehåller bestämmelser om andra rättigheter än de rent upphovsrättsliga, nämligen bestämmelser om rättigheter för utövande konstnärer, producenter, fotografer m.fl. innehåller lagen inte någon sådan inledande bestämmelse. Jag föreslår därför att lagen inleds med ett kapitel med övergripande bestämmelser om innehållet i lagen, 1 kap., och att detta kapitel inleds med en bestämmelse om lagens huvudsakliga innehåll, 1 kap. 1 §. Därutöver bör övervägas om en innehållsförteckning också bör införas i lagen. Det har blivit allt vanligare att i särskilt omfattande lagar ta med en innehållsförteckning i en inledande paragraf (jfr t.ex. Radio- och tv-lagen (2010:696). Jag anser att det är ett bra grepp för att ge läsaren en komplett och lättöverskådlig bild av lagstiftningens innehåll, inte minst sett till den ansenliga omfattning som upphovsrättslagen under alla omständigheter har. En innehållsförteckning skulle dessutom komplettera den föreslagna 1 kap. 1 §, som ju inte är uttömmande. Jag föreslår alltså att en innehållsförteckning införs i 1 kap. 2 §. De följande kapitlen i den nya lagen bör ge läsaren information om de grundläggande bestämmelserna om det skydd som lagen ger. Andra kapitlet bör därför innehålla de grundläggande bestämmelserna om upphovsrätt, dvs. skyddet för litterära och konstnärliga verk. I detta kapitel bör även bestämmelserna om upphovsrättens giltighetstid, som regleras i 4 kap. upphovsrättslag, tas in (se mer om detta i avsnitt 4.4). Lagen ger emellertid inte skydd bara åt litterära och konstnärliga verk. Även andra prestationer, dvs. vissa upphovsrätten närstående rättigheter, skyddas, som redan framgått, genom lagen. Dessa bestämmelser finns samlade i 5 kap. upphovsrättslag. Genom bestämmelserna ges utövande konstnärer, t.ex. skådespelare, musiker och artister, ensamrätt att förfoga över sina framträdanden i vissa avseenden. Framställare av ljud- eller bildupptagningar ges på motsvarande sätt ensamrätt att förfoga över sina upptagningar. Därutöver ger bestämmelserna skydd för radio- och TV-utsändningar, kataloger m.m. och fotografiska bilder. Dessa bestämmelser bör förstås föras över till den nya lagen. Eftersom de innehåller grundläggande rättigheter, vilka som rubriken antyder är nära besläktade med de upphovsrättsliga rättigheterna, bör de emellertid flyttas fram och presenteras tidigare i lagen. Jag föreslår att de tas in direkt efter de grundläggande bestämmelserna om upphovsrätt, dvs. i 3 kap. i förslaget till ny upphovsrättslag. I övrigt anser jag att den kapitelordning som råder upphovsrättslag i huvudsak är logisk och bör behållas. Kapitlet om rätt till särskild ersättning, dvs. bestämmelser om s.k. privatkopieringsersättning eller kassettersättning samt ersättning vid vidareförsäljning av konstverk, s.k. följerätt, som återfinns i 2 a kap. upphovsrättslag bör dock komma efter kapitlen om upphovsrättens övergång (5 kap. i förslaget till ny upphovsrättslag) och avtalslicenser (6 kap. i förslaget) eftersom det innehåller bestämmelser av mer speciell natur. Bestämmelserna om sanktioner bör delas upp i två kapitel (se mer om detta i avsnitt 11). Bestämmelserna i den internationella upphovsrättsförordningen (1994:193) I 8 kap. upphovsrättslag finns bestämmelser om lagens tillämpningsområde. Exempelvis anges här att bestämmelserna om upphovsrätt tillämpas på verk av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i (60 § första stycket 1). Bestämmelserna i lagen ska emellertid inte bara tillämpas på objekt som har svensk anknytning. Till följd av ett antal internationella överenskommelser som ingåtts med andra länder finns i den internationella upphovsrättsförordningen (1994:193) föreskrifter om tillämpningen av upphovsrättslag med avseende på andra länder och mellanstatliga organisationer. Exempelvis föreskrivs i 2 § första stycket 1 i internationella upphovsrättsförordningen att bestämmelserna om upphovsrätt ska tillämpas på verk av den som är medborgare eller har sin vanliga vistelseort i ett land inom den internationella unionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (Bernunionen). Det innebär alltså att den svenska lagen ska tillämpas även på vissa utländska verk. Motsvarande bestämmelser finns beträffande verk av den som är medborgare eller har hemvist i ett land som är anslutet till Världskonventionen om upphovsrätt (se 6 § första stycket 1) och beträffande verk och fotografiska bilder som först har getts ut av eller dess fackorgan m.fl. (se 10 § första stycket 1). Bestämmelserna i förordningen innehåller således bestämmelser av privaträttslig natur som ger rättigheter för enskilda subjekt, dvs. Det kan därför ifrågasättas om inte dessa bestämmelser borde regleras i lagform i stället. Bestämmelserna i internationella upphovsrättsförordningen är inte av sådan karaktär att det krävs återkommande ändringar i dem. De senaste ändringarna i förordningen gjordes relativt med anledning av tillträdet till två internationella fördrag som antagits inom (se SFS 2008:851). I samband därmed lyftes ett antal bestämmelser bort från förordningen. Dessa var mer typiska tillämpningsföreskrifter som förutsatte frekventa ändringar. Enligt min uppfattning talar mycket för att de nuvarande bestämmelserna i förordningen är av sådan karaktär de borde föreskrivas i lagform (jfr t.ex. Lagrådets yttrande över prioritetsbestämmelserna i i prop. 2000/01:13 s. 60). Även om bestämmelserna inte skulle bedömas vara av sådan karaktär, bör lagformen kunna väljas utan att det skulle medföra några praktiska problem eller stora nackdelar. Mot denna bakgrund och då frågorna om upphovsrättslagens tillämpning på utländska subjekt och objekt har stor aktualitet , föreslår jag att samtliga bestämmelser i internationella upphovsrättsförordningen (1994:193) tas in som ett sista kapitel i den nya upphovsrättslagen. 4Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Av 1 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk framgår att den som har skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket. Lagen utgår från att upphovsrätten alltid initialt tillkommer en fysisk person, nämligen den som har skapat verket i fråga. Varken juridiska personer eller maskiner, t.ex. datorer, kan vara upphovsmän i lagens mening, även om sådana i vissa fall kan ge upphov till såväl litterära som konstnärliga alster, men således utan ett relevant upphovsmannaskap såvida inte en fysisk person ligger bakom det litterära eller konstnärliga resultatet (se , Upphovsrättens avtal, 3 uppl., s. 36). Upphovsrätt kan överlåtas eller upplåtas. Upphovsrätt kan också övergå till annan till följd av dödsfall (jfr 3 kap. om upphovsrättens övergång.) Den ideella rätten kan dock inte övergå till annan utan kan endast efterges. Uttrycket upphovsman används i lagen genomgående när man talar om upphovsmannen själv, dvs. den som har skapat verket. I många fall är det dock underförstått att även sådana personer som förvärvat en rätt från upphovsmannen, såväl fysiska som juridiska, kan åberopa bestämmelserna. Det får utläsas ur sammanhanget. I vissa fall är det emellertid uppenbart att en bestämmelse endast avser den som skapat verket (jfr t.ex. 3 § om den ideella rätten). används i lagen uttrycket upphovsmannen själv för att markera att endast upphovsmannen avses och inte andra rättsinnehavare (se t.ex. 42 §). Det finns alltså några exempel på att det ansetts nödvändigt att i lagtexten uttryckligen ange att bestämmelserna även gäller dem som Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. förvärvat en rätt från upphovsmannen eller i senare led, t.ex. genom avtal eller till följd av upphovsmannens död. Dessa personer benämns då i lagen rättsinnehavare (se t.ex. 52 b § och 53 b §). Sammanfattningsvis kan upphovsrätt alltså innehas av upphovsmannen själv, dvs. den som skapat verket, eller av någon annan fysisk eller juridisk person, dvs. Till den senare kategorin hänförs även sådana som förvärvat upphovsrätten genom bodelning, arv eller testamente till följd av upphovsmannens död. Förslag: Den som skapat ett verk bör i den nya upphovsrättslagen även fortsättningsvis benämnas upphovsman. Uttrycket rättsinnehavare ersätts med uttrycket den som innehar upphovsrätten. I de fall det är helt givet att en bestämmelse i lagen endast avser upphovsmannen själv och inte andra innehavare av upphovsrätten ska detta framgå uttryckligen av lagtexten. Bedömning: Det är inte möjligt att i övrigt i lagtexten ange vilka bestämmelser som gäller för andra innehavare av upphovsrätten än upphovsmannen själv. Skälen för förslaget och bedömningen Den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk benämns upphovsrättslag upphovsmannen. Uttrycket måste anses väl bekant för det stora flertalet i samhället, inte minst till följd av de senaste årens offentliga debatt om upphovsrätten. När en ny lag föreslås är det likväl så att även välbekanta ord och uttryck kan eller bör förenklas, för att göra lagen än mer tillgänglig för den breda allmänheten, i moderniseringssyfte eller av andra skäl. En ny och modern lag måste förstås vara genusneutral. Av den anledningen ersätts regelmässigt ordet han som förekommer i äldre lagtext med han eller hon i sådana bestämmelser som avser både kvinnor och män. Ord som inte anses som könsneutrala bör förstås undvikas eller ersättas med något annat. Det har i detta sammanhang framförts att fördelar kunde finnas med en annan bestämning av upphovsrättens subjekt än ordet upphovsman. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. trycket upphovare har exempelvis föreslagits som en möjlig beteckning som skulle göra det lättare att undvika ibland tyngande uttryck som hon och han i löpande lagtext (Se t.ex. Karnell i till Axel Adlercreutz, 2007, s. 198 ff.; jfr Karnell i till , 2008, s. 239 ff.). Som framförts inledningsvis får dock ordet upphovsman anses väletablerat och välbekant för den breda allmänheten. Att byta ut detta uttryck skulle, enligt min uppfattning, inte leda till en tydligare och mer lättillgänglig lag.