sou · GYB390 · 2011-01-01 00:00:00 — Grund- läggande för en ekonomisk förening, sådan denna framträder i föreningslagen, är att den är en sammanslutning av fysiska eller juridiska personer. Dessa personer är medlemmar i föreningen. Föreningen ska bedriva ekonomisk verksamhet som medlemmarna deltar i. Utmärkande för en ekonomisk förening är dessutom att föreningens ändamål ska vara att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom ekonomisk verksamhet (se 1 kap. 1 § förenings- lagen). Ytterligare karakteristika är att föreningen ska ha stadgar, som reglerar dess verksamhet, en styrelse, som ansvarar för dess förvaltning, och en eller flera revisorer som granskar verksamheten. Den ekonomiska föreningen är, tillsammans med aktiebolaget, de huvudsakliga associationsformer som svensk lagstiftning erbjuder för möjligheten att bedriva verksamhet utan personligt ansvar för associationens delägare. Den ekonomiska föreningen är, till skillnad från aktiebolaget, en öppen association. Detta innebär att föreningens medlemsantal inte är fastställt på förhand och att det kan variera över tiden utan att föreningens stadgar behöver ändras. I ett aktie- bolag är antalet aktier bestämt i bolagsordningen och om antalet aktier ska ökas krävs som huvudregel att bolagsordningen ändras. Ett aktiebolags bolagsordning sätter därmed vissa gränser för an- talet delägare i bolaget. Även i handelsbolag krävs ändring av bolagsavtalet då kretsen bolagsmän förändras, eftersom antagandet av en ny delägare kräver samtycke från samtliga bolagsmän. Aktie- bolag och handelsbolag anses därför vara slutna associationer. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning En ekonomisk förening brukar dessutom beskrivas som en per- sonassociation, i motsats till aktiebolaget, som betraktas vara en kapitalassociation. Det väsentliga i en personsammanslutning anses vara delägarna/medlemmarna, medan det i en kapitalassociation är kapitalinsatsen och avkastningen på denna som står i fokus. Det bör dock anmärkas att det även för ekonomiska föreningar upp- ställs krav på att medlemmarna ska bidra med en insats till föreningen och ekonomiska föreningar har därför vissa drag av kapitalassociation. Huvudsyftet i en ekonomisk förening är inte, till skillnad från vad som gäller för aktiebolag, att ge kapitalavkastning till ägarna. Medlemmarna förutsätts ha ekonomisk nytta av föreningen men denna ekonomiska nytta ligger främst i medlemmarnas rätt att i vid mening utnyttja föreningens tjänster. Vanligen strävar dock även en ekonomisk förening efter att bedriva sin verksamhet så att det uppstår en vinst och i många föreningar är utdelningen av denna till medlemmarna en viktig del i främjandet av medlemmarnas in- tressen. Ekonomiska föreningar delas oftast in i tre grupper: konsument- föreningar, producentföreningar och arbetskooperativa föreningar. Avgörande för vilken kategori en enskild förening hör hemma i är hur den kooperativa verksamheten är utformad. En konsument- förening kännetecknas av att medlemmarna deltar i verksamheten som konsumenter eller annars som användare av föreningens varor eller tjänster. I en producentförening deltar medlemmarna genom att leverera råvaror eller andra produkter till föreningen eller genom att köpa in varor eller tjänster från föreningen till sin egen närings- verksamhet. Medlemmarna i en arbetskooperativ förening deltar i verksamheten med sina egna arbetsinsatser. Det ekonomiska främ- jandet för medlemmarna i de olika kooperativa formerna kan exem- pelvis bestå i lägre priser på inköpta varor, högre priser för leve- rerade varor respektive möjlighet till försörjning. En ekonomisk förening måste alltid ha minst tre medlemmar. Medlemskapet är personligt och kan inte överlåtas. Däremot kan de ekonomiska rättigheter som är knutna till själva andelen i föreningen, den s.k. andelsrätten, överlåtas. Föreningens verksamhet finansieras helt eller delvis genom de medlemsinsatser som medlemmarna är skyldiga att betala. Lagen reglerar dock inte insatsernas storlek. Den enskilda föreningen kan därför genom bestämmelser i stadgarna själv besluta hur stora in- satserna ska vara. Lagen reglerar inte heller på vilket sätt insatserna ska betalas. Insatsskyldigheten kan således, beroende på vad som Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning föreskrivs i föreningens stadgar, fullgöras i form av kontant betal- ning men också genom leverans av egendom eller genom egen arbets- insats. Eftersom lagen inte uppställer något krav på när insatserna ska fullgöras, krävs det inte heller att en ny medlem betalar sin insats när han eller hon träder in i föreningen. En förening kan alltså fritt bestämma när insatsen ska erläggas och tiden för in- betalning kan variera. En ekonomisk förening får rättskapacitet och blir en juridisk person i och med att den registreras i föreningsregistret. Förenings- registret förs av . 2.1.2Bostadsrättsföreningar och kooperativa hyresrättsföreningar En bostadsrättsförening är en särskild form av ekonomisk förening. Den har till ändamål att i föreningens hus upplåta lägenheter med bostadsrätt till föreningens medlemmar. Bostadsrätt är den rätt i föreningen som medlemmen har på grund av upplåtelsen. De lägen- heter som upplåts med bostadsrätt kan vara såväl bostadslägenheter som lokaler. Bostadsrättsföreningar regleras i bostadsrättslagen (1991:614). Lagen innehåller många regler som är specifika för denna förenings- form, exempelvis bestämmelser om upplåtelse av bostadsrätt och om bostadsrättshavarens rättigheter och skyldigheter. I vissa delar hän- visar dock lagen till de föreningsrättsliga regler som finns i för- eningslagen, såsom när det gäller flertalet frågor om föreningens ledning, föreningsstämma, revision och likvidation. En kooperativ hyresrättsförening är en ekonomisk förening som har till ändamål att upplåta bostadslägenheter med hyresrätt till sina medlemmar. Karaktäristiskt för kooperativ hyresrätt är att hyres- gästerna är medlemmar i föreningen och att det är föreningen som hyr ut lägenheterna.1 Upplåtelsen kan avse lägenheter i hus som föreningen äger (ägarmodellen) men det kan också vara fråga om lägenheter som föreningen hyr av husets ägare (hyresmodellen). Föreningsrättsliga bestämmelser om kooperativa hyresrättsfören- ingar finns i 2 kap. lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt. I de flesta avseenden hänvisas till föreningslagens bestämmelser, exem- pelvis i frågor om föreningens ledning, föreningsstämman, revision, likvidation och annan upplösning av föreningen. 1 Se prop. 2001/02:62 s. 37 f. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning En sambruksförening har till huvudändamål att driva jordbruk eller trädgårdsnäring för medlemmarnas gemensamma räkning. Fören- ingen får dessutom driva annan verksamhet under förutsättning att sådan verksamhet har samband med föreningens ändamål. Sambruksföreningar regleras i lagen (1975:417) om sambruks- föreningar. Denna lag innehåller vissa särskilda föreningsrättsliga bestämmelser men hänvisar i betydande delar till föreningslagen. Så- ledes ska föreningslagens bestämmelser tillämpas även på sambruks- föreningar när det exempelvis gäller frågor om medlemskap, före- ningens ledning, föreningsstämma, revision och likvidation. En kreditmarknadsförening är en ekonomisk förening som har fått tillstånd av att bedriva finansieringsrörelse. För en sådan förening gäller bestämmelserna i föreningslagen, om inte annat följer av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller är särskilt föreskrivet. I lagen (1995:1570) om medlemsbanker regleras en särskild för- eningsform, medlemsbanker. En medlemsbank har till ändamål att främja sina medlemmars ekonomiska intressen genom att driva bankverksamhet där medlemmarna deltar genom att använda bankens tjänster som insättare eller på annat sätt. Lagen hänvisar i vissa avseenden till lagen om bank- och finansieringsrörelse, främst i fråga om sådant som gäller bedrivande av bankrörelse. När det gäller den civilrättsliga regleringen av medlemsbanker innehåller emellertid lagen om medlemsbanker en i princip uttömmande reg- lering, som dock i de flesta avseenden bygger på föreningslagens bestämmelser. Föreningslagens krav på att medlemmarna ska delta i föreningens verksamhet innebär att den ekonomiska föreningen har en tydlig kooperativ karaktär. I svensk rätt finns, utöver de redan nämnda slagen av ekonomiska föreningar, även andra associationer som har en kooperativ karaktär. Det gäller bl.a. understödsföreningar. Dessa, som regleras i lagen (1972:262) om understödsföreningar, är av- Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning sedda för inbördes bistånd i form av kapital-, sjuk- eller pensions- försäkring. Andra former av kooperativa sammanslutningar är arbetslöshetsföreningar enligt lagen (1997:239) om arbetslöshets- kassor och ömsesidiga försäkringsbolag enligt försäkringsrörelse- lagen (1982:713). Tabell 2.1 Antal föreningar registrerade hos Bolagsverket2 2.2Tidigare lagstiftning om ekonomiska föreningar har haft lagstiftning om ekonomiska föreningar . Sedan den första föreningslagen tillkom, har nya förenings- lagar tillkommit , oftast i nära anslutning till till- komsten av nya aktiebolagslagar. fick sin första föreningslag genom lagen (1895:66 s. 1) om registrerade föreningar för ekonomisk verk- samhet (föreningslag). Den kooperativa företagsformen hade då funnits i . Genom föreningslag reglerades typiska kooperativa företag där den verk- samhet som bedrevs i föreningen skulle vara accessorisk till med- lemmarnas egen ekonomi. Handel med utomstående var förbjuden. Föreningarna kunde bedriva sin verksamhet med begränsat person- ligt ansvar för medlemmarna (mbpa) eller utan personligt ansvar för medlemmarna (upa). En ny lag om ekonomiska föreningar tillkom med lagen (1911:55) om ekonomiska föreningar (föreningslag). Den nya lagen innehöll en vid definition av vad som utgjorde en eko- nomisk förening. Förutom kooperativ verksamhet kunde en eko- nomisk förening användas för såväl rent vinstdrivande verksamhet som näringsverksamhet med ideellt syfte. Lagen innehöll inte något krav på att medlemmarna skulle delta i verksamheten. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning Genom lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar (föreningslag) infördes en definition av ekonomisk förening som tydligare skilde den ekonomiska föreningen från aktiebolaget och den ideella föreningen. uppställdes ett krav på att medlemmarna skulle delta i verksamheten på något sätt, exempelvis som konsumenter, producenter eller arbetstagare. Vidare fastslogs att det var medlemmarnas ekonomiska intressen och inte något annat som skulle främjas genom föreningens verksamhet. Den nuvarande lagen, lagen (1987:667) om ekonomiska fören- ingar (föreningslagen), trädde i kraft . Genom övergångsbestämmelser fick föreningar, som hade registrerats en- ligt respektive föreningslag, behålla sin status som ekonomisk förening, trots att de inte uppfyller den nuvarande föreningslagens krav på t.ex. ändamål och öppenhet (upa-fören- ingar). Det finns dessutom fortfarande ett antal äldre ekonomiska föreningar där medlemmarna har ett visst begränsat personligt an- svar för föreningens skulder (mbpa-föreningar). Vidare finns det ett antal ideella ekonomiska föreningar, som i enlighet med föreningslag bedriver näringsverksamhet med ett i huvudsak all- männyttigt intresse, t.ex. ett stort antal folketshusföreningar. Tabell 2.2 Antal föreningar inregistrerade enligt föreningslag eller föreningslag3 2.3Företagande i ekonomisk förening 2.3.1Allmänt om företagande i ekonomisk förening fanns det enligt Företagsregister 6 646 aktiva ekonomiska föreningar. Av dessa hade cirka en tredje- del uppgift om årlig omsättning registrerad i . Den sammanlagda omsättningen för dessa föreningar uppgick till . Knappt hälften av de aktiva föreningarna hade en uppgift om antalet anställda i verksamheten. Totalt var 43 500 personer anställda i dessa föreningar. 4Avser föreningar med Folkets hus eller liknande uttryck i firman. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning Företagande i ekonomisk förening förekommer i många olika former. Betydande verksamhet finns inom den s.k. konsument- kooperationen och inom lantbrukskooperationen, som beskrivs närmare i det följande. Att bedriva sin verksamhet i form av eko- nomisk förening har även blivit alltmer frekvent bland nystartade företag, vilket även det beskrivs närmare nedan. Den ekonomiska föreningsformen används också av s.k. sociala företag, där inslaget av ekonomisk nytta inte är lika påtagligt som i de mer traditionella ekonomiska föreningarna. Konsumentkooperationen kännetecknas av att föreningarnas med- lemmar som huvudregel deltar i verksamheten som konsumenter. Ekonomiska föreningar inom konsumentkooperationen är framförallt verksamma inom dels detaljhandeln (genom KF eko- nomisk förening och övriga konsumentföreningar), dels bil- och drivmedelsbranschen (genom och övriga OK-föreningar). har präglats av vissa generella trender inom konsumentkooperationen. Såväl inom KF som inom OK har det skett sammanslagningar mellan föreningar. På så sätt har det skapats allt fler stora regionala föreningar, medan de mindre, lokala, har blivit färre. Detta har fått till följd att föreningarna har blivit större organisationer med många medlemmar, något som i sin tur har lett till nya arbetssätt i kontakterna mellan medlemmar och föreningar. Ökad konkurrens, såväl nationellt som internationellt, har skapat behov av att organisera driften av verksamheten på nya sätt. Detta har medfört att nya strukturer har vuxit fram, exempelvis med- lemsfrämjande föreningar och verksamhet i delägda dotterbolag. En annan utvecklingstendens inom konsumentkooperationen är att medlemskapet i en konsumentförening har fått ändrad karaktär, särskilt mot bakgrund av att andra, konkurrerande, företag har infört kundkort som ger rabatter och bonus på inköp. Medlems- inflytandet i föreningarna har resulterat i tydliga satsningar på miljö och hållbar utveckling inom både KF och OK. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning Det första svenska konsumentkooperativet startades genom bildandet av Lagunda och Hagunda Häraders varuanskaffnings- bolag. Det var dock först som konsument- kooperationen fick någon större utbredning i . Det skedde genom att enskilda personer gick samman i lokala inköpsföreningar för att genom gemensamma inköp åstadkomma lägre priser på in- köpta varor. Genom föreningslag skapades en rättslig reg- lering av detta. Med tillkomsten av ett större antal lokala föreningar följde ett behov av nationell samordning. bildades därför Koopera- tiva Förbundet ekonomisk förening (KF). Förbundet hade inled- ningsvis som sitt främsta ändamål att främja den kooperativa rör- elsens utveckling. efter bildandet utökades förbundets verksamhet till att också bedriva partihandel för inköp till de detalj- handelsdrivande lokalföreningarna. KF kom även att utveckla en omfattande industriverksamhet, både en betydande livsmedels- industri för produktion till de detaljhandelsdrivande föreningarna och en viss tyngre industri. var den åttonde största industrikoncernen i Sverige.5 Dagligvaruhandeln bedrevs då självständigt av de cirka 170 lokala konsumentförening- arna. skedde en omfattande förändring av KF:s och konsumentföreningarnas verksamhet. Systemet med upp- delningen mellan partihandel i KF och detaljhandel i lokala konsu- mentföreningar visade sig fungera mindre väl i den moderna daglig- varuhandeln. Det medförde att föreningarnas verksamhet i högre grad integrerades med KF. bildade KF dotterbolaget (KDAB, senare ). Konsumentföreningarna Väst, Solidar, , och Norrort beslöt att överlåta driften av detaljhandeln till KF genom att affärsverksamheten placerades i KDAB. Totalt om- fattades av den kooperativa detaljhandeln av denna nya organisation och detta nya arbetssätt. De fem konsument- föreningarna blev s.k. medlemsfrämjande föreningar, vars verksam- het huvudsakligen är inriktad på medlems- och konsumentfrågor. En följd av det nya arbetssättet blev att KF upphörde med sin parti- handel. 5 Konsumentkooperationens utveckling och utbredning beskrivs utförligt i SOU 1979:62, som även innehåller statistik om dess storlek . Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning Ytterligare en betydande förändring var när KF sålde och avvecklade merparten av sin industriverksamhet. Livs- medelsindustrin, som en gång hade varit en konkurrensfördel, blev mindre lönsam, eftersom den enbart hade konsu- mentkooperationen som marknad. KF avyttrade därför sitt ägande av livsmedelsindustrin. Det ekonomiska läget i KF tvingade också fram försäljningar av andra, tunga, industrier, såsom exempelvis OK . Behovet av att förbättra lönsamheten och att genomföra struk- turförändringar har också bidragit till att antalet konsumentfören- ingar har minskat. Det har skett genom att mera lokala föreningar har slagits samman till större regionföreningar. En annan påtaglig trend är att antalet försäljningsställen har minskat kraftigt. fanns det 2 225 försäljningsställen i . bedrivs daglig- varuhandel i cirka 760 butiker. ledde den ökade internationaliseringen till ett nordiskt samarbete inom den konsumentkooperativa detalj- handeln. bildades bolaget , där KF:s hela dagligvarubaserade detaljhandel kom att ingå. ägdes tillsammans av KF, den danska konsumentkooperationen FDB och norska Coop NKL. Bolagets uppgift var att driva daglig- varuhandeln i och , att sköta gemensamma inköp och att svara för den gemensamma organisationen. Samarbetet avbröts emellertid och /2008 fördes driften av affärsverksamheten i tillbaka till . Viss nordisk samverkan finns dock kvar i form av ett renodlat inköpssamarbete. KF ekonomisk förening kan beskrivas som moderföretag i en koncern som framförallt är verksam inom detaljhandeln. Enligt är förbundets uppgift att skapa ekonomisk nytta och göra det möjligt för medlemmarna att i sin konsumtion bidra till en hållbar utveckling för människor och miljö. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning SOU 2010:90 KF ägs av 47 konsumentföreningar, vilka i sin tur ägs av de drygt 3 miljoner medlemmarna. En del av KF:s verksamhet består av förbunds- och föreningsfrågor och av att ge stöd i olika avseenden till sina medlemsföreningar. I KF ingår även KF Sparkassa, där ca 90 000 medlemmar har konton och som hade en inlåning om ca . Andra verksamhetsgrenar inom KF drivs i dotterbolag, som exempelvis och . Organisatorisk skiss KF och konsumentföreningarna9 6Källa: SOU 1979:62. 7Källa: KF verksamhetsberättelse 2009. I konsumentkooperationen omfattas och konsumentföreningarna. 8Inkluderar, förutom dagligvarubutiker, även alla övriga butiker inom detaljhandel. 9Källa: KF verksamhetsberättelse 2009. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning finns det 42 detaljhandelsdrivande konsumentföreningar runt om i . Dessa svarar gemensamt för av den kooperativa detaljhandeln. De har sammanlagt cirka 1 200 000 med- lemmar, vilket utgör av konsumentkooperationens totala medlemsantal. Några av föreningarna är små, med mellan 300 och 1 000 medlemmar och någon eller något fåtal butiker, medan andra är betydligt större. I uppställningen redovisas de fem största detaljhandelsdrivande föreningarna. Tabell 2.4 De fem största detaljhandelsdrivande konsumentföreningarna, 2009 Fem större föreningar har integrerat sin affärsverk- samhet med KF och utgör s.k. medlemsfrämjande föreningar. De har sammanlagt drygt 1,9 miljoner medlemmar, vilket utgör av konsumentkooperationens medlemmar. De fem fören- ingarna är: 10Avrundat till tusental. 11Avser försäljning exklusive mervärdesskatt. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning SOU 2010:90 Medlemsfrämjande föreningar, 2009 Bil- och drivmedelskooperationen – OK-föreningarna Bil- och drivmedelskooperationen består av sju självständiga ekonomiska föreningar, med större eller mindre verksamhets- områden. De har tillsammans cirka 1,3 miljoner medlemmar. Den största föreningen är , som har hela Göta- land, större delen av samt södra och mellersta som verksamhetsområde. De övriga sex föreningarna är botten, , , , land och . De tidigaste kooperativen inom bil- och oljebranschen bildades genom att droskägare i bl.a. , och gick samman i inköpsföreningar. lades grunden till dagens OK-rörelse genom bildandet av ett natio- nellt , oljor, gummi m.m. inleddes en diskussion om en samman- slagning av lokala föreningar till regionala OK-föreningar. Denna utveckling ledde fram till bildandet av . Föreningen bildades genom en sammanslagning av OK- föreningarna , , Dala- , och . Den nybildade föreningen omfattade av bil- och oljekooperationens verk- samhet i hela landet. inledde ett samarbete med bensin- bolaget (). KPI är ett multi- nationellt oljeföretag som ägs av kuwaitiska staten och som arbetar under varumärket . Företagen bildade tillsammans bensin- bolaget , som ägs av och med hälften vardera. OK ekonomisk förenings verksamhet med bensinstationer bedrivs således som ett joint venture i det delägda . De övriga OK-föreningarna är inte delägare i Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning AB, men deras stationer drivs under varumärket i enlighet med samarbetsavtal mellan föreningarna och . Tabell 2.6 Oljekooperationens utveckling ägs av sina cirka 1,3 miljoner medlemmar. Föreningen har ett stort geografiskt verksamhetsområde från i söder till och i norr. Bensinstationsverksamheten bedrivs, som nämnts, i det hälftenägda bolaget . Detta bolag har knappt 800 tank- ställen i och bensinstationerna drivs antingen i egen regi eller med hjälp av franchiseavtal. Med en marknadsandel om var största bensinbolag. driver genom dotterbolag även annan affärsverksamhet i form av bilförsäljning, fastigheter och förlags- verksamhet. Föreningen har dessutom investerat i och äger företag som producerar förnyelsebar energi såsom pellets och etanol. Organisatorisk skiss (förenklad) Över 1 miljon medlemmar Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning Diagram 1 Marknadsandelar bensinbranschen 2009 De ekonomiska föreningar som är verksamma inom lant- och skogs- bruksnäringarna kännetecknas av att deras medlemmar är med i en förening i egenskap av producent av t.ex. mjölk, kött, spannmål, skog m.m. Medlemmarna är ofta egna företagare. Även inom lant- och skogsbrukskooperationen präglas av vissa trender. En sådan trend är sammanslagningarna av föreningar till större nationella eller internationella företag. Några svenska ekonomiska föreningar har också gått in på den internationella marknaden och bedriver verksamhet i flera länder, t.ex. Andra föreningar har gått samman med nordiska kooperativ, såsom a.m.b.a. Det finns också exempel på motsatt utveckling, där lokala alternativ har etablerat sig på marknaden, som ett svar på konsumenternas efterfrågan på närproducerade livsmedel. Mejeriföretaget ekonomisk förening är ett sådant exempel. Ett medlemskap i lant- och skogsbrukskooperationen är ofta kopplat till medlemmens näringsverksamhet och medlemskapet ställer regelmässigt krav på ett högre insatskapital än vad som är fallet vid medlemskap i t.ex. en konsumentförening. En trend inom denna del av kooperationen är att det numera finns krav från med- lemmarna på att även insatskapitalet ska ge viss avkastning. Ekonomiska föreningar – en allmän beskrivning således inte endast samhandeln med föreningen som ska ge ekono- misk nytta för medlemmarna utan också kapitalinvesteringen i föreningen. Detta märks särskilt i t.ex. för som för ett tydligt arbete i denna rikt- ning. () är centralorganisation för lant- bruks- och skogsbrukskooperationen. Det har länge funnits centralorganisationer inom lantbruks- kooperationen, om än i olika former. bildades All- männa () som en nationell sammanslutning för att främja lantbrukets produktion och bevaka jordbruksnäringens intressen. blev 1929 även ett samarbetsorgan för lantbrukskooperationen, vilket ledde till ett omfattande arbete med att skapa olika branschorganisationer. bildades sex nya riksorganisationer, bl.a. mejeriförbund, ägghandelsförbund, skogsägareförbund och slakteriförbund, som alla var medlemmar i .