sou · GZB36 · 2011-02-01 00:00:00 — Patienter med läkemedelsberoende bedöms vara i behov av ett eget behandlingsspår inom vården, exempelvis upplevs det som ofördel- aktigt att blanda analgetikaberoende och heroinberoende i meta- donprogrammen, liksom patienter med exklusivt bensodiazepin- beroende med narkoman- och alkoholistvården. Primärvårdens roll ses som att behandla okomplicerat beroende av läkemedel, samt uppföljning av exempelvis patienter utan psyko- social belastning som fått framgångsrik behandling inom specialist- vården. Vikten av en fungerande vårdkedja till mer specialiserad vård betonas. I används Edinboroughmodellen fram- gångsrikt, där beroendesköterskor och -läkare arbetar som konsulter i primärvården. Ett särskilt ansvar finns inom beroendevården där uppskatt- ningsvis av patienterna även har ett läkemedels- beroende. Detta innebär att alkohol- och narkomanvården i många fall får behandla ett läkemedelsberoende. Frivillig organisationer som RFHL fyller en viktigt funktion för patientgruppen, särskilt som den har svårigheter att hitta sin plats inom AA och NA. Det är viktigt med inte alltför exkluderande insatser. Sjukvården är ofta en del av problematiken genom förskrivning av dessa läke- medel. Kompetensen för behandling av patientgruppen är ojämn inom sjukvården, och frånvarande inom . Svårigheter föreligger att finna efterplaceringar inom HVB, hem för vård eller boende. Det finns behandlingshem som inte tar emot medicinerade patienter, och det saknas även tillsynsmyndighet som granskar de metoder som används på HVB hem. Arbetsgruppen vill även lyfta fram personer med primärt buprenorfinberoende, en grupp som inte får hjälp , eftersom inte tillåter underhållsbehandling. Det finns behov att förändra föreskrifterna från . 12.10.5 Struktur för kontinuerlig kunskapsuppbyggnad Arbetsgruppen har gjort en inventering av publicerad forskning, och konstaterar att nationella forskargrupper saknas. Området bedöms vara underforskat, och evidensbaserade metoder för behandling har inte redovisats i riktlinjer . Det finns även behov av nationella riktlinjer i frågan. Det finns behov av att modernisera föreskrifter för underhållsbehandling vid smärta, och i riktlinjer för smärtbehandling bör beroendeperspektiv finnas med. På regional nivå bör vårdprogram utvecklas. ling av kunskap inom området kan inkludera social farmaci, psykiatri, beroendemedicin och klinisk farmakologi. Kunskap om diagnostik och behandling bör ingå i utbildningen för allmänläkare och specialistläkare inom beroende, psykiatri och smärta. Även utbildning riktad mot annan vårdpersonal; psyko- loger, sjukgymnaster och sjuksköterskor anses som viktigt. Utvecklandet av ett utbildningsmaterial riktat mot personal inom primärvården kan vara till nytta. Leifman, A. (2010). Sökning med programpaket SAS, version 9.2 i Läns Landstings databaser för uppföljning och analys av sjukvårdskonsumtion (VAL-databaserna). (1978). Dependence on sedative and hypnotic drugs. A comparative clinical and social study. Supplementum, 270, 1-102. & , S. (1977a). Konsumtion av sedativa – hypnotika i : Utvecklingstendenser –1974. , 74, 2427–2431. & , S. (1977b). En patientgrupp med sedativa – hypnotikaberoende; utveckling av beroende, läkarkontakter och preparatval. , 74, 2429–2431. & , S. (1978). Sedative-Hypnotic and Alcohol Dependence among Psychiatric In-Patients. , 73, 123–128. , C., , S. & , B. (1984). A 4–6-Year Follow-Up of 50 Patients With Primary Dependence on Seda- tive and Hypnotic Drugs. Am J Psychiatry, 141:12, 1580–1582. (2000) Disorders, Fourth Edition, Text Revision. , , , C., Koepsell, T.D., , E.D. & , D.M. (2009). Retention in methadone maintenance drug treatment for prescription-type opioid primary users compared to heroin users. Addiction, 104, 775–783. Barker, M.J., Greenwood, K.M., , M. & Crowe, S.F. (2004). Persistence of cognitive effects after withdrawal from long-term benzodiazepine use: a meta-analysis. , 19, 437–454. , H., , S. , M.A. & , B. (1989). Dependence on Sedative-hypnotics: neuropsychological impair- ment, field dependence and clinical course in a 5-year follow-up study. , 84, 547–553. , H., , S. & , L. (1980). Neuropsychological Impairment and Exclusive Abuse of Sedatived or Hypnotics. , 137:2, 215–217. , G., Romelsjö, A., Leifman, H., Leifman, A. & , G. (1994). Sedatives and Hypnotics in : Social Factors and Kinds of Use. , 84, 242–246. & , B. (1977). Purchases of hypnotics, sedatives and minor tranquillizers among 2,566 individuals in the county of , . A 6-year follow-up. Acta Psychiatr Scand., 56, 147-59. (1987). Sedative hypnotic dependence: Neuro- psychological changes and clinical course. Nord Psykiatr Tidsskr, 41, 17–19. , S., Leifman, H., , U. & , B. (1991). Beroende av lugnande medel och sömnmedel. Delrapport från TUB- projektet (Terapi och Utvärdering av Bensodiazepineberoende). (2008). Hälsa på lika villkor? Hälsa och livsvillkor bland personer med funktionsnedsättning. Statens folkhälso- institut. Compton, W. & Volkow, N. (2006). Abuse of prescription drugs and the risk of addiction. Drug and Alcohol Dependence, 83S, S4–S7. ., Fatseas M., Lavie E. & Auriacombe M. (2006). Pharmacological interventions for benzodiazepine mono- dependence management in outpatient settings (Review). The Cochrane Collaboration. Cochrane Database Syst Rev., Jul 19:3:CD005194 Epub 2006 Jul19. Denisco, R.A., , R.K. & Compton, W.M. (2008). Addressing the Intersecting Problems of Opioid Misuse and Chronic Pain Treatment. Experimental and Clinical Psycho- pharmacology, 16 (5), 417–428. , C., , L., , A. & , S. (1994). Detoxi- fication from methadone maintenance treatment in : long-term outcome and effects on quality of life and life situation. J. Addict, 29 (5), 627–645. Fredheim, O.M.S., Skurtveit, S., Moroz, A., Breivik, H. & , P.C. (2009). Precription pattern of codeine for non-malignant pain: a pharmacoepideiological study from the Norwegian prescription database. Acta Anaesthesiol Scand, 53, 627–633. Gilson, A.M. & Kreis, P.G. (2009). The burden of the Nonmedical Use of Prescription Opioid Analgesics. Pain Medicine, 10, 89– 100. Hajak, G., , W.E., Wittchen, H.U., Pittrow, D. & Kirch, W. (2003). Abuse and dependence potential for the non- benzodiazepine hypnotics zolpidem and zopiclone: a review of case reports and epidemiological data. Addiction, 98, 1371– 1378. Hamunen, K., Laitinen-Parkkonen, P., Pakkari, P., Breivik, H., , , , N.H. & Kalso, E. (2008). What do different databases tell about the use of opioids in seven European countries in 2002? , 12, 705–715. Hamunen, K., Pakkari, P. & Kalso, E. (2009). Trends in opioid consumption in the Nordic countries 2002–2006. , 13, 954–962. , , , A., , J., Rametsteiner, G., , P., , A. & , A. (1999). Utilisation of codeine and propoxyphene: geographic and demographic varia- tions in prescribing, prescriber and recipient categories. Eur J Pharmacol, 55, 605–611. , B., , U., , S., Balakireva, O., Bjarna- son, T., Kokkevi, A. & , L. (2009). The 2007 ESPAD report. Substance use among students 35 European countries. The Swedish council for information on alcohol and other drugs (CAN). Hojsted, J. & Sjogren, P. (2006). Addiction to opioids in chronic pain patients: A literature review. , 11, 490–518. Hollister, L.E., Motzenbecker, F.P. & Degan, R.O. (1961). Withdrawal reactions from chlordiazepoxide. Psycho- pharmacologi, 2, 63–68. Isacson, D. (1997). Long-term benzodiazepine use: factors of importance and the development of individual use patterns over time – a 13-year follow-up in a Swedish community. Med., 44, 1871–1880. Isacson, D. & , B. (1988). Patterns of Psychotropic Drug Use in a Swedish Community. , 6, 51-8. , B., Dawson, D.A., Stinson, F.S., , D.S., Ruan, W.J., Saha, T.D., , , , R.B. & , B.F. (2006). Prevalence, Correlates, and Comorbidity of Nonmedical Prescription Drug Use and Drug Use Disorders in the : Results of the National Epidemiologic Survey on Alcohol and Related Conditions. J Clin Psychiatry, 67:71, 1062–1073. , BA., , M. & , A. (1997). Effects of gradual benzodiazepine taper during a fixed 10-day schedule: A pilot study. , 51, 281–286. , BA., , M., , M., Pöhlén, C. & , I. (2003). Dependence on legal psychotropic drugs among alcoholics. Alcohol and Alcoholism, 38, 613–618. (2003). Sjukskrivna och vanebildande läkemedel. Lader, M. (1991). History of Benzodiazepine Dependence. , 8, 53–59. , A.R., Welch, S. & Nutt, D.J. (2004). Evidence- Based guidelines for the pharmacological management of substance misuse, addiction and comorbidity: Recom- mendations from the pharmacology. J Psychopharmacol, 18, 293–335. , A., , , , S.O., Lithman, T., , J., , , , G., , C. & , G. (2002). Bensodiazepiner och deras analoger: användning, beroende, styrfaktorer. Mendelson, J., , K., Pletcher, M.J. & Galloway, G.P. (2008). Addiction to prescription opioids: characteristics of the emerging epidemic and treatment with buprenorphine. Experi- mental and Clinical Psychopharmacology, 16(5), 435–441. , B., Fiellin, , , , L., Chawarski, M., . & Schottenfeld, R. (2007). Primary Care Office- based Buprenorphine Treatment: Comparision of Heroin and Prescription Opioid Dependent Patients. Journal of general internal medicine, 22(4), 527–530. Oude Voshaar, R.C., Couvée, J.E., van Balkom, A.J., Mulder, J. & Zitman, F.G. (2006). Long-term outcome of two forms of randomised benzodiazepine discontinuation. , 188, 188–189. Oude Voshaar, R.C., Gorgels, W.J., Mol, A.J., van Balkom, A.J., Mulder, J., van de Lisdonk, E.H., Breteler, M.H. & Zitman, F.G. (2006). Predictors of Long-Term Benzodiazepine Absti- nence in Participants of a Randomized Controlled Benzodia- zepine Withdrawal Program. atry, 51, 445–452. & Lader, M.H. (1981). Withdrawal from long-term benzodiazepine treatment. , 283, 643–645. Rhodin, A., , L., , L.H. & , T. (2006). Methadone treatment of chronic non-malignant pain and opioid dependence – A long-term follow-up. , 10, 271–278. Röger, S. (2005). Alkohol, narkotika och studentliv. En studie om attityder, tankar och användningen av alkohol och narkotika hos svenska högskole- och universitetsstudenter. Mobili- sering mot narkotika. , L., , P., , A.J. & , S. (1997). Effects of flumazenil in the treatment of benzodiazepine withdrawal: A double blind pilot study. Psychopharmacology, 131(2), 153–160. , SBU (2001). Behand- ling av alkohol- och narkotikaproblem. Systematisk litteratur- översikt. , SBU (2010). Behand- ling av sömnbesvär hos vuxna. En systematisk litteraturöversikt. Sigmon, S.C., , K.E., Badger, G.J., Heil, S.H. & , S.T. (2009). Brief buprenorphine detoxification for the treatment of prescription opioid dependence: A pilot study. Addictive Behaviors, 34, 304–311. Simoni-Wastila, L. & Strickler, G. (2004). Risk factors associated with problem use of prescription drugs. Am J Public Health, 94, 266–268. (1990). Allmänna råd om Beroendeframkallande psykofarmaka. (2007). Nationella riktlinjer för missbruks- och beroendevård. Vägledning för och hälso- och sjukvårdens verksamhet för personer med missbruks- och beroendeproblem. (2009). Läkemedelsassisterad behandling vid opiat- beroende. för läkemedelsinformation (1970). Läkemedel mot oro, ångest och sömnsvårigheter. 3:I. , . för läkemedelsinformation (1970). Läkemedel mot oro, ångest och sömnsvårigheter. för läkemedelsinformation (1979). Läkemedel mot sömn- rubbningar, oro och ångest. 2:I. Tofters tryckeri AB, . för läkemedelsinformation (1979). Läkemedel mot sömnrubbningar, oro och ångest. Tofters tryckeri AB, . (2005–2009). Nationella folkhälso- enkäten: Hälsa på lika villkor. (Under tryckning). Narkotikavanor i befolkningen. Subramaniam, G.A. & Stitzer, M.A. (2009). Clinical characteristics of treatment-seeking prescription opioid vs. heroin-using adolescents with opioid use disorder. Drug and Alcohol Dependence, 101, 13–19. (1992). The ICD-10 classification of mental and behavioural disorders: clinical descriptions and diagnostic guidelines. Tyrer P., . & Huggett T. (1981). Benzodiazepine withdrawal symptoms and propranolol. , 1, 520–522. , U., , AJ., , B., , , , H., , I., Leifman, H. & , S. (1995). Neuropsychological changes during steady-state drug use, withdrawal and abstinence in primary benzodiazepinedependent patients. , 91, 299–304. van , R., Teeuw, K.B., Bakker, A. & Leufkens, H.G. (2003). Initial 3-month usage characteristics predict long-term use of benzodiazepines: an 8-year follow-up. Eur J Clin Pharmacol ,58, 689–694. Verdoux, H., Lagnaoui, R. & Begaud, B. (2005). Is benzodiazepine use a risk factor for cognitive decline and dementia? A literature review of epidemiological studies. Psychological Medicine, 35, 307–315. & , G. (2000). Rehabilitering & behandling. Ett samarbetsprojekt för patienter med läkemedels- beroende. Tub-enheten, Nord. Vorma, H., Naukkarinen, H.H., Sarna, S.J. & Kuoppasalmi, K.I. (2005). Predictors of benzodiazepine discontinuation in subjects manifesting complicated dependence. Substance use & Misuse, 40, 499–510. Lugnande medel/Sedativa Opioider/Analgetika huvudgrupp Opioider/Analgetika bigrupp Undersökning av behandling vid läkemedelsberoende 2010 för hjälp åt narkotika- och läkemedelsberoende har en telefonundersökning riktad mot samtliga landsting genomförts. Landstingen fick följande frågor: Finns program för läkemedelsberoende? I många landsting finns det program riktat särskilt mot läkemedelsberoende. De använder sig av egna framtagna metoder. Endast Gävleborgslänslandsting uppger att de använder sig av . Men även individu- ellt utformade behandlingsplaner förekommer. Har de väntetid? Väntetiderna varierar mellan någon dag och upp . I ett flertal landsting får man träffa en sjuksköterska inom men sedan kan det vara väldigt lång väntetid tills man får träffa läkare. räknas det som om man är inne i behandling efter att ha träffat sköterska. 7 av 20 lansting kräver remiss, i ett av de fallen fungerar det med egenremiss. Kan människor med beroende av flera substanser få hjälp inom ert landsting? Inom samtliga landsting kan man få hjälp om man är beroende av flera substanser. Det vanligaste är att man då trappar ner en substans i taget. Vilka preparat betraktas som beroendemedel när det gäller läkemedel? Väldigt olika i olika landsting, allt från enbart läkemedel som är narkotikaklassade till alla substanser som individen själv känner att de inte kan hantera. Hur lång är behandlingstiden? Allt från en veckas avgiftning till i öppenvård. Hur många läkemedelsberoende får hjälp ? Väldigt få landsting för statistik över rent läkemedelsberoende, men skattningar ligger på mellan 10–150 personer . HÄR FINNS INGEN HJÄLP ATT FÅ 1 v–2 mån 6–12 mån , och finns inte med i sammanställningen. Dessa landsting hänvisar till den vårdcentral man tillhör. Det finns alltså inget program eller hjälp för läke- medelsberoende i dessa landsting. I de fall beroendevård finns, erbjuder samtliga hjälp vid utsättande av bensodiazepiner och analgetika. En stor skillnad nu mot när vi gjorde undersökningen 2004 är att fler börjar uppmärksamma SSRI preparat som beroende fram- kallande eller svåra att sluta med. Det är dock långt ifrån alla landsting som ens vill diskutera huruvida det kan finnas en beroendeproblematik förknippade med SSRI utan man lägger då över det på patienten att om han eller hon har problem så miss- köter de preparaten. Det är en enorm skillnad mellan den vård som erbjuds i de olika landstingen allt från snabbavgiftning där man avgiftas och sedan lämnas åt sitt öde, till långa årslånga program där man långsamt trappar ner och ur och där man blir erbjuden samtalsstöd. 13 Rapport om dopning , professor emeritus, , överläkare, , utredare, , läkare, Kriminalvården , professor emeritus, , docent, , med. Både ICD-10 och DSM-IV tar upp missbruk av anabola androgena steroider, AAS, i sina diagnostiska system, men på olika sätt. ICD- 10 kodar missbruk av steroider och hormoner i ett avsnitt om missbruk av icke-beroendeframkallande substanser. I DSM-IV inkluderas AAS i avsnittet om andra drogrelaterade tillstånd. Syftet är ofta att öka den fysiska prestationsförmågan och att uppnå fysiska skönhetsideal. Inte sällan används AAS för att stärka sitt jag. Dopningsmedel tas i allmänhet i s.k. kurer, som kan omfatta många veckors eller flera (2–4) månaders regelbunden behandling. Det saknas säkra data rörande antalet användare i dopnings- medel i . Prevalensstudier visar att av männen i livet har provat AAS och knappt en halv pro- cent bland kvinnorna. Minst 10 000 personer bedöms ha brukat dopningsmedel . Av stort intresse är att av patienter i öppenvårdsmottagning på en beroendeklinik uppgav att de tidigare hade använt AAS . Användningen är mer frekvent bland dem som tränar på gym, de som använder illegala droger och med de med lägre utbildningsnivå. Det finns också ett samband mellan AAS, aggressivitet och våld. Vad gäller behandling finns inga randomiserade studier vad gäller AAS-missbruk. Behandlingsutbudet är begränsat i med mottagningar endast i , och . Arbetsgruppens uppdrag har varit att ge en situationsbild av kun- skaps- och verksamhetsläget, och där så är möjligt, lämna förslag till framtida utveckling när det gäller åtgärder för personer som miss- brukar eller är beroende av anabola androgena steroider (kropps- egna eller syntetiska steroider med vävnadsuppbyggande egen- skaper och som ger eller förstärker manliga könskarakteristika) samt övriga preparat som inkluderats som dopingpreparat i dop- ningslagen. Blandmissbruk mellan dopningsmedel och opioider, men även med centralstimulantia och alkohol, förekommer. Den narkotika- och läkemedelsanvändning som föranleds av försök att behandla sidoeffekterna av bruket av anabola androgena steroider (AAS) ska även beaktas. Vissa preventionsaspekter är intimt förknippade med vård och behandling på området, och bör därför ingå i gruppens arbete, men tyngdpunkten ska inte ligga på de förebyggande insatserna. A.Att föreslå en arbetsdefinition av begreppet missbruk/beroende av anabola androgena steroider; B.Att ta fram bästa möjliga kunskap om problemets omfattning och användarnas karakteristika; C.Att sammanfatta befintligt behandlingsutbud i ; D.Att ge en bild av evidensbaserade behandlingsmöjligheter; E.Att skissera en struktur för den vård som bör kunna erbjudas lokalt, regionalt och nationellt; F.Att skissera en struktur för kontinuerlig kunskapsuppbyggnad och kunskapsspridning på området; G.Att överväga behov av och former för kompetensutveckling. 13.2Tidigare rapporter inom området MOB: Seminarium om missbruk av hormonbaserade dopnings- medel. MOB: Aktionsplan mot missbruk av hormonpreparat. Arver S, , : Ansökan om medel för etablering av ett Nationellt om Doping och Anti- doping arbete samt tillhörande prospekt. (2010): Dopningen i – en inventering av utbredning, konsekvenser och åtgärder. SOU: Bättre vård och stöd för individen. Om ansvar och tvång i den svenska missbruks- och beroendevården. En diskussionspro- memoria från (S 2008:04). : Anabola androgena steroider och blandmissbruk – en prevalensuppskattning. (S 2008:04). Det pågår ett omfattande arbete inom detta område av en nätverksgrupp ledd av . , , och från arbetsgruppen ingår i detta nätverk. har författat rapporten i utgiven av , där hon inventerat utbredning, konsekvenser och åtgärd särskilt ur preventiv synpunkt. Hon arbetar med Statens folk- hälsoinstituts Folkhälsopolitiska rapport som skall lämnas till regeringen och bl.a. innehålla förslag till åtgärder inom detta område. är medicinskt ansvarig för kriminal- vårdens arbete med dopningproblemen. har funge- rat som ordförande och dessutom bidragit med avsnitt om dia- gnostik, epidemiologi och behandling. Denna rapport är baserad på samverkan mellan dessa olika kom- petenser. Medlemmarna i gruppen har skrivit separata avsnitt vad gäller punkterna A–D, som sedan har redigerats av . Avsikten har varit att både ge information om kunskapsläget inom detta område och riktlinjer för det kliniska handläggandet av denna patientgrupp. Gruppen har sedan formulerat gemensamma syn- punkter vad gäller den framtida strukturen för vård, kunskapsupp- byggnad och kompetensutveckling (punkterna E–G). medveten om att uppläggning och skrivsätt kan variera i de olika avsnitten särskilt mellan de teoretiska och behandlingsinriktade delarna, men upplever detta inte bara som en nackdel utan också som en möjlighet till variation. Nedan är förtecknat vem som skrivit vilket avsnitt. A.Missbruk/beroende av anabola androgena steroider Formell diagnostik (MB) Arbetsdefinition av begreppet missbruk/beroende av anabola androgena steroider (AR) B.Att ta fram bästa möjliga kunskap om problemets omfatt- ning och användarnas karakteristika Omfattningen av dopning (KM) Användarnas karakteristika (KM) Tre faser som användarna går igenom i kurandet (KM) Svenska studier av patienter som behandlats för problem med anabola androgena steroider (KS) FHI och Lunds universitets enkätundersökning (MB) C.Att sammanfatta befintligt behandlingsutbud i Resurscentrum för hormonmissbrukare på Endokrinsektionen, Sahlgrenska (TR, EE) Behandlingsmottagning på i (KS) Dopning inom () Fallbeskrivningar (SA, EE, TR, KS) D.Att ge en bild av evidensbaserade behandlingsmöjligheter Litteraturgenomgång (MB) Nationellt vårdprogram för patienter med missbruk av vissa hormonläkemedel, särskilt AAS (TR) Behandlingsreflektioner (KS) E.Att skissera en struktur för den vård som bör kunna erbjudas lokalt, regionalt och nationellt Att skissera en struktur för kontinuerlig kunskapsupp- byggnad och spridning på området och överväga behov av och former för kompetensutveckling 13.3Begreppet missbruk/beroende av anabola androgena steroider Både doping och dopning används om missbruk/beroende av ana- bola androgena steroider. Termerna förefaller skilja sig åt inne- hållsmässigt (2009). Doping: fusk inom idrottsrörelsen genom tillsatser av otillåtna preparat eller användning av otillåtna metoder enligt World Anti- Doping Agency:s () dopinglista i syfte att höja sin presta- tionsförmåga. Brott mot antidopingkod innefattar bland annat även illegal hantering och vägran att genomgå kontroll. dopinglista (, 2008) omfattar bl.a. anabola androgena steroider (AAS), tillväxthormon, amfeta- min, efedrin, kokain, hasch och marijuana. Dopning: den otillåtna hanteringen av sådana medel som om- fattas av lagen (SFS 1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel (även kallad dopningslagen). Lagen innefattar syntetiska anabola androgena steroider, testosteron och dess derivat, tillväxt- hormon och kemiska substanser, som ökar produktion och frisätt- ning av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Medan dopningslagen framför allt berör två typer av substanser (anabola androgena steroider och tillväxthormon) innehåller den idrottsliga förteckningen namngivna preparat av flera typer. I denna rapport användes i regel termen dopning. När använ- dandet av otillåtna preparat sker inom idrottsområdet används ter- men doping. Icke-medicinsk användning av anabola androgena steroider har under blivit ett samhällsproblem både i och internationellt. En del individer tar bara enstaka tabletter/injektioner under sin livstid, medan andra kraftigt ökar sin konsumtion av denna typ av preparat trots nega- tiva medicinska, psykologiska och sociala konsekvenser. Ett bero- ende av anabola androgena steroider har utvecklats. Det finns två stora diagnostiska system för diagnos och klassifi- cering av psykiatriska tillstånd inklusive beroendetillstånd, ICD-10 (International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems) och DSM-IV (Diagnostic and of Mental Disorders). ICD-10 är utvecklat av WHO och inklude- rar alla sjukdomstillstånd. Det är det officiella diagnossystemet i . DSM-IV är ett psykiatriskt diagnostiskt system utvecklat av the som fått stor genomslagskraft internationellt och i . Både ICD-10 och DSM-IV tar upp missbruk av anabola andro- gena steroider i sina diagnostiska system, men på olika sätt.