sou · GZB342 · 2011-05-04 00:00:00 — Genom hänvisningar i en rad andra författningar föreskrivs att bestämmelsen ska tillämpas också beträffande andra domare än de som direkt regleras av . Att lagen föreskriver att domared ska ha avlagts innan domaren tjänstgör kan leda till tanken att rätten inte skulle vara domför om där ingår leda- möter som inte på rätt sätt avlagt domared. Frågan har såvitt känt aldrig prövats, men det förefaller osannolikt att föreskriften om av- läggande av domared skulle kunna innebära att domen skulle vara ogiltig eller borde undanröjas (se Fitger, , Om eder, till Per , 1992, s. 147). Det som domaren enligt eden åtar sig att följa framgår genom- gående av andra rättskällor. Även den kanske mest framträdande föreskriften, av innebörden att domaren åtar sig att inte avslöja vad som sagts vid rättens enskilda överläggning, torde ha blivit över- spelad i och med införandet av den numera upphävda sekretesslagen (se prop. 1979/80:2 Del A s. 312). Domareden har emellertid en slags rättsverkan i den väldigt spe- ciella situation som avses i 36 kap. 2 § , nämligen när en domare åberopas som vittne i en rättegång där han eller hon ingår i rättens sammansättning. Om så sker ska domaren på sin domared pröva om han eller hon vet något som kan tjäna till upp- lysning i målet. Bestämmelsen innebär att domaren har rätt att vägra vittna om han eller hon inte har något att tillföra. Detta hänger samman med att den domare som vittnar i ett mål därigenom blir jävig att handlägga målet (se 4 kap. 3 § nionde punkten rättegångs- balken). Hänvisningen till domareden är inte särskilt träffande efter- som domareden inte alls behandlar den frågan. Mot bakgrund av domaredens mycket begränsade rättsverkningar kan det ifrågasättas om vi alls ska ha någon domared. Bestämmelsen i nuvarande 36 kap. 2 § skulle i fram- tiden inte behöva vara knuten till någon sådan ed. I den mån det bedöms lämpligt att det även fortsättningsvis finns en domared så bör dess utformning också övervägas. Vårt förslag: Det ska även finnas en domared. Den ska samtliga domare avlägga innan de dömer. Domareden ska moderniseras. 10.2.1Bör det alls finnas en domared och när ska den i så fall avläggas? avlägger alla domare domared en gång under sin samlade tjänst- . För andra domare än lagfarna domare brukar eden avläggas i anslutning till det att domaren ska tjänstgöra . För dessa domare brukar edsavläggelsen ingå som ett led i att domstols- chefen eller annan representant för domstolen upplyser de blivande domarna om olika särskilt tänkvärda aspekter av domarsysslan, så- som lagbundenheten, självständigheten och olika sekretessfrågor. Således innebär avläggandet av domared indirekt en garanti för att alla dessa domare tänker över vad deras nya syssla egentligen inne- bär. Edsavläggelsen torde för alla inblandade fungera som en slags påminnelse om domarrollens vikt och om uppdragets djupa allvar. På detta sätt spelar domareden en viktig roll (jfr Processkommis- sionens överväganden i SOU 1926:32 s. 269). För de lagfarna domarnas del brukar eden avläggas i anslutning till att vederbörande påbörjar sin anställning som notarie. Att eden avläggs så tidigt, när notarien inte står i begrepp att utöva någon egentlig domarsyssla, beror inte på något krav enligt gällande rätt. Den tidiga edsavläggelsen för notarier hänger sannolikt samman med att det fram fanns en särskild protokollförared som skulle avläggas av den protokollförare som inte avlagt domared (dåvar- ande 6 kap. 2 § ). Eftersom notarier ofta för proto- koll tidigt under sin tjänstgöring, avlades domareden . Sedan bestämmelsen om protokollförared upphävts finns dock inget direkt skäl för notarier att avlägga domared så innan de ska tjänst- göra som domare. För de lagfarna domarna – oftast notarierna – torde avläggandet av domared i regel inte inbegripa någon mer ingående diskussion om domarsysslans innebörd och vikt. I det dagliga domstolsarbetet ses nog notariernas avläggande av domared delvis som en formalitet som måste av för sakens egen skull. Till detta bidrar också att notarien själv, i det skedet av sin anställning, är fullt upptagen av andra, mer omedelbara spörsmål än domarsysslans innebörd. Mot ett avskaffande av domareden talar framför allt förhållandet att domareden fyller en symbolisk och praktisk funktion. Detta är inte minst viktigt när det gäller nämndemän och andra som har domaruppgiften som ett sidouppdrag. Nämndemännens och de sär- skilda ledamöternas avläggande av ed inbjuder på ett naturligt sätt till ett viktigt samtal om domarsysslans innebörd. Såvitt avser de lagfarna domarna fyller dagens tidiga edsavläggelse möjligen inte någon sådan funktion, men det skulle måhända kunna förändras om eden avlades något senare, i närmare anslutning till att notarien ska börja utöva egentliga domarsysslor. Vi anser att domareden har ett sådant symboliskt och praktiskt värde att det även bör föreskrivas att samtliga domare ska avlägga sådan ed. Vi har också övervägt frågan hur en framtida domared bör vara ut- formad. Dagens domared är synnerligen ålderdomlig och vissa delar av eden är knappast begripliga för de allra flesta. Detta talar med styrka för att eden bör få en ny utformning. Vi har i utredningen engagerat hovrättsassessorn och jur. lic. – som skrivit två artiklar om domaredens historiska rötter – att ta fram några tänkbara förslag på en ny domared. Han har sammanfattningsvis lämnat oss följande förslag på framtida ed. För att underlätta jämförelsen anges den nuvarande eden först. lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag vill och skall efter mitt bästa förstånd och samvete i alla domar rätt göra, ej mindre den fattige än den rike, och döma efter lag och laga stadgar; aldrig lag vränga eller orätt främja för släktskap, svågerskap, vänskap, avund, illvilja eller räddhåga, ej heller för mutor och gåvor eller annan orsak, under vad sken det vara må; ej den saker göra, som saklös är, eller den saklös, som saker är. Jag skall varken förr, än domen avsäges, eller sedan uppenbara dem, som till rätta gå, eller andra de rådslag rätten inom stängda dörrar håller. Detta allt vill och skall jag som en ärlig och uppriktig domare troget hålla. En försiktigt moderniserad variant av nuvarande ed lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag vill och ska efter mitt bästa förstånd och samvete i alla domar rätt göra, ej mindre den fattige än den rike, och döma efter lag och laga stadgar; aldrig lag vränga eller orätt främja för släktskap, svågerskap, vänskap, avund, illvilja eller räddhåga, ej heller för mutor och gåvor eller annan orsak, under vad sken det vara må; ej den skyldig göra, som oskyldig är, eller den oskyldig, som skyldig är. Jag ska varken innan domen med- delas, eller därefter, avslöja för dem, som kommer till rätten eller för någon annan, det som förekommer inom stängda dörrar. Detta allt vill och ska jag som en ärlig och uppriktig domare troget hålla. En mer moderniserad variant av nuvarande ed lovar och försäkrar på heder och samvete att jag vill och ska efter mitt bästa förstånd och samvete i alla domar göra rätt. Jag ska behandla alla lika inför lagen och döma efter lag och laga stadgar. Jag ska aldrig vränga lag eller främja orätt för släktskap, svågerskap, vänskap, avund, illvilja eller rädsla, inte heller för mutor och gåvor eller av annan orsak, under vilket sken det än är. Jag ska inte förklara den skyldig som är oskyldig eller den oskyldig som är skyldig. Jag ska inte avslöja vad som förekommer vid förhandling eller över- läggning inom stängda dörrar. Allt detta vill och ska jag som en ärlig och uppriktig domare troget hålla. En mer moderniserad variant av nuvarande ed med tillägg av mänskliga rättigheter, EU-rätt och med en annan uppdelning orden i fjärde stycket lovar och försäkrar på heder och samvete att jag vill och ska efter mitt bästa förstånd och samvete i alla domar göra rätt. Jag ska behandla alla lika inför lagen och i mitt dömande iaktta de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Jag ska döma efter grundlag, lag och laga stadgar samt bind- ande överstatlig rätt. Jag ska aldrig vränga lag eller främja orätt för släktskap, svågerskap eller vänskap, för avund, rädsla eller illvilja, inte heller för mutor och gåvor eller av annan orsak, under vilket sken det än är. Jag ska inte förklara den skyldig som är oskyldig eller den oskyldig som är skyldig. Jag ska inte avslöja vad som förekommer vid förhandling eller över- läggning inom stängda dörrar. Allt detta vill och ska jag som en ärlig och uppriktig domare troget hålla. En väsentligt förkortad variant, som bygger på den tyska domareden lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag ska utöva mitt domarämbete enligt grundlag och lag, att jag ska döma efter mitt bästa förstånd och samvete, att jag ska iaktta allas likhet inför lagen och att jag ska sträva efter sanning och rätt. En väsentligt förkortad variant, som bygger på de medeltida svenska domarederna lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag mot alla som kommer inför rätten och i alla domar ska följa det rätta och aldrig det orätta emot mitt samvete och lagen, aldrig vränga lag eller främja orätt på grund av rädsla, partiskhet eller girighet, inte heller av avund eller illvilja, inte heller för släktskap eller vänskap. Eftersom domareden inte har några direkta rättsverkningar är det svårt att analysera vilken av de föreslagna som skulle vara lämpligast. Inställningen blir påtagligt subjektiv. Vissa hållpunkter torde dock kunna finnas vid valet. En sådan hållpunkt är lämpligheten av dagens föreskrift om att domaren åtar sig att ej den saker göra, som saklös är, eller den sak- lös, som saker är. Detta stadgande har i vissa av edsförslagen kommit till uttryck med användande av begreppen är skyldig/oskyldig. Enligt vår mening stämmer sådana formuleringar inte särskilt väl överens med den moderna svenska synen på bevisteori. Det är knappast möjligt, eller ens önskvärt, att i en domared uttrycka samma sak på ett sätt som överensstämmer med rådande syn på beviskrav m.m. Vi förespråkar därför att det inte bör finnas något sådant in- slag i en framtida domared. En särskild fråga är om eden bör innehålla en erinran om tyst- nadsplikten för vad som sagts vid rättens enskilda överläggning. Den frågan är en aspekt av den sekretess som följer av offent- lighets- och sekretesslagen. Tystnadsplikten är en absolut huvud- regel, men det kan finnas undantag från den. Exempelvis torde det enligt gällande rätt vara acceptabelt att rapportera till domstols- chefen om en nämndeman vid enskild överläggning uttryckt sig på ett sådant sätt att dennes lämplighet kan sättas i fråga. Att då ha en domared som uttrycker ett onyanserat förbud förefaller inte lämp- ligt. Vi anser mot bakgrund av det nu sagda att en ny domared bör vara relativt allmänt hållen. Mest grundläggande bör vara att domaren åtar sig att döma i enlighet med gällande rätt. Detta markerar dels lagbundenheten, vilket kan vara av värde när domarsysslan för- för t.ex. nämndemännen, dels självständigheten. Därutöver bör domareden innehålla ett allmänt åtagande att döma efter bästa förmåga och förstånd. Vi har därför kommit till slutsatsen att en framtida domared bör utformas i linje med det förslag som bygger på den tyska domar- eden. Enligt vår mening blir innehållet än mer tillgängligt om eden är uppbyggd av flera självständiga meningar snarare än en rad att- satser. Efter ytterligare samråd med föreslår vi därför att en framtida domared bör ha följande lydelse: ska utöva mitt domarämbete enligt grundlag och lag. Jag ska döma efter mitt bästa förstånd och samvete. Jag ska respektera allas likhet inför lagen. Jag ska sträva efter sanning och rätt. Detta lovar och försäkrar jag på heder och samvete. Att själva löftesmeningen placerats sist i eden beror på att vi annars hade behövt binda ihop meningarna genom att avsluta löftesmeningen med ordet följande. Den lösningen skulle inte bli tilltalande, sär- skilt som eden av tradition brukar förestavas vid avläggelsen. I likhet med vad som följer av gällande rätt bör det föreskrivas att domareden ska avläggas inför domstol eller inför rättens ordför- ande. 11Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen i de allmänna domstolsslagen Denna del av uppdraget innefattar att göra en översyn av de be- fintliga domaranställningarna och chefsstrukturen i de allmänna domstolsslagen samt av hur de senare årens organisationsföränd- ringar har påverkat utvecklingsmöjligheterna för ordinarie domare. Vi ska vidare överväga behoven av att förändra den befintliga chefs- strukturen i domstolarna och av att skapa nya befordrade befatt- ningar utan chefskap. Uppdraget omfattar endast förhållandena i tingsrätterna, förvalt- ningsrätterna, hovrätterna och kammarrätterna. 11.2.1Nuvarande domaranställningar och chefsstruktur i de allmänna domstolsslagen Vi har i kapitel 4 lämnat en utförlig redogörelse för domstolarnas yttre och inre organisation och om förändringar som skett . Här följer en kort sammanfattning av det nuvarande läget när det gäller anställningar och chefsbefattningar i under- och mellan- instanserna inom de allmänna domstolsslagen. Av redogörelsen i kapitel 4 har framgått att antalet tingsrätter halverats och uppgår till 48. Genom de organisations- förändringar som genomfördes har också antalet allmänna för- valtningsdomstolar i första instans halverats. Det finns nu tolv för- Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen Sammanslagningarna av underrätterna har lett till att befattningarna som med tillhörande chefskap över en under- rätt halverats och att det försvunnit cirka 60 sådana anställningar. Att detta inte fullt ut slagit igenom i statistiken – tillgängliga statistiska uppgifter anger att antalet lag- män reducerats från 2000 till 2010 – hänger samman med att det finns några lagmän som är domstolschefer. Av redogörelsen i kapitel 4 har också framgått att det i flertalet domstolar skett en betydande förändring och utveckling av den inre organisationen. Utvecklingen har skett på det lokala planet och har lett till att det numera finns flera olika organisationsmodeller representerade i domstolarna. I sammanfattning kan följande typ- fall iakttas. Några mindre underrätter har i allt väsentligt kvar den rotel- indelning som föreskrevs i tingsrätts- och länsrättsinstruktionerna års författningsändringar. Organisationsformen innebär i renodlad form att varje domare har ansvaret för en rotel, att in- kommande mål och ärenden tilldelas en av dessa rotlar samt att domaren på roteln ansvarar för och bereder målet under hela hand- läggningen och även deltar det slutgiltiga avgörandet. I flera fall har man utvecklat samarbeten mellan rotlar exempelvis på så sätt att personalen på ett par rotlar träder in för varandra när behov upp- kommer p.g.a. frånvaro m.m. Flera underrätter har i stället delat in sig i enheter där flera dom- are arbetar gemensamt. Inkommande mål och ärenden tilldelas en- heten och bereds av en gemensam beredningsorganisation inför huvudförhandlingen eller, när det gäller tvistemål, vanligtvis munt- lig förberedelse. Vilken domare som ska delta i det slutliga av- görandet, och i förekommande fall hålla den muntiga förbered- elsen, bestäms vanligen endast innan förhandlingen ska äga rum. Motsvarande gäller vid avgörande av frågor på hand- lingarna, dvs. utan muntlig förhandling. Ansvarig domare för en- hetens mål och ärenden är fram till denna fördelning oftast en eller flera särskilt utsedda domare. Beredningen av målen och ärendena hanteras, beroende på kompetens, oftast av domstolssekreterare, notarier, beredningsjurister eller föredragande. I de underrätter som indelat sig i enheter gemensamma för flera domare har en eller flera domare getts särskilda uppgifter inom respektive enhet. I några domstolar handlar det om ett verkligt chefskap även över domarkollegor och termen enhetschef torde ofta reserveras för dessa fall. I andra domstolar kan det vara fråga om Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen uppgifter att samordna arbetsfördelningen inom enheten eller en mera traditionell förmansroll. I några fall inskränker sig de särskilda uppgifterna väsentligen till att vara ansvarig för att handläggningen av målen och ärendena drivs framåt på ett ändamålsenligt sätt. Flera av de stora och medelstora underrätterna är fortfarande avdelningsindelade enligt traditionellt snitt. Varje avdelning leds då av en chefsrådman som utnämnts av regeringen. Dessa avdelningar motsvarar oftast storleken på en mindre domstol och båda de ovan omtalade modellerna för indelning och arbetsfördelning kan före- komma inom avdelningarna. I några av de allra största domstolarna leds enheterna inom avdelningarna av enhetschefer med fullständigt chefsansvar även över anställningsmässigt jämställda domarkollegor. Även hovrätterna har i stor utsträckning lämnat den tidigare rotelindelningen. Målen fördelas på avdelningar och bereds ofta av domstolssekreterare, fiskaler och beredningsjurister. I några hovrätter leds beredningsorganisationen av en ordinarie domare. Denne kallas i flera fall beredningschef. Uppgiften är dock normalt endast av sam- ordnande och beredande karaktär och inte förenad med något reellt chefskap. Ingen kammarrätt har en renodlad rotelorganisation. Organisationsförändringar som företagits i tingsrätterna och för- valtningsrätterna har också lett till att det sammantaget finns färre chefsrådmän i dessa domstolar. Tillgänglig statistik anger att det fanns 46 chefsrådmän och 38. Här har dock ut- vecklingen inom de båda allmänna domstolsslagen gått i olika rikt- ning. Under det att antalet chefsrådmän i tingsrätterna reducerats från 2000 till 2010 har chefsrådmännen i förvaltnings- rätterna ökat från 12 till 18. Antalet hovrätter och kammarrätter har inte förändrats och det finns således fortfarande tio presidentbefatt- ningar i landet. Av redogörelsen i kapitel 4 har emellertid framgått att flera av överrätterna gått över till att arbeta på större avdel- ningar . Enligt statistiken fanns 38 hovrättslagmän och 22 kammarrättslagmän . 2010 har dessa anställningar reducerats till 24 hovrättslagmän och 14 kammarrättslagmän. Antalet viceord- förande har däremot förhållit sig tämligen . fanns det 34 hovrättsråd, tillika viceordförande, och var antalet 36. Motsvarande siffror för kammarrättsråd, tillika viceordförande, var 2000 och 2010. De statistiska siffror som redovisats här ovan innebär samman- fattningsvis att 298 befordrade anställningar – anställningar som Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen domstolschefer, hovrätts- och kammarrättslagmän, viceordförande i hovrätt och kammarrätt samt chefsrådmän – reducerats till 2010. Även om man, som tidigare anmärkts, inte bör ta varje enskild siffra för en absolut sanning är trenden klar. Det totala antalet befordrade anställningarna har, från att ha uppvisat högst begränsade variationer mellan , –2010 gått ned med . som de befordrade tjänsterna minskat i antal har råds- tjänsterna ökat ganska påtagligt. Som framgått av kapitel 4 fanns det 434 rådmansanställningar i tingsrätterna och 180 i för- valtningsrätterna, att jämföra med 370 respektive 2000. An- talet hovrättsråd har enligt vår statistik förhållit sig tämligen kon- stant, 2000 och 2010, medan antalet kammarrättsråd ökat från 64 till 86. 11.2.2Organisationsförändringarnas påverkan på utvecklingsmöjligheterna för de ordinarie domarna Det som sagts i det föregående avsnittet innebär att det går fler obefordrade domaranställningar på en befordrad. Relationen mellan antalet befordrade anställningar och samtliga ordinarie domar- befattningar i tingsrätterna, förvaltningsrätterna, hovrätterna och kammarrätterna var endast något mindre än 1:3 (298 be- fordrade av sammanlagt 959). Enligt statistiken för är rela- tionen i stället något mer än 1:5 (212 befordrade av sammanlagt 1 027). Den beskrivna utvecklingen har alltså fört med sig att det statiskt sett är svårare att nå en befordrad anställning – dvs. anställ- ning som domstolschef, överrättslagman, vice ordförande i hovrätt eller kammarrätt samt chefsrådman – . Om man med utvecklingsmöjligheter avser utsikterna att bli be- fordrad till en ordinarie anställning som tillsätts efter förslag av – dvs. i det nuvarande systemet väsentligen till en befattning som chef av något slag – har de genomförda organisa- tionsförändringarna således påverkat utvecklingsmöjligheterna nega- tivt. I sammanhanget ska dock noteras att de nya organisations- formerna fört med sig ett behov av arbetsuppgifter med nytt inne- håll. I domargrupperna rådmän, hovrättsråd och kammarrättsråd in- går numera ett betydande antal personer som fått nya arbetsupp- Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen gifter genom beslut av domstolschefen. Det gäller främst enhets- chefer men också beredningschefer och samordnare av olika slag. Enligt vår enkätundersökning finns det i våra domstolar nu cirka 110 domare som kan betecknas som enhetschefer. Sådana särskilda uppgifter har också föranlett högre lön. Tillgänglig statistik från ger vid handen att medianlönen för dem som be- nämns enhetschefer, i löneläget före , är 56 000– , att jämföra med att medianlönen för samtliga rådmän är . I ett par Stockholms- domstolar är medianlönen för enhetschefer i mån- aden. Nedgången i antalet befordrade anställningar som tillsätts av re- geringen motsvaras således av en uppgång av antalet enhetschefer. Förändringarna har emellertid inte bara inverkat på antalet an- ställningar. Även arbetets innehåll har förändrats. I den typiska rotelorganisationen fattar domaren de flesta besluten angående målens beredning, även om viss delegation förekommer inom roteln. Ar- betet på större enheter har bl.a. lett till att beredningen av mål och ärenden i stället lagts på en särskild beredningsorganisation, i under- rätterna bestående av företrädesvis notarier, beredningsjurister, före- dragande och domstolssekreterare. Utvecklingen har således gått i riktning för renodling av domarrollen. Större enheter har också bidragit till utökade möjligheter för domarna att specialisera sig inom olika ämnen. Ett flertal domstolar har inom sig utsett specialister och avsikten är att dessa domare ska ges möjligheter att genom utbildning och på andra sätt utveckla sitt kunnande på det område han eller hon valt som sitt särskilda spe- cialiseringsfält. En ytterligare förändring som ägt rum är att domarnas löner numera i viss utsträckning, i enlighet med den ut- gångspunkt som gäller för alla arbetstagargrupper på det statliga kollektivavtalsområdet, bestäms individuellt. Översyn av de befintliga domaranställningarna och chefsstrukturen 11.3.1Bör chefsstrukturen i domstolarna förändras? 11.3.1.1Inledande synpunkter med avseende på olika organisationsmodeller De olika organisationsmodeller som tillämpas i domstolarna uppvisar som framgått inte någon enhetlig bild. Man kan emellertid konstatera att det i fråga om de valda lösningarna på organisations- frågorna i grunden handlat om två val. Det ena valet har stått mellan att bibehålla ett traditionellt rotel- system med en domare per rotel eller att skapa större enheter där flera domare samverkar inom en och samma enhet. Det andra valet avser olika beslut av domstolschefen om att till- dela vissa domare särskilda uppgifter vid sidan av de dömande upp- gifterna. Att domstolschefen tilldelar vissa domare särskilda uppgifter är inget nytt, utan har förekommit . Det kan röra sig om många olika slags uppgifter, såsom att vara säkerhetsansvarig, att ansvara för inköp av litteratur eller att vara handledare för notarier eller fiskaler. har emellertid tillkommit nya uppgifter, såsom att vara ansvarig för enhetens gemensamma mål och ären- den.