sou · GYB322d3 · 2011-01-01 00:00:00 — 1.Vid uppfyllandet av sina åtaganden enligt denna konvention har varje part rätt att begära och när så är möjligt erhålla hjälp av andra parter så långt görligt är. 2.Varje part åtar sig att främja största möjliga utbyte av utrustning, materiel samt vetenskaplig och teknisk information med avseende på tillämpningen av denna konvention och skall ha rätt att delta i detta utbyte. Parterna skall inte införa omotiverade inskränkningar i tillhandahållandet av minröjningsutrustning och tillhörande teknisk information för humanitära syften. 3.Varje part som har möjlighet till det skall tillhandahålla hjälp för vård, rehabilitering samt social och ekonomisk återanpassning av minoffer och för program för att höja medvetandet om minfaran. Sådan hjälp kan bl.a. tillhandahållas genom FN-systemet, internationella, regionala eller nationella organisationer eller institutioner, , nationella Röda kors- och Röda halvmåneföreningar och Internationella Röda korsfederationen, enskilda organisationer eller bilateralt. 4.Varje stat som har möjlighet till det skall tillhandahålla hjälp med minröjning och därmed relaterad verksamhet. Sådan hjälp kan tillhandahållas bl.a. genom FN-systemet, internationella eller regio- nala organisationer eller institutioner, enskilda organisationer eller institutioner eller bilateralt, genom bidrag till frivilliga fond för hjälp med minröjning eller till andra regionala fonder som täcker minröjning. 5.Varje part som har möjlighet till det skall tillhandahålla hjälp med förstöring av lagrade antipersonella minor. 6.Varje part åtar sig att lämna uppgifter till den databas för minröjning som upprättats inom FN-systemet, särskilt uppgifter om olika utrustning och metoder för minröjning samt förteck- ningar över sakkunniga, specialiserade organ eller nationella kontaktorgan för minröjning. 7.Parterna har rätt att göra framställning om att Förenta natio- nerna, regionala organisationer, andra parter och andra behöriga mellanstatliga eller enskilda organisationer bistår dess myndigheter med att göra upp ett nationellt minröjningsprogram för att fast- ställa bl.a. följande: a)vidden och omfattningen av problemet med antipersonella minor, b)de ekonomiska, tekniska och mänskliga resurser som behövs för att genomföra programmet, c)uppskattat antal år för att förstöra alla antipersonella minor i minerade områden under den berörda partens jurisdiktion eller kontroll, d)verksamhet inriktad på att höja medvetandet om minfaran och minska antalet skador och dödsfall förorsakade av minor, e)hjälp till minoffren, f)förhållandet mellan den berörda partens regering och de stat- liga, mellanstatliga organ eller enskilda organisationer som skall delta i genomförandet av programmet, 8.Varje part som lämnar eller tar emot hjälp enligt bestäm- melserna i denna artikel skall samarbeta för att sörja för att de överenskomna hjälpprogrammen genomförs fullständigt och utan dröjsmål. Artikel 7 Åtgärder för insyn Varje part skall och under alla förhål- landen inte senare än efter denna konventions ikraft- trädande för parten i fråga rapportera följande till Förenta natio- nernas generalsekreterare: a)nationella åtgärder för genomförande enligt artikel 9, b)antal lagrade antipersonella minor som den äger eller förfogar över eller som står under dess jurisdiktion eller kontroll innefattande en uppdelning i fråga om typ, antal och, om möjligt, serienummer för varje typ av lagrade antipersonella minor, c)såvitt möjligt belägenheten för alla minerade områden där det förekommer eller kan förmodas förekomma antipersonella minor som står under dess jurisdiktion eller kontroll med så detaljerade uppgifter som möjligt om typ och antal beträffande alla typer av antipersonella minor inom alla minerade områden med angivande av när de lades ut, d)typ, antal och, om möjligt, serienummer för alla antipersonella minor som har behållits eller överlåtits för utveckling av och utbildning i teknik för detektering, röjning och förstöring av minor eller som har överförts för att förstöras samt uppgift om de institutioner som en part har bemyndigat att behålla eller överföra antipersonella minor i enlighet med artikel 3, e)hur programmen för omställning eller avveckling av produk- tionsanläggningar för antipersonella minor fortskrider, f)hur programmen för förstöring av antipersonella minor i enlighet med artiklarna 4 och 5 fortskrider med en detaljerad beskrivning av de metoder som kommer att användas vid förstöringen, var alla destruktionsanläggningar är belägna samt vilka säkerhets- och miljönormer som kommer att tillämpas, g)typ och antal i fråga om alla antipersonella minor som förstörts efter denna konventions ikraftträdande för parten i fråga med en uppdelning i fråga om antal beträffande varje typ av antipersonell mina som förstörts i enlighet med artiklarna 4 respektive 5 och, om möjligt, serienumren för varje typ av antipersonell mina som har förstörts i enlighet med artikel 4, h)teknisk beskaffenhet av varje typ av antipersonell mina som har tillverkats, i den mån det är känt, och av antipersonella minor som en part vid tillfället äger eller förfogar över med angivande, där så är skäligen möjligt, av sådant slags information som kan underlätta identifiering och röjning av antipersonella minor; denna information skall som ett minimum innefatta mått, tänd- anordning, sprängmedelsinnehåll, metallinnehåll, tångfoto- grafier samt annan information som kan underlätta minröjning, och i)åtgärder som vidtagits för att effektivt och varna befolkningen avseende allaområden som identifierats i enlighet med punkten 2 i artikel 5. 2.Parterna skall uppdatera information som lämnats i enlighet med denna artikel, inkluderande uppgifter för det senaste kalenderåret, och förmedla dem till general- sekreterare . 3.Förenta nationernas generalsekreterare skall delge parterna den mottagna informationen. Artikel 8 Biträde med och klarläggande av efterlevnad 1.Parterna är överens om att konsultera och samarbeta i fråga om tillämpningen av denna konventions bestämmelser och om att i en anda av samarbete verka för att underlätta parternas fullgörande av sina åtaganden enligt konventionen. 2.Om en eller flera parter vill klarlägga och försöka att lösa frågor som sammanhänger med en annan parts efterlevnad av konventionens bestämmelser, får de genom generalsekreterare överlämna en framställning om klarläggande i frågan till den senare parten. Till framställningen skall fogas alla relevanta upplysningar. Parterna skall avhålla sig från ogrundade framställningar om klarläggande och åtgärder skall vidtagas för att undvika missbruk. En part som mottar en flamställning om klarläggande skall genom generalsekreterare lämna den efterfrågande parten alla upplysningar som kan bidra till att klargöra frågan. 3.Om den efterfrågande parten inte får svar genom generalsekreterare eller anser svaret på framställningen om klarläggande vara otillfredsställande, får den genom generalsekreterare framlägga ärendet vid det nästkommande partsmötet. general- sekreterare skall vidarebefodra denna framställning till alla parter tillsammans med all relevant information som har samband med framställningen om klarläggande. All sådan information skall framläggas för den anmodade parten, som skall ha rätt till genmäle. 4.I avvaktan på att ett möte med parterna sammankallas, får varje berörd part begära generalsekreterares medverkan för att underlätta det begärda klarläggandet. 5.Den efterfrågande parten får genom generalsekreterare begära att ett extra partsmöte sammankallas för att pröva ärendet. generalsekreterare skall därvid tillställa alla parter denna framställan med all information som lämnats av de berörda parterna med begäran att de skall meddela om de förordar att ett extra partsmöte prövar frågan. Om minst en tredjedel av parterna för ett sådant meddelande stödjer ett extramöte, skall generalsekreterare sammankalla extramötet . Detta möte är beslutsmässigt om en majoritet av parterna är närvarande. 6.Partsmötet eller det extra partsmötet skall först avgöra om ärendet behöver behandlas vidare med hänsyn till all information som de berörda parterna har lämnat. Partsmötet eller det extra partsmötet skall sträva efter att fatta ett enhälligt beslut. Om enighet trots alla ansträngningar inte har kunnat uppnås, skall beslut fattas med en majoritet av närvarande och röstande parter. 7.Alla parter skall helt och fullt samarbeta med partsmötet eller det extra partsmötet vid prövningen av ärendet, inklusive med den undersökningsdelegation som har utsetts i enlighet med punkt 8. 8.Om ytterligare klarläggande behövs, skall partsmötet eller det extra partsmötet utse en undersöknings- delegation och besluta om dess mandat med en majoritet av närvarande och röstande parter. Den anmodade parten får när som helst inbjuda en undersöknings- delegation till sitt territorium. Inget beslut av ett partsmöte eller extra partsmöte fordras för att utse en sådan delegation. Delega- tionen, vari får ingå högst nio sakkunniga som utsetts och godkänts ienlighet med punkterna 9 och 10, får inhämta kompletterande information på platsen eller på andra platser som är direkt anknutna till den ifrågasatta efterlevnaden och som står under den anmodade partens jurisdiktion eller kontroll. 9.Förenta nationernas generalsekreterare skall upprätta och uppdatera en förteckning med uppgift om namn, nationalitet och andra relevanta upplysningar över kvalificerade sakkunniga som nominerats av parterna och tillställa alla parter denna förteckning. De som står upptagna i förteckningen skall betraktas såsom utsedda att ingå i alla undersökningsdelegationer, om inte en part skriftligen invänder. En sakkunnig mot vilken en invändning gjorts får inte delta i en undersökningsdelegation inom den invändande partens territorium eller på någon annan plats som står under denna parts jurisdiktion eller kontroll, om invändningen gjordes innan han eller hon utsågs att delta i delegationen. 10.När generalsekreterare mottar en framställning från ett partsmöte eller ett extra partsmöte med parterna, skall han eller hon efter samråd med den anmodade parten utse medlemmarna i undersökningsdelegationen inklusive dess chef. Medborgare i den konventionsstat som begär en under- sökningsdelegation eller är direkt berörda av denna skall inte utses att delta i delegationen. Delegationsmedlemmarna skall åtnjuta de privilegier och den immunitet som anges i artikel VI i Konven- tionen rörande privilegier och immuniteter, antagen . 11.Efter en förvarningstid skall delega- tionsmedlemmarna anlända till den anmodade partens territorium. Den anmodade parten skall vidta alla nöd- vändiga administrativa åtgärder för att ta emot, transportera och inkvartera delegationen och i största möjliga utsträckning sörja för dess säkerhet när den befinner sig inom territorium under denna parts kontroll. 12.Utan att det skall inkräkta på den anmodade partens suveränitet, får undersökningsdelegationen till den anmodade par- tens territorium införa nödvändig utrustning att användas ute- slutande för att inhämta upplysningar om den ifrågasatta efter- levnaden. Delegationen skall före ankomsten meddela den anmo- dade parten vilken utrustning den avser använda i sitt arbete. 13.Den anmodade parten skall på allt sätt sträva efter att tillse att undersökningsdelegationen får tillfälle att tala med alla de personer som kan lämna upplysningar om den ifrågasatta efter- levnaden. 14.Den anmodade parten skall försäkra delegationen tillträde till alla områden och anläggningar under dess kontroll där fakta som är relevanta. för den ifrågasatta efterlevnaden kan förväntas bli inhämtade. Tillträdet skall vara underkastat de villkor som den anmodade parten anser behövas för det följande: a)skydd av utrustning, information och områden som är känsliga, b)skydd av de författningsenliga förpliktelser som den anmodade parten kan ha i fråga om äganderätt, husrannsakan och beslag samt andra författningsenliga rättigheter, eller c)delegationsmedlemmarnas fysiska skydd och säkerhet. Om den anmodade parten vidtar sådana åtgärder, skall den göra alla skäliga ansträngningar för att på annat sätt visa att den följer konventionen. 15.Undersökningsdelegationen får uppehålla sig inom den berörda partens territorium i och på en och samma plats i , såvida inte annat har överenskommits. 16.Alla upplysningar som mottagits konfidentiellt och saknar anknytning till undersökningsdelegationens ändamål skall behand- las som hemliga. 17.Undersökningsdelegationen skall genom Förenta natio- nernas generalsekreterare inrapportera sina resultat till partsmötet eller det extra partsmötet. 18.Partsmötet eller det extra partsmötet skall pröva all relevant information inklusive undersökningsdelegationens rapport och får uppmana den anmodade parten att vidta åtgärder för att korrigera efterlevnaden inom . Den anmodade parten skall rapportera alla åtgärder som vidtagits med anledning av fram- ställningen. 19.Partsmötet eller det extra partsmötet får föreslå de berörda parterna åtgärder och medel för att närmare klarlägga eller lösa den fråga som är föremål för prövning, inklusive inledande av lämpliga förfaranden i enlighet med folkrätten. I det fall att den ifrågasatta efterlevnaden konstaterats bero på omständigheter utanför den anmodade partens kontroll, får partsmötet eller det extra parts- mötet rekommendera lämpliga åtgärder, däribland sådant sam- arbete som avses i artikel 6. 20.Partsmötet eller det extra partsmötet skall bemöda sig om att fatta enhälliga beslut i frågor som avses i punkterna 18 och 19. Om så inte är möjligt, skall beslut fattas med två tredjedels majoritet av närvarande och röstande parter. Artikel 9 Nationella tillämpningsåtgärder Varje part skall vidta alla lagstiftningsåtgärder och administrativa samt andra åtgärder som krävs, däribland införande av straffpåföljd, för att förhindra och bestraffa all verksamhet, som enligt denna konvention är förbjuden för en part, och som utförs av personer eller inom territorium under dess jurisdiktion eller kontroll. Parterna skall konsultera och samarbeta för att lösa tvister som uppkommer om tillämpningen eller tolkningen av denna konvention. En part får hänskjuta en tvist till ett partsmöte. 2.Partsmötet far bidra till att lösa en tvist med alla medel som mötet bedömer vara lämpliga, däribland att erbjuda medling, att uppmana de tvistande parterna att inleda förfarande för att lösa tvisten enligt deras eget val samt att rekommendera att en tidsfrist bestäms för det överenskomna förfarandet. 3.Denna artikel skall inte inverka på konventionens bestäm- melser om underlättande och klarläggande av efterlevnad. 1.Parterna skall mötas regelbundet för att behandla frågor som rör tillämpningen eller genomförandet av denna konvention, däribland följande: a)konventionens sätt att fungera och anslutningsläget, b)frågor som härrör från rapporter som avlagts enligt konven- tionens bestämmelser, c)internationellt samarbete och hjälp i enlighet med artikel 6, d)utveckling av teknologi för röjning av antipersonella minor, e)framställningar från parter i enlighet med artikel 8, och f)beslut i anledning av framställningar från parter i enlighet med artikel 5. 2.Det första partsmötet skall sammankallas av Förenta natio- nernas generalsekreterare efter denna konventions ikraftträdande. Därpå följande möten skall sammankallas av generalsekreterare fram till den första över- synskonferensen. 3.Förenta nationernas generalsekreterare skall sammankalla ett extra partsmöte i enlighet med bestämmelserna i artikel 8. 4.Stater som inte är parter i denna konvention, liksom , andra berörda internationella organisationer eller insti- tutioner, regionala organisationer, Internationella Röda kors- kommittén samt berörda enskilda organisationer kan inbjudas att delta i dessa möten som observatörer i enlighet med den överens- komna arbetsordningen. En översynskonferens skall sammankallas av Förenta natio- nernas generalsekreterare efter denna konventions ikraft- trädande. Ytterligare översynskonferenser skall sammankallas av generalsekreterare på begäran av en eller flera parter, under förutsättning att tiden mellan översynskonferenserna inte i något fall är kortare än . Alla parter i konventionen skall inbjudas till varje översynskonferens. 2.Översynskonferensens syften skall vara följande: a)att granska konventionens sätt att fungera och anslutningsläget, b)att ta ställning till behovet av ytterligare partsmöten enligt punkten 2 i artikel 11 och tiden mellan mötena, c)att fatta beslut om framställningar från parterna i enlighet med artikel 5, d)att, om så är nödvändigt, i sin slutrapport anta slutsatser relaterade till tillämpningen av denna konvention. 3.Stater som inte är parter i denna konvention, liksom , andra berörda internationella organisationer och insti- tutioner, regionala organisationer, Internationella Röda kors- kommittén samt berörda enskilda organisationer kan inbjudas att delta i översynskonferenser som observatörer i enlighet med den överenskomna arbetsordningen. 1.En part får när som helst efter konventionens ikraftträdande föreslå ändringar i den. Ändringsförslag skall framföras till depo- sitarien, som skall meddela alla parter och inhämta deras yttrande om huruvida en ändringskonferens bör sammankallas för att ta ställning till förslaget. Om en majoritet av parterna senast efter utsändandet av förslaget meddelar depositarien att de stöder vidare behandling av det, skall denne sammankalla en ändrings- konferens, till vilken alla parter skall inbjudas. 2.Stater som inte är parter i konventionen, liksom , andra berörda internationella organisationer eller institutioner, regionala organisationer, Internationella Röda kors- kommittén samt berörda enskilda organisationer kan inbjudas att delta i ändringskonferenser som observatörer i enlighet med den överenskomna arbetsordningen. 3.Ändringskonferensen skall hållas efter ett parts- möte eller en översynskonferens, om inte majoriteten av parterna begär att den skall hållas tidigare. 4.Ändringar i denna konvention skall antas med en majoritet av två tredjedelar av närvarande och röstande parter i ändringskonfe- rensen. Depositarien skall meddela parterna alla ändringar som antagits på detta sätt. En ändring i konventionen träder i kraft tör alla parter som har antagit den när majoriteten av parterna har deponerat sina godtagandeinstrument hos depositarien. Ändringen skall därefter träda i kraft för övriga parter den dag då de deponerar sina godtagandeinstrument. 1.Kostnader för partsmöten, extra partsmöten, översynskon- ferenser och ändringskonferenser skall bestridas av parterna och de stater som inte är parter till konventionen som deltar i dessa möten ienlighet med vederbörligen justerade bidragsskala. 2.Kostnader som uppstår för general- sekreterare enligt artiklarna 7 och 8 och kostnader för under- sökningsdelegationer skall bestridas av parterna i enlighet med vederbörligen justerade bidragsskala. Denna konvention, som upprättats i , , , skall stå öppen för undertecknande i , , för alla stater från och i högkvarter i från till dess ikraftträdande. Artikel 16 Ratificering, godtagande, godkännande och anslutning 1.Denna konvention skall ratificeras, godtas eller godkännas av signatärstaterna. 2.Konventionen skall stå öppen för anslutning av stater som inte har undertecknat den. 3.Ratifikations-, godtagande-, godkännande- och anslutnings- instrument skall deponeras hos depositarien. 1.Denna konvention träder i kraft i den sjätte månaden efter den månad då det fyrtionde ratifikations-, god- tagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet har depo- nerats. 2.För stater som deponerar sina ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument efter dagen för depone- ringen av det fyrtionde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet skall konventionen träda i kraft i den sjätte månaden efter den dag då staten i fråga har deponerat sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument. Artikel 18 Provisorisk tillämpning En stat får vid ratifikationen, godtagandet, godkännandet eller anslutningen förklara att den avser att provisoriskt tillämpa punkten 1 i artikel 1 i avvaktan på konventionens ikraftträdande. Inga reservationer får göras mot artiklarna i denna konvention. Artikel 20 Varaktighet och uppsägning 1.Denna konvention skall gälla 2.Varje part skall under utövande av sin nationella suveränitet ha rätt att frånträda konventionen. Parten skall underrätta alla parter, depositarien och säkerhetsråd om uppsägningen. Uppsägnings- instrumentet skall innehålla en full- ständig förklaring om skälen för uppsägningen. 3.Frånträdandet skall inte börja gälla förrän efter det att depositarien har mottagit uppsägnings- instrumentet. Om den uppsägande parten vid utgången av sexmånaders-perioden del- tar i en väpnad konflikt, skall uppsägningen emellertid inte börja gälla förrän efter den väpnade konflikten. 4.En parts uppsägning av konventionen skall inte på något sätt inverka på staternas skyldighet att fortsätta att uppfylla sina åtaganden enligt relevanta folkrättsliga regler. generalsekreterare utses härmed till depositarie för denna konvention. antogs Romstadgan för Internationella brott- målsdomstolen (Romstadgan) vid en diplomatkonferens i . Efter att 60 stater ratificerat stadgan trädde den i kraft . Den är en perma- nent internationell domstol för utredning och lagföring av folk- mord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser begågna av individer (inte stater). Aggressionsbrott nämns också i stadgan, men innan domstolen får jurisdiktion över detta måste en bestämmelse antas som definierar brottet. Tanken på att inrätta en permanent internationell brott- målsdomstol väcktes redan efter det slut i samband med fredsförhandlingarna . Någon sådan domstol kom dock inte till stånd och även om det efter och inrättats internationella krigsför- brytartribunaler (t.ex. Jugoslavien- och Rwandatribunalerna) så har dessa inte varit permanenta. Romstadgan bygger på grundförutsättningen att Internatio- nella brottmålsdomstolen är sista instans och att den presumeras sakna jurisdiktion så länge nationella myndigheter utreder och åtalar brott under domstolens jurisdiktion. Om brottet utreds eller har utretts av en stat som är villig och har förmåga att själv utreda och lagföra brott kan inte ingripa. Detta har kommit att kallas komplementaritets- principen. Romstadgans bestämmelser är indelade i 13 delar. De principiellt viktigaste bestämmelserna finns i del 2 och 3. I del 2 definieras de brott som har behörighet att döma över och där finns också andra bestäm- melser om domstolens jurisdiktion, dess förhållande till natio- nella rättsordningar och samt om hur ett förfarande inför domstolen inleds. I del 3 ges föreskrifter om allmänna straffrättsliga principer som domstolen ska tilllämpa, exempelvis regler om uppsåt, ansvarsfrihetsgrunder, preskrip- tion, villfarelse och förmans befallning. Vi har valt att här inkludera de nu nämnda delarna samt del 7 om tillämpliga straff, då de kan anses vara av störst betydelse för användaren av denna konventionssamling. Romstadgan är ett internationellt fördrag som är bindande endast för de stater som formellt tillträder och uttrycker med- givande till att vara bundna av stadgans föreskrifter. Dessa stater blir parter till stadgan. Fram till () har 110 stater blivit parter till stadgan. I lagen (2002:329) och förordningen (2003:69) finns be- stämmelser om samarbete med Internationella brottmålsdom- stolen. I denna samling återges Romstadgan i utdrag. Endast artiklarna rörande straffbestämmelser, tillämplig lag, jurisdik- tion, processförutsättningar och domstolens upprättande är inkluderade. Stadgan trädde i kraft och ratificerades av . Riksdagsbehandling: prop. 2000/01:122, bet. 2000/01:JuU30, rskr. 2000/01:284. Publicering: SÖ 2002:59 UTDRAG - Artiklarna 1-33, 77-80 De stater som är parter i denna stadga,