sou · GYB376d2 · 2011-01-01 00:00:00 — När det gäller placeringen av plomberingarna redovisas dessa uppgifter i kontrollrapporten från besiktning. Det torde inte sällan vara svårt att på ett kortfattat sätt konkret beskriva en viss enhet och var den finns placerad. Vi anser dock att nyttan med att registrera dessa uppgifter överväger de ev. svårigheter som kan uppstå vid en beskrivning. Transportstyrelsen bör, tillsammans med SWEDAC, i det fortsatta arbetet ta fram beskrivningar som är hållbara över tiden. Vi bedömer även att , på de skäl som verket anfört, har ett behov av uppgift om bilens vägmätarställning. Denna uppgift ingår inte i de uppgifter som lämnas i taxameterverkstadens kontrollrapport. Visserligen finns redan uppgiften om vägmätar- ställningar från fordonsbesiktningen enligt vårt förslag registrerade i fordonsdatabasen, men enligt överensstämmer sällan perioderna för kontrollbesiktning med den tidpunkt när besiktning av taxametern sker. De två uppgifterna blir därför inte jämförbara. Kvalitén på uppgiften kan emellertid ifrågasättas, då det torde förekomma att vägmätare manipuleras. Den nytta som anser sig ha av uppgiften överväger enligt vår mening de ev. kvalitetsbrister som uppgiften kan ha. Även denna uppgift ska därför registreras i databasen. De uppgifterna som vi föreslår bör registreras kan enligt vår meningen inte anses vara känsliga ur ett integritetsperspektiv, eftersom några uppgifter som kan härledas till taxiföretagens enskilda kunder inte kommer att finnas. Vårt förslag: Uppgifter från taxameterbesiktningar ska gallras ur tillståndsdatabasen från det datum då besiktningen utfördes. Gallringsfristen för uppgifter om någon som är innehavare av ett trafiktillstånd för taxitrafik och uppgifter om någon som har prövats enligt 2 kap. 6 eller 7 § YTL med anledning av ett sådant tillstånd förlängs från till efter det att ett tillstånd har upphört att gälla. Enligt PUL får personuppgifter inte bevaras längre än vad som behövs för något eller några av de i lagen angivna ändamålen. Detta är den längsta tid som gäller för bevarande och den kompletteras i allmänhet med bestämmelser som anger tidpunkten för när uppgifter ska gallras. gallras uppgifter i yrkestrafik- registreringen i vägtrafikregistret om någon som är innehavare av ett trafiktillstånd efter det att ett tillstånd har upphört att gälla (3 kap. 4 § FVTR). har anfört att verket har ett behov av att spara informationen . Polisen har ett behov av att uppgifter om utförd kontroll och de uppgifter som tömts ur taxametern ska finnas tillängliga under efter den senaste taxameter- besiktningen. Transportstyrelsen anser att uppgifterna bör finnas kvar i åtminstone , dvs. från den senaste besiktningen och de två närmast föregående kontrollerna samt alla däremellan utförda kontroller. Enligt SWEDAC bör uppgifter inte gallras förrän . En kopia av kontrollrapporten ska bevaras hos besiktningsorganet, i enlighet med SWEDAC:s föreskrifter och allmänna råd om installation och besiktning av taxameter- utrustning, 2006:19. Vi anser att SWEDAC:s önskemål om en tioårig gallringsfrist är rimlig. Det finns enligt vår uppfattning inte heller några invändningar från integritetssynpunkt med denna tidsfrist. Vi anser därför att det bör införas en gallringsfrist efter det datum då besiktningen utfördes. Enligt nu gällande gallringsbestämmelse (3 kap. 4 § första stycket LVTR) ska uppgifter om bl.a. innehavaren av ett trafiktillstånd gallras efter det att tillståndet upphört att gälla. För de ändamål som uppgifterna har behandlats i vägtrafikregistret har denna frist ansetts vara tillfyllest. Genom att vi nu tillför ett nytt ändamål för behandlingen av just uppgifter om den som innehar trafiktillstånd för taxitrafik finns det skäl att låta en längre gallringsfrist gälla för de tillstånd som rör taxitrafik. Vårt förslag: Sökbegreppen utvidgas på så sätt att det även ska vara möjligt att söka på den ackrediterade verkstadens id, namn och organisationsnummer, taxameterns identifiering och besiktningsdatum. Från integritetssynpunkt är en av de viktigaste aspekterna med behandlingen av personuppgifter i vilken utsträckning uppgifterna kan sökas och sammanställas. Ju större sökmöjligheter det finns att genom olika sökningar och sammanställningar kartlägga enskildas privata förhållanden, desto större integritetsintrång kan personuppgiftsbehandlingen innebära. Våra generella överväganden om sökbegreppen har vi redovisat i avsnitt 8.6.4. Enligt FVTR 4 kap. 1 § får vid sökning i vägtrafikregistrets yrkestrafikregistrering som sökbegrepp användas, såvitt nu är av intresse, uppgifter om registreringsnummer, personnummer, samordningsnummer, organisationsnummer samt datum för tillståndsuppgifter som är förenade med datum. Av integritetsskäl bör dessa sökbegränsningar tillämpas även . Vi föreslår därför att dessa sökbegrepp ska föras över till tillståndsdatabasen. Det innebär att sökbegreppen kommer att kunna användas även för uppgifterna om taxameterbesiktningar. har behov av att kunna söka uppgifter utifrån taxiåkarens personnummer eller taxiåkeriets organisationsnummer. Detta är möjligt att göra med de befintliga sökbegreppen. Dessutom anser att det vore värdefullt att kunna göra sökningar på ett visst geografiskt område. Enligt uppgift från Transportstyrelsen är det möjligt. har också framfört att verket har behov av att söka på speciella kategorier/företeelser, tex. sökning efter alla åkerier som tillhör en viss beställningscentral (telefonväxel) eller sökning efter alla som besiktigar vid en namngiven taxameterverkstad. Eftersom uppgift om beställningscentral inte kommer att registreras kommer en sådan sökning inte att vara möjlig. Däremot anser vi att det ska vara möjligt att söka på den ackrediterade verkstaden, varför önskemål i detta avseende kommer att bli tillgodosett. För tillsynen av verkstäder har SWEDAC ett behov av att söka på uppgifter om ackrediteringsnummer, registreringsnummer, taxametertyp, besiktningsdatum och den operatör som gjort inmatningen. Vi gör bedömningen att det bör införas en möjlighet att söka på taxameterns identifiering och besiktningsdatum. Däremot är det inte möjligt att söka på den operatör som har gjort besiktningen, eftersom den uppgiften inte registreras. Dock ska det vara möjligt att söka på den ackrediterade verkstaden. De uppgifter som är att hänföra till innehållet i taxameterns ackumuleringsregister handlar om uppgifter i direkt anslutning till tillståndshavarens yrkesutövning och kan inte heller till sin karaktär anses vara av särskilt känslig natur för den som bedriver taxiverksamhet. Dock kan vissa sammanställningar av sådana uppgifter vara känsliga. Det finns enligt vad vi har erfarit inte något direkt behov av att använda uppgifterna från de ackumulerade registren som sökbegrepp. Vi anser därför inte att sök- möjligheterna bör utökas genom införande av ytterligare sökbegrepp i tillståndsdatabasen rörande taxameterbesiktningar. 14.2.6Direktåtkomst och annan elektronisk åtkomst till uppgifterna Vårt förslag: Tillgång till uppgifterna ska kunna ges genom direktåtkomst. De ändamål för vilka direktåtkomst får beviljas framgår av vägtrafikdatalagen och det är vår uppfattning att direktåtkomst ska vara möjlig för de ändamål som uppgifterna om taxameter- besiktningar finns i tillståndsdatabasen. och polisen, men även SWEDAC, har ett behov av att ta del av uppgifterna. Vi har i avsnitt 8.8 redovisat våra generella överväganden när det gäller möjligheten till direktåtkomst och annan elektronisk åtkomst. Detta innebär att det är möjligt för Transportstyrelsen att fatta beslut om direktåtkomst för dessa ändamål, men även att lämna ut uppgifter genom annan elektronisk åtkomst för det fall förutsättningar för detta finns. Vi vill här särskilt poängtera att detta givetvis förutsätter att säkerhetsaspekterna är beaktade. Vi avser således inte att särskilt reglera uppgiftsutlämnandet för just dessa uppgifter, annat än att tillåta att direktåtkomst medges för de ändamål som uppgifterna finns i tillståndsdatabasen. Vårt förslag: Uppgifterna om taxameterbesiktning ska lämnas till Transportstyrelsen av det ackrediterade besiktningsorgan som har utfört besiktningen av taxameterutrustningen. Transportstyrelsen ska få meddela föreskrifter om hur uppgifterna ska få lämnas till styrelsen. För att uppgifter från besiktning av taxameterutrustning ska kunna registreras i tillståndsdatabasen krävs att de ackrediterade besiktningsorganen, dvs. den verkstad som har utfört besiktningen, åläggs en rapporteringsskyldighet till Transportstyrelsen. Denna underrättelseskyldighet regleras lämpligast i YTF:s 8 kap. som reglerar underrättelseskyldighet i övrigt. Hur dessa uppgifter ska lämnas till Transport-styrelsen överlämnas till styrelsen att meddela föreskrifter om inom ramen för styrelsens allmänna bemyndigande i 11 kap. 1 § tredje stycket YTF, där det stadgas att styrelsen får meddela föreskrifter för verkställigheten av YTL och YTF. Det bör enligt läggas in en funktion som kontrollerar att besiktning verkligen skett av alla taxametrar inom föreskriven tid och att en underrättelse om dem som inte besiktigat skulle sedan kunna gå till polisen. Polisen har till utredningen uppgett att en sådan underrättelse inte skulle fylla någon funktion. Med hänsyn härtill finner vi inte att det föreligger något behov av en underrättelseskyldighet. Däremot har polisen vid urval av fordon för kontroll ett behov av en bevakningsfunktion som anger om ett fordon inte utfört taxameterbesiktning i rätt tid och inte är godkänt att användas i trafik. För att underlätta arbetet bör enligt polisen en sådan uppgift framgå vid en slagning på aktuellt fordon. Det får ankomma på Transportstyrelsen att i det fortsatta arbetet närmare överväga möjligheterna till en bevakningsfunktion. 14.2.8Avgifter för att registrera uppgifterna Vårt förslag: Avgiften för registerhållningen av uppgifter från taxameterbesiktningen ska belasta den som enligt anteckning i tillståndsdatabasen innehar trafiktillstånd för taxitrafik enligt YTL. Avgiften ska uppgå till för varje fordon som är anmält i yrkesmässig trafik. Avgiften tas ut på det sätt som Transportstyrelsen bestämmer. Skatt eller avgift? Det finns inga definitioner av begreppen skatt eller avgifter i RF. En skatt karaktäriseras av ett tvångsbidrag till det allmänna utan direkt motprestation. Med avgift förstås vanligen en penning- prestation som betalas för en specificerad motprestation från det Gränsen mellan skatter och avgifter är flytande (prop. 1973:90 s. 211). Kravet på direkt motprestation har inte alltid upprätthållits. Betalning av en avgift utan individuell motprestation förekommer även när det gäller avgifter för att finansiera tillsyn och kontroll (SOU 2003:61, s. 103). Även i vissa andra fall anses en penningpålaga ha karaktär av en avgift. Detta gäller t.ex. om den tas ut endast i näringsreglerande syfte och i sin helhet tillförs näringsgrenen i fråga. Det saknar betydelse för den statsrättsliga bedömningen om den benämns som en skatt eller en avgift (prop. 1973:90 s. 219 f.). Hur denna fråga bedöms har betydelse för om det enligt RF är som måste stifta lag eller om regeringen, på eget initiativ eller efter delegation, har rätt att fatta beslut och meddela föreskrifter. Statens kostnad för att föra vägtrafikregistret finansieras genom den s.k. vägtrafikregisteravgiften. Avgiften regleras i förord- ning (2001:652) om avgifter på vägtrafikområdet. Avgiften tas ut för att finansiera registerhållningen för fordon och fordonsägare. När avgiften, som tidigare benämndes registerhållningsavgift7 infördes avsåg den att täcka samtliga kostnader för förfarandet, men efterhand har särskilda avgifter införts. Vissa fordon är befriade från avgiften. För ett fordon som har registrerats enligt 6 kap. FVTR tas vägtrafikregisteravgiften ut för varje bil, motorcykel, motorredskap, tung terrängvagn och släpvagn. Avgiften börjar att tas ut i samband med att ett fordon första gången ställs på. Därefter tas avgiften ut i samband med att fordonsskatt tas ut första gången för ett skatteår eller en del av ett skatteår. För en moped klass I, ett terrängsläp och ett annat terrängmotorfordon än en tung terräng- vagn tas det ut en engångsavgift för registerhållningen. Denna tas ut i samband med skyltavgiften för fordonet, om inte fordonet ställts av vid registreringen och därefter avregistrerats utan att avställningen upphört. Om fordonet inte är skattepliktigt, eller om det är befriat från fordonsskatt, tas vägtrafikregisteravgiften ut som skulle ha gällt om fordonet varit skattepliktigt eller inte varit befriat från fordonsskatt. Vid avställning tas inte avgift ut om avställningen beror på att fordonet tagits från ägaren genom brott och inte anträffats därefter. 7 Begreppet vägtrafikregisteravgift infördes genom SFS 2007:1162, som trädde i kraft . Avgifter för en viss vara, t.ex. avgift för särskilda registrerings- skyltar, tas ut separat (se 2 kap. 11 § förordningen [2001:652] om avgifter inom vägtrafikområdet). Avgifterna för körkorts- och yrkestrafikregistreringen är konstruerade på ett annat sätt. Dessa avgifter tas ut i form av ansökningsavgifter (SOU 1998:162 s. 485). Att registrera, registerhålla och tillhandahålla uppgifter om taxameterbesiktningar medför en kostnad för Transportstyrelsen. För att täcka dessa kostnader bör det enligt vår bedömning tas ut en avgift. Avgiften har många likheter med vägtrafikregister- avgiften, eftersom den avser kostnader för själva registerhållningen. Avgiften har också vissa likheter med en avgift för tillsyn över en viss verksamhet. Vi gör emellertid bedömningen att avgiften får anses utgöra en registerhållningsavgift och ska således behandlas som en sådan. Enligt vad regeringen har anfört är det ingen tvekan att en avgift för registerhållning är att betrakta som en avgift i statsrättslig mening (lagrådsremiss , Transportstyrelsens finansiering, m.m., s. 69). Av vem och hur ska avgiften tas ut? Avgiften ska vara kostnadstäckande. En viss schablonisering vid utformande av bestämmelser om avgifter är nödvändig, men bestämmelserna måste utformas så att avgiften står i rimlig proportion till de kostnader som uppkommer för myndigheterna (jfr prop. 1997/98:45, del 2–3, s. 288). Transportstyrelsen har till utredningen uppgett att styrelsen har en kostnad för register- hållningen bestående i driftskostnader, systemkostnader och vissa materialkostnader uppgående till /år. Vid en volym om 15 000 taxibilar har Transportstyrelsen bedömt att en avgift på och fordon som är anmäld i yrkesmässig trafik innebär att kostnadstäckning uppnås för registerhållningen. Om avgiften tas ut per tillståndshavare, oberoende av antalet anmälda fordon, skulle avgiften enligt Transportstyrelsens bedömning vara vid en volym av 8 200 tillståndshavare. Om kostnaderna skulle belasta hela fordonskollektivet och läggas till vägtrafikregisteravgiften skulle enligt Transportstyrelsens bedömning vägtrafikregisteravgiften höjas med , dvs. En fråga för utredningen att ta ställning till är vem som ska betala avgiften. Ett alternativ är att lägga in kostnaden i vägtrafikregisteravgiften och låta samtliga fordonsägare betala. Ett annat alternativ är att låta taxinäringen stå för kostnaden. Vi anser att det inte är rimligt att låta samtliga fordonsägare svara för en kostnad som har uppkommit för åtgärder som har vidtagits för att skapa bättre förutsättningar för att komma tillrätta med de missförhållanden som finns inom taxinäringen. Eftersom miss- förhållandena till stor del kan anses bero på de som är aktiva inom taxinäringen, är det enligt vår mening också rimligt att avgiften belastar näringen. Den som enligt anteckning i tillståndsdatabasen innehar trafik- tillstånd för taxitrafik enligt YTL bör betala avgiften. Avgiften bör tas ut för varje fordon som är anmält i yrkesmässig trafik. Om avgiften endast skulle belasta den som innehar trafiktillstånd för taxitrafik oavsett antalet fordon skulle den tillståndshavare som har flera fordon anmälda komma i en mer ekonomiskt fördelaktig situation än den som endast har ett fordon anmält. Undantag för skyldigheten att betala avgift ska göras för anmälda taxifordon som enligt 7 kap. 2 § YTF har dispens att föra fordon utan taxameter- utrustning. Vi har övervägt att låta samma regler gälla som för vägtrafik- registeravgiften. Detta skulle innebära att avgiften tas ut i samband med fordonsskatten och att samma regler ska gälla som för fordonsskatten, bl.a. i fråga om användningsförbud för fordonet i de fall avgiften inte betalas (se 2 kap. 7 § förordningen [2001:652] om avgifter på vägtrafikområdet med vidare hänvisningar till 4 kap. 1–7, 9 och 10 §§, 5 kap. 2, 3, 7 och 17 §§, 6 kap., 7 kap. och 8 kap. 2–4 §§ VTSL samt 6–9 §§ VTSF). Ett användningsförbud är en ingripande konsekvens av att inte betala avgiften för register- hållningen och skulle därför utgöra ett starkt incitament för tillståndshavaren att göra rätt för sig. Vi anser dock att det inte finns tillräckliga skäl att låta användningsförbudet gälla även för obetalda avgifter för register- hållningen för taxameterbesiktningar. Ett användningsförbud innebär att fordonet varken kan användas i näringsverksamheten eller privat. Ett fordon som används i taxitrafik ska vara försedd med en godkänd och fungerande taxameterutrustning och får inte användas i taxitrafik om inte dessa krav är uppfyllda. Ett sådant förbud hindrar dock inte att fordonet används privat (prop. 1997/98:63). Ett användningsförbud som innebär att fordonet inte kan användas privat är enligt vår mening en oproportionerligt ingripande åtgärd för att inte betala en registerhållningsavgift som är hänförlig till näringsverksamheten. I stället finns det andra åtgärder att tillgripa om betalningen av registerhållningsavgiften inte sker. Enligt 5 kap. 2 § första stycket punkten 3 YTL ska ett tillstånd återkallas om bl.a. en tillstånds- havare i väsentlig mån har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna vad avser betalning av skatter och avgifter. Om missförhållandena inte är av allvarlig art kan tillståndshavaren i stället meddelas en varning (5 kap. 1 § andra stycket YTL). En registerhållningsavgift för taxameterbesiktningar är en sådan avgift som avses i bestämmelsen. Dessa möjliga åtgärder är enligt vår mening tillräckliga för en tillståndshavare som missköter betalningen av registerhållningsavgiften. Eftersom besiktning av taxameterutrustning kan ske fler än en gång , t.ex. om det är nödvändigt i samband med reparation av taxameterutrustning eller andra förhållanden som påverkar taxameterutrustningens inställning, bör avgiften endast tas ut en gång och fordon. Det bör ankomma på Transportstyrelsen att meddela närmare föreskrifter om hur avgiften ska tas ut. Möjligheten att fakturera avgiften för registerhållningen som fordonsskatten bör övervägas i det fortsatta arbetet. Genom att göra ett gemensamt utskick kan de administrativa kostnaderna hållas nere, både för Transportstyrelsen och för tillståndshavarna. Bestämmelserna om avgifter för registerhållningen av upp- gifterna från taxamterbesiktningarna bör läggas in i förordningen (2001:652) om avgifter på vägtrafikområdet. 14.3Uppgifter om parkeringstillstånd för rörelsehindrade har i ett till regeringen redovisat uppdrag (Regerings- uppdrag om parkeringstillstånd för rörelsehindrade, daterad ) föreslagit att en databas för parkeringstillstånd för rörelsehindrade inrättas. Denna fråga har regeringen överlämnat till utredningen och det ingår därför i vårt uppdrag att överväga om det är lämpligt att i någon av databaserna tillåta en registrering av uppgifter om parkeringstillstånd för rörelsehindrade och i så fall vilka uppgifter och vilka villkor i övrigt som ska gälla för detta. innehåller inte uppgifter om parkeringstillstånd för rörelsehindrade. 14.3.3Allmänt om parkeringstillstånd för rörelsehindrade I 13 kap. 8 § trafikförordningen (1998:1276) finns de grund- läggande reglerna om parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Där framgår att för rörelsehindrade personer kan ett särskilt parkeringstillstånd utfärdas. Tillståndet kan utfärdas både till rörelsehindrade som själva kör motordrivna fordon och till andra rörelsehindrade som regelbundet behöver hjälp av föraren utanför fordonet. Ett tillstånd får endast utfärdas till en rörelsehindrad som har ett varaktigt funktionshinder som innebär att han eller hon har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand. Ett parkeringstillstånd gäller i hela landet och ger rätt att parkera -under högst där parkering enligt en lokal trafikföre- skrift är förbjuden eller tillåten än , -under högst där parkering enligt en lokal trafik- föreskrift är tillåten under minst tre men , -på parkeringsplatser som genom lokala trafikföreskrifter reserverats för rörelsehindrade med parkeringstillstånd, varvid viss längsta uppställningstid som föreskrivits för sådan plats skall iakttas, samt -under högst på gågata. Parkeringstillstånd ger inte rätt att parkera på en plats som föreskrivits vara avsedd för ett visst ändamål eller fordonsslag. Ett parkeringstillstånd ska gälla , dock längst . Ett tillstånd får återkallas om förutsättningarna för tillståndet inte längre finns eller om tillståndet inte används på föreskrivet sätt. Frågor om parkeringstillstånd prövas av den kommun där sökanden är folkbokförd, eller om sökanden inte är folkbokförd i riket, där han eller hon vistas. Internationella handikapptillstånd är giltiga i i stort sett enligt de villkor som är knutna till lokala parkeringstillstånd. Parkeringstillstånd utfärdade inom EES ska vara utformade enligt gemenskapsmodell. Även andra utländska parkeringstillstånd med den internationella handikappsymbolen ger samma rätt att parkera som svenska parkeringstillstånd, om de är utfärdade på danska, engelska, franska, norska, svenska eller tyska eller om de används tillsammans med en bestyrkt översättning till något av dessa språk. Sådant tillstånd gäller dock inte om innehavaren har vistats i . Kommunens beslut får, enligt 6 § lagen (1978:234) om nämnder för vissa trafikfrågor, överklagas hos . beslut får överklagas till Transportstyrelsen, vars beslut i sin tur inte får överklagas. Enligt 13 kap. 9 § trafikförordningen får Transportstyrelsen meddela föreskrifter om utformningen av parkeringstillstånd för rörelsehindrade samt hur sådana tillstånd utfärdade i något annat land ska gälla här i riket. Transportstyrelsen får vidare meddela föreskrifter om hur parkeringstillstånd för rörelsehindrade ska användas. När ett parkeringstillstånd för rörelsehindrade har utfärdats ska tillståndet placeras i fordonets främre del så att så att tillståndets framsida är klart synlig för kontroll. På själva tillståndet ska det anges om innehavaren är förare eller passagerare (Transport- styrelsens föreskrifter TSFS 2009:73). Ett fordon får flyttas om det till stöd för uppställningen har åberopats ett parkeringstillstånd för rörelsehindrade som hos polisen har anmälts stulet eller förlorat (2 § 2e förordning [1982:198] om flyttning av fordon i vissa fall). Enligt 2 § andra stycket lagen (1957:259) om rätt för kommunen att ta ut avgift för vissa upplåtelser på allmän plats, får kommunerna befria innehavare av parkeringstillstånd för rörelsehindrade från parkeringsavgift. Enligt 4 § lagen (1978:234) om nämnder för vissa trafikfrågor får trafiknämnden inte ta ut avgifter av sökanden i fråga om parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Som vi nämnt i avsnitt 14.3.1 ligger redovisade uppdrag (Regeringsuppdrag om parkeringstillstånd för rörelsehindrade, daterad ) till grund för den till oss överlämnade frågan om registrering av uppgifter om parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Av utredningen framgår att såväl kommuner, handikapp- organisationer, parkeringsövervakare som polisen ser positivt på en central registrering av uppgifterna om parkeringstillstånd. Enligt utredningen är det primära syftet med en sådan databas att stävja missbruk.