sou · GZB383 · 2011-12-14 00:00:00 — Såsom utredningen anfört i avsnitt 6.2.5 kommer de primära tolkanvändarna även i fortsättningen kunna få tolktjänst vid resa utomlands. Detta ska även gälla vid tjänsteresor. Tolktjänst- myndigheten kommer vid en sådan tolkbegäran, göra en behovs- prövning av tolkbeställningen. Utredningens förslag: ska inom ramen för de medel som anslagits erbjuda tolktjänst. Vid prövningen om tolktjänsten får erbjudas ska den primäre tolkanvändarens nytta och behov av tolktjänsten samt kostnaden för tolktjänsten beaktas. Skälen för förslaget: Utredningen kan konstatera att de ekonomiska resurserna för tolktjänst är begränsade och att behovet av tolktjänst är större än den tolktjänst som samhället erbjuder. Detta intygas av företrädare för tolkcentralerna, Arbetsförmedlingen, Stiftelsen , intresseorganisationerna och de primära tolkanvändarna. När det gäller vardagstolkning innebär dagens system att landstingens/regionernas tolkcentraler inte har tillräckliga resurser för att kunna utföra alla tolkbeställningar som görs. De prioriteringslistor som landstingen/regionerna fastställt syftar till att ge stöd och vägledning i bedömningen av vilka tolkuppdrag som ska utföras. Andelen av beställda uppdrag där tolkcentralerna inte kunnat utföra tolkuppdraget p.ga. tolkbrist är i genomsnitt . Stiftelsen fick begränsa antalet utförda rikstolktjänster då dess anslag inte räckte till för att utföra alla beställningar. En av utgångspunkterna för utredningen är att förslagen inte ska leda till ökade kostnader för det allmänna. Alla förslag ska vara kostnadsberäknade och finansieras inom systemet. Den av utredningen föreslagna kommer, om inte regering och riksdag väljer att tillföra ytterligare medel, att disponera resurser för tolktjänst motsvarande det nuvarande statsbidraget till landstingen/regionerna, landstingen/regionernas egenfinansiering, Arbetsförmedlingens anslag för tolktjänst samt statsbidraget till Stiftelsen . Genom att en myndighet ska tillhandahålla tolktjänst och med ett tydligare regelverk för tolktjänst bedömer utredningen att tolktjänsten kommer att bli mer kostnadseffektiv. De kostnads- krävande förhandlingarna med andra myndigheter om vilken myndighet eller landsting/region som ska stå för tolkuppdraget kommer inte att uppstå lika ofta som . Trots de effektivitetsvinster som organisationsförändringen kan innebära gör utredningen bedömningen att de medel som den nya myndigheten kommer att disponera inte fullt ut kommer att räcka till det behov som finns av tolktjänst. Även fortsättningsvis kommer därför den nya tolktjänstmyndighetens verksamhet, liksom lands- tingens/regionernas , bygga på principen att det är samhällets ansvar och uppgift att bedöma tolkbehov och vid behov göra nödvändiga prioriteringar inom ramen för de medel som anslagits. Utredningen anser att denna princip bör framgå av den nya lagen om tolktjänst. När inom ramen för de medel som anslagits prövar en tolkbeställning, bör vissa kriterier vägas mot varandra. Enligt utredningen bör dessa kriterier vara den primäre tolkanvändarens nytta och behov av tolktjänst samt kostnaden för tolktjänst. När det gäller nyttan och behovet för den primäre tolkanvändaren av tolktjänsten bör utgångspunkten vara att hur tolkanvändaren upplever nyttan och behovet av en viss tolkning bör naturligen tillmätas betydelse, men det bör dock inte komma i fråga att helt grunda nytto- och behovsbedömningen på den enskilde tolkanvändarens subjektiva upplevelser, vilken ju kan variera från person till person. I stället är det nödvändigt att söka avgöra vilken nytta tolkuppdraget typiskt sett har samt vilket behov en primär tolkanvändare typiskt har i en sådan situation. När det gäller kostnaden för tolktjänst har den självklart stor betydelse för om kan erbjuda tolktjänst då dess resurser är begränsade. Det som har störst påverkan på kostnaden för tolktjänstuppdraget är antalet tolkningstimmar. Därutöver ska kostnader för resa, tidsspillan, eventuellt uppehälle samt inträdesavgifter m.m. för tolkarna inräknas. Den föreslagna avvägningen mellan tolkanvändarens nytta och behov av den aktuella tolkbeställningen samt kostnaden för tolk- tjänsten innebär att ju större nyttan och behovet är för tolk- användaren desto större kostnad kan motiveras av Tolktjänst- myndigheten. Allt under förutsättning att myndighetens resurser klarar den aktuella kostnaden. För att tydliggöra de kriterier som ska beakta vid behovsprövningen anser utredningen att kriterierna bör framgå av lagen om tolktjänst. 6.2.8Målgruppen för den nya lagen om tolktjänst Utredningens förslag: Barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet som är stadigvarande bosatta i får erbjudas tolktjänst. Utredningens bedömning: bör erbjuda personer med tal- eller språkproblematik tolktjänst. Skälen för förslaget och bedömningen: Av 3 b § HSL framgår att ska erbjuda dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § FBL och stadigvarande vistas där, bl.a. tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Målgruppen för vardagstolkning är barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet. Denna målgrupp ska även i fortsättningen vara målgruppen för den tolktjänst som den föreslagna ska erbjuda enligt den nya lagen om tolktjänst. Utredningen vill tydliggöra att Tolktjänstmyndig- hetens skyldighet att erbjuda tolktjänst gäller gentemot alla primära tolkanvändare, dvs. tolktjänst får erbjudas både barn, ungdomar och vuxna som tillhör den angivna målgruppen. Kriteriet för att nyttja tolktjänster är att den primäre tolk- användaren anser sig ha behov av tolk. Det är således den enskilde tolkanvändaren som gör bedömningen om han eller hon behöver tolktjänst. Utredningen anser att det är tolkanvändaren själv som bäst kan göra denna bedömning och det kommer således inte att krävas ett beslut av avseende detta. Företrädare för tolkcentralerna har uppgett till utredningen att förutom barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet erbjuds tolktjänst till personer med tal- eller språkproblematik. Utredningens kommittédirektiv anger att utredningen ska kartlägga och analysera hur nuvarande reglering, finansiering, organisering och tillsyn av tolktjänst till barndoms- döva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet fungerar inom olika områden samt ge förslag på författnings- ändringar som föranleds av analysen. Utredningen konstaterar att regeringen i kommittédirektiven inte särskilt har nämnt att utred- ningen ska utreda hur tolktjänsten fungerar för personer med tal- eller språkproblematik. Med hänsyn till kommittédirektiven föreslår därför inte utredningen att lagen om tolktjänst ska omfatta personer med tal- eller språkproblematik Utredningen gör dock bedömningen att även denna målgrupp bör få ta del av den tolk- tjänst som erbjuder. Om regeringen delar utredningens bedömning i detta avseende bör regeringens lag- förslag till således omfatta även denna målgrupp. Bestämmelsen i HSL uppställer vidare ett villkor att tolkanvändaren ska vara bosatt inom eller kvarskriven enligt 16 § FBL samt stadigvarande vistas i för att han eller hon ska erbjudas vardagstolkning. Bestämmelser om bosättning finns i flera olika författningar. Grundläggande bestämmelser om bosättning finns i FBL. Folkbok- föringen innebär enligt 1 § FBL bl.a. fastställande av en persons bosättning. En person ska folkbokföras på den fastighet och i den territoriella församling där han enligt bestämmelserna i är att anse som bosatt (6 §). I FBL finns bestämmelser om när en person ska anses vara bosatt i . Enligt 3 § FBL ska den som flyttar till folkbokföras, om han eller hon under sin normala livs- föring regelmässigt kan antas tillbringa dygnsvilan här i landet under . Även den som kan antas komma att regel- mässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet (s.k. dubbel bosättning) ska folkbokföras, om han eller hon med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist här. En utlänning som är skyldig att ha uppehållstillstånd men saknar sådan ska emellertid inte folkbokföras (4 §). Från folkbokföringen undantas även utländsk beskickningspersonal (5 §). Vid bedömningen av det egentliga hemvistet för en person, som tillbringar dygnsvilan både inom och utom landet, anförs i förarbetena till FBL att familjeförhållandena normalt ska tillmätas störst vikt. För den som saknar familj bör i första hand anknytning p.g.a. arbetsförhållandena väga tyngst. När det gäller personer som inte har anställning eller familj eller då familjen har dubbel bosättning, får det egentliga hemvistet bestämmas med ledning av bl.a. vistelsens omfattning och bostädernas art.14 I FBL finns vidare bestämmelser om när en person ska avregistreras från folkbok- föringen som utflyttad. Utredningen anser att det ska vara ett villkor för Tolktjänst- myndighetens skyldighet att erbjuda tolktjänst att tolkanvändaren anses stadigvarande bosatt i . Utgångspunkten för att uppnå ett regelsystem som är lätt att tillämpa bör vara att detta begrepp i största möjliga utsträckning används i dess betydelse enligt normalt språkbruk. Användningen av bosättningsbegreppet bör därför i möjligaste mån återspegla de faktiska förhållandena. Den enskildes normala vistelseort bör därför tillmätas avgörande betydelse för var han eller hon ska anses stadigvarande bosatt. En person ska anses vara stadigvarande bosatt i , om han eller hon har sitt egentliga hemvist här i landet, vilket är i överensstämmelse med vad som gäller enligt FBL. Avgörande för var någon har sitt egentliga hemvist bör liksom vara den s.k. dygnsviloprincipen. Utred- ningen anser att samma bosättningsbegrepp som förekommer inom folkbokföringen i princip bör tillämpas i den nya lagen om tolk- tjänst. 1990/91:153 s. 133 f. Utredningens förslag: Inom ramen för den tolktjänst som erbjuder i situationer av privat karaktär, för att utöva fritidsintressen, för att delta i föreningslivet, vid kontakter med hälso- och sjukvården och i arbetslivet ska det finnas valfrihetstimmar. Valfrihetstimmar ska endast utgöra en viss del av den tolkning som myndigheten erbjuder. Valfrihets- timmarna kan endast nyttjas för den tolktjänst som utförs i . Valfrihetstimmar ska erbjudas av Tolktjänstmyndig- heten utan behovsprövning och med hög prioritet. Det ska finnas ett antal valfrihetstimmar för personer med dövblindhet och ett antal valfrihetstimmar för barndomsdöva, vuxendöva och hörselskadade. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, ska fastställa antalet valfrihetstimmar för respektive kategori. Skälen för förslaget: Kommittédirektiven anger att målsättningen för utredningen ska vara att lämna förslag på en brukarorienterad modell för tolktjänst. De primära tolkanvändarna har i kontakter med utredningen framfört kritik mot dagens system med prioriteringslistor för tolkuppdrag. Tolkanvändarna upplever att tolkcentralernas prioriter- ingar av vilka tolkuppdrag som kan utföras, inte alltid överens- stämmer med hur tolkanvändarna själva värderar betydelsen av att få tolk. Det finns ett starkt önskemål om att få ett ökat inflytande och självbestämmande över när tolktjänst utförs. När det gäller vardagstolkning bygger dagens system på att tolkcentralen gör bedömningen om behov av tolk föreligger och även prioriterar mellan tolkbeställningar. De prioriteringslistor som landstingen/regionerna fastställt syftar till att ge stöd och vägledning i deras bedömningar av behov av tolktjänst. Däremot är det enligt utredningen inte oproble- matiskt att samhället, och inte den enskilde tolkanvändaren, avgör att t.ex. fortbildning i arbetslivet ska prioriteras högre än en privat resa, teaterföreställning eller en längre fritidsaktivitet. Det är val och bedömningar i vardagen som hörande i regel själva kan fatta. Det innebär att samhället villkorar tolkstödet till situationer och aktiviteter som samhället bedömer som mer angelägna. Utred- ningen föreslår att det även fortsättningsvis huvudsakligen bör vara samhällets uppgift att bedöma tolkbehov och göra nödvändiga prioriteringar. Utredningen anser emellertid att det nya systemet för tolktjänst bör ha ett ökat inslag av självbestämmande genom att de primära tolkanvändarna erbjuds valfrihetstimmar. Utredningen föreslår att valfrihetstimmarna ska omfatta sådan tolktjänst som har ansvaret att erbjuda. Undantag gör endast för rikstolktjänst. Tolkanvändarna ska själva ges möjlighet att prioritera vad valfrihetstimmarna ska användas till. Tolk- tjänstmyndigheten ska i ett sådant fall när den tillhandahåller tolk inte göra någon egen behovs- och prioriteringsbedömning av uppdraget. Valfrihetstimmarna ska regelmässigt ges hög prioritet. Till exempel skulle en tolkanvändare kunna använda sina valfrihets- timmar till den årliga julfesten som tolkanvändaren själv tycker är högprioriterat, men som är lågprioriterat i många landsting. Ett annat exempel skulle kunna vara att den primäre tolkan- vändaren använder några av sina valfrihetstimmar till tolkning vid en teaterföreställning. För att myndigheten ska kunna planera sin tolkförmedling skulle den kunna ställa krav på att beställning av valfrihetstimmar ska göras i förväg. Utredningen föreslår att valfrihetstimmarna endast ska omfatta sådan tolktjänst som utförs i . Kostnaderna för valfrihets- timmarna skulle i annat fall kunna bli oskäligt höga. Tolktjänst- myndigheten ska ge en tolkbeställning i form av valfrihetstimmar hög prioritet vilket innebär att en sådan tolkbeställning i normalfallet ska utföras. Det skulle exempelvis innebära att om en tolkbeställning görs till myndigheten tolkning i skulle myndigheten i de flesta fall utföra tolkbeställningen. Kostnaden för denna tolkning blir oskäligt hög i jämförelse med två timmars tolkning i med tanke på kostnaderna för resa, uppehälle och tidsspillan för de två tolkarna som myndigheten bör skicka till för att utföra tolkuppdraget. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, fastställer antalet valfrihetstimmar Valfrihetstimmarna är en del av det ordinarie tolksystemet. Valfri- hetstimmarna ger ett ökat inslag av självbestämmande över en viss del av den tolkning som den enskilde erhåller. För vissa tolk- användare kan det vara en liten del, i andra fall täcker valfrihets- timmarna hela årets tolkbehov. Med timmar avses s.k. brukartimmar dvs. det antal timmar som tolkningen uppgår till. Restid för tolken ingår inte . Det har inte heller någon betydelse om det är en eller två tolkar som utför tolkningen. Hur stor del av myndighetens resurser för tolktjänst som ska regleras genom valfrihetstimmar beror rimligen på vilka resurser myndigheten disponerar totalt. Eftersom timmarna ska ges hög prioritet, förutsätter höga nivåer på valfrihetstimmarna mer resurser totalt sett, eftersom det ökar andelen högprioriterade tolkuppdrag. Det är således de ekonomiska resurserna som styr vilken nivå antalet timmar ska uppgå till. Det är därför lämpligt att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, fastställer antalet valfrihetstimmar. Utredningen har i kapitel 7 lämnat en redogörelse för beräkningar av nivåerna på valfrihetstimmarna. 6.2.10Ledsagning i anslutning till tolktjänst Utredningens förslag: I den tolktjänst som Tolktjänstmyndig- heten erbjuder personer med dövblindhet ska den ledsagning som sker i anslutning till tolktjänst ingå. Skälen för förslaget: Utredningen ska enligt kommittédirektiven kartlägga och föreslå eventuella förändringar i frågan om kombine- rad vardagstolkning och ledsagning. Enligt FSDB:s definition av dövblindtolkning innebär denna tolkmetod förmedling av både syn- och hörselintryck till personer med dövblindhet. Detta sker genom tre helt integrerade del- moment. Dessa delmoment är tolkning av vad som sägs, syntolk- ning samt ledsagning. Ledsagning innebär enligt förbundet kvalificerat stöd vid orientering, förflyttning och samtidig syntolkning och tolkning av vad som sägs.15 Förbundet har också i kontakter med utredningen framfört den principiella synpunkten att det inte är möjligt att göra en distinktion mellan situationer då enbart ledsag- ning ger ett tillräckligt stöd för personen med dövblindhet och situationer då dövblindtolkning i alla dess delar är nödvändigt. Även under en bilresa eller en promenad önskar personer med dövblindhet information om vad som sägs och vad som händer i 15 Tolktrycket 3/2008 s. 8 f. Konsekvensen av denna princip blir att målgruppen efterfrågar dövblindtolkning med dess olika moment i fler situationer och i större omfattning. påpekar förbundet att det i praktiken är så att många personer med dövblindhet accepterar ledsagning vid exempelvis resor, eftersom de inte upplever att det är möjligt att få dövblindtolkning vid dessa till- fällen. Dövblindhet utgör en särskild funktionsnedsättning som innebär en kombination av nedsatt syn och nedsatt hörsel. Hur denna kombination ser ut – graden av syn- respektive hörsel- nedsättning – samt när i livet dövblindheten inträffar – varierar mellan olika personer. Ett fåtal personer med dövblindhet saknar helt syn och hörsel, medan flertalet i varierande grad har syn- och/eller hörselrester. Synskadade personer som i vuxen ålder förlorat hörseln, betraktar sig exempelvis inte alltid själva som personer med dövblindhet, vilket påverkar vilken typ av stöd från samhället som de efterfrågar. Utredningen har inte kartlagt eller analyserat huruvida det kommunala ansvaret för ledsagning enligt socialtjänstlagen och LSS innebär att personer med dövblindhet får ledsagning i den omfatt- ning de önskar. Dock förefaller det vara så att många personer med dövblindhet upplever det komplicerat och begränsande att behöva både ansöka om ledsagning i kommunen och beställa tolktjänst hos /regionen. Ledsagarservice kan ingå som en del i ett LSS-beslut för en person med dövblindhet och är då begränsat till ett visst antal timmar. Det finns exempel på situationer, exempelvis i samband med läkarbesök, då en dövblind person har stöd av en ledsagare från kommunen under resan till vårdcentralen, en dövblindtolk under själva läkarbesöket och därefter åter stöd av ledsagaren under resan hem. I dessa situationer bör samhällets insatser i högre grad kunna samordnas. På många håll har också landstingens/regionernas tolk- centraler och enskilda kommuner valt att samordna insatserna så att tolken även utför sådan ledsagning som annars skulle tillhanda- hållas av kommunen. Avtal som innebär att /regionen och kommunen delar på kostnaderna för den samordnade insatsen förekommer på vissa håll och enligt olika fördelningsmodeller. Utredningen har generellt sett förståelse för FSDB:s upp- fattning att en person med dövblindhet även under en längre resa eller förflyttning har ett behov av ett stöd som innebär syntolkning och tolkning av vad som sägs, dvs. Dock, eftersom ledsagning utan ett eller flera av dessa moment är en samhällstjänst som erbjuds med stöd av socialtjänstlagen och LSS, är det enligt utredningen nödvändigt att göra en distinktion mellan sådan ledsagning å ena sidan och tolktjänst för personer med dövblindhet å den andra. Utredningens sammantagna bedömning och förslag är att det i den tolktjänst för personer med dövblindhet som den nya tolktjänstmyndigheten ska erbjuda, ska den ledsagning ingå som sker i anslutning till tolktjänsten. Utredningens bedömning är att resor eller annan förflyttning till och från den plats där tolktjänsten ska utföras, bör definieras som i anslutning. Begreppet anslutning bör även omfatta tidsperioder mellan återkommande specifika tolktillfällen vid exempelvis ett heldagsarrangemang. 6.2.11Tolktjänstmyndigheten får erbjuda rikstolktjänst Utredningens förslag: får erbjuda rikstolktjänst till barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet när de som förtroendevalda för sina riksorganisationer utför intressepolitiska uppdrag av riksöver- gripande karaktär. Skälen för förslaget: Stiftelsen organiserar rikstolktjänst som avser tolkning som utförs när personer med dövblindhet, döva och hörselskadade som förtroendevalda i sina riksorganisationer utför uppdrag av riksövergripande karaktär, t.ex. styrelsemöten, intressepolitiska möten eller kongresser. Rikstolk- ning gäller såväl nationellt som internationellt. Finansiering av stiftelsen sker genom statsbidrag. Rikstolktjänsten får anlitas av förtroendevalda i SDR, HRF, FSDB och deras ungdomsorganisationer samt DHB, VIS och SDP. har ansökt om att få använda rikstolktjänst. Styrelsen i Stiftelsen har muntligen avslagit denna begäran med motiveringen att Dövas Idrottsförbunds verksamhet tillhör ansvars- område och stiftelsen får sitt anslag från . RFSL Regnbågen har också lämnat in en förfrågan till stiftelsen om att få tal del av rikstolktjänsterna. Stiftelsen har ännu inte tagit ställning till denna förfrågan. Syftet med utredningens förslag om en gemensam huvudman för tolktjänst och en särskild lag om tolktjänst är att tolksystemet ska bli mer förutsägbart, lättöverskådligt och tydligt än . Enligt utredningens mening är ett led i den riktningen att så långt det är möjligt verka för att det ska finnas en huvudman för tolktjänst. Detta motiverar att föra över ansvaret för rikstolktjänst som Stiftelsen ansvarar för till den nya tolk- tjänstmyndigheten. Den verksamhet som utförs av Stiftelsen är i stort sett densamma som den som kommer att utföras av den nya tolktjänstmyndigheten. Det är inte motiverat att både ha en myndighet som har i uppdrag att erbjuda tolktjänst och en av staten finansierad stiftelse som erbjuder rikstolktjänst. Den nya tolktjänstmyndigheten kommer att ha stor kunskap om tolkverksamhet och, enligt utredningens mening, skulle det vara ändamålsenligt att rikstolktjänsten införlivas i myndighetens verksamhet. Utredningen föreslår därför att ska kunna erbjuda rikstolktjänst. Detta skulle medföra att Stiftelsen inte längre kommer att ansvara för rikstolktjänsten. Rikstolktjänst är oreglerat rättsligt sett. Utredningen har tidigare anfört att brist på regelverk är otillfredsställande för tolkanvändarna genom att de inte kan hävda huvudmannens skyl- dighet att tillhandahålla tolktjänst. Det föreligger i sådant fall också en risk för godtyckligt tillhandahållande av tolktjänst. Utredningen anser att det är viktigt att rikstolktjänsten regleras rättsligt. Det är vidare en viktig markering av samhällets syn på rikstolktjänsten att lagfästa skyldigheten att erbjuda rikstolktjänst. Med hänsyn till den karaktär som rikstolktjänsten har och den betydelse den har för intresseorganisationerna är det enligt utredningens mening viktigt att rikstolktjänsten regleras i en egen lagbestämmelse och inte ingår i den lagbestämmelsen som reglerar tolktjänst vid föreningsaktiviteter. Med hänsyn till detta föreslår utredningen att en lagbestämmelse införs i den nya lagen om tolktjänst att får erbjuda rikstolktjänst till barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med döv- blindhet när de som förtroendevalda för sina riksorganisationer utför intressepolitiska uppdrag av riksövergripande karaktär. Det är vidare viktigt att betona att förtroendevalda även i fort- sättningen endast kan få rikstolktjänst när de utför intressepolitiska uppdrag av riksövergripande karaktär, t.ex. styrelsemöten, intresse- politiska möten, konferenser. Det ska inte vara möjligt att få riks- tolktjänst för att delta i olika aktiviteter såsom t.ex. tävla i Deaflympics. Rikstolktjänst ska kunna såsom erbjudas både för nationella och internationella uppdrag. Målgruppen för rikstolktjänst bör även i fortsättningen vara förtroendevalda i de riksorganisationer som får rikstolktjänst. Stiftelsen har fått förfrågningar från andra riksorganisationer, såsom och Regnbågen, om att få ta del av Rikstolktjänst. Förfråg- ningarna visar att det föreligger ett stort intresse även från andra riksorganisationer än de som får rikstolktjänst att få ta del av sådan tolktjänst. Vilka riksorganisationer som kommer att vilja ta del av rikstolktjänst är svårt att förutsäga.