sou · GZB332 · 2011-04-15 00:00:00 — Vid lagens tillkomst konstaterades just detta, nämligen att även om det vore önskvärt att mer explicit uttrycka vilka egenskaper ett skyddat verk ska ha, utöver att vara litterärt eller konstnärligt, så är det svårt att hitta ett uttryck som är såväl klargörande som tillräckligt träffande. framhöll att det fick ankomma framförallt på domstolarna att pröva huruvida en produkt skiljer sig i tillräcklig mån från vad andra presterat för att anses ha verkshöjd eller inte, således bl.a. utifrån uttalanden i förarbeten, praxis och doktrin. Vad som då uttalades av kommittén gäller än . Det har inte blivit lättare att hitta ett uttryck som är både klargörande och tillräckligt träffande. Däremot kan konstateras att domspraxis får sägas ha varit klargörande i detta hänseende och att bristen på legaldefinition inte synes ha hämmat rättstillämpningen, se särskilt Högsta domstolens överväganden från senare år i NJA 2004 s. 149, Golvskiva (frågan om verkshöjd för en ritning av en golvskiva) och NJA 2009 s. 159, . Mot bakgrund av det sagda anser jag alltså att de krav som skall ställas på upphovsrättens objekt för vinnande av rättsskydd trots allt uttrycks tillräckligt väl endast genom ordet verk. Det framstår inte som meningsfullt att försöka finna ett eller flera andra ord för begreppet, särskilt inte mot bakgrund av att det får sägas ha blivit genomlyst och väl utvecklat i såväl doktrin som domspraxis, något som har gett rejäl substans och detaljrikedom hos det samlande be- Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Ordet verk är i sig inte omodernt eller svårbegripligt. Det vore dessutom förvirrande att frångå det ordval som i sammanhanget är väl inarbetat. För att markera begreppet och tydliggöra vad som är upphovsrättens objekt anser jag dock att det av lagtexten bör framgå att det ska vara just ett verk, underförstått ett sådant som uppvisar verkshöjd, som är föremål för upphovsrättsligt skydd. Däremot anser jag inte att uttrycken litterära verk eller konstnärliga verk eller de undergrupper av verkstyper som sorteras under dem behöver framgå av denna inledande paragraf. Detta bör i stället behandlas i en särskild paragraf. I den nuvarande lagstiftningen anges inte uttryckligen hur upphovsrätten uppstår. Det framgår endast indirekt av lydelsen i 1 §. Eftersom det upphovsrättsliga skyddet skiljer sig från vissa andra immaterialrättsliga skyddsformer på den punkten att det aldrig krävs någon registrering för att skydd ska uppstå, anser jag att det är viktigt av pedagogiska skäl att det uttryckligen framgår av lagen hur upphovsrätt uppstår. En upplysning om att upphovsrätten uppstår när verket kommer till uttryck bör alltså framgå av 2 kap. 1 §. För att göra den nya lagen mer överskådlig och lättillgänglig bör det vidare av 1 § framgå vad upphovsrättslig ensamrätt huvudsakligen innebär. Det som uttrycks som en uteslutande rätt att förfoga över verket blir mer begripligt om det i stället uttrycks som en ensamrätt att framställa exemplar av verket och att göra det tillgängligt för allmänheten. Den ideella rätten ska naturligtvis också nämnas. Det bör alltså framgå redan av 1 § att upphovsmannen dels har ensamrätt att framställa exemplar av verket och att göra det tillgängligt för allmänheten, dels har vissa ideella rättigheter. Det bör även av tydlighetsskäl infogas en hänvisning till de närmare bestämmelserna om rättigheterna i föreslagna 2 kap. 4–7 §§. Med detta får den som använder lagen naturligtvis inte en fullständig bild av den upphovsrättsliga lagstiftningen i all dess komplexitet, men väl en tydlig och kortfattad introduktion till lagens bestämmelser. Den kompletteras även av de inledande bestämmelserna om lagens innehåll i det föreslagna 1 kap. För ytterligare förtydligande bör dock även infogas några få men viktiga hänvisningar till andra bestämmelser i senare kapitel, nämligen som en upplysning om att bestämmelsen inte är uttömmande. Eftersom jag föreslår att upphovsmannen omnämns redan i den inledande bestämmelsen är det lämpligt att det här framgår att upphovsrätten även kan övergå till annan. Dessutom är det viktigt att initialt klargöra att den upphovsrättsliga ensamrätten är begränsad av ett flertal be- Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. stämmelser i senare kapitel. Hänvisningar bör därför införas till 4 kap. om begränsningar i upphovsrätten och till 5 kap. om upphovsrättens övergång. Efter denna inledande bestämmelse bl.a. om hur upphovsrätt uppstår framstår det som naturligt att nästa paragraf innehåller närmare bestämmelser om vad som skyddas av upphovsrätt. Att börja med bör kunna konstateras att uttrycket litterära och konstnärliga verk bör behållas och att i vart fall ordet verk inte ensamt kan fungera som ett enda gemensamt begrepp för sådant som kan komma i fråga för upphovsrättsligt skydd. Orden litterär och konstnärlig anknyter i sammanhanget till motsvarande formulering och utgör således en förenklande formel för allt sådant som i vidaste mening kan rymmas inom upphovsrättens ram. En större utförlighet har i grunden inte ansetts angelägen. Emellertid framgår redan av lagens ursprungliga förarbeten att uttrycken litterärt och konstnärligt, i deras semantiska betydelse, inte visar hur vidsträckt betydelse de avses ha i detta sammanhang. Särskilt gäller detta litterära verk som ju avser alla slags i vid mening beskrivande framställningar, alltså inte bara sådana språkverk som själva uttrycket närmast utpekar. Exempelvis skulle de flesta troligen inte på rent språkliga grunder förknippa en topografisk karta med ett litterärt verk, trots att det är helt klart att en sådan karta principiellt faller inom det litterära begreppet så som det används i lagen. Uttrycken litterära och konstnärliga verk, sålunda tagna i sin mest vidsträckta bemärkelse, får dock sägas ha fungerat väl när det gäller att fånga upp allt sådant som avsetts kunna komma i fråga för upphovsrättsligt skydd, inte minst genom att visa öppenhet för nya former för mänskligt skapande arbete och sådana uttryck som människor efterhand kan komma att prestera men som inte låter sig definieras i förhand. Vidare är den hittillsvarande uppdelning av de skyddade verken i två huvudkategorier av praktisk betydelse, eftersom kategorierna anger två olika arter av verk som berör fundamentala samhällsintressen på olika sätt. Upphovsrätten är präglad av sitt behov av speciella normer för specifika nyttjandeformer för vissa typer av verk och av alla de hänsyn till allmänna och speciella motintressen som måste tas. Kategoriindelningen får alltså betydelse för andra bestämmelser i lagen, framförallt bestämmelserna om begränsningar i upphovsrätten och bestämmelserna om avtalslicenser. Vissa av dessa bestämmelser gäller endast litterära verk och andra endast konstnärliga verk. De många inskränkningarna i upphovsrättslig förfoganderätt Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. måste rimligen ha sådan precision för att nå åsyftade effekter, alltså för att balansera berörda intressen och för att kunna tillämpas på rimligt vis. Detta understryks av att det dessutom finns många bestämmelser som av nämnda skäl bara gäller vissa underkategorier till litterära och konstnärliga verk. Exempelvis finns konstverk med på vissa ställen i lagen som en underkategori till konstnärliga verk. Det innebär förstås att om endast begreppet verk användes, eller en enstaka mer samlande benämning för allt sådant som kan få skydd, så skulle det på flera ställen i lagen krävas uppräkningar eller definitioner för att bestämmelserna, och därmed lagens praktiska tillämplighet och ändamålsenlighet, skulle få rätt avgränsning, något som sannerligen inte skulle befordra lagens tillgänglighet eller dess begriplighet. Slutsatsen måste alltså bli att nuvarande uppdelning av verken i två huvudkategorier är ändamålsenlig och begriplig. Begreppen litterära och konstnärliga verk har dessutom stark internationell förankring. De förekommer i officiella översättningar av alla vägande internationella konventioner, överenskommelser, direktiv etc. på området och är väl inarbetade i svensk rätt. Möjligen skulle det kunna övervägas att ersätta litterära verk med beskrivande framställningar eller liknande, för att vidga benämningen bortom språkverkens gränser. Men en sådan benämning skulle knappast bidra till att göra lagen mer begriplig. Det är då bättre att behålla de väl etablerade begrepp som finns. Däremot bör lagen göras mer lättillgänglig genom att bestämmelserna kompletteras med en beskrivning eller en slags definition av vad vardera huvudkategorin avser när uttrycken litterär och konstärlig används i upphovsrättslagen. Sammanfattningsvis bör alltså 2 kap. 2 § inledas med att det anges vilka verk som är skyddade av upphovsrätt, nämligen litterära eller konstnärliga verk. Därefter bör det framgå att dessa verk är skyddade oavsett på vilket sätt eller i vilken form de kommer till uttryck och att det inte heller har någon betydelse om de förekommer i ursprungligt eller ändrat skick, i översättning eller bearbetning, i annan litterär form, annan konstform eller i annan teknik. Jag anser inte att den struktur som finns i motsvarande bestämmelser i 1 § och 2 § är lämplig från pedagogisk synvinkel. Dessutom ter det sig inte adekvat att frågan om rättsskyddets omfattning till att bl. a. avse det ändrade verket ska framträda i bestämmelsen om förfoganderättens innehåll, såsom är fallet enligt 2 §. Detta bör i stället framträda i en bestämmelse om vad som avses med skyddade verk. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. I linje med det sagda bör bestämmelserna i den nu föreslagna 2 § också innehålla en exemplifierande uppräkning av i vilka former litterära och konstnärliga verk kan ta sig uttryck. Även om det av sjunde punkten i nu gällande 1 § framgår att den inte ger en uttömmande uppräkning så kan den ändå ge intryck av att så är fallet. Huvudsyftet med uppräkningen når troligen inte riktigt fram till läsaren. För att tydliggöra att alla former av litterära och konstnärliga verk är skyddade bör en exemplifiering i löpande text, i anslutning till definitionen eller beskrivningen av begreppen litterära respektive konstnärliga verk, införas. Frågan är då hur det bäst ska uttryckas vad som avses med litterära och konstnärliga verk. I BK finns en beskrivning av de båda begreppen. Det framgår av artikel 2 att uttrycket litterära och konstnärliga verk innefattar alla alster på det litterära, vetenskapliga och konstnärliga området, oavsett på vilket sätt och i vilken form de kommit till uttryck. Därefter följer en uppräkning av ett flertal exempel på olika slags verk. Beträffande de litterära verken framgår av lagens ursprungliga motiv att det ska vara fråga om beskrivande framställningar i olika former. Därefter diskuteras de olika slags former i vilka beskrivande framställningar kan ta sig uttryck. Någon kortare definition förekommer inte. Lämpligast synes vara att understryka att litterära verk omfattar alla beskrivande framställningar och att ordet litterär i detta sammanhang enbart avser sådana framställningar, något som följaktligen bör framgå direkt av lagen. Den exemplifiering av olika litterära verk som finns i lagtexten framstår fortfarande som tämligen adekvat. En viss modifiering av uppräkningen skulle dock kunna göras. Språkverken, i skrift eller tal, bör företrädesvis nämnas eftersom de givetvis utgör en stor grupp inom ramen för de litterära verken, i all synnerhet som de semantiskt omfattas av uttrycket i fråga, men skönlitterära framställningar behöver inte nämnas särskilt. Därutöver bör datorprogram vara med som en särskild om än a priori inte helt självfallen form av litterärt verk, liksom förberedande designmaterial till datorprogram. Skälen för det framgår av förarbetena till den nuvarande bestämmelsen (se prop. 1988/89:85 s. 10 ff.). Dessutom bör kartor finnas med, eftersom de utgör en viktig kategori av litterära prestationer som inte alltid förknippas med de litterära verken. Vidare bör det liksom framgå att även andra verk av beskrivande slag omfattas. Uttrycket plastisk form bör dock moder- Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. niseras och ersättas med tredimensionell form. Jag anser också att sceniska verk som kommer till uttryck i en beskrivande framställning bör finnas med för att förtydliga att sceniska verk kan vara litterära eller konstnärliga beroende på vilken form de uttryckts i (se exempelvis nuvarande 42 e § andra stycket). Det vetenskapliga området som sådant behöver dock inte nämnas särskilt, av samma skäl som framgår av de ursprungliga förarbetena. När det sedan gäller de konstnärliga verken bör det vara tillräckligt att i lagtexten ange att dessa verk är alla framställningar på det konstnärliga området. Detta kan lämpligen följas av en exemplifiering av de underkategorier som används i lagen, nämligen konstverk, filmverk, musikaliska verk samt sådana sceniska verk som kommer till uttryck i ett framförande. Med denna ordning blir det också helt klart att ett skyddat verk alltid är antingen av litterärt eller konstnärligt slag. En prestation som i förekommande fall återger ett beskrivande moment såväl som ett konstnärligt element, såsom en instruktiv byggnadsritning som också återger ett konstnärligt byggnadsverk, rymmer alltså två olika verk inom lagens huvudkategorier som skyddas av lagen under förutsättning att de uppvisar verkshöjd. Konstverk och de underkategorier som hör till detta begrepp bör beröras något närmare. Som nämnts tidigare förekommer begreppet konstverk på flera ställen i lagen. Det framgår av förarbetena att till konstverk hör bl.a. alster av bildkonst (nuvarande 1 § första stycket 5, 9 § andra stycket 2, 17 § första stycket, 26 a § tredje stycket 6), alster av byggnadskonst respektive byggnadsverk (nuvarande 1 § första stycket 6, 26 n § andra stycket 2) samt alster av brukskonst respektive bruksföremål (nuvarande 1 § första stycket 6, 12 § tredje stycket 2, 19 § andra stycket 1 och 26 c §). Detta är en ganska spretig begreppsapparat som gör lagen onödigt svårläst. Jag anser dessutom att användandet av uttrycket alster bidrar till att lagen framstår som omodern och svårtillgänglig. Vidare nämns huvudkategorin konstverk inte alls i den inledande bestämmelsen i 1 §, trots att denna verkstyp har stor betydelse i det upphovsrättsliga sammanhanget och trots att bestämmelserna om begränsningar i upphovsrätten i flera fall relaterar just till begreppet konstverk. Här krävs vissa klargöranden. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Att börja med har jag alltså, som redan framgått, föreslagit att konstverk ska nämnas uttryckligen i den exemplifierande uppräkningen av konstnärliga verk i 2 kap. 2 § tredje stycket. Genom detta grepp lyfts konstverk fram som underkategori till de konstnärliga verken, vilket skapar en tydligare logik i lagens uppbyggnad. Därutöver bör det framgå tydligare vilka underkategorier av verk som i sin tur hör till konstverken. Det bör kunna åstadkommas genom att verken inom bildkonstens, byggnadskonstens och brukskonstens områden fortsättningsvis inte benämns som alster av utan att de helt enkelt benämns som konstverk, dvs. bildkonstverk, byggnadskonstverk och brukskonstverk. Genom att använda dessa uttryck konsekvent i lagen bör den få en enhetligare och tydligare begreppsapparat med bättre inre logik än med de nuvarande benämningarna. Dessutom får de olika uttrycken en tydligare språklig koppling till varandra. Jag föreslår alltså att uttrycket alster av bildkonst i stället benämns bildkonstverk i lagen. På samma sätt föreslås att uttrycken alster av byggnadskonst och byggnadsverk ersätts med byggnadskonstverk samt att uttrycken alster av brukskonst respektive bruksföremål benämns brukskonstverk. Under utredningen har från några håll framhållits att det inte tillräckligt tydligt framgår att även brukskonsten och bildkonsten, däribland framför allt de fotografiska verken, omfattas av konstverksbegreppet. Jag har förståelse för den synpunkten. När det gäller brukskonsten förknippas den inte alltid med konstverksbegreppet, åtminstone inte i ett dagligt språkbruk. När det gäller bildkonsten och de fotografiska verken finns en liknande problematik. Dessutom kan missförstånd lätt uppstå beträffande skyddet för olika slags fotografier eftersom det även finns närstående rättigheter för fotografiska bilder i 3 kap. i förslaget. I viss mån kan detta överbryggas genom att begreppet konstverk lyfts fram som övriga begrepp ändras till brukskonstverk respektive bildkonstverk och därmed anknyter bättre till konstverksbegreppet. För tydlighetens skull bör det dock även finnas en exemplifierande uppräkning, där det framgår att även brukskonsten och fotografiska verk omfattas av konstverksbegreppet. I enlighet med dessa överväganden föreslår jag alltså att 2 kap. rubriceras Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt och att det i 1–2 §§ tas in de bestämmelser som behandlats. Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Verk som inte skyddas av upphovsrätt Som framgått föreslås att den bestämmelse som närmare anger reglerna om upphovsrättens objekt tas in som 2 § under paragrafrubriken skyddas av upphovsrätt. I nuvarande 9 § finns en bestämmelse som anger vissa undantag till bestämmelserna om vad som skyddas av upphovsrätt. Bestämmelserna i den paragrafen anger alltså i princip vilka verk som inte skyddas av upphovsrätt. Den hänger därmed samman med den nu föreslagna 2 §. För att således komplettera bestämmelserna om hur upphovsrätt uppstår och vad som skyddas föreslår jag att bestämmelserna i nuvarande 9 § tas in i 2 kap. 3 § med paragrafrubriken inte skyddas av upphovsrätt. 4.3.1De ekonomiska rättigheterna; ensamrättigheterna Utformningen av nuvarande bestämmelser I nuvarande 2 § URL finns bestämmelser om det som brukar omtalas som de ekonomiska rättigheterna. De omfattar två olika typer av förfoganden, nämligen rätten att framställa exemplar av verket och rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Dessa befogenheter har uttryckts på i princip samma sätt sedan lagens tillkomst. I förarbetena anfördes att det var viktigt att försöka formulera rättigheterna på ett generellt sätt, till skillnad från tidigare lydelser av bestämmelserna, vilka innehöll en närmast kasuistisk uppräkning av vissa befogenheter att utnyttja verket. Rättigheterna anges således som en uteslutande rätt att förfoga över verket i de två nämnda huvudhänseendena (SOU 1956:25 s. 92 f. och s. 60 och s. 64). Rättigheterna är ensamrättigheter och gäller även om verket har ändrats, såvida verket ändrats med bibehållande av dess inre form. I sista stycket i nuvarande 2 § URL finns dessutom den s.k. kompletteringsregeln som innebär att med överföringar till allmänheten och offentligt framförande jämställs överföringar och framföranden som i förvärvsverksamhet anordnas till eller inför en större sluten krets. Bestämmelserna om de ekonomiska rättigheterna har alltså haft i princip en och samma utformning. Vid genomförandet av och rådets direktiv /29/EG om Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället) ändrades dock paragrafens struktur väsentligt (prop. 2004/05:110, SFS 2005:359). Rätten till exemplarframställning har som uttryck funnits i lagen tillkomst. beskrevs den som en rätt att mångfaldiga verket. I förarbetena anfördes dock att ordet mångfaldiga inte kunde innefatta det fallet att ett enda eller några få exemplar framställdes. I stället valdes därför uttrycket exemplarframställning (a. bet. s. 92 f. och prop. 1960:17 s. 60). Vid genomförandet av EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället infördes bestämmelsen i 2 § andra stycket URL som innebär att rätten till exemplarframställning innefattar varje direkt eller indirekt samt tillfällig eller permanent framställning av exemplar av verket, oavsett i vilken form eller med vilken metod den sker och oavsett om den sker helt eller delvis. Bakgrunden till ändringen var direktivets bestämmelse om mångfaldigande i artikel 2 och stycke 21 i ingressen till direktivet. I artikel 2 anges att den ensamrätt till mångfaldigande som medlemsstaterna ska föreskriva ska innefatta rätt att tillåta eller förbjuda direkt eller indirekt, tillfälligt eller permanent mångfaldigande, oavsett metod och form, helt eller delvis. I stycke 21 i ingressen till direktivet anges att det krävs en vid definition av de handlingar som omfattas av mångfaldiganderätten för att säkra klarhet i rättsligt avseende på den inre marknaden. Detta föranledde en ingående analys i propositionen av frågan om den svenska bestämmelsen behövde anpassas efter direktivets ordalydelse. Direktivets formulering av exemplarframställningsrätten togs därvid in som ett tillägg till den befintliga generella bestämmelsen i första stycket för att få en heltäckande reglering av rätten och ett tydligt genomförande av direktivet. Genom ändringen klargjordes att tillfälliga kopior av ett verk ingår i upphovsmannens ensamrätt till verket. Rättsläget på denna punkt var tidigare oklart i svensk rätt. Dessutom innebar förändringarna att ett återgivande av ett konstverk i bakgrunden på en bild eller som en oväsentlig del av bilden skulle utgöra ett exemplar av verket, givetvis förutsatt att det kan Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. Sådana återgivanden var tidigare som regel inte upphovsrättsligt relevanta (prop. 2004/05:110 s. 54 f. och 377 ff.). Rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten Den andra delen av de ekonomiska rättigheterna är ensamrätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Även detta uttryck har funnits med sedan lagens tillkomst. Uttrycket valdes utan närmare överväganden i förarbetena (a. bet. s. 93). finns bestämmelserna om denna rätt i 2 § tredje och fjärde styckena URL. Ensamrätten består av rätten till överföring till allmänheten, rätten till offentligt framförande och de båda förfogandeformer som faller inom den så kallade exemplarrätten, nämligen visningsrätten och spridningsrätten. Bestämmelserna fick sin nuvarande utformning i samband med lagändringarna , vid genomförandet av EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället. Förändringarna innebar att ensamrätten till tillgängliggörande för allmänheten delades upp i de fyra ovan nämnda underkategorierna. Begreppet överföring till allmänheten infördes som en ny benämning på alla former av tillgängliggörande för allmänheten av ett verk som sker på distans, oavsett vilken typ av verk förfogandet avser. Begreppet offentligt framförande begränsades till att avse framföranden som äger rum på samma plats som den där allmänheten kan ta del av verket. Begreppets omfattning ändrades till att avse alla fall då ett exemplar av ett verk, oavsett vilken typ av verk, i ett sådant sammanhang företes med eller utan användning av ett tekniskt hjälpmedel. Begreppet offentlig visning begränsades till att avse endast sådana fall då ett exemplar görs tillgängligt för allmänheten utan användning av ett tekniskt hjälpmedel på samma plats som den där allmänheten kan ta del av exemplaret. När det gäller spridningsrätten, som avser sådana fall när exemplar av verket bjuds ut till försäljning, uthyrning eller utlåning eller annars sprids till allmänheten, gjordes ingen ändring i lagen. Förändringarna ansågs nödvändiga för att genomföra direktivet bl.a. eftersom direktivets begreppsapparat i fråga om tillgängliggöranden för allmänheten skilde sig avsevärt från den svenska. Exempelvis saknades begreppet överföring till allmänheten i lagen. Dessutom fanns oklarheter i svensk rätt beträffande vissa förfoganden i form av tillgängliggöranden på Internet. Genom lagändringarna förtydligades alltså bestämmelserna om tillgängliggöranden för allmän- Grundläggande bestämmelser om upphovsrätt m.m. heten och de fick en annan struktur.