sou · GYB322 · 2011-01-01 00:00:00 — If the capture of a or of goods is not upheld by the prize court, or if the prize is released without any judgement being given, the parties interested have the right to compensation, unless there were good reasons for capturing the or goods. The provisions of the present Declaration must be treated as a whole, and cannot be separated. The Signatory undertake to insure the mutual observance of the rules contained in the present Declaration in any war in which all the belligerents are parties thereto. They will therefore issue the necessary instructions to their authorities and to their armed forces, and will take such measures as may be required in order to insure that it will be applied by their courts, and more particularly by their prize courts. The present Declaration shall be ratified as soon as possible. The ratifications shall be deposited in . The first deposit of ratifications shall be recorded in a Protocol signed by the representatives of the Powers taking part therein, and by His Britannic Majesty's Principal Secretary of States for Foreign Affairs. The subsequent deposits of ratifications shall be made by means of a written notification addressed to the British Government, and accompanied by the instrument of ratification. A duly certified copy of the Protocol relating to the first deposit of ratifications and of the notifications mentioned in the preceding paragraph as well as of the instruments of ratification which accompany them, shall be immediately sent by the British Government, through the diplomatic channel, to the Signatory The said Government shall, in the cases contemplated in the preceding paragraph, inform them at the same time of the date on which it received the notification. The present Declaration shall take effect, in the case of the Powers which were parties to the first deposit of ratifications, sixty days after the date of the Protocol recording such deposit, and, in the case of the Powers which shall ratify subsequently, sixty days after the notification of their ratification shall have been received by the British Government. In the event of one of the Signatory Powers wishing to denounce the present Declaration, such denunciation can only be made to take effect at the end of the period of twelve years, beginning sixty days after the first deposit of ratifications, and, after that time, at the end of successive periods of six years, of which the first will begin at the end of the period of twelve years. Such denunciation must be notified in writing, at least one year in advance, to the British Government, which shall inform all the other Powers. It will only operate in respect of the denouncing . The Powers represented at the attach particular importance to the general recognition of the rules which they have adopted, and therefore express the hope that the Powers which were not represented there will accede to the present Declaration. They request the British Government to invite them to do so. A which to accede shall notify its intention in writing to the British Government, and transmit simultaneously the act of accession, which will be deposited in the archives of the said Government. The said Government shall forthwith transmit to all the other Powers a duly certified copy of the notification, together with the act of accession, and communicate the date on which such notification was received. The accession takes effect sixty days after such date. In respect of all matters concerning this shall be on the same footing as the Signatory Powers. The present Declaration, which bears the date of 26 February 1909, may be signed in up till 30 1909, by the Plenipotentiaries of the Powers represented at the Naval Conference. In faith whereof the Plenipotentiaries have signed the present Declaration, and have thereto affixed their seals. Done at the twenty-sixth day of February, one thousand nine hundred and nine, in a single original, which shall remain deposited in the archives of the British Government, and of which duly certified copies shall be sent through the diplomatic channels to the Powers represented at the Naval Conference. (Here follow signatures) Protokoll rörande förbud mot användande i krig av kvävande, giftiga eller liknande gaser m.m., (Genèveprotokoll) Trots att det vid utbrott, genom IV:e , fanns ett förbud mot användning av gifter och förgiftade vapen, introducerades gas som en ny typ av massförstörelsevapen på västfronten under krigets slutskede. Såväl lungskadande fosgengas som hudskadande senapsgas användes. Gasanfallen uppväckte en stark avsky bland politiker och allmänhet. Efter krigsslutet togs frågan om ett uttryckligt förbud mot användning av såväl gas (kemiska stridsmedel) som biologiska stridsmedel upp till förhandling vid en av (FN:s föregångare) konferenser i . antogs ett protokoll, som innehåller förbud mot användning i krig av kvävande, giftiga eller andra gaser samt av bakteriologiska stridsmedel. Protokollets lydelse utgår ifrån att ett användningsförbud av kemiska stridsmedel (gas m.m.) redan tillhörde sedvanerätten. Vad parterna därför åtog sig var dels att respektera detta förbud, dels att utsträcka det till att omfatta även bakteriologiska stridsmedel. kompletterades protokollets användningsförbud genom antagandet av B-vapenkonvention. Denna konvention förbjuder utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt stadgar om deras förstöring. antogs den s.k. C-vapenkonventionen, som totalförbjuder kemiska vapen, dvs. utveckling, produktion, innehav och användning av dessa, samt reglerar om förstöring av existerande lager. Konventionens rättsliga regim sträcker sig således längre än protokoll. Även rätten att använda kemiska vapen i repressaliesyfte upphör när staterna blir bundna av konventionen. C-vapenkonventionen trädde i kraft efter det att 65 stater hade ratificerat konventionen. Protokollet trädde i kraft och ratificerades av . Riksdagsbehandling: prop. 1930:21 Publicering: SÖ 1930:27 Undertecknade, befullmäktigade ombud förklara å sina respektive regeringars vägnar, i betraktande av att användandet i krig av kvävande, giftiga eller liknande gaser ävensom av alla likartade vätskor, ämnen och medel med rätta fördömts av den allmänna opinionen i den civiliserade världen och i betraktande av att förbud mot sådant användande förekommer i traktater, vartill flertalet av världens stater anslutit sig, samt i syfte att göra nämnda förbud allmänt erkänt såsom en del av folkrätten, i lika mån bindande för nationernas samvete och handlingssätt, att de Höga Fördragsslutande Parterna, i den mån de icke redan äro anslutna till traktater, vilka förbjuda sådant användande, erkänna nämnda förbud, överenskomma att utsträcka detsamma att gälla användandet av bakteriologiska stridsmedel samt erkänna sig gentemot varandra bundna av denna förklaring. De Höga Fördragsslutande Parterna skola på allt sätt bemöda sig att förmå övriga stater att ansluta sig till förevarande protokoll. Sådan anslutning skall meddelas Franska Republikens regering och av denna delgivas alla signatär- och adhererande makter. Den skall äga giltighet från och med dagen för underrättelsens lämnande genom Franska Republikens regerings försorg. Detta protokoll, vars franska och engelska texter skola äga enahanda vitsord, skall möjligt ratificeras. Det skall dagtecknas denna dag. Ratifikationerna till detta protokoll skola tillställas Franska Republikens regering, vilken skall om deras deponerande underrätta samtliga signatär- och adhererande makter. Ratifikationsinstrumenten och adhesionsakterna skola förbliva deponerade i Franska Republikens regerings arkiv. Detta protokoll skall för varje signatärmakts vidkommande träda i kraft å dagen för deponeringen av dess ratifikation, och från och med denna tidpunkt skall ifrågavarande makt vara bunden gentemot övriga makter, vilka redan skridit till deponering av sina ratifikationer. Till yttermera visso hava de befullmäktigade ombuden undertecknat detta protokoll. Som skedde i , i ett enda exemplar, . Ministeriella noter växlade med angående anslutning till internationella regler beträffande undervattensbåtars uppträdande under krigstid gentemot handelsfartyg m.m., den 15 och den Handelsfartygens utsatthet i krig är ett gammalt problem. Många överenskommelser inom krigets lagar berör just detta ämne. Londonprotokollet är ytterligare ett i raden och tillkom som en reaktion på det tyska s.k. oinskränkta ubåtskriget perioden under . Protokollet fick stor uppslutning; vid utbrott hade 48 stater förbundit sig att tillämpa protokollets regler, däribland , , , , , och . Enligt Londonprotokollet ska ubåtar vid anfall mot handelsfartyg följa de regler som gäller för övervattensfartyg (ytfartyg enligt modern terminologi). Detta innebär att ubåten ska varna handelsfartyget och se till att dess besättning och passagerare kan lämna fartyget och försättas i säkerhet före ett anfall. Därmed tvingas dock ubåten att ge sig till känna relativt lång tid före anfallet, vilket innebär avsevärda upptäcktsrisker för ubåten. Syftet med bestämmelsen var att öka säkerheten för besättning och passagerare på handelsfartyg i krigstid. Anpassade till krigets verklighet visade sig dock dessa långtgående, humanitära skyddsregler vara orealistiska. Svagheten med metoden blev mer och mer tydlig allt eftersom radio- och radarteknik utvecklades och stridsmiljön därmed förändrades. Framför allt blev detta tydligt under , där såväl som , efter att ha följt protokollets regler, slutligen övergick till ett oinskränkt ubåts- (och flyg-) krig mot handelsfartyg i . Även i tillämpade ett oinskränkt ubåtskrig, först inom en begränsad zon utefter , men efter hand utökat till att slutligen även omfatta svenskt territorialvatten. blev direkt drabbat av detta genom att flera svenska fartyg blev utsatta för attacker från ubåtar. sänktes sålunda ett antal svenska handelsfartyg inom svenskt territorialhav; t.ex. sänkte ryska torpeder det svenska malmfartyget , sydost på , varvid 14 personer omkom och torpederades ångaren C F Liljevalch utanför . Protokollet trädde i kraft och anslöt sig . Publicering: SÖ 1937:7 Svenske ministern i till den brittiske utrikesstatssekreteraren Med skrivelse har Hans Brittiska Majestäts chargé d'affaires i , enligt uppdrag av Hans Brittiska Majestäts statssekreterare för utrikes ärenden, till Kungl. överlämnat avskrift av ett i den 6 i samma månad undertecknat protokoll, innefattande regler beträffande undervattensbåtars uppträdande under krigstid gentemot handelsfartyg, samt uttalat den förhoppningen, att skulle vara villig att ansluta sig till dessa regler. Jämlikt mottagna instruktioner har jag äran meddela, att Kungl. ansluter sig till ifrågavarande regler, vilka äro av följande lydelse: 1.Undervattensbåtar skola vid sitt uppträdande gentemot handelsfartyg följa de internationella rättsregler, vilka övervattensfartyg äro underkastade. 2.Särskilt må ej krigsfartyg, vare sig övervattens- eller undervattensfartyg, annat än vid fortsatt vägran att stanna vid regelmässig anmaning eller vid aktivt motstånd mot visitering eller undersökning, sänka ett handelsfartyg eller göra det navigeringsodugligt utan att först hava bragt passagerare, besättning och skeppshandlingar till säker plats. I sådant avseende anses skeppsbåtarna icke såsom säker plats, därest ej passagerarnas och besättningens säkerhet under föreliggande sjö- och väderleksförhållanden tryggas genom närheten till land eller närvaron av annat fartyg, som är i tillfälle att taga dem ombord. Jag har äran etc. Brittiska utrikesministeriet till svenske ministern i . Jag har äran erkänna mottagandet av Eder skrivelse , vari Ni haft godheten meddela mig, att ansluter sig till de regler beträffande undervattensbåtars användande under krigstid gentemot handelsfartyg, som angivas i det i den 6 sistlidne november undertecknade protokollet. Brittiska regeringen har med stor tillfredsställelse mottagit den formliga notifikationen om anslutning till de ifrågavarande reglerna. Jag har äran etc. (För statssekreteraren) J. N. TROUTBECK. stadga, () Vid utbrott kunde man konstatera att det internationella samfundets försök med en internationell fredsbevarande organisation - () - hade misslyckats. Idén om ett kollektivt säkerhetssystem levde dock vidare. Segrarmakternas ledare , och träffades på och drog upp planerna för en ny organisation med ett säkerhetsråd och en åtföljande vetorätt för rådets permanenta medlemmar. samlades sedan representanter från 50 stater i för att utarbeta stadgan till det, som skulle komma att bli den nya världsorganisationen - (). främsta syfte är att värna om internationell fred och säkerhet. Stadgans inledande stycken förklarar tydligt de bevekelsegrunder som låg bakom skapandet av stadgan. I stadgans första kapitel identifieras sedan organisationens fundamentala normer. Dessa är bl.a. staters lika rättigheter, principerna om fredlig lösning av tvister och om icke-inblandning i staters interna angelägenheter samt det centrala förbudet mot både hot om och bruk av våld. Stadgan förklarar FN:s uppgift och organisation samt hur beslut i FN ska fattas och vilka medel som FN får använda sig av. Stadgan för är även en del av . undertecknades vid konferensens slut och trädde i kraft . Varje ny medlem i FN har skrivit under stadgan, vilket 2010 är 192 länder. kapitel XII om det internationella förvaltarskapssystemet, kapitel XIII om förvaltarskapsrådet och kapitel XV om sekretariatet är ej relevanta i detta sammanhang. FN- stadgan återges således endast i utdrag. Stadgan trädde i kraft och undertecknades av . Riksdagsbehandling: prop. 1946:196, rskr. Publicering: SÖ 1946:1 UTDRAG - Artiklarna 1-74, 92-96 och 102-111 VI, DE FÖRENADE NATIONERNAS FOLK, BESLUTNA att rädda kommande släktled undan krigets gissel, som två gånger under vår livstid tillfogat mänskligheten outsägliga lidanden, att ånyo betyga vår tro på de grundläggande mänskliga rättigheterna, på den enskilda människans värdighet och värde, på lika rättigheter för män och kvinnor samt för stora och små nationer, att skapa de villkor, som äro nödvändiga för upprätthållande av rättvisa och aktning för förpliktelser, härrörande ur fördrag och andra källor till den internationella rätten, att främja sociala framsteg och bättre levnadsvillkor under större frihet, OCH ATT I DESSA SYFTEN öva fördragsamhet och leva tillsammans i fred med varandra såsom goda grannar, förena våra krafter till upprätthållande av internationell fred och säkerhet, godtaga grundsatser och införa metoder, som giva säkerhet för att vapenmakt icke kommer till användning annat än i gemensamt intresse, samt anlita internationella verksamhetsformer för att främja sociala och ekonomiska framsteg för alla folk; HAVA ÖVERENSKOMMIT ATT FÖRENA VÅRA ANSTRÄNGNINGAR FÖR ATT FÖRVERKLIGA DESSA SYFTEMÅL. I enlighet härmed hava våra regeringar genom sina i församlade ombud, vilka företett fullmakter, som befun- nit i god och behörig form, enats om föreliggande stadga och upprätta härmed en internationell organisation, som skall bära namnet . Kapitel I Ändamål och grundsatser 1.att upprätthålla internationell fred och säkerhet och att i detta syfte dels vidtaga verksamma kollektiva åtgärder för att förebygga och undanröja hot mot freden samt för att undertrycka angreppshandlingar eller andra fredsbrott, dels genom fredliga medel och i överensstämmelse med rättvisans och den internationella rättens principer tillrättalägga eller lösa internationella tvister eller saklägen, som kunna leda till fredsbrott; 2.att mellan nationerna utveckla vänskapliga förbindelser, grundade på aktning för principen om folkens lika rättigheter och självbestämningsrätt samt vidtaga andra lämpliga åtgärder för att befästa världsfreden; 3.att åstadkomma internationell samverkan vid lösande av internationella problem av ekonomisk, social, kulturell eller humanitär art samt vid befordrande och främjande av aktningen för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla utan åtskillnad med avseende på ras, kön, språk eller religion; 4.att utgöra en medelpunkt för samordnande av nationernas verksamhet för dess gemensamma syften. Organisationen och dess medlemmar skola vid fullföljandet av de i artikel 1 angivna ändamålen handla i överensstämmelse med följande grundsatser: 1.Organisationen grundar sig på principen om samtliga medlemmars suveräna likställdhet. 2.Alla medlemmar skola för att samtliga skola komma i åtnjutande av de rättigheter och förmåner, som följa av medlemskapet, ärligt fullgöra de förpliktelser, som de åtagit sig enligt denna stadga. 3.Alla medlemmar skola lösa sina internationella tvister med fredliga medel på sådant sätt, att internationell fred och säkerhet samt rättvisan icke sättas i fara. 4.Alla medlemmar skola i sina internationella förbindelser avhålla sig från hot om eller bruk av våld, vare sig riktat mot någon annan stats territoriella integritet eller politiska oberoende, eller på annat sätt oförenligt med ändamål. 5.Alla medlemmar skola lämna allt bistånd ivarje åtgärd, som organisationen företager i överensstämmelse med denna stadga, samt avhålla sig från att lämna bistånd åt någon stat, mot vilken vidtager förebyggande åtgärder eller tvångsåtgärder. 6.Organisationen skall sörja för, att stater, som ej äro medlemmar av , handla i överensstämmelse med dessa grundsatser, i den mån detta kräves för upprätthållande av internationell fred och säkerhet. 7.Ingen bestämmelse i denna stadga berättigar att ingripa i frågor, som väsentligen falla inom vederbörande stats egen behörighet, eller kräver, att medlemmarna hänskjuta sådana frågor till lösning enligt denna stadga. Denna grundsats skall dock ej utgöra hinder för vidtagande av tvångsåtgärder jämlikt kapitel VII. Ursprungliga medlemmar av äro de stater som, sedan de deltagit i de förenade nationernas konferens om internationell organisation i eller tidigare undertecknat de förenade nationernas deklaration av , underteckna föreliggande stadga och ratificera den i överensstämmelse med artikel 110. 1.Medlemskap i står öppet för alla andra fredsälskande stater, vilka åtaga sig de förpliktelser som denna stadga ålägger och enligt organisationens uppfattning kunna och vilja uppfylla dessa förpliktelser. 2.Upptagande av sådan stat till medlem av sker genom beslut av generalförsamlingen efter tillstyrkan av säkerhetsrådet. Medlem av , mot vilken förebyggande åtgärder eller tvångsåtgärder vidtagits av säkerhetsrådet, kan avstängas från utövande av medlemskapet åtföljande rättigheter och privilegier genom beslut av generalförsamlingen efter tillstyrkan av säkerhetsrådet. kan återinsätta vederbörande stat i utövandet av dessa rättigheter och privilegier. Medlem av , som framhärdar i att kränka denna stadgas grundsatser, kan uteslutas från organisationen av generalförsamlingen efter tillstyrkan av säkerhetsrådet. 1.Som huvudorgan upprättas: en generalförsamling, ett säkerhetsråd, ett ekonomiskt och socialt råd, ett förvaltarskapsråd, en internationell domstol samt ett sekretariat. 2.De biträdande organ, som befinnas nödvändiga, må upprättas iöverensstämmelse med denna stadga. skall icke göra någon inskränkning i mäns och kvinnors behörighet att i varje ställning och på lika villkor deltaga i arbetet inom huvudorgan och biträdande organ. 1.Generalförsamlingen består av samtliga medlemmar av . 2.Medlem må hava högst fem ombud i generalförsamlingen. Generalförsamlingen äger dryfta varje fråga eller angelägenhet, som faller inom ramen för denna stadga eller hänför sig till befogenheter och uppgifter tillkommande något av de organ, som avses i denna, samt äger, med förbehåll för vad i artikel 12 stadgas, framlägga förslag i dylika frågor eller angelägenheter för medlemmar eller för säkerhetsrådet eller för bådadera. 1.Generalförsamlingen äger överväga de allmänna grundsatserna för samarbete vid upprätthållandet av internationell fred och säkerhet, däribland principerna för nedrustning och reglering av rustningarna, samt äger framlägga förslag rörande dessa grundsatser för medlemmarna eller för säkerhetsrådet eller för bådadera. 2.Generalförsamlingen äger dryfta varje fråga rörande upprätthållandet av internationell fred och säkerhet, som hänskjutits till den av någon medlem av eller av säkerhetsrådet eller ock enligt artikel 35, moment 2, av stat, som ej är medlem av , samt äger, med förbehåll för vad i artikel 12 stadgas, framlägga förslag i dylika frågor till vederbörande stat eller stater eller till säkerhetsrådet eller till både rådet och vederbörande stat eller stater. Varje dylik fråga, som påkallar handling, skall av generalförsamlingen hänskjutas till säkerhetsrådet före eller efter frågans dryftande. 3.Generalförsamlingen äger fästa säkerhetsrådets uppmärksamhet på saklägen, som äro ägnade att sätta internationell fred och säkerhet i fara. 4.Vad i denna artikel stadgas om generalförsamlingens befogenheter innebär ej någon inskränkning i den allmänna räckvidden av artikel 10. 1.Under det att säkerhetsrådet i fråga om viss tvist eller visst sakläge fullgör de uppgifter som tillkomma det enligt denna stadga skall generalförsamlingen ej framlägga något förslag angående ifrågavarande tvist eller sakläge, med mindre säkerhetsrådet därom hemställer. 2.Generalsekreteraren skall med säkerhetsrådets samtycke underrätta generalförsamlingen vid varje möte om de ärenden rörande internationell fred och säkerhet, som äro föremål för säkerhetsrådets behandling, och likaledes underrätta generalförsamlingen eller, om denna ej är samlad, medlemmar, så snart säkerhetsrådet slutar sin behandling av dessa ärenden. 1.Generalförsamlingen skall taga initiativ till utredningar och framlägga förslag i syfte att a)befordra internationellt samarbete på det politiska området och främja den internationella rättens fortgående utveckling och dess kodifiering; b)befordra internationellt samarbete på de ekonomiska, sociala och kulturella områdena samt inom uppfostran och hälsovård ävensom bidraga till att förverkliga mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla utan åtskillnad med avseende på ras, kön, språk eller religion. 2.Generalförsamlingens övriga åligganden, uppgifter och befogenheter med avseende på ovan i moment 1 b) omnämnda angelägenheter, framgå av kapitlen IX och X. Med iakttagande av bestämmelserna i artikel 12 äger generalförsamlingen föreslå åtgärder för fredligt tillrättaläggande av varje sakläge, oavsett dess ursprung, som församlingen anser vara ägnat att skada den allmänna välfärden eller de vänskapliga förbindelserna nationerna emellan, däri inbegripet saklägen uppkomna genom kränkning av de bestämmelser i denna stadga, som angiva ändamål och grundsatser. 1.Generalförsamlingen skall taga del av årliga och särskilda rapporter från säkerhetsrådet. Dessa rapporter skola innefatta redogörelse för de åtgärder, som säkerhetsrådet beslutit eller vidtagit för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. 2.Generalförsamlingen skall taga del av rapporter från övriga organ. Generalförsamlingen skall fullgöra sådana uppgifter i fråga om det internationella förvaltarskapssystemet, som tillkomma den jämlikt kapitlen XII och XIII, däri inbegripet godkännande av förvaltarskapsavtal avseende områden, vilka ej angivits såsom strategiska. 1.Generalförsamlingen skall granska och fastställa organisationens budget. 2.Kostnaderna för organisationen skola bestridas av medlemmarna enligt av generalförsamlingen uppgjord fördelning. 3.Generalförsamlingen skall granska och godkänna alla uppgörelser beträffande finanser och budget med de i artikel 57 omförmälda fackorganen samt granska varje sådant organs förvaltningsbudget för att framlägga förslag därom för vederbörande organ. 1.Varje medlem av generalförsamlingen har en röst. 2.Generalförsamlingens beslut i viktiga frågor fattas med två tredjedels majoritet av närvarande och röstande medlemmar.