sou · GYB396 · 2011-01-01 00:00:00 — Det saknas uppgifter i den nationella statistiken om prövning. Det saknas vidare en systematisk genomgång av kostnader och vilka konsekvenser avgiften får för eleven eller av vilka faktiska kostnader för prövningen en kommun har. Omfattningen eller utnyttjandet av prövning hämtas inte in i den nationella statistiken. Det saknas även annan kunskap eller erfarenhet om i vilken utsträckning prövningsavgiften påverkar den enskilde elevens möjlighet till prövning. Det finns heller ingen samlad kunskap om vilka kostnader prövningen kan medföra för huvudmännen eller skolorna. Verket för högskoleservice har inte undersökt frågan med avseende på vilken omfattning prövning har. Kommuner och Landsting har inte undersökt frågan med avseende på vilka kostnader kommunerna har och vilken omfattning prövning har. Elevråds () har heller inte undersökt frågan genom att fråga vad eleverna anser om prövning. 1.9.4Vad vet vi om prövning? Övergång till komvux för gymnasieelever Verket för högskoleservice (VHS) har på utredningens uppdrag tagit fram statistik från de fyra senaste läsårens antagningsomgångar till högskolan, både från antagningen vid höstterminen och vårterminen. Urvalet är män respektive kvinnor som har ett slutbetyg från gymnasieskolan och läst minst en kurs på komvux. ryms även elever som gjort prövning även om de inte kan redovisas särskilt. Antalet män och kvinnor har delats upp på tre åldersgrupper: upp till och med , mellan 22 och till och med samt de som är . Det framgår av urvalet att de flesta eleverna söker till komvux vid höstterminens början. Andelen kvinnor som börjar till höstterminen är mer än så hög som de som börjar till vårterminen. Andelen män som börjar på höstterminen är sex gånger högre än de som börjar på vårterminen. Bland elever som har ett slutbetyg och som läst någon kurs på komvux ökar andelen kvinnor. De är mellan fyra av tio och fem av tio . Kvinnor som är dominerar bland de antagna i förhållande till andra åldersgrupper. Åldersgruppen dominerar än mer på vårterminer. Andelen kvinnor som är och därunder minskar däremot . Andelen kvinnor mellan är relativt , runt var tredje elev. Trenden att äldre åldergrupper dominerar gäller även för män. Män som är ökar från var tredje till fyra av tio . Även gruppen män mellan 22 och 26 ökar något medan männen som är minskar från var tredje till ungefär var fjärde . Av annan statistik från framgår att av dem som genomgått prövning är kvinnor vilket motsvarar andelen kvinnor inom komvux i stort. Hälften av eleverna är i åldern 16–och är i åldern 25–. Två tredjedelar är födda i och prövar på gymnasial nivå. Två tredjedelar har gymnasial bakgrund medan har grundskolebakgrund. har eftergymnasial bakgrund. Två tredjedelar av dem som prövar kommer från de tre storstadslänen, dvs. , och län. Gymnasieelevers övergång till komvux och genomförande av prövning har på utredningens uppdrag granskat några nybörjarkullar i gymnasieskolan som började mellan och . Andelen som gått i komvux och som gjort minst en prövning togs fram. För elever som började gymnasieskolan har drygt en tredjedel av eleverna gått på komvux och har gjort minst en prövning. Det är dessa elever slutade gymnasiet. Därav gjort minst en prövning Av naturliga skäl ökar andelen elever som går vidare till komvux ju som går efter att eleven slutat gymnasieskolan. Många ungdomar fortsätter att studera på komvux efter gymnasieskolan. efter normalt gymnasieavslut har drygt var tredje ung vuxen också studerat i komvux. Var åttonde ung vuxen elev som studerat i komvux har gjort minst en prövning. Bland dem som prövar har sju av tio gjort en prövning. Nästan nio av tio elever har gjort en eller två prövningar. Vilka kurser prövar eleverna i? har även undersökt vilka de vanligaste kurserna är för kursdeltagare som gjort prövning på gymnasial nivå inom komvux . Utredningen har utgått från att kurserna som prövas är relativt oförändrade över åren. Prövningar i kurser i engelska A, matematik A, engelska B, matematik B och matematik C står för av prövningarna. Lägger man till samhällskunskap A, psykologi A, historia A, vård- och omsorgsarbete samt svenska B ökar andelen till . Lägger man till ytterligare nio kurser där ibland ett antal kurser inom barn- och fritidsprogrammet och omvårdnadsprogrammet uppgår andelen till . Nitton kurser stå alltså för av antalet prövningar. Av dessa kurser är den största delen kärnämneskurser. På grundläggande nivå inom komvux utgör kurser i svenska som andraspråk, engelska och matematik av prövningarna. Program och resultat för elever som började gymnasiet . En del av den analys gjort är analys av totala antalet elever som började gymnasieskolan . Analysen redovisar deras komvuxstudier samt förekomsten av prövning i komvux. Eleverna har fördelats på program. Bland de elever som avslutat programmet har undersökningen även granskat andelen som saknar slutbetyg, som har ett dåligt slutbetyg, som har uppnått grundläggande behörighet samt andelen elever som har ett fullständigt slutbetyg. Av analysen framgår att det är vanligare att gå i komvux ju sämre resultat eleven har i gymnasieskolan. av eleverna som saknar slutbetyg från gymnasieskolan har gått i komvux. har ett slutbetyg med otillräcklig nivå för att uppnå grundläggande behörighet medan av eleverna har ett slutbetyg som kan betecknas som bra dvs. de har uppnått en grundläggande behörighet. Andelen elever som gjort minst en prövning i denna nybörjarkull uppgår till av alla elever. För de yrkesförberedande programmen som grupp gör totalt av eleverna minst en prövning. För de studieförberedande programmen gör av eleverna minst en prövning. Andelen elever som prövar i olika program Elever från yrkesförberedande program där pojkar dominerar (som bygg-, fordons- och industriprogrammen) har en låg andel av elever som går till komvux efter gymnasieskolan. Prövning är mycket ovanligt i denna grupp där mellan en halv och en och en halv procent gör minst en prövning. Yrkesprogram där flickor är i majoritet (som barn och fritids-, handel och administrations-, hotell- och restaurang-, omvårdnadsprogrammen m.fl.) visar ett annat mönster. Många elever med bra slutbetyg från dessa program går till komvux, sannolikt för att komplettera sina betyg. av eleverna har gjort minst en prövning. Från naturvetenskaps- och samhällsvetenskapsprogrammen går stora andelar av eleverna direkt till komvux, sannolikt även de för att komplettera. Alla elevgrupper, de som saknar slutbetyg, som har ett dåligt slutbetyg, som har uppnått grundläggande behörighet samt fullständigt slutbetyg från dessa program är överrepresenterade i förhållande till elever från andra program på komvux. Elever med dåliga slutbetyg visar en högre övergång till komvux än gruppen utan slutbetyg. av elever från naturvetenskapsprogrammet gör minst en prövning. Motsvarande tal för samhällsvetenskapsprogrammet är . Elever från introduktionsutbildningen för invandrare inom individuella program (IVIK) går i mycket hög grad över till komvux och även prövning är vanligt i denna grupp. Mer än varannan elev går till komvux och av totala antalet elever gör minst en prövning. Bostadsort för elever som prövar har hjälpt utredningen med att undersöka nybörjarna i gymnasieskolan med avseende på bostadskommun vid gymnasiestart. Andelen elever som är från kommuner där utbildningstraditionen är stark och föräldrarnas utbildningsnivå och inkomstnivå sannolikt är hög är överrepresenterade. I relativt många kommuner har mellan av nybörjarna i gymnasiet gått i komvux på de som gått sedan de slutade gymnasieskolan. Av dessa elever har uppskattningsvis gjort minst en prövning. Bland dessa kommuner finns , , , , , , , , , , , , , , , , , och . För vissa kommuner kan det finnas särskilda förklaringar till att andelarna kan vara högre än förväntat. I gruppen kan bl.a. skönjas de två största städerna, förortskommuner till , och samt några städer med universitet. Det är svårare att dra slutsatser om kommunerna i andra delen av skalan. De är oftast små glesbygdskommuner och kommuner i inlandet där mellan av eleverna gått till komvux, men där ingen eller nästan inga elever gör prövningar. Det är vanligare att eleven går i komvux om eleven har låga resultat från gymnasieskolan. Det är vanligast bland eleverna som saknar slutbetyg från gymnasieskolan. Elever som fått ett slutbetyg med otillräcklig nivå för att uppnå grundläggande behörighet förekommer i mindre utsträckning. Men även om eleverna har ett slutbetyg som kan betecknas som bra, dvs. de har uppnått en grundläggande behörighet, använder de sig av möjligheten till att gå i komvux. Möjligheten till prövning utnyttjas i hög grad av elever från studieförberedande program som går på komvux för att förbättra sina konkurrensmöjligheter. Elever från naturvetenskapsprogrammet är överrepresenterade i förhållande till genomsnittet i alla kategorier. Elever från kvinnodominerade yrkesprogram använder sig visserligen av möjligheten till prövning i högre grad än elever från mansdominerade yrkesprogram, men i långt mindre utsträckning Kurser som prövas är i första hand kärnämneskurser i gymnasieskolan och förhållandevis ofta A-kurser. Elever som prövar i knappt 20 kurser står för över hälften av alla prövningar. Elever från en grupp kommuner där utbildningstraditionen är stark och föräldrarnas utbildnings- och inkomstnivå sannolikt är hög är överrepresenterade bland dem som prövar. I gruppen kan bl.a. skönjas de två största städerna, socioekonomiskt välmående förortskommuner till , och samt några städer med universitet. Erfarenheter från några huvudmäns organisation Utredningen har bedömt att en särskild undersökning av vilka kostnader kommunerna har för prövning inte har varit möjlig att göra. Utredningen har i stället intervjuat företrädare för och samlat in uppgifter från ett antal stora och medelstora kommuner och en koncernhuvudman för fristående skolor om deras organisation och deras kostnader. Under intervjuerna har även frågan berörts om företrädarna för huvudmännen har erfarenhet av att elever avstått från prövning på grund av att kostnaden varit för hög. Ytterligare information om huvudmännens organisation för prövning finns i bilaga 4. De stora kommunerna har en egen organisation inom ramen för komvux som hanterar de flesta prövningarna. Även organiserar prövningar genom komvux. Enligt uppgifter från Kunskapsskolan görs ett fåtal prövningar inom gymnasieskolan i koncernens samtliga skolor. Lärarna på komvuxenheten har i kommunerna ofta prövningen i sin tjänst. På det sättet kan komvuxenheten hantera de flesta prövningarna åtminstone i kärnämnena med egna lärare. Ett antal gemensamma drag går att urskilja från de kommuner som tillfrågats. Den dominerande delen av prövningarna sker inom gymnasieskolans kärnämnen. Det är till största delen fråga om konkurrenskomplettering där eleverna kommer från naturvetenskaps- eller samhällsvetenskapsprogrammen. Andelen yrkeskurser är i de stora kommunerna . Det är egentligen bara i där andelen yrkeskurser är betydligt högre. Det förklaras av företrädare för med att man driver en omvårdnadsutbildning för lågutbildade. Det är villkor för anställning att eleven har godkända betyg på alla kurser och därför är dessa elever mera benägna att pröva. Ett annat gemensamt drag från de intervjuade är att andelen elever som är intresserade av att pröva vida överstiger de som faktiskt anmäler sig till prövning och betalar avgiften på . I t.ex. försvinner ungefär hälften av dem som ursprungligen säger sig vara intresserade. En tänkbar förklaring till detta bortfall skulle kunna vara att avgiften utgör ett hinder. Vilka dessa elever är finns inte registrerade hos kommunerna. Utredningen har därför inte bedömt att det varit meningsfullt att försöka utreda varför dessa elever inte genomför sin ursprungliga plan. Det skulle sannolikt krävas en mycket omfattande urval för att kunna få fram ett statistiskt hållbart resultat. Det finns dock ett antal tänkbara förklaringar som kommit fram i intervjuerna till varför elever inte genomför prövningen. En är att elever får reda på möjligheten att pröva, hör av sig om vad den faktiskt kräver och därefter bestämmer att inte gå vidare. Ytterligare elever faller bort senare i processen. Ungefär en tredjedel av eleverna betalar avgiften utan att fullfölja prövningen eller utan att dyka upp alls. Den förklaring som komvuxenheterna lämnar är att de bedömer att en prövning ställer krav på att eleven självständigt med enbart anvisningar om lämplig litteratur ska läsa in en kurs. De bedömer att prövning i det avseendet bäst lämpar sig för studievana och självständiga elever. De elever som inte har dessa förmågor upptäcker att prövning är krävande och genomför därför inte prövningen. Motsvarande resonemang gäller troligen även för de elever som tidigt avstått. En relativt stor grupp av de elever som genomför prövning är i åldern 19–dvs. de har lämnat gymnasieskolan. De kan i vissa fall även ha läst en period på högskolan. Enligt utredningens bedömning är det svårt att urskilja vilka faktiska kostnader kommunerna har för prövning. Det är naturligtvis så att den intäkt kommunen kan få av avgiften på inte är avsedd att täcka kommunernas kostnad. Den har mera effekten att den är en spärr mot ogenomtänkta anmälningar. Men frågan är om avgiften trots det är känslig för eleverna med tanke på att en tredjedel betalar utan att genomföra prövning eller utan att dyka upp. Det kan dock ha en viss effekt på kommunernas kostnader om så många som av eleverna anmäler sig till prövning, betalar avgiften och inte genomför prövningen. Om, som i kommuns fall, 1 000 elever betalar avgiften men inte genomför prövningen innebär det att kommunens får en intäkt på . Kommunernas kalkylerade kostnader för prövning varierar. Kostnaden för en prövning i ett teoretiskt ämne varierar mellan och beroende på flera faktorer. Det tar betydligt att genomföra en prövning i ett yrkesämne och det är därför betydligt dyrare att arrangera. har delat in de förekommande kurserna i fyra kategorier beroende på vilken arbetsinsats som krävs av läraren för att genomföra prövningen. I kategorin med lägst kostnad genomförs enbart skriftlig prövning. Det gäller teoretiska ämnen eller teoretiska delar av ämnen som även innehåller laborationer. I kategorin med högst kostnad finns kurser med relativt omfattande laborationer. Tidsåtgången beräknas i dessa till 1,5–2 dagars lärarledd prövning. 2Underlag för bedömning och betygsättning En central frågeställning för är på vilket underlag en omprövning ska ske. I utredningens direktiv anges att en omprövning sannolikt måste göras på befintligt betygsunderlag. Utredaren ska därför föreslå vilka handlingar och uppgifter som ska ingå i bedömningen. En viktig förutsättning för utredningen är att det finns ett underlag som någon annan kan använda för att bedöma om det satta betyget är riktigt. Med riktigt avses här att betyget återspeglar elevens prestationer så korrekt som möjligt i relation till kursplanens kunskapskrav. I detta kapitel belyses nu gällande krav i lagstiftningen på lärares arbete med bedömning och betygssättning. Vidare sammanställs vetande och erfarenheter från bl.a. forskning och andra utvärderingar om hur lärare bedömer och dokumenterar elevers kunskaper. 2.1.1Undervisning och bedömning planeras tillsammans Utgångspunkten för undervisningen är den planering som främst läraren har ansvar för, men som ska ske i samråd med eleverna. En lärares planering och genomförandet av undervisningen kan ses som det praktiska förverkligandet av de intentioner om kunskapsutveckling i ett ämne som föreskrivs i läroplaner och kursplaner. I läroplanen för de frivilliga skolformerna Lpf 94 anges t.ex. i avsnitt 2.5 Bedömning och betyg att läraren fortlöpande ska ge varje elev information om elevens utvecklingsbehov och framgångar i studierna. Detta förutsätter att det i lärarens planering av undervisningen även ingår en plan för utvärdering av varje elevs kun- Underlag för bedömning och betygsättning SOU 2010:96 skapsutveckling och visade prestationer samt för återföring av lärarens bedömning till eleven. Utvärderingen av elevens lärande behöver inte nödvändigtvis ske med jämna intervall. Det kan finnas perioder där utvärdering av elevens lärande sker mer intensivt och perioder där det är mindre intensivt. Elevens lärande och visande av inhämtade kunskaper är inte åtskiljt; det sker vid samma tillfällen. Lärarens mer systematiska utvärderingar bör dock ske så att eleven och på olika sätt får visa vad denne kan. Resultatet av lärandet, dvs. de inhämtade kunskaperna, kan visas som provresultat, i utförda arbeten, laborationer, muntliga redovisningar etc. De visade kunskaperna ska ständigt följas upp av läraren, som under hand ska analysera, bedöma och ge feedback till eleven. Lärarens bedömningar ska bygga på kursplanernas kunskapskrav, men också på lärarens planering och erfarenheter av bedömning i det aktuella ämnet. Det sker således en växelverkan mellan att undervisa och ge feedback på elevernas kunskapsframsteg. Lärares samlade bedömningar sker som regel , t.ex. när en individuell utvecklingsplan ska utformas eller vid slutet av terminen eller kursen. När terminen eller kursen är slut sammanfattar läraren för varje elev sina samlade intryck och bedömningar inför betygssättningen. Lärarens bedömning grundar sig på de kunskaper eleven visat. Dessa jämförs med kursplanernas kunskapskrav. För att lärarens bedömningar inte ska falla i glömska eller riskera att handla om ovidkommande förhållanden bör läraren dokumentera dessa väl. Enligt utredningens bedömning varierar det hur lärarens dokumentation av elevens kunskaper sker, både i omfattning och på vilket sätt. Det finns inte heller några uttalade bestämmelser om krav på dokumentation. I skollagen (2010:800) anges bl.a. att den som har beslutat om betyget på begäran ska upplysa eleven och elevens vårdnadshavare om skälen för betyget (3 kap. 17 §). Denna bestämmelse är ny och ska inte tillämpas . Hur de nya bestämmelserna kommer att påverka omfattningen av lärarnas dokumentation är svårt att bedöma. Det får dock ses som självklart att ha en dokumentation i någon form för att kunna leva upp till skollagens krav. Underlag för bedömning och betygsättning 2.1.2Det är elevens visade kunskaper som ska bedömas I undervisningen visar eleven sina kunskaper på flera olika sätt beroende på ämne och nivå i skolsystemet. Generellt kan sägas att kunskaper visas i skriftliga sammanhang, t.ex. i prov och uppsatser; i olika former av arbeten, t.ex. en produkt i slöjd eller i ett yrkesämne; och muntligt, t.ex. i redovisningar eller framföranden. I vissa ämnen, t.ex. dans eller musik, kan det röra sig om visuella eller audiella framföranden. Mycket av det en elev har visat under en kurs eller en termin kan sparas i form av en så kallad portfolio eller som rättade skrivningar, teckningar, uppsatser etc. Det finns dock mycket som inte kan sparas lika enkelt, t.ex. större elevarbeten i yrkesämnen, muntlig språkfärdighet, kreativitet, analysförmåga eller visuella framföranden. En del av dessa färdigheter kanske kan dokumenteras med hjälp av bild och ljudupptagning. 2.1.3Elever ska själva kunna bedöma sina studieresultat Enligt läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet (Lgr 11)1 och läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) ska alla elever omfattas av demokratiska principer för att kunna påverka, ta ansvar och vara delaktiga. Elevernas kunskapsmässiga och sociala utveckling förutsätter att de tar ett allt större ansvar för det egna arbetet och för skolmiljön, samt att de har ett reellt inflytande på utbildningens utformning. Detta gäller även när det handlar om bedömning och betyg. Enligt Lpf 94 ska skolan sträva efter att varje elev utvecklar ett allt större ansvar för sina studier och utvecklar förmågan att själv bedöma sina resultat och ställa egen och andras bedömning i relation till de egna arbetsprestationerna och förutsättningarna. För att eleverna ska kunna ha ett verkligt inflytande måste de känna till spelreglerna, dvs. på vilket sätt de bedöms. I skollagen (2010:800) anges därför i 3 kap. 15 § att läraren ska informera om de grunder som tillämpas vid betygssättningen. Det innebär att läraren bl.a. ska informera om läroplanens föreskrifter om vad som gäller vid betygssättning, men även om de kunskapskrav som finns i kursplanen för det aktuella ämnet. 1 Lgr 11 träder i kraft . Underlag för bedömning och betygsättning 2.1.4Läraren ska bedöma elevens kunskaper sakligt Läroplaner, kursplaner och kunskapskrav (betygskriterier) är underlag för lärares planering, men ska även bidra till en likvärdig betygssättning. Detsamma gäller de nationella proven som ska stödja lärares betygsättning, som de ska vara ett medel för likvärdig betygsättning i landet. Både Lgr 11 och Lpf 94 betonar vikten av att allsidigt utvärdera elevernas kunskaper och kunskapsutveckling. Lärarens bedömning och betygssättning måste bygga på att läraren: har ett underlag som visar på elevens kunnande, och har gjort en korrekt tolkning av kunskapskraven i kursplanen. Elevens visade kunskaper ska utgöra lärarens underlag när denne bedömer elevens kunskaper. Dessa kunskaper kan ses som det faktaunderlag som läraren stödjer sig på i sin bedömning. Lärarens samlade underlag från undervisningen med exempel på elevens visade prestationer vid olika bedömningstillfällen ingår i lärarens betygsunderlag. Lärarens bedömning och slutligen betygssättning ska grunda sig på en saklig granskning av elevens visade kunskaper. Läraren ska inte väga in annat än kunskaper, dvs. det som anges i kursplanens kunskapskrav. Man kan jämföra med annan myndighetshandläggning där fakta granskas, bedöms och ställs mot lagstiftningen inom området. Finns inga fakta kan inte heller beslut fattas. I lärarens fall kan det innebära att betyg inte kan sättas. Underlag för bedömning och betygsättning 2.2God bedömningsförmåga – en bristvara? Den problematik utredningen har att ta ställning till är bl.a. om det är möjligt för någon annan än elevens lärare att bedöma om betyget är riktigt. Och vad ska denne i så fall bedöma? Lärarens dokumentation av elevens kunskaper eller det eleven faktiskt har visat, t.ex. i form av provresultat eller arbeten. Utredningens undersökningar om faktaläget aktualiserar ett flertal frågor på detta område, bl.a. nedanstående. Är dagens kursplaner så tydliga att lärare utifrån dem kan planera och genomföra en likvärdig undervisning? Kan lärare med dagens kunskapskrav bedöma elevernas kunskaper på ett likvärdigt sätt? Arbetar lärare systematiskt och likvärdigt med bedömning och betygssättning? Har lärare en sådan systematisk dokumentation av varje elevs kunskapsinhämtande i förhållande till kursplanernas kunskapskrav att förutsättningarna för omprövning finns? Finns elevens visade kunskaper bevarade i form av originaldokument? En omprövning av ett betyg kräver – som utredningen ser det – att lärarens dokumentation är bevarad och att den innehåller tillräcklig information för betygssättning. Dessutom krävs det att de bedömningar som ligger till grund för dokumentationen är korrekta, dvs. är riktiga i förhållande till kursplanernas krav. Det behöver också klargöras om dokumentationen innehåller tillräcklig eller rätt sorts information. Det kanske endast framgår av anteckningarna att eleven uppfyller målen, men inte i vilken grad. En omprövning kan också utgå ifrån elevens ursprungliga prestationer, dvs. elevens visade kunskaper i original, för att inte endast förlita sig på lärarens bedömningar. Detta kräver att representativa exempel på elevernas prestationer finns bevarade. Dessa kan utgöra ett omfattande material, vilket gör omprövningen arbetskrävande, såvida man inte specificerar att ett mindre antal belägg ska ligga till grund för betygsättningen, t.ex. vad som ska finnas i en form av betygsportfolio. Underlag för bedömning och betygsättning 2.2.2Kunskapsbedömning är inget entydigt begrepp