sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Återkallelse ska ske när det berörda företaget har brustit i efterlev- naden av minimikapitalkravet och tillsynsmyndigheten har funnit att den finansiella saneringsplanen är uppenbart otillräcklig eller när det berörda företaget inte har lyckats genomföra planen inom tre månader från det att den bristande efterlevnaden av minimikapital- kravet konstaterades. Bestämmelserna i artikel 144.1 första stycket a)– c) har stora likheter med artikel 22.1 första stycket led a, b och d i Första skadedirektivet, artikel 14 i Tredje skadedirektivet, artikel 39.1 för- sta stycket led a, b och d i Konsoliderade livdirektivet och artikel 44.1 första stycket led a, b och d i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genomförts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 8–10 §§ FRL. Utredningen anser inte att det finns något behov av lagändringar till följd av att innehållet i artikel 144.1 a)–c)inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. Den nuvarande skyldigheten för i 16 kap. 9 § första stycket 2 och 4 FRL att återkalla ett företags tillstånd enbart av det skälet att företaget inte har inte har börjat driva sådan rörelse som tillståndet avser från det att tillståndet gavs, eller om företaget inte har drivit försäkringsrörelse under en sam- manhängande tid av riskerar enligt utredningen emel- lertid att vara onödigt begränsande. Av artikel 144.1 a) i direktivet framgår dessutom att tillsynsmyndigheten får återkalla ett tillstånd i dessa fall. De nuvarande bestämmelserna i bör därför justeras så att inte som utgångspunkt måste återkalla ett tillstånd i de nu angivna fallen. De justerade bestämmelserna bör placeras tillsammans med övriga bestämmelser som avser fall när får återkalla ett företags tillstånd i nuva- rande 16 kap. 10 § FRL. Bestämmelserna i 16 kap. 9 § andra stycket FRL kan då slopas. Bestämmelserna om när ska återkalla ett tillstånd Bestämmelserna i artikel 144.1 andra stycket om återkallelse av till- stånd när ett försäkringsföretag inte uppfyller minimikapitalkravet har ingen direkt motsvarighet i de äldre direktiven, och ska därför införas i den svenska lagen. Bestämmelsen bör enligt utredningen genomföras genom ett tillägg i den nu gällande lagregeln om när ska återkalla ett försäkringsföretags tillstånd. Enligt utredningen bör vissa språkliga justeringar göras, som dock inte ändrar bestämmelsen i sak. Anmälan till tillsynsmyndigheterna i övriga medlemsländer m.m. När ett tillstånd återkallas ska tillsynsmyndigheten i hemlandet, enligt bestämmelsen i artikel 144.2 första stycket, anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsländerna. Dessa myn- digheter ska enligt bestämmelsen vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att företaget inleder ny verksamhet inom deras territo- rier. Enligt artikel 144.2 andra stycket ska tillsynsmyndigheten i hemlandet, tillsammans med tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsländerna, vidta alla de åtgärder som behövs till skydd för de försäkrades intressen, och särskilt inskränka företagets rätt att fritt förfoga över dess tillgångar i enlighet med bestämmelserna i direktivet. Bestämmelserna i artikel 144.2 första stycket har stora likheter med artikel 22.1 andra stycket första meningen i Första skade- direktivet, artikel 39.1 andra stycket första meningen i Konsolide- rade livdirektivet och artikel 44.1 i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genomförts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 12 § andra och tredje styckena FRL. Utredningen anser inte att det finns något behov av lagändringar till följd av att innehållet i artikel 144.2 första stycket inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. Bestämmelserna i artikel 144.2 andra stycket har stora likheter med artikel 22.1 andra stycket andra meningen i Första skade- direktivet och artikel 39.1 andra stycket andra meningen i Konsoli- derade livdirektivet. Dessa artiklar har genomförts genom bestäm- melser i 16 kap. 7 § FRL och 3 kap. 7 § LUFT. Utredningen anser inte att det finns något behov av lagändringar till följd av att inne- hållet i artikel 144.2 andra stycket inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. Krav på motivering av beslut Av bestämmelsen i artikel 144.3 framgår det att varje beslut att återkalla ett tillstånd ska innehålla en fullständig motivering och meddelas till det berörda försäkringsföretaget. De nu aktuella kra- ven på ett besluts motivering och dess meddelande tillgodoses enligt utredningen av en myndighets åliggande enligt 20 § förvaltnings- lagen. Någon ytterligare lagstiftningsåtgärd är därför inte nödvändig. 13.10Översikt Kommissionens föreslagna genomförandeåtgärder (nivå 2) Bestämmelser om tillsyn finns i kapitel X, artiklarna 266–280, där artiklarna 266–275 behandlar kapitaltillägg och artiklarna 277–280 behandlar tidsfrist vid exceptionella kursfall på finansmarknaderna. Bestämmelser om öppenhet och ansvar finns i artikel 303–308. I fråga om sätten att beräkna kapitaltillägg och förfaranden vid beslut om dess uppställande och borttagande kan särskilt anmärkas att en beräkning av kapitaltillägg för ett försäkringsföretag som bedriver såväl liv- som skadeverksamhet som huvudregel ska göras särskilt för de respektive verksamheterna. Av bestämmelserna i artikel 275 framgår att en tillsynsmyndighet, om det inte riskerar att äventyra effektiviteten i beslutet, ska meddela det aktuella för- säkringsföretaget att myndigheten överväger att besluta om kapi- taltillägg och skälen för detta, samt ge möjlighet för företaget att svara med eventuell tilläggsinformation inom en lämplig tidsperiod. När det gäller den särskilda tidsfrist som enligt artikel 138.4 i Solvens II-direktivet kan beslutas vid exceptionellt kursfall på finansmarknaderna innehåller artikel 277 dels en övre gräns , dels närmare bestämmelser om hur ett sådant beslut ska fattas och vilka faktorer som ska beaktas. I fråga om de övergripande kraven på tillsynsmyndigheternas öppenhet och ansvar finns det en bestämmelse i artikel 303 om att det offentliggörande som ska göras enligt artikel 31.2 i Solvens II- direktivet (texten till lagar och andra författningar samt statistiska uppgifter m.m.) ska ske på ett sätt som medför att innehållet är lätt att tillgodogöra sig och jämförbart för alla intresserade. Bestäm- melserna innehåller också krav på att tillsynsmyndigheterna inte får röja konfidentiell information på ett sätt som innebär att individu- ella företag eller grupper av företag kan identifieras. Avslutningsvis framgår det av artikel 308 att den aktuella informationen ska hållas tillgänglig på tillsynsmyndigheternas hemsidor på det officiella språket eller språken i den berörda medlemsstaten, samt göras till- gänglig på ett språk som är brukligt i internationella finanskretsar. 14.1Krav på rapportering till Krav på rapportering till en tillsynsmyndighet är ett naturligt inslag för företag som är verksamma på finansmarknaden. Med uppgif- terna som underlag kan tillsynsmyndigheten bland annat bedöma det ekonomiska läget i enskilda företag och på den finansiella marknaden i stort. För försäkringsföretagens del finns ett fåtal bestämmelser om lämnande av upplysningar (rapportering) till i nuvarande 14 kap. FRL, medan merparten av de bestämmelser som rör företagens rapportering i stället finns i föreskrifter på lägre nivå. Solvens II-direktivet innehåller endast mer generella bestämmel- ser om tillsynsmyndigheternas befogenheter att kräva uppgiftsläm- nade från försäkringsföretag och om företagens övriga rapportering till tillsynsmyndigheterna. I likhet med vad som är fallet kom- mer merparten av de bestämmelser som rör försäkringsföretags rapportering följa på lägre nivå. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i tivet om försäkringsföretags skyldighet att lämna såväl sådana uppgifter som är nödvändiga för tillsynen som övriga uppgifter till tillgodoses i egentlig mening redan av bestämmelser i försäkringsrörelselagen. Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag ska lämna rap- porter om sin verksamhet till . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka rapporter som ett försäk- ringsföretag ska lämna till och hur de ska lämnas. Skäl för utredningens bedömning och förslag: Av bestämmel- serna i artikel 35.1–35.4 i Solvens II-direktivet framgår i huvudsak att medlemsstaterna ska kräva att försäkringsföretagen ska lämna de uppgifter till tillsynsmyndigheterna som är nödvändiga för till- synen, och vilka närmare uppgifter som minst avses. Bestämmelsen i artikel 35 har stora likheter med bestämmel- serna i de äldre direktiven, och är redan införda i svensk rätt genom bestämmelserna i nuvarande 14 kap. 5 och 6 §§ FRL. I de äldre lag- bestämmelserna saknas dock en närmare beskrivning av vilka när- mare uppgifter som kan krävas in av . Genom det särskilda bemyndigandet i 14 kap. 18 § andra stycket 1 FRL har frågan om vilka närmare upplysningar som ett försäkringsföretag ska lämna till lämnats för reglering genom föreskrifter på lägre nivå. Enligt utredningen finns det således inget egentligt behov av lagändringar med anledning av bestämmelserna i direktivet om försäkringsföretags skyldighet att lämna sådana upp- gifter som är nödvändiga för tillsynen till . Det kan, trots vad som angivits ovan, konstateras att bestäm- melsen i nuvarande 14 kap. 5 § FRL, sett tillsammans med bemyn- digandet i 14 kap. 18 § andra stycket 1 FRL, i egentlig mening är en sammanföring av möjligheten att föreskriva rapporteringsskyldig- het å ena sidan och å andra sidan möjligheten till en direkt tillsyns- åtgärd genom inhämtande av upplysningar i det enskilda fallet. Utredningen har därför övervägt om det nu angivna istället borde medföra ett särskiljande av rapporterings- och upplysningsskyldig- heten i två separata bestämmelser. Med hänsyn till att den egentliga rapporteringsskyldigheten under de nuvarande bestämmelserna i i praktiken förutsätter att bemyndigandet utnyttjas, t.ex. på sätt som innebär att det i föreskrifter på lägre nivå anges när en viss rapportering ska ske, kan det anses saknas praktiska skäl för ett särskiljande. Utredningen har dock stannat vid att föreslå ett bibehållande av nuvarande 14 kap. 5 § FRL i den föreslagna lagens särskilda tillsynskapitel, och samti- digt föreslå en i sak motsvarande bestämmelse om försäkringsfö- retags rapportering till . Det nu angivna bör enligt utredningens mening inte medföra någon förändring i för- hållande till gällande rätt. Eftersom den nya bestämmelsen i första hand riktar sig till företagen bör den placeras tillsammans med bestämmelserna om offentliggörande i föreslagna 16 kap. När det sedan gäller de övriga preciseringarna som görs genom bestämmelserna i artikel 35.2 gör utredningen följande bedömningar. Av artikel 35.2 a) framgår att ska ha de befogenheter som krävs för att fastställa art, omfattning och for- mat för de uppgifter som kan krävas in. Av artikel 35.2 b) framgår att ska kunna kräva in alla uppgifter om avtal som innehas av förmedlare eller ingåtts med tredje man. Av artikel 35.2 c) framgår att ska kunna begära informa- tion från externa experter, t.ex. revisorer och aktuarier. Bestämmelserna i 35.2 a) har ingen direkt motsvarighet i de äldre direktiven och är enligt utredningen av sådan art att de bör tas in i föreskrifter, dock på lägre nivå. I denna del föreslår utred- ningen ett till del förtydligat bemyndigande att meddela föreskrif- ter om hur upplysningar ska lämnas. Bestämmelserna i 35.2 b) har stora likheter med bestämmelserna i de äldre direktiven, möjligheten för att kräva in de nu aktuella uppgifterna följer enligt utredningens mening av bestämmelserna i nuvarande 14 kap. 5 § FRL. Bestämmelserna i 35.2 c) saknar direkt motsvarighet i de äldre direktiven, men en möjlighet att begära den aktuella informationen får anses följa av redan nu gällande bestämmelser i 14 kap. 5 och 6 §§ FRL, såvitt gäller information hos ett försäkringsföretag, och av bestämmelserna i nuvarande 14 kap. 7 § FRL, såvitt gäller upp- lysningar hos den där närmare angivna kretsen. Av artikel 35.6 framgår avslutningsvis att ska anta genomförandeåtgärder i fråga om kraven under artikel 35.1–4. En upplysning om detta bör tas in i lagen. 14.1.3Rapporteringsskyldighet när kapitalkrav inte uppfylls Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag ska underrätta om företaget inte uppfyller sol- vens- eller minimikapitalkravet, eller om det finns risk för det . Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelserna i artikel 138.1 i Solvens II-direktivet framgår att ett försäkringsföretag ska underrätta tillsynsmyndigheten så snart som det konstaterat att solvenskapitalkravet inte längre efterlevs eller att det finns risk för detta . Av bestämmelserna i artikel 139.1 i direktivet framgår att ett försäkringsföretag ska underrätta tillsynsmyndigheten om företaget konstaterar att minimikapitalkravet inte längre efter- levs, eller att det finns risk för detta under de närmaste tre måna- derna. Av de nu aktuella bestämmelserna framgår att tillsynsmyndig- heten ska underrättas redan när det finns risk för bristande efter- levnad av solvens- eller minimikapitalkravet . Med en strikt tolkning av bestämmelserna kan det häv- das att det finns en risk för bristande efterlevnad av kapitalkraven, eftersom framtiden alltid kan anses vara osäker. Utredningen uppfattar dock bestämmelserna på det sättet att någon anmälningsskyldighet inte föreligger när det vid en samlad bedömning saknas särskilt skäl att anta att företaget inte kommer att uppfylla solvens- eller minimikapitalkravet . Det bör anmärkas att ett företags rapporteringsskyldighet avse- ende solvens- respektive minimikapitalkravet i grunden är helt obe- roende, trots att skyldigheten föreslås komma till uttryck i samma bestämmelse. Rapporteringsskyldighet föreligger alltså dels vid bristande uppfyllande av solvenskapitalkravet eller vid risk för bristande efterlevnad av detta, dels vid bristande uppfyllande av minimikapitalkravet eller vid risk för bristande efterlevnad av detta. Bestämmelserna i artiklarna 138.1 och 139.1 saknar motsvarig- het i de äldre direktiven, och bör med vissa språkliga justeringar införas i lag. De språkliga justeringar är inte avsedda att medföra någon ändring i sak. 14.1.4Skyldighet att ge in en åtgärdsplan Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag som inte uppfyl- ler solvenskapitalkravet ska ge in en realistisk åtgärdsplan till för godkännande. I åtgärdsplanen ska företaget ange hur företaget ska se till att solvenskapitalkravet återigen efterlevs från konstaterandet att det inte uppfylldes. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelsen i artikel 138.2 i Solvens II-direktivet framgår att ett försäkringsföretag från konstaterandet av bristande efterlevnad av solvenska- pitalkravet ska överlämna en realistisk åtgärdsplan till tillsynsmyn- digheten för godkännande. I artikel 138.3 anges bl.a. att nödvändiga åtgärder ska vidtas och vad dessa åtgärder kan bestå av. Av artikel 143 följer att kommissionen, när det är nödvändigt för att förbättra samstämmigheten i tillämpningen, får anta genom- förandeåtgärder för att ytterligare specificera åtgärdsplaner enligt artikel 138.2. Kommissionen ska därvid vara uppmärksam på att inte förorsaka s.k. procykliska effekter. En upplysning om tillkom- mande reglering i EU-förordningen bör tas in i lagen. Bestämmelserna i artikel 138.2 har stora likheter med artikel 20a 1 första stycket första meningen i Första skadedirektivet, artikel 38.1 första meningen i Konsoliderade livdirektivet och artikel 43.1 i Återförsäkringsdirektivet. De nu nämnda artiklarna har genom- förts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 4 § FRL. I motsats till bestämmelserna i nu angivna 16 kap, 4 § FRL förutsätter ett företags skyldighet att ge in en plan enligt bestämmelserna i artikel 138.2 emellertid inte att först riktar ett före- läggande mot detta. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att bestämmelserna i artikel 138.2 genomförs på så sätt att den ersätter nuvarande 16 kap. 4 § första meningen FRL. Enligt utredningen är det inte nödvändigt att det i lagen anges hur företaget återigen kan uppfylla solvenskapitalkravet eftersom det får anses självklart. 14.1.5Skyldighet att ge in en finansiell saneringsplan Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag som inte uppfyl- ler minimikapitalkravet ska inom en månad ge in en realistisk kortfristig finansiell saneringsplan till för godkännande. I den finansiella saneringsplanen ska företaget ange hur före- taget ska se till att minimikapitalkravet återigen efterlevs från konstaterandet att det inte uppfylldes. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelserna i artikel 139.2 i Solvens II-direktivet framgår att det berörda försäkringsföretaget, inom en månad från konstaterandet av att minimikapitalkravet inte efterlevs, ska överlämna en realistisk kortfristig finansiell sane- ringsplan till tillsynsmyndigheten för godkännande. Saneringspla- nen ska visa hur företaget planerar att se till att minimikapitalkravet efterlevs från konstaterandet, vilket antingen kan ske genom att tillföra medräkningsbara egna medel till en nivå som minst motsvarar minimikapitalkravet eller genom reduceringar i företagets riskprofil. Av artikel 143 följer att kommissionen, när det är nödvändigt för att förbättra överensstämmelsen, får besluta om genomförande- åtgärder för att ytterligare specificera finansiella saneringsplaner enligt artikel 139.2. Kommissionen ska därvid vara uppmärksam på att inte förorsaka s.k. procykliska effekter. En upplysning om före- komsten av genomförandeåtgärder bör tas in i lagen. Bestämmelserna i artikel 139.2 har stora likheter med artikel 20a 1 första stycket första meningen i Första skadedirektivet, artikel 38.1 första meningen i Konsoliderade livdirektivet och artikel 43.1 i Återförsäkringsdirektivet. De nu nämnda artiklarna har genom- förts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 5 § första stycket FRL. I motsats till bestämmelserna i nu angivna 16 kap, 5 § FRL förutsätter ett företags skyldighet att ge in en plan enligt bestäm- melserna i artikel 138.2 emellertid inte att först riktar ett föreläggande mot detta. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att bestämmelserna i artikel 139.2 genomförs på så sätt att den ersätter den nuvarande 16 kap. 5 § FRL. Enligt utredningen är det dock inte nödvändigt att det i lagen anges hur företaget kan uppfylla minimikapitalkravet, dvs. genom tillskott av medel eller genom ändrad riskprofil, eftersom det får anses självklart att ett uppfyllande endast kan ske genom agerande i enlighet med något av dessa sätt. 14.1.6Krav på innehållet i en åtgärdsplan och i en finansiell saneringsplan Utredningens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i en åtgärdsplan samt i en finansiell saneringsplan. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelsen i artikel 142.1 i Solvens II-direktivet framgår vilka uppgifter eller bevis som en åtgärdsplan och en finansiell saneringsplan minst ska innehålla. Det handlar om uppgifter kring intäkter och kostnader, prognoser, medel som är avsedda att täcka avsättningar och kapitalkrav samt uppgifter om företagets riktlinjer för återförsäkring. Bestämmelserna i artikel 142.1 har stora likheter med artikel 20a 1 första stycket i Första skadedirektivet, artikel 38.1 andra meningen leden a)-e) i Konsoliderade livdirektivet och artikel 43.2 leden a)-e) i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har, efter bemyndigande i nuvarande 16 kap. 26 § FRL, genomförts genom bestämmelser i föreskrifter och allmänna råd FFFS 2004:1 om finansiell saneringsplan. Bemyndigandet i nuvarande 16 kap. 26 § FRL bör dock enligt utredningen justeras på så sätt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om innehållet i en finansiell saneringsplan och i en åtgärds- plan. Vid framtagandet av föreskrifter i denna fråga bör före- komsten av de eventuella genomförandeåtgärder som har meddelats av kommissionen med stöd av artikel 143 särskilt beaktas. Den kompletterande regleringen bör begränsas till ett slutligt genom- förande av artikel 142.1. 14.2Krav på försäkringsföretag att offentliggöra vissa uppgifter Enligt nuvarande solvensregelverk (Solvens I) finns det inga krav på offentliggörande av uppgifter om verksamhet och solvens. Det finns dock bestämmelser, i ÅRFL och före- skrifter och allmänna råd1, om krav på vissa tilläggsupplysningar avseende verksamhet, risker och solvens i den finansiella rapporte- ringen (årsredovisningen). Dessa upplysningskrav är dock inte lika omfattande som Solvens II-direktivets bestämmelser. Transparens är en av grundstenarna i Solvens II och syftar till att underlätta jämförbarheten mellan olika försäkringsföretag. Trans- parensen uppnås framför allt genom försäkringsföretagens offent- liggörande av en Rapport om verksamhet och solvens, som ska lämnas av alla försäkringsföretag och försäkringsgrupper. För att säkerställa transparens bör försäkringsföretag, enligt skäl 38 i Solvens II-direktivet, minst en gång offentliggöra, dvs. utan kostnad göra tillgänglig antingen i tryckt eller i elektronisk form, väsentliga uppgifter om sin verksamhet och solvens. Företa- gen får dessutom offentliggöra kompletterande uppgifter på frivil- lig basis. Rapporten om verksamhet och solvens (på engelska Report on solvency and financial condition) är en publik rapport i vilken ett försäkringsföretag ska offentliggöra uppgifter till externa intres- senter. Syftet med att offentliggöra uppgifter är bl.a. att ge en extern intressent ett underlag som denne kan förlita sig på för en bedömning av företagets verksamhet och solvenssituation. Rap- porten underlättar också jämförelsen mellan olika försäkringsföre- tag. De uppgifter som ska offentliggöras ska vara tillräckliga för att en extern intressent ska kunna göra en bedömning av företagets verksamhet och resultat, företagsstyrning, riskprofil, värdering för solvensändamål och kapitalhantering. Företaget är skyldigt att sammanställa och publicera denna rapport . Enligt artikel 54 ska försäkringsföretaget uppdatera tidigare offentliggjorda uppgifter så fort en betydande förändring inträffat. Det finns enligt artikel 53 en möjlighet till undantag från kravet på offentliggörandet om ett företags konkurrenter skulle gynnas otill- börligt eller om företaget bryter mot tystnadsplikt. Denna undan- tagsmöjlighet gäller dock inte uppgifter som belyser företagets kapitalhantering dvs. 1 föreskrifter och allmänna råd om årsredovisning i försäkringsföretag (FFFS 2008:26). 14.2.3Rapport om verksamhet och solvens Utredningens förslag: Ett försäkringsföretag ska offentliggöra en rapport om sin verksamhet och solvens en gång , och i de fall som avses i avsnittet om uppdateringar. Skäl för utredningens förslag: Enligt bestämmelsen i artikel 51.1 första stycket ska medlemsstaterna kräva att varje försäkrings- och återförsäkringsföretag offentliggör en lägesrapport beträf- fande sin solvenssituation och finansiella ställning. Av och de mer detaljerade bestämmelserna i de föreslagna genomförandebestämmelserna i framgår att rapporten ska innehålla uppgifter om verksamhet och resultat, företagsstyrning och riskprofil, värdering för solvensän- damål och kapitalhantering. Mot denna bakgrund har utredningen valt att kalla rapporten för Rapport om verksamhet och solvens. Användningen av begreppet finansiell ställning kan enligt utred- ningen felaktigt leda tankarna till den publika finansiella rapporte- ringen (årsredovisningen). Utredningen anser att begreppet verk- samhet bättre bör kunna sammanfatta de områden som behandlar verksamhet och resultat samt företagsstyrning och riskprofil och att solvens kan sammanfatta de områden som behandlar värdering för solvensändamål och kapitalhantering, se 14.2.4. Enligt skäl 38 ska uppgifterna offentliggöras minst en gång , vilket dock inte framgår av artikel 51.1, som istället kräver offentliggörande (på engelska on an annual basis).