sou · GZB317 · 2011-02-15 00:00:00 — 3.lämna in en begäran om att en domstol förlänger den tid en utlänning får hållas kvar i förvar (en begäran om förlängning), och 4.upphäva ett beslut om förvar. En behörig myndighet får hålla en utlänning i förvar än vad som anges i första stycket 1, om en domstol har hållit muntlig förhandling och avslagit ett överklagande av beslutet om förvar innan utlänningen har hållits i förvar från det att förvarsbeslutet verkställdes. Efter en sådan prövning får den behöriga myndigheten hålla utlänningen i förvar för domstolens beslut, utan att myndigheten begärt att en domstol prövar beslutet om förvar. 14 § En domstol som är behörig när det gäller frågor om förvar får 1.besluta att ta en utlänning i förvar och ange hur länge utlänningen får hållas i förvar, 2.besluta att hålla kvar en utlänning i förvar och ange hur länge det får ske, och 3.upphäva ett beslut om förvar. Ett beslut enligt första stycket 1 eller 2 får fattas endast på yrkande av . 15 § Ett statsråd som är behörig när det gäller frågor om förvar får 1.besluta att ta en utlänning i förvar, 2.besluta att hålla kvar en utlänning i förvar och ange hur länge det får ske, och 3.upphäva ett beslut om förvar. Regeringen får upphäva ett beslut om förvar ansvarigt statsråd är behörig när det gäller frågor om förvar. Handläggningen av ett ärende om förvar hos en myndighet 16 § En myndighet får fatta ett beslut om att ta en utlänning i förvar endast om muntlig handläggning förekommit i frågan hos myndigheten. Om utlänningen har avvikit eller om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att verkställa beslutet, får en myndighet dock fatta ett sådant beslut utan att det förekommit muntlig handläggning. Om ett beslut om förvar har fattats i en utlännings frånvaro, eller utan att muntlig handläggning förekommit, ska muntlig handläggning ske efter att beslutet verkställts. Efter den muntliga handläggningen ska myndigheten bestämma om beslutet om förvar ska fortsätta att gälla. 17 § Om en myndighet anser att en utlänning bör hållas kvar i förvar än från det att beslutet om förvar verkställdes, eller för en domstols beslut som fattats under de förutsättningar som anges i 13 § andra stycket, ska myndigheten innan gått ut ge in en begäran om prövning av beslutet till en domstol. Om en begäran om prövning inte ges in till domstolen upphör beslutet om förvar att gälla. Har en begäran om prövning getts in , får utlänningen hållas kvar i förvar i avvaktan på domstolens prövning. En domstols prövning av en myndighets beslut om förvar 18 § En domstol ska , och senast efter att en begäran om prövning kommit in till domstolen, pröva beslutet. Domstolen får förlänga tiden för sin prövning, om det finns synnerliga skäl. Vid prövningen ska en muntlig förhandling hållas, om det inte är uppenbart att det inte behövs. 19 § När en domstol håller en förhandling enligt 18 § ska den som yrkar att en utlänning ska hållas kvar i förvar och, om det inte finns något synnerligt hinder, utlänningen närvara. Sedan förhandlingen hållits ska domstolen meddela ett beslut i frågan om förvar. 20 § Om domstolen beslutar att en utlänning får hållas kvar i förvar ska domstolen i beslutet ange hur länge det får ske. Tiden får inte vara längre än absolut nödvändigt. Om ett beslut om avvisning eller utvisning har meddelats får tiden inte överstiga . I annat fall får tiden inte överstiga . Förlängning av den tid en utlänning får hållas kvar i förvar 21 § Om en myndighet anser att en utlänning bör hållas kvar i förvar än vad en domstol eller ett statsråd bestämt ska en begäran om förlängning lämnas in till en domstol innan tiden för hur länge utlänningen får hållas kvar i förvar har gått ut. Om en begäran om förlängning inte ges in till domstolen upphör beslutet om förvar att gälla. Har en begäran om förlängning getts in , får utlänningen hållas kvar i förvar i avvaktan på domstolens prövning. När det gäller domstolens prövning av frågan om förlängning gäller 18–20 §§ i tillämpliga delar. Handläggningen i en domstol av ett yrkande om att en utlänning ska tas i förvar 22 § Har hos en domstol yrkat att en utlänning ska tas i förvar ska domstolen , och senast efter att yrkandet har framställts, hålla en muntlig för- handling i frågan. Om det finns synnerliga skäl får förhandlingen hållas . Om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att verkställa förvarsbeslutet, får domstolen på yrkande av i stället besluta att utlänningen ska tas i förvar. 23 § När en domstol håller en förhandling enligt 22 § ska och utlänningen närvara. till förhandlingen eller finns det anledning att anta att han eller hon avvikit eller på annat sätt håller sig undan, utgör hans eller hennes frånvaro dock inte hinder för förhandlingen. Sedan förhandlingen hållits ska domstolen meddela ett beslut i frågan om förvar. 24 § Om domstolen beslutar att utlänningen ska tas i förvar ska domstolen, om beslutet fattats i utlänningens närvaro, i beslutet ange hur länge utlänningen får hållas i förvar. 20 § gäller då i tillämpliga delar. 25 § Om en domstol har fattat ett beslut om att ta en utlänning i förvar i hans eller hennes frånvaro, ska muntlig handläggning ske hos så snart beslutet verkställts. Efter den muntliga handläggningen ska , om verket anser att beslutet ska fortsätta att gälla, till dom- stolen anmäla att beslutet har verkställts samt yrka att domstolen bestämmer hur länge utlänningen får hållas kvar i förvar. Om anser att utlänningen inte längre bör hållas i förvar, ska verket i stället upphäva beslutet. I fråga om en domstols prövning av ett yrkande enligt andra stycket gäller 22–24 §§ i tillämpliga delar. Vid förhandlingen ska dock och, om det inte finns något synnerligt hinder, utlänningen närvara. Om domstolen beslutar att utlänning- en ska tas i förvar ska den även bestämma hur länge utlänningen får hållas i förvar. Ett interimistiskt beslut om förvar 26 § Om det inte finns tid att avvakta ett beslut från den myndig- het, den domstol eller det statsråd som är behörig när det gäller frågor om förvar får en polismyndighet fatta ett beslut om att ta en utlänning i förvar för tiden till dess den behöriga myndigheten eller domstolen, eller det behöriga statsrådet, fattar beslut i frågan. Att en polisman i vissa fall får omhänderta en utlänning i avvaktan på en polismyndighets beslut om förvar framgår av 11 § polislagen (1984:387). Om kontroll av en utlänning sker under medverkan av , eller med hjälp av en särskilt förordnad passkontrollant, har tulltjänstemannen, tjänstemannen vid eller passkontrollanten samma rätt att omhänderta utlänningen som en polisman har enligt andra stycket. Omhändertagandet ska så skyndsamt som möjligt anmälas till en polisman för prövning av om åtgärden ska bestå. 27 § Ett interimistiskt beslut om förvar ska skyndsamt anmälas till den myndighet som är behörig när det gäller frågor om förvar. Om det är ett statsråd som är behörig när det gäller frågor om förvar, ska anmälan av beslutet göras till regeringen. När en domstol är behörig, ska anmälan göras till . När en anmälan enligt första stycket har kommit in till en myndighet ska muntlig handläggning ske . Därefter ska myndigheten fatta ett beslut i frågan om förvar. Om en domstol är behörig när det gäller frågor om förvar och anser att utlänningen bör tas i förvar, ska verket i stället, , framställa ett yrkande hos domstolen om att utlänningen ska tas i förvar. I fråga om domstolens prövning av ett yrkande enligt andra stycket gäller 22–24 §§ i tillämpliga delar. Vid förhandlingen ska dock och, om det inte finns något synnerligt hinder, utlänningen närvara. Om domstolen beslutar att utlänning- en ska tas i förvar ska den även bestämma hur länge utlänningen får hållas i förvar. Särskilda bestämmelser om behörigheten att upphäva ett beslut om förvar 28 § får upphäva ett beslut om förvar även en domstol är behörig när det gäller frågor om förvar. 29 § En myndighet eller en domstol som beviljar ett uppehålls- tillstånd eller en ny prövning får upphäva ett beslut om förvar även om myndigheten eller domstolen inte är behörig när det gäller frågor om förvar. Även regeringen får upphäva ett beslut om förvar när regeringen meddelar ett uppehållstillstånd. 30 § Den som får upphäva ett beslut om förvar ska göra det om det inte längre finns skäl för beslutet. Särskilda bestämmelser om behörigheten att ge in en begäran om prövning eller en begäran om förlängning 31 § får ge in en begäran om prövning eller en begäran om förlängning även en domstol är behörig när det gäller frågor om förvar. 32 § En begäran om prövning eller en begäran om förlängning ska ges in till en migrationsdomstol, eller om Migrationsöver- domstolen är behörig när det gäller frågor om förvar, till Migrationsöverdomstolen. 33 § När en myndighet avgör ett ärende ska myndigheten, om den är behörig när det gäller frågor om förvar, ompröva sitt eller en annan myndighets beslut om förvar. Om beslutet om förvar har verkställts ska myndigheten dock ompröva förvarsbeslutet endast om ärendet avgörs innan myndigheten enligt 17 § är skyldig att ge in en begäran om prövning. 34 § När en domstol avgör ett mål ska domstolen, om den är behörig när det gäller frågor om förvar, ompröva ett beslut om förvar, dock inte när domstolen meddelar ett avskrivningsbeslut på grund av att en utlänning återkallat ett överklagande. Om domstolen bestämmer att utlänningen ska hållas kvar i förvar ska domstolen bestämma hur länge det får ske. 20 § gäller då i tillämpliga delar. En omprövning enligt första stycket ska föregås av en muntlig förhandling om det inte är uppenbart att det inte behövs. 35 § Om en polismyndighet verkställer ett beslut om att ta en utlänning i förvar när en annan myndighet eller domstol än den som fattat beslutet är behörig när det gäller frågor om förvar, ska polismyndigheten anmäla det till den myndighet som är behörig eller, om det är en domstol som är behörig, till . 16 § andra stycket respektive 25 § gäller då i tillämpliga delar. 36 § Om en domstol handlägger ett överklagande av ett beslut om förvar och en begäran om prövning eller en begäran om förlängning ska målen handläggas gemensamt, om det inte är uppenbart olämpligt. 37 § När en domstol är behörig i frågor om förvar ska en begäran om prövning eller en begäran om förlängning handläggas i det mål om uppehållstillstånd, avvisning eller utvisning som domstolen handlägger. Särskilda bestämmelser om regeringen 38 § När ett beslut om förvar verkställs ansvarigt statsråd är behörig när det gäller frågor om förvar ska statsrådet pröva beslutet om förvar . Samma sak gäller om en utlänning hålls i förvar när ansvarigt statsråd blir behörig när det gäller frågor om förvar men en domstol inte har fastställt hur länge utlänningen får hållas kvar i förvar. Om statsrådet anser att utlänningen ska hållas kvar i förvar ska statsrådet även bestämma hur länge det får ske. 20 § gäller då i tillämpliga delar. 39 § Om det finns ett beslut om att en utlänning ska tas i förvar som inte har verkställts när ansvarigt statsråd blir behörig när det gäller frågor om förvar ska statsrådet pröva om utlänningen fortfarande ska tas i förvar. 40 § När en polismyndighet anmält ett interimistiskt beslut om förvar till regeringen ska ansvarigt statsråd fatta beslut i förvarsfrågan. Om statsrådet anser att utlänningen ska tas i förvar ska statsrådet även bestämma hur längre utlänningen får hållas i förvar. 20 § gäller då i tillämpliga delar. 41 § Om ansvarigt statsråd anser att en utlänning ska hållas kvar i förvar än vad en domstol bestämt eller än vad statsrådet tidigare bestämt, får statsrådet förlänga den tid utlän- ningen får hållas i förvar om statsrådet är behörig när det gäller frågor om förvar. 20 § gäller då i tillämpliga delar. Ett beslut om förlängning får endast fattas innan tiden för hur länge utlänningen får hållas kvar i förvar gått ut. Varje beslut om förlängning av den tid en utlänning får hållas kvar i förvar som fattas enligt första stycket ska föregås av en muntlig förhandling. Ansvarigt statsråd, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, får besluta om muntlig förhandling enligt andra stycket och uppdra åt en migrationsdomstol att hålla den. Bestämmelserna i 13 kap. gäller i tillämpliga delar vid förhandlingen. Vid den muntliga förhandlingen ska en representant från närvara. får besluta att även andra personer än utlänningen får höras vid förhandlingen. 1 § Uppsikt innebär att en utlänning är skyldig att 1.på vissa tider anmäla sig hos polismyndigheten på orten eller hos , eller 2.lämna ifrån sig sitt pass eller en annan identitetshandling. Åtgärderna i första stycket 1 och 2 får förenas med varandra. Den myndighet som en utlänning ska anmäla sig hos får besluta att anmälningsskyldigheten ska ske hos en polismyndighet eller hos på en annan ort än den som anges i beslutet samt besluta om en tillfällig lättnad från uppsikten. Även den myndighet som utlänningen ska lämna sitt pass eller en annan legitimations- handling till får besluta om en tillfällig lättnad från uppsikten. 2 § I ett beslut om uppsikt ska anges hur ofta och när en utlänning är skyldig att anmäla sig hos polismyndigheten eller Migrations- verket eller, i förekommande fall, till vilken av dessa myndigheter utlänningen ska lämna sitt pass eller sin identitetshandling. 3 § En utlänning som har fyllt får, under de förutsättningar som anges i 10 kap. 1 §, ställas under uppsikt i stället för att tas i förvar. 4 § Ett barn får, under de förutsättningar som anges i 10 kap. 3 § 1 och 2, ställas under uppsikt. Ett barn får även ställas under uppsikt om 1. ett beslut om avvisning som inte har förenats med ett förordnande om omedelbar verkställighet eller ett beslut om utvisning som meddelats med stöd av 8 kap. 7 eller 8 § fattats, och 2. det finns en risk för att barnet avviker, på annat sätt håller sig undan eller förhindrar förberedelserna inför en verkställighet. 5 § En myndighet eller en domstol som är behörig när det gäller frågor om förvar är också behörig när det gäller frågor om uppsikt. 6 § Muntlig handläggning ska genomföras i ett ärende om uppsikt av den myndighet som beslutar om åtgärden. 7 § I övrigt gäller bestämmelserna i 10 kap. 13–15, 17–21, 22 § första och andra meningen, 23 och 24, 28–34, 36 och 37 §§ om förvar också i fråga om uppsikt med följande avvikelser: 1.I stället för den tid som gäller enligt 10 kap. 13 och 17 §§ ska gälla. Istället för att i angivna fall räkna tiden från verkställighet av ett beslut, ska den räknas för beslutet om uppsikt. 2.I stället för den tid som gäller enligt 10 kap. 18 och 22 §§ ska gälla. 3.I stället för den tid eller som gäller enligt 10 kap. 20 § ska gälla. 4.Har hos en domstol yrkat att en utlänning ska ställas under uppsikt får domstolen pröva yrkandet utan att hålla muntlig förhandling om det är uppenbart att en sådan inte behövs. 5.När en domstol håller en muntlig förhandling i en uppsikts- fråga utgör en utlännings frånvaro inte hinder mot förhandlingen om utlänningen kallats till förhandlingen eller om det finns anledning att anta att utlänningen avvikit eller annars håller sig undan. 6.När en domstol beslutar att en utlänning ska ställas under uppsikt ska den även bestämma hur länge utlänningen får stå under uppsikt. Särskilda bestämmelser om regeringen 8 § Ett statsråd som är behörig när det gäller frågor om förvar är också behörig när det gäller frågor om uppsikt. 9 § När ett statsråd beslutar att ställa en utlänning under uppsikt ska statsrådet även bestämma hur länge utlänningen får stå under Tiden får inte vara längre än absolut nödvändigt och får inte överstiga . 10 § Om en utlänning står under uppsikt när ansvarigt statsråd blir behörig när det gäller frågor om uppsikt och en domstol inte har fastställt hur länge utlänningen får stå under uppsikt ska statsrådet pröva beslutet om uppsikt . Om statsrådet anser att utlänningen ska vara fortsatt ställd under uppsikt ska statsrådet även bestämma hur länge det får ske. 9 § gäller då i tillämpliga delar. 11 § Om ansvarigt statsråd anser att en utlänning ska vara ställd under uppsikt än vad en domstol bestämt eller än vad statsrådet tidigare bestämt, får statsrådet förlänga den tid utlänningen får stå under uppsikt om statsrådet är behörig när det gäller frågor om uppsikt. 9 § gäller då i tillämpliga delar. Ett beslut om förlängning får endast fattas innan tiden för hur länge utlän- ningen får stå under uppsikt gått ut. Varje beslut om förlängning av den tid en utlänning får stå under uppsikt som fattas enligt första stycket ska föregås av en muntlig förhandling om det inte är uppenbart att en sådan inte behövs. I fråga om sådan förhandling gäller 10 kap. 41 § tredje stycket i tillämpliga delar. 11 kap. Verkställighet av ett beslut om förvar eller uppsikt 1 § Ett beslut om förvar eller uppsikt gäller . 2 § Ett beslut om förvar eller uppsikt upphör att gälla när den utlänning som beslutet avser lämnar landet. 3 § ansvarar för att ett beslut om förvar eller uppsikt verkställs. På begäran av den myndighet, den domstol eller det statsråd som har fattat ett beslut om förvar ska polismyndigheten verkställa beslutet. Var en förvarstagen utlänning ska vistas 4 § En förvarstagen utlänning ska vistas i en lokal som har ordnats särskilt för detta ändamål (ett förvar). Om det uppstår en situation där ett exceptionellt stort antal utlänningar som ska återvända utgör en oförutsedd stor belastning på förvaren och förvarens personal får en förvarstagen utlänning dock vistas i andra lokaler än ett förvar. Ett beslut om vistelse i en annan lokal än ett förvar fattas av . I fråga om en annan lokal än ett förvar gäller vid tillämpningen av denna lag i övrigt vad som är föreskrivet om ett förvar. Placering av en förvarstagen utlänning i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest 5 § En förvarstagen utlänning som utvisats på grund av brott ska placeras på en avdelning inom en kriminalvårdsanstalt som inrättats särskilt för förvarstagna utlänningar, om det inte finns särskilda skäl däremot. En förvarstagen utlänning får placeras på en sådan avdelning som avses i första stycket om det med hänsyn till någon annans än utlänningens säkerhet till liv och hälsa inte är tillräckligt att utlänningen hålls avskild enligt 11 a kap. 9 §. 6 § En förvarstagen utlänning får placeras i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest 1.om det är nödvändigt av transporttekniska skäl, 2.om det uppstår en situation där ett exceptionellt stort antal utlänningar som ska återvända utgör en oförutsedd stor belastning på förvaren och förvarens personal, eller 3.om det annars finns synnerliga skäl. 7 § Ett förvarstaget barn får inte placeras i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest. 8 § Ett beslut om placering av säkerhetsskäl ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Om ett placeringsbeslut inte omprövas upphör det att gälla. En förvarstagen utlänning får inte vara placerad i en kriminal- vårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest av transporttekniska skäl än absolut nödvändigt och längst . 9 § Ett beslut om placering fattas, och i förekommande fall, omprövas, av . Ansvaret för ett förvar och för en förvarstagen utlänning som vistas i ett förvar 10 § ansvarar för förvaren. 11 § ansvarar för tillsynen och behandlingen av en förvarstagen utlänning som vistas i ett förvar. Ansvaret gäller även om utlänningen tillfälligt och med tillåtelse befinner sig utan- för förvaret samt vid en transport för att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning som genomförs av verket. Om begär det, ska en polismyndighet lämna den hjälp som behövs för att förflytta en förvarstagen utlänning. 12 § ansvarar för att en förvarstagen utlänning, som förts över från ett förvar till ett sjukhus, står under bevakning under sjukhusvistelsen. Någon bevakning behöver dock inte ske, om det är uppenbart att det inte behövs. När en förvarstagen utlänning, som inte står under bevakning, ska lämna ett sjukhus ska verksamhetschefen för den sjukhusenhet där utlänningen vårdats se till att genast under- rättas. Samma sak ska gälla om utlänningen vårdats på en sluten sjukvårdsenhet och denna vård ska upphöra. 13 § får förordna en väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag att, inom ramen för sin anställning i företaget, utföra vissa bevakningsuppdrag när en förvarstagen utlänning ska befinna sig utanför ett förvar. I förordnandet ska uppdragets art och omfattning anges. Förordnandet får återkallas. Hur en förvarstagen utlänning ska behandlas 1 § En förvarstagen utlänning ska behandlas humant och hans eller hennes värdighet ska respekteras. Utlänningen ska informeras om de rättigheter och skyldigheter han eller hon har som förvarstagen samt om de regler som gäller för honom eller henne. Verksamhet som rör en förvarstagen utlänning ska utformas på ett sätt som innebär minsta möjliga intrång i utlänningens integritet och rättigheter. En utlänning som är placerad i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte, eller en polisarrest 2 § För behandlingen av en förvarstagen utlänning som enligt 11 kap. 5 eller 6 § placerats i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest, gäller i övrigt häkteslagen (2010:611) i tillämpliga delar. Utlänningen ska dock, utöver vad som följer av nämnda lag, ges möjlighet att ha kontakt med personer utanför inrättningen och även i övrigt beviljas de lättnader och förmåner som kan med- ges med hänsyn till ordningen och säkerheten inom inrättningen. En utlänning som vistas i ett förvar 3 § En förvarstagen utlänning ska ges tillfälle till aktiviteter, för- ströelse, fysisk träning och vistelse utomhus. Ett förvarstaget barn ska ges möjlighet till lek och aktivitet som är lämplig för barnets ålder. En förvarstagen familj ska erbjudas eget boende. Undantag får dock göras om det uppstår en situation där ett exceptionellt stort antal utlänningar som ska återvända utgör en oförutsedd stor belastning på förvaren och förvarens personal. 4 § En förvarstagen utlänning ska ges möjlighet att ta emot besök och på annat sätt ha kontakt med personer utanför förvaret utom om besöket eller kontakten i ett särskilt fall skulle försvåra den verksamhet som rör förvaret. Om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten, får ett besök övervakas. Ett besök av ett offentligt biträde eller en advokat får övervakas endast om biträdet eller advokaten själv begär det. 5 § En förvarstagen utlänning ska ha tillgång till hälso- och sjukvård i samma omfattning som den som ansökt om uppehålls- tillstånd enligt 4 kap. 1, 2 eller 2 a § även om utlänningen inte har ansökt om ett sådant tillstånd. Om en förvarstagen utlänning behöver sådan hälso- och sjuk- vård som utlänningen ska ha tillgång till enligt första stycket, ska han eller hon undersökas av läkare. Utlänningen ska även vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om en förvarstagen utlänning inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i förvaret, ska den allmänna sjuk- vården anlitas. Om det behövs, ska utlänningen föras över till ett sjukhus. 6 § Bestämmelser om psykiatrisk tvångsvård av en förvarstagen utlänning finns i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. 7 § En förvarstagen utlänning får hindras från att lämna det förvar där han eller hon vistas, och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som krävs för att ändamålet med att utlänningen tagits i förvar ska tillgodoses eller som är nödvändig för ordningen och säkerheten i förvaret. En förvarstagen utlännings rörelsefrihet får också begränsas, om han eller hon utgör en allvarlig fara för sig själv eller andra. 8 § En förvarstagen utlänning som har fyllt får beläggas med handfängsel 1.vid förflyttning inom förvaret om det är absolut nödvändigt av säkerhetsskäl, eller 2.om han eller hon uppträder våldsamt och det är absolut nödvändigt med hänsyn till utlänningens egen eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. En läkare ska undersöka en utlänning som belagts med handfängsel enligt första stycket 2.