sou · GZB366 · 2011-10-19 00:00:00 — Cosi har till uppgift att underlätta, främja och stärka samordningen av de operativa insatser som genomförs av behöriga myndigheter i medlemsstaterna, det vill säga polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Ett exempel på denna typ av operativ samordning är Cospol-projekten som syftar till att ge stöd åt taktisk planering för bekämpning av grov organiserad 111Comité dArticle Trente-Six. 112Även kallad på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Cospol beskrivs närmare i avsnittet om Europol. Cosi har också tilldelats samordnings- och uppföljningsansvaret för den europeiska pakten för kamp mot internationell olaglig narkotika- smuggling, som beskrivs närmare i avsnittet om EU:s samarbete med tredjeländer. är ansvarigt departementet. 2.1.4EU:s byråer, övriga organ och samarbeten Det har inrättats flera EU-byråer, även kallade EU-myndigheter, och decentraliserade organ för att bistå EU:s medlemsländer och dess invånare. Dessa strävar efter att tillgodose behovet av geogra- fisk spridning och ny juridisk, teknisk och vetenskaplig sakkunskap på olika områden. EU-byråerna är EU-rättsligt styrda organ, särskilda från EU:s institutioner (ministerrådet, parlamentet, kommissionen osv.). De är egna juridiska personer och har etablerats genom en rättsakt inom sekundärlagstiftningen för att utföra ett visst tekniskt, veten- skapligt eller administrativt uppdrag. Till EU-byråerna hör Euro- peiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN), Europeiska polisbyrån (Europol), Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens yttre gränser (Frontex), Europeiska polisakademin (Cepol) och Europeiska läkemedelsmyndigheten. Förutom nämnda byråer finns ett EU-organ, EU:s enhet för rättsligt samarbete (Eurojust), och andra typer av samarbeten som är centrala inom EU:s narkotikaarbete: Polischefernas forum (PCTF), Europeiska rättsliga nätverket (EJN), EU:s brottsföre- byggande nätverk (EUCPN), Marint centrum för analys och ope- rativt samarbete beträffande narkotika (MAOC-N) samt Samord- ningscentrumet för kontroll av narkotika i (CeClad-M). Nedan behandlas dessa för narkotikaområden särskilt relevanta EU-byråer, organ och samarbeten mer i detalj. Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotika- missbruk (ECNN)113, inrättades genom rådets förordning 1993. ECNN invigdes i och är en av EU:s första decentra- liserade myndigheter. Förordningen för ECNN har ändrats och den reviderade förordningen114 antogs 2006. ECNN:s mål är att ge EU och dess medlemsstater saklig, objektiv, tillförlitlig och jämförbar information på europeisk nivå om narkotika och narkotikamissbruk och konsekvenser av detta. Syftet är att hjälpa unionen och medlemsstaterna att få en god översikt över situationen vad gäller narkotika och narkotikamiss- bruk när de vidtar åtgärder eller fattar beslut inom respektive behö- righetsområden. För dessa ändamål ger ECNN ut en årsrapport om narkotikasituationen i EU. Dessutom finns statistisk och en databas om lagstiftning tillgängliga via hemsidan. För att nå målet ovan ska ECNN ägna sig åt: insamling och analys av befintliga data, förbättring av metoder för jämförelse av data, förmedling av data, samarbete med organisationer, tredjeländer samt med europeiska och internationella organ, och ECNN utgår från principen att tillförlitlig information är nyckeln till en effektiv narkotikastrategi. Trots att centret inte ger politiska förslag har det en tydlig inverkan på beslutsfattandet genom de analyser, standarder och verktyg som det tillhandahåller. Även om ECNN främst tillämpar ett europeiskt perspektiv, arbetar centret också med andra delar av världen för att utbyta information och expertis. Samarbete med europeiska och interna- organisationer inom narkotikaområdet är en central del av Den engelska benämningen på myndigheten är European Moni- toring (). Översättningen av den engelska termen monitoring till den svenska termen kontroll kan anses missvisande. ECNN ägnar sig snarare åt övervakning för att följa utvecklingen., varmed en sådan översättning skulle förmedla en bättre beskrivning av verksamheten. 114Europaparlamentets och Rådets förordning (EG) nr 1920/2006 av om Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk. dess verksamhet och ett sätt att förbättra förståelsen för det globala narkotikafenomenet. ECNN leds av en styrelse som fastställer de allmänna riktlin- jerna för verksamheten. Styrelsen antar årliga såväl som treåriga arbetsprogram, en årlig budget samt ECNN:s årliga aktivitetsrap- port. Styrelsen sammanträder minst en gång, vanligen två gånger, och består av en ledamot från varje medlemsland, två från Europeiska kommissionen och två som utnämns av EU-parlamen- tet. sittande ordförande är representant. Den svenske styrelseledamoten var vice ordförande perioden –2009. Den verkställande kommittén består av styrelseordförande och vice ordförande, två styrelseledamöter, en av utnämnda ledamöter samt två ledamöter från medlemsländerna. Den verkställande direktören ansvarar för ECNN:s samlade verksamhet och för att arbetsprogrammet genomförs. utnämnde styrelsen tysken till ECNN:s direktör. Hans mandat löper ut . Styrelsen och direktören biträds av en vetenskaplig kommitté som på begäran av styrelsen eller direktören ska avge yttranden i vetenskapliga frågor som rör ECNN:s verksamhet. Kommittén utses av styrelsen och består av 15 välrenommerade oberoende forskare från EU-länderna och en forskare med observatörsstatus från . Uppdraget är personligt och kommittén ska avge sina yttranden oavhängigt av medlemsstaterna och unionens institutio- ner. Mandatet är treårigt och kan förlängas. En svensk epidemio- log115 ingår i den vetenskapliga kommittén . Europeiska nätverket för information om narkotika och narkotika- missbruk (Reitox) Till ECNN:s förfogande finns det Europeiska nätverket för infor- mation om narkotika och narkotikamissbruk (Reitox). Nätverket består av en kontaktpunkt för varje medlemsstat och för varje land som har ingått ett avtal med ECNN, , och , samt en kontaktpunkt för kommissionen. Arbetsupp- gifterna är reglerade i ECNN:s förordning116 och bestäms i övrigt , direktör för () . 116Rådets förordning (EG) nr 1920/2006 av om ECNN, vilken bör ses i kombination med ECNN:s treåriga (nu gällande 2010-2012) och årliga arbetsprogram. genom avtal mellan ECNN och den enskilda kontaktpunkten. De viktigaste arbetsuppgifterna är: se till att det finns tillförlitlig och jämförbar information om nyckelindikatorer117 och andra kärndata, nationell rapportering i form av en nationell rapport, standard- tabeller och strukturerade frågeformulär, och delta i arbetet med informationsutbyte, riskbedömning och kontroll av nya psykoaktiva ämnen.118 Det är ett nationellt ansvar att utse kontaktpunkt för Reitox. I är nationell kontaktpunkt, vilket står inskrivet i myndighetens instruktion. I egenskap av svensk kontaktpunkt utgör således en länk mellan och ECNN. Institutet ska samla in och analysera relevant information om narkotika och narkotikamissbruk samt om den politik och de tillvägagångssätt som valts. I detta ska erfarenheter från olika sektorer – såsom hälsovård, rättsväsende och brotts- bekämpning – samlas in i samarbete med experter och nationella organisationer på det narkotikapolitiska området. Uppdateringen till ECNN av förändringar i lagar och förordningar sköts av Social- departementet. Den informationen lyfts in löpande i ECNN:s databas. Dessutom diskuteras utvecklingen i medlemsländerna vid ett årligt endagsmöte. Utöver den löpande kontakten träffas för att samordna och planera arbetet. Vid mötena deltar vanligen tjänstemän från medlemsstaterna, en representant för kommissionen samt ECNN:s Reitox-personal och andra ECNN- experter. När så är befogat deltar också Europol och Europeiska läkemedelsmyndigheten. deltar också i ett årligt tvådagarsmöte som behandlar systemet för informationsutbyte, riskbedömning och kontroll av nya psykoaktiva ämnen. För övrigt praktiskt arbetet hålls ett antal möten där metoder och strategier diskuteras. Exempelvis träffas ECNN:s experter och medlemsländernas natio- 117I enlighet med rådets resolution (1012 2001) om genomförande av de fem viktigaste epidemiologiska indikatorerna: drogrelaterad dödlighet, drogrelaterade infektionssjukdomar, populationsundersökningar, efterfrågan på missbruksbehandling och problematisk narkotika- användning. 118I enlighet med rådets beslut /387/RIF. nella experter för de fem nyckelindikatorerna en gång . För del är det följande myndigheter: (nar- kotikarelaterad dödlighet och problematisk narkotikaanvändning), (drogrelaterade infektionssjukdomar), CAN (populationsundersökningar) och Linnéuniversitet (efterfrågan på missbruksbehandling). ECNN:s budget uppgår till , varav utgör deltagaravgift. Resten är EU-bidrag. De nationella kontaktpunkternas arbete med ECNN finansieras till hälften av nationella medel och till hälften av bidrag från EU. Söker från ECNN måste bidra med (minst) samma summa från . Den årliga budgeten för de nationella kontaktpunkterna är motsvarande . Inrättandet av en europeisk polisbyrå (Europol)119 för att förhindra och bekämpa terrorism, olaglig narkotikahandel och andra former av grov internationell brottslighet beslutades inom ramen för för- draget om Europeiska unionen som trädde ikraft (Maastricht- fördraget) och reglerades i Europolkonventionen från 1995.120 Verk- samhet inleddes först sedan ett antal tillämpningsföreskrifter till konventionen hade antagits av samtliga medlemsstater. Europol har sitt säte i i . trädde ett nytt Europolrådsbeslut i kraft och Europol fick därigenom status som . Det innebär bland annat att Europol numera ska finansieras via EU:s allmänna budget.121 Enligt beslutet omfattar Europols behörighet organise- rad brottslighet, terrorism och andra former av specificerad allvar- lig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater på ett sådant sätt att det krävs en gemensam åtgärd från medlemsstaternas sida på grund av brottslighetens omfattning, betydelse och följder. Till de specificerade formerna av grov brottslighet hör till exempel olag- lig narkotikahandel och penningtvätt. 120Rådets akt av om fastställande av konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen). 121Rådets beslut av om inrättande av Europeiska polisbyrån (Europol) (2009/371/RIF). På rekommendation av styrelsen ska rådet fastställa sina priori- teringar för Europol, med särskild hänsyn till strategiska analyser och hotbilder som utarbetats av Europol. består av en företrädare från varje medlemsstat och en företrädare från kommissionen. Ordföranden och vice ordföranden i styrelsen ska väljas av och inom den grupp av tre medlemsstater som gemensamt har utarbetat rådets 18-månadersprogram. Styrelsen sammanträder minst och beslut fattas med två tredjedels majo- ritet. Svensk styrelseledamot är chefen för . Till styrelsens uppgifter hör att anta en strategi för Europols arbete samt verksamhetsplan och verksamhetsberättelse. Europol leds av en direktör som med kvalificerad majoritet ska utses av rådet för en period av . Nuvarande direktör, , är engelsmannen . Europol har inga egna operativa befogenheter och kan inte heller bedriva förundersökningar eller andra formella brottsutredningar. Myndigheten har följande huvuduppgifter: samla in, lagra, behandla, analysera och utbyta information och underrättelser, underrätta de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna om information som berör dem och om eventuella samband som konstaterats mellan brottsliga gärningar, underlätta utredningar i medlemsstaterna, särskilt genom att översända all relevant information till de nationella enheterna, anmoda de behöriga myndigheterna i de berörda medlemssta- terna att inleda, genomföra eller samordna utredningar och att föreslå att en gemensam utredningsgrupp i särskilda fall inrättas, förse medlemsstaterna med underrättelser och analytiskt stöd i samband med större internationella händelser och utarbeta hotbildsbedömningar, strategiska analyser och allmänna lägesrapporter. Därtill kommer ytterligare uppgifter som utbildning av personal vid medlemsstaternas behöriga myndigheter. Europol ska även utveckla specialkunskaper om utredningsförfarandena vid medlemsstaternas behöriga myndigheter och ge råd om utredningar och tillhandahålla strategiska underrättelser. Varje medlemsstat utser en nationell enhet med ansvar för att utföra de uppgifter som anges i Europolbeslutet. De nationella enheternas kostnader för förbindelserna med Europol bärs av med- lemsstaterna. nationella enhet finns på där det operativa ansvaret lagts på () och enheten för internationellt polissamarbete (IPO). De nationella enheterna ska på eget initiativ förse Europol med den information och de underrättelser som är nödvändiga för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter. Enheterna ska också besvara framställningar från Europol om information, underrättelser och råd. Cheferna för de nationella enheterna träffas regelbundet i konstellationen Heads of Units (HENU). Även deltar i den svenska delegationen. Europol kan ingå strategiska eller operativa samarbetsavtal med andra EU-organ samt med länder och organisationer utanför EU. Samarbetet kan handla om att utbyta sambandsmän och strategisk information samt i vissa fall även operativa samarbetsavtal som bland annat inkluderar överföring av personuppgifter. Minister- rådet måste godkänna alla avtal. Europol har ingått samarbetsavtal med ECNN, Eurojust, , , , , , och . Organisatoriskt består Europol av två delar, en europeisk och en nationell. Den europeiska delen består av personal som är anställd direkt av Europol. Det rör sig främst om analytiker och experter på olika områden, till exempel vad gäller terrorism eller penningförfalskning. Det är Europol-tjänstemännen som bearbetar och analyserar den information som kommer in till Europol från medlemsländerna och andra källor. Den nationella delen består av medlemsländernas sambandsmän, som företräder sina nationella enheters intressen inom Europol. Det finns cirka 130 sambandsmän122 vid huvudkontoret, varav tre är från . Sambandsmännen har till uppgift att förse Europol med information och vidarebefordra information från Europol till sina nationella enheter. De ska samarbeta med Europols personal och delta i utbytet av information med sambandsmän från andra medlemsländer. Sambandsmännen är inte anställda av Europol utan är utsända från medlemsländerna och lyder under respektive med- lemslands nationella enhet. 122 Både från EU:s medlemsländer och från andra länder. Det finns ett hundratal kriminalanalytiker vid . Analys- arbetet sker inom ramen för s.k. analysfiler (Analysis Work Files, AWF), där analytiker arbetar tillsammans med experter på organi- serad brottslighet och terrorism för att samla in underrättelse. Inom AWF är det möjligt att inrätta särskilda grupper eller gemen- samma utredningsgrupper (Joint Investigation Teams, JIT). Exem- pelvis finns det ett antal analysfiler som rör narko- tika: Mustard (heroin), Cola (kokain), Synergy (syntetiska droger och prekursorer) samt Cannabis. Europols personal får delta i en stödjande funktion i de gemen- samma utredningsgrupperna. Inrättandet av gemensamma utred- ningsgrupper regleras i om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål.123 Det innebär att två eller flera medlemsländer får inrätta en gemensam utredningsgrupp för ett särskilt syfte och för en begränsad period. En tjänsteman från det medlemsland där gruppen är verksam ska leda gruppens verksamhet. Som nämnts har Europol till uppgift att sammanställa hotbilds- analyser för allvarlig och grov organiserad brottslighet som omfat- tar samtliga EU-länder. Europol sammanställer rapporten ous and Organised Crime Threat Assessment (EU SOCTA) i detta syfte.124 SOCTA ligger till grund för rådets beslut om priorite- ringar på EU-nivå för bekämpningen av organiserad brottslighet. Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex)125 inrättades genom rådets förordning126 och startade verk- samheten påföljande år. Frontex har sitt säte i och leds av en direktör som utnämns av styrelsen på förslag av kommissio- nen. Nuvarande direktör är finländaren . Ansvaret för kontroll och övervakning av de yttre gränserna vilar på medlemsstaterna. Syftet med är att underlätta genomförandet av gemensamma bestämmelser för arbetet kring EU:s yttre gränser och att skapa ökad samordning av 123Rådets akt av om att i enlighet med artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen upprätta konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater. 124Före 2010: EU Organised Crime Threat Assessment (EU OCTA). 126Rådets förordning (EG) nr 2007/2004 av , EUT L 349/25.11.2004). det operativa arbetet mellan medlemsländerna. Frontex har till upp- gift att: samordna det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna, bistå medlemsstaterna med utbildning av nationell gränsbevak- ningspersonal, inklusive fastställande av gemensamma utbildnings- normer, följa upp den utveckling inom forskningen som är av betydelse för kontrollen och övervakningen av de yttre gränserna, bistå medlemsstaterna i situationer som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd vid de yttre gränserna, samt erbjuda medlemsstaterna nödvändigt tekniskt stöd till genom- förandet av gemensamma insatser för återsändande. Då Frontex är en del av deltar inte och , men Frontex ska underlätta medlemsstaternas ope- rativa samarbete med dessa länder och de kan från fall till fall välja att delta i byråns verksamhet. Däremot medverkar , och i byråns verksamhet. Frontex samarbetar med Europol och Cepol. Byrån eftersträvar också samarbete med gränskontroll- myndigheter utanför EU. För att garantera byråns oberoende och självständighet har byrån en egen budget där intäkterna i huvudsak kommer från EU:s allmänna budget. Frontex budget var , vilket kan jämföras med 71 miljoner året innan. Frontex budget har ökat sedan organet inrättades. I är huvudmyndighet för Frontex. deltar på förmötena. Europeiska polisakademin (Cepol) inrättades 2000 genom ett råds- beslut127. Cepol är ett nätverk av EU-medlemsstaternas nationella tjänstemän på området.128 127Rådets beslut av om inrättande av Europeiska polisakademin (2000/820/RIF). är akademin också en byrå, det vill säga en EU-myndighet.129 Cepol har sitt säte i , , och leds av en direktör som utnämns av styrelsen för en fyraårsperiod. Styrelsen består av representanter för EU:s medlemsstater, vanligen rektorerna för polishögskolorna. Ordförande är den styrelseledamot som repre- senterar EU:s ordförandeland. I utser rikspolischefen någon från polisorganisationen, vanligen rektorn för Polishögsko- lan, för att representera i . Cepol har också en nationell kontaktpunkt (National Contact Point, NCP) i varje medlemsstat och associerat land. I finns den nationella kontaktpunkten på och samarbetar nära med representant i . Den nationella kontaktpunkten sköter, förutom kontakten med Cepol, samord- ningen i av verksamheten med koppling till Cepol.130 Cepols syfte är att bidra till utbildningen av medlemsstaternas högre polismän genom att förbättra samarbetet mellan akademins olika delar. Cepol ska stödja och utveckla ett europeiskt tillväga- gångssätt när det gäller medlemsstaternas viktigaste problem med brottsbekämpning, brottsförebyggande verksamhet och upprätt- hållande av den allmänna ordningen och säkerheten. Särskilt fokus läggs på gränsöverskridande frågor med anknytning till dessa pro- blem. Till Cepols uppgifter hör att: ordna utbildningstillfällen för högre polismän på grundval av gemensamma normer, delta i utformningen av harmoniserade kursplaner för utbildning av polismän på mellanchefsnivå när det gäller det gränsöverskri- dande samarbetet mellan polisstyrkorna i , erbjuda en specialutbildning för polismän som spelar en nyckel- roll i kampen mot gränsöverskridande brottslighet, med särskild inriktning på den organiserade brottsligheten, och sprida kunskap om bästa metoder och forskningsresultat. Cepol anordnar bland annat seminarier för experter från medlems- länderna samt och för att ge möjlighet till erfaren- 129Rådets beslut /681/RIF av om inrättande av Europeiska polisakademin (CEPOL) och om upphävande av beslut /820/RIF. ser till att kurser blir genomförda i och att det finns svenska representanter vid kurser i övriga , tar fram underlag inför styrelsemöten, söker medel från Cepol för i genomförda projekt m.m. Målet med dessa är att deltagarna ska få ökad kunskap om hur polisarbete och straffrättsligt arbete är organiserat i andra medlemsländer samt förståelse för möjligheter till samarbete inom EU. Detta i syfte att få internationellt polissamarbete att bli en gradvis mer integrerad del av nationell polisverksamhet. Det är vanligt att narkotikafrågor behandlas inom Cepol, dock mestadels som en del av en vidare fråga, till exempel organiserad brottslighet eller kriminalteknik. Cepol finansieras genom bidrag från EU:s allmänna budget. Europeiska läkemedelsmyndigheten ()131 är ett av EU:s decentraliserade organ och ligger i . Byrån grundades genom och rådets förordning (EG) nr 726/2004 av om inrättande av gemenskaps- förfaranden för godkännande av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en euro- peisk läkemedelsmyndighet. Myndigheten ansvarar för den vetenskapliga utvärderingen av läkemedel som utvecklats av läkemedelsföretag för bruk inom EU. Byrån ansvarar för samordningen av befintliga vetenskapliga resur- ser som ställs till dess förfogande av medlemsstaterna. Byrån ger medlemsstaterna och EU-institutionerna vetenskaplig rådgivning i alla frågor som rör utvärdering av kvalitet, säkerhet och effekt av läkemedel. Europeiska läkemedelsmyndigheten har en roll i systemet för informationsutbyte, riskbedömning och kontroll avseende nya psyko- aktiva ämnen.132 Myndigheten ska lämna uppgifter till Europol och ECNN när det gäller granskade psykoaktiva ämnen om huruvida: ämnet har blivit godkänt för försäljning i EU eller i ett medlemsland, en ansökan om godkännande för försäljning har lämnats in i EU eller i ett medlemsland, eller ett godkännande för försäljning i EU eller i ett medlemsland har utfärdats men senare dragits tillbaka. 131Europeiska läkemedelsmyndigheten, hade förkortningen . Europeiska läkemedelsmyndigheten har ingen officiell förkortning. Förkort- ningen förekommer, men byrån själv kallar sig inte för . 132Rådets beslut nr 2005/387/RIF. Europeiska läkemedelsmyndigheten leds av en verkställande direktör och har ett sekretariat på cirka 530 heltidsanställda. granskar byråns verksamhet och ansvarar särskilt för bud- getfrågor. Styrelsen har 35 ledamöter, varav en representant för envar av de 27 medlemsstaterna, två representanter för Europeiska kommissionen, två företrädare för , två repre- sentanter för patientorganisationer, en företrädare för läkarorgani- sationer samt en företrädare för veterinära organisationer.133 En representant för i sitter i styrelsen. Den svenska representantens suppleant är från . EU:s enhet för rättsligt samarbete (Eurojust)134 inrättades 2002 genom ett rådsbeslut.135 Eurojust ska bistå medlemsländernas rätts- liga myndigheter genom att underlätta samarbete och utbyte av information. Eurojust samordnar förundersökningar, åtal eller andra rättsliga åtgärder som gäller allvarlig brottslighet då två eller fler länder berörs. Eurojusts befogenheter täcker samma brotts- kategorier som Europol. Eurojust är ett mellanstatligt organ för straffrättsligt samarbete mellan åklagare i EU-länderna. Eurojust har inga egna rättsliga befogenheter och leder med andra ord inga egna utredningar. Beslut i brottsutredningar tas alltid på nationell nivå.