sou · GZB351 · 2011-06-13 00:00:00 — Att statens förskottering av underhåll till barn inte är avhängigt av båda föräldrarnas ekonomiska förmåga gagnar heller inte samarbetet. Strävan bör därför vara att den lagstiftning som direkt eller indi- rekt rör barnets boende och föräldrarnas möjlighet till ekonomisk kompensation för att det finns barn i hushållet, så långt möjligt inte ska verka normerande i någon riktning. Det bör inte vara ekono- miska drivkrafter och rätten till olika familjekonomiska stöd som styr beslutet om var barnet ska bo. Incitamenten för att se barnet som en bärare av ekonomiska förmåner bör också minska. Lagstif- taren bör inte ge uttryck för att en boendesituation är att föredra framför någon annan, utan bör så långt det är möjligt sträva efter att lagstiftningen är så neutral som möjligt i förhållande till föräld- rarnas beslut om ett boende som enligt dem kan vara förenligt med barnets bästa. Mycket talar för att den kraftiga utveckling av barns växelvisa boende och att särlevande föräldrar i en allt större utsträckning tycks föredra att ha ett delat omsorgsansvar om sina barn, kan verka normerande för många föräldrars inställning och övervägan- den om barnets boende. Ett mer jämställt föräldraskap och kvin- nors ökade arbetskraftsdeltagande – efter reformer om föräldraför- säkring, utbyggd barnomsorg och individuell beskattning – har sannolikt haft stor betydelse för att ett delat omsorgsansvar om barnen ökar. På samma sätt som gemensam rättslig vårdnad har kommit att bli vid separation, finns det mycket som talar för att växelvis boende och ett i stor utsträckning delat omsorgs- ansvar, blir normativt . I en allt större utsträckning kommer man då att kunna förvänta sig att föräldrar som inte längre bor tillsammans fortsätter att samarbeta om föräldraskapet när de har gemensamma barn. Det är därför också lämpligt att detta tyd- ligare framgår av eller är en utgångspunkt för lagstiftningen. Ett sådant resonemang stöds också av såväl utredningens egna som 1 Se bilaga 4. Antalet svarande vars barn bor växelvis var förhållandevis få vilket medför att det inte bör dras alltför långtgående slutsatser av resultatet. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. studie2 om särlevande föräldrars situation. Dessa undersökningar visar att samarbetet fungerar bättre när barn bor växelvis hos båda sina föräldrar än när de enbart bor hos en av dem. Även vad gäller barns hälsa och deras relation med sina för- äldrar uppvisar bättre resultat för de barn som bor växelvis. Det finns även forskningsstudier från som visar att växelvis bo- ende minskar konflikterna mellan föräldrar som separerar.3 Utredningen kan dock inte uttala sig om det är så att växelvis boende ger bättre förutsättningar för barnets välmående, eller om det är så att denna boendeform väljs med anledning av att föräld- rarna har ett gott samarbete.4 Det är förmodligen vanligare att för- äldrar som är engagerade i barnet väljer ett växelvist boende än när endast den ena föräldern är engagerad i barnet. Nedan ges inledningsvis en redovisning av synpunkter som sär- levande föräldrar har fört fram vid utredningens fokusgruppssamtal om samarbete i ekonomiska frågor rörande barn, följt av en redo- visning av de konfliktfaktorer som utredningen har identifierat inom olika familjeekonomiska regelverk samt andra närliggande regelverk. Redovisning av konfliktfaktorer och problem i regler som rör underhåll till barn finns i kapitel 11. 10.2Föräldrars synpunkter på försörjningsansvar och de familjeekonomiska stöden 10.2.1Synpunkter på fördelning av försörjningsansvar I de fokusgruppssamtal som utredningen har genomfört med sär- levande föräldrar med hjälp av TNS framkommer att det finns ett starkare samband mellan barnets boende och omsorgen om barnet, än vad sambandet mellan försörjningsansvaret och omsor- gen av barnet är.5 Detta är ganska naturligt eftersom en förälder vanligtvis har omsorg om barnet när denne bor tillsammans med barnet, medan en frånlevande förälder har ett försörjningsansvar för sitt barn trots att han eller hon inte bor tillsammans med barnet. 2Försäkringskassan Socialförsäkringsapport 2011:5, Särlevande föräldrar och deras barns boende och underhåll. 3Ekeland og Myklebust 1997. 4Det är snarare de bakomliggande orsakerna till varför barnet inte bor med eller har liten kontakt med båda sina föräldrar som har betydelse för barnets välmående – inte själva omfattningen av barnets boende hos respektive förälder. 5Rapport från TNS , s. 13. Se bilaga 9. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. Fokusgruppssamtalen visar emellertid att försörjningsansvaret har en stark koppling till barnets boende.6 Om föräldern har barnet boende hos sig anser denne sig också ha ett försörjningsansvar för barnet. Detta innebär att den antagna försörjningsbördan ligger på boföräldern i de fall barnet bor större delen av tiden hos en av för- äldrarna, samt att ansvaret är mer delat bland föräldrar vilkas barn bor växelvis. Det finns en tydlig skillnad mellan hur försörjnings- ansvaret beskrivs i gruppen boföräldrar och gruppen umgängesför- äldrar. Bland boföräldrarna talar man gärna om att man har hela försörjningsansvaret och att det kan vara betungande. Bland um- gängesföräldrarna anser sig flera betala mer än de borde i relation till hur mycket tid de får med barnet och hur många bidrag som tillfaller den andra föräldern (oftast mamman). Boföräldrarna ger uttryck för att de alltid tar ansvaret för att det ska finnas pengar till barnets uppehälle och utveckling. Det betyder dock inte alltid att det är boförälderns egna medel som används. Gruppen umgäng- esföräldrar upplever att de betalar mycket pengar för barnet, men det är inte alltid som de frivilligt tar ansvar för att göra det utan det sker ibland endast på direkt förfrågan från barnet eller den andra föräldern. Umgängesföräldrarna uppger att de står för en större del av barnets kostnader än boföräldern, men verkar det oftast vara boföräldern som står för den mer grundläggande för- sörjningen (t.ex. i form av mat och vardagskläder). Förenklat och schematiskt kan föräldrarnas inställning beskrivas på följande sätt: Boföräldern (oftast kvinna): Jag tar ansvar för att mitt barn får allt det behöver. Umgängesföräldern (oftast man): Hon betalar lite av egna pengar, det mesta extra betalar jag. När det gäller det som går utöver mat och vardagskläder, t.ex. fri- tidsaktiviteter, resor, saker eller märkeskläder finns det ett sam- band mellan helgumgänge och goda inkomster. Ju bättre den eko- nomiska situationen och viljan att förbättra sitt barns tillvaro är, desto mer pengar förefaller föräldern lägga ned på att ge barnet en guldkantad tillvaro. Mer om hur särlevande föräldrar fördelar försörjningsansvaret för barnet och samarbetar kring ekonomiska frågor finns att läsa i kapitel 9 ovan. 6 Rapport från TNS , s. 14 f. Se bilaga 9. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. 10.2.2Synpunkter på de familjeekonomiska stöden De boföräldrar och umgängesföräldrar som deltagit i fokusgrupps- samtalen uppger att barnets grundläggande behov, basen oftast täcks av underhållet och barnbidraget.7 Med basen menas mat och vardagskläder. är de flesta av föräldrarna överens om att det som kostar med att ha barn är de oförutsedda utgifterna och de utgifter som går utöver basen. Dessa utgifter upplevs som svåra att beräkna, dels varierar de , dels finns ingen tydlig norm för vad som kan anses vara normalt, utan de är beroende av inkomst och prioritering inom hushållet. En upplevd orättvisa i främst gruppen föräldrar vars barn bor växelvis är att de familjeekonomiska stöden betalas ut till den föräl- der som har barnet folkbokfört hos sig. De flesta av föräldrarna anser sig ha kommit överens om underhållet och med det menas . Även om det hos vissa föräldrar finns kunskap om att storleken på underhållet bör påverkas av bl.a. nivån på föräldrarnas inkomster, anses detta belopp ändå vara det normala. Dessutom vill vissa av boföräldrarna inte diskutera fram någon annan summa då de tror att den andra parten saknar betalningsförmåga, eller att det kan försämra relationen mellan föräldrarna och indirekt till barnet. I samtalen deltog även föräldrar som inte tog emot något underhåll för barnet över huvud taget trots att barnet egentligen skulle vara berättigat till det. Ett underhåll på anses enligt föräldrarna inte ensamt täcka hälften av kostnaderna för barnet. Däremot anses underhållet tillsammans med barnbidrag (och barn) täcka mat och vardagskläder till barnet (cirka 2 300 kro- nor ). Den främsta synpunkten på barnbidraget är att det borde be- hovsprövas. Behovsprövningen bör enligt föräldrarna göras utifrån hushållets sammanlagda inkomst så att man tar hänsyn till såväl förälderns egen inkomst som eventuell ny sambos/makes inkomst. Föräldrarna anser att en behovsprövning skulle innebära att de med låga inkomster får mer än och att de med höga inkomster får mindre eller inga bidrag alls. Den vanligaste synpunkten på bostadsbidraget är att det borde kunna delas mellan föräldrarna. Främst gäller detta när barnet bor växelvis. De flesta föräldrar likställer boende med försörjningsan- 7 Rapport från TNS , s. 15 f. Se bilaga 9. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. En delning vid en annan fördelning av boendet är föräldrarna dock inte lika positiva till; flera tror då att den förälder som barnet inte bor huvuddelen av tiden med, inte vill ta ansvar för utgifter som t.ex. kostnader för barnomsorg. Boföräldrarna anser sig ha det fulla försörjningsansvaret och därmed ha rätt till alla bidrag. Det finns röster såväl för som emot en automatisk delning av bidrag. Vissa föräldrar argumenterar för att en automatisk delning är mest obyråkratiskt och att det garanterar att en delning sker. Andra argumenterar för att det då finns en risk att föräldrar som uppenbart inte kan hantera inkomster och utgifter för barnet också får del av dessa pengar. Många föräldrar ger uttryck för att en automatisk delning också förutsätter att avgifter från kommunen delas automatiskt, som t.ex. avgiften för förskola. Boföräldrarna motsätter sig starkt all form av delning av barnbidrag och bostads- bidrag. De anser att den andra föräldern (oftast pappan) inte vet vad det kostar att försörja ett barn och att han eller hon ändå inte skulle ta ansvar för hälften av utgifterna. Jag har känt mig taskig om jag ska begära underhåll. Det skulle bli svå- rare att samarbeta då. Att jag skulle känna att jag tjänar pengar på bar- nen. Det är skuldbelagt. Han har betalat hälften i dagisavgift. Även om det räknas ut på inkomsten så. har vi precis haft en diskussion som går ut på att han ska få hälften av barnbidraget. Då tänkte jag vi tar an- svar för varsitt barn. Men det behövs inte sa han då. Och jag har varit motvillig att ge honom det för jag vet att det köps väldigt mycket lek- saker. Det går till fel saker. Det har en bakgrund i att han har väldigt svårt att hålla i sina pengar. Han har inget jobb, inget studielån. (citat från boförälder) Jag får alla pengar. Jag har varit ensamstående . Han fattar inte vad ett barn kostar. (citat från växelvisförälder) Umgängesföräldrarna anser att den andra föräldern (oftast modern) har tillräckliga eller t.o.m. mer än tillräckliga ekonomiska förutsättningar för att kunna försörja barnet. Bland umgängesför- äldrarna finns också ett visst misstankar om att boföräldern ser till att få ut mer pengar än vad som verkligen behövs för barnet. Utgifter som inte existerar. Vad ska vi dra till med? Allt har blivit dyrare på- står hon. För henne hade det betydelse för hon fick mer barnbidrag. Hon tjä- nade bra med pengar för att vara arbetslös. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. Man kan säga såhär. Först betalar mamman 1 300 och sen pappan 1 300 och sen kommer staten in och betalar barnbidraget. Och det ska räcka till allt som barnet behöver. Och får föräldrarna diskutera emellan. Jag tycker 3 600 är ganska mycket pengar ändå. Det är inte väldigt lite. Det räcker till ganska mycket. - samtliga citat är från umgängesföräldrar Det bidrag som föräldrarna anser är svårast att förstå är bostads- bidraget. Vissa uppger sig t.o.m. vara obenägna att ansöka om det då det är oklart vilka uppgifter som ska lämnas in, när man kan få bidraget och om man riskerar att bli återbetalningsskyldig. Föräldrarna ger uttryck för att bostadsbidraget borde vara mer förutsägbart. Flera föräldrar anser också att bostadsbidraget bör kunna delas när barn bor växelvis hos båda föräldrarna. Barnbidraget anses mycket tydligt i sin grundläggande kon- struktion. Däremot finns det några föräldrar som inte till fullo för- står vem som har rätt till det. Grundförklaringen verkar enligt för- äldrarna vara att det är folkbokföringen som styr rätten till barn- bidraget. konstaterar vissa att modern från början med automatik får barnbidraget och att ingen regelbunden eller åtkom- mande omprövning av rätten till barnbidraget sker. Många föräldrar anser att barnbidraget ska vara delat när barnet bor växelvis men ifrågasätter de nuvarande reglerna om delning. Det anses viktigt att reglerna är flexibla så att utbetalningen av bidraget kan ändras om barnets boendeförhållanden förändras, t.ex. vid övergång från eller till växelvis boende. Underhållet anses också tydligt vad avser vilken summa man kan få i underhållsstöd, vilket uttrycks som att det är det normala beloppet. Däremot önskar sig föräldrarna mer vägledning från samhället i vad som kan motivera ett högre underhållsbidrag. Att endast tala om att beakta båda föräldrarnas inkomst är inte tillräck- ligt vägledande anser de. Någon kan t.ex. ha högre inkomster, men också anse sig ha större utgifter för exempelvis umgängesresor för barnet. Inkomstförhållanden kan dessutom förändras och då borde det enligt föräldrarna inte finns någon eftersläpning så att den som t.ex. lever på arbetslöshetsförsäkring inte betalar samma underhåll som när personen hade en förvärvsinkomst. Även förändrade in- komstförhållanden hos den förälder som mottar underhållet borde noteras och uppdateras. Flera föräldrar pekar på att de avtal om ekonomiska frågor som etableras tidigt mellan föräldrarna i samband med en separation lätt Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. också blir gällande senare, även om förhållanden förändras eller om föräldrarna vill omvärdera den ursprungliga överenskommelsen. Ett sätt att komma till rätta med detta är enligt föräldrarna att direkt vid separationen kunna erbjudas ett telefonnummer eller en kon- taktperson som kan ge rådgivning kring dessa frågor. Ett annat sätt vore om eller någon annan instans kunde ha en särskild webbplats eller information med fokus på vad man som förälder bör tänka på vid separation och särlevnad samt vilka olika instanser det finns i samhället som erbjuder stöd eller rådgivning i en sådan situation, t.ex. olika myndigheter, ideella barn- och föräldraorganisationer, kyrkan och självhjälpsgrupper. Några föräldrar anser att alla som separerar borde bli kallade till ett första obligatoriskt möte. Det finns också synpunkter om att samhället borde informera om värdet av att stanna kvar i familjen och att stödja föräldrar i att få den att fungera igen. En svårighet med det stöd som finns är, enligt vissa föräld- rar, att det kan upplevas som alltför juridiskt konfrontativt. Med detta menas att familjerättsmottagningar uppfattas som något man vänder sig till när man inte alls är överens eller har relativt stora problem. Föräldrarna framför önskemål om att det tydligare ska finnas information om var man kan få familjejuridisk rådgivning även för föräldrar som bara vill komma överens om barnets för- sörjning. Föräldrarna efterfrågar också en mer normativ rådgivning om vad som är bra för barnet. De upplever att de endast informe- ras om vad som gäller rent juridiskt och sedan får de själva söka psykosocial hjälp för att komma fram till vad som passar bäst för dem, hur de ska hantera eventuell oro etc. Samhället bör enligt dem presentera argument om varför och på vilket sätt ett barn behöver båda sina föräldrar. Denna information bör i så fall ges redan på ett första möte eller från det att barnet är litet. Samhället behöver inte in och styra över situationen men det kan vara ett stöd att ha en lista på förslag – räkna med dom här sakerna. Det är enkelt, det är blöjor, välling osv. I vårt fall hade det krävts att det var obligatoriskt. Det känns som ett krav man kan ställa om man har flera barn. Jag kan tro att han hade velat träffa honom mer. Om någon sagt att du behövs faktiskt för dina barn. Det är inte oklart vem som ska betala. Men mer information om hur man får den andra att betala. Om jag ser på vänner som har det här Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. problemet så är det familjerätten. Det skulle vara något mildare, det känns så drastiskt att ha familjerätten. En familjevägledare eller så. - ovanstående citat är från boföräldrar Det kan ta att få hjälp och när det krisar till sig så är det här och . Det vore bra med en skype eller nån direktkontakt. Män har samma behov av kontakt som kvinnor även om vi är olika. När man skiljs borde man få ett namn direkt eller ett nummer, det skulle gjort nytta för mig då när det begav sig. - båda citaten är från umgängesföräldrar 10.2.3Föräldrars önskemål på åtgärder för att underlätta samarbete Föräldrarna i utredningens fokusgruppssamtal fick också i uppdrag att formulera sina synpunkter på det som diskuterats och sina öns- kemål vad gäller konstruktionen av familjeekonomiska stöd, samt även synpunkter på andra stödformer.8 För det första efterfrågar föräldrarna riktlinjer för barnets kost- nader. En tydlig information från samhället om vad barn kostar i olika åldrar och vad man kan begära av föräldrar ekonomiskt sett. Det är tydligt att man önskar se konkreta belopp och inte endast en rekommendation om att beakta olika förhållanden när man ska be- stämma ett underhåll; ett mycket enklare förfaringssätt önskas. Vissa efterfrågar konkreta tabeller som anger att om föräldrarna tjänar x kronor ska man betala y kronor i underhåll för ett barn som är z år gammal.9 En större tydlighet kring vad ett barn kostar efterfrågas särskilt av de föräldrar som inte har valt växelvis boende för barnet, och motiveras med att det skulle hjälpa båda föräldrarna att fullgöra sitt försörjningsansvar, men även bidra till att båda för- äldrarna kan kontrollera om den andra föräldern fullgör sin underhållsskyldighet. Men även för föräldrar som väljer växelvis boende kan schabloner om vad ett barn kostar underlätta sam- arbetet med den andra föräldern och ligga till grund för deras över- 8Samtliga förslag från föräldrarna finns redovisade i appendix 4 som hör till rapporten från , se bilaga 9. 9Även om det inte är realistiskt med ett så pass enkelt beräkningssätt eftersom underhålls- bidragets storlek är beroende av båda föräldrarnas ekonomiska överskott, kan förutsätt- ningarna ändock förbättras avsevärt vad gäller föräldrarnas uttryckliga behov av stöd i dessa frågor. Se mer om detta nedan i avsnitt 13.4.1 och 13.7–8. Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. enskommelser om hur man fördelar försörjningsansvaret mellan sig. För det andra efterfrågar föräldrarna riktlinjer för barnets bo- ende. Denna aspekt hänger delvis ihop med behovet av riktlinjer för barns kostnader då föräldrarna ställer sig frågande till vilka effekter valet av barnets boende får på försörjningsfrågan. Kostar det mer om barnet bor växelvis och har vi råd med det? Föräldrarna önskar vidare mer information om vad olika boenden innebär för barnet, och vilken betydelse boendet kan ha för barnets psykosoci- ala utveckling m.m. Föräldrarna efterfrågar också bättre stöd med att hitta en ny bostad efter en separation. Det kan t.ex. vara stöd för att underlätta förmedling av bostäder, riktat särskilt till ensamstående föräldrar för att göra det möjligt att lättare hitta billigare och tillräckligt rymliga bostäder. Det kan också handla om stöd med att byta en större lägenhet till två mindre. I det senare fallet kan det också vara särskilt intressant med stöd för att byta till två lägenheter i samma område för dem som eftersträvar ett växelvist boende för sitt/sina barn och som inte vill bo alltför långt ifrån varandra. För barnet kan det vara en fördel att ha nära till skola och vänner från båda föräldrarnas bostäder. Särskilt relevant kan sådan bostadsförmed- ling vara på orter med bostadsbrist. Ytterligare ett önskemål från föräldrarna, som visserligen inte berör de familjeekonomiska stöden men som det finns stor sam- stämmighet om, är att vid gemensam vårdnad om barnet ska båda de särlevande föräldrarna få gemensam information från stat och kommun. Alla slags försändelser som skickas till den ena föräldern och som rör t.ex. barnets skolgång eller hälsa, ska också den andra föräldern få per automatik. Undantag från denna regel bör dock finnas om en vårdnadshavare inte har någon kontakt med barnet. Slutligen har föräldrarna framfört att det är viktigt att myndig- heter inför en bättre och mer återkommande ekonomisk kontroll av båda föräldrarnas inkomster. Detta är särskilt aktuellt då in- komstförhållanden och rätten till olika ekonomiska stöd och bidrag förändras, eller då hushållets konstellation förändras och blir större eller mindre. Det finns annars en risk att en fördelning av det eko- nomiska ansvaret och gjorda överenskommelser blir huggna i sten och att föräldrarna själva har svårt att träffa nya överens- kommelser i samband med en förändring. När det gäller olika former av rådgivning efterfrågas dels olika former av webb- och telefonbaserad rådgivning, dels en fysisk in- Inventering av konfliktfaktorer i de familjeekonomiska regelverken m.m. stans eller virtuell plats som samlar all information som särlevande föräldrar kan ha behov av, t.ex. någon som kan bistå dem med att komma överens om barnets försörjning. Detta stöd får gärna er- bjudas per automatik vid en separation, men bör också finnas kvar senare vid intresse för nya avtal mellan föräldrarna eller behov av psykosocialt stöd. Många av föräldrarna ger uttryck för att växelvis boende är den norm som de flesta försöker förhålla sig till. Mot detta står dock frågan om orsak och verkan; om föräldrarna väljer växelvis boende för att alla andra gör det och att de sedan försöker få det att fun- gera, eller om de har ett välfungerande samarbete som gör att det växelvisa boendet mer eller mindre faller sig naturligt. Växelvis bo- ende förutsätter ett gott samarbete mellan föräldrarna och de som inte har ett sådant samarbete kanske inte förbättrar det genom att övertalas eller försöka leva upp till en norm. En större tydlighet kring vad ett barn kostar, eventuellt i form av schabloner, skulle enligt föräldrarna kunna hjälpa dem att sam- arbeta om det gemensamma försörjningsansvaret för barnet. Risken med schabloner är dock densamma som med underhållsstödet; att beräknade belopp blir , dvs. om man visar vad barnet rent faktiskt kostar och relaterar detta till inkomsten finns en risk att bidragsskyldiga föräldrar blir mindre benägna att betala något ut- över detta. Fokusgruppsföräldrarna likställer försörjningsansvar med boen- defördelning. På det stora hela tycks de flesta anse att detta är rätt- visande. Även om föräldrarna argumenterar för delade bidrag vid delat omsorgsansvar finns det skäl för att (en automatisk) delning ändå endast bör ske vid växelvis boende, om alls. 10.3Inventering av konfliktfaktorer och konsekvenser inom de familjeekonomiska stöden m.m. Utredningens uppdrag är att identifiera konfliktfaktorer och före- slå ändringar som kan förbättra förutsättningarna för samarbete i ett familjeekonomiskt hänseende.