sou · GZB310 · 2011-02-02 00:00:00 — För sådan information gäller motsvarande sekretess (13 kap. 7 § ). Sekretessen är som framgår starkare när det gäller information rörande dopningskontroller och dopningsärenden än uppgifter i övrigt. Bestraffningsbara förseelser enlig 2 § Idrottens antidopingregle- mente är förekomst av förbjudens substans (i blod eller urin); idrotts- utövaren har ett strikt ansvar vilket innebär att uppsåt eller vårds- löshet inte behöver styrkas, bruk eller försök till bruk av en förbjuden substans eller metod, vägran eller underlåtenhet att underkasta sig dopningskontroll, i samverkan med polis och tull underlåtenhet att iaktta föreskrifter för vistelserapportering och att inte befinna sig på plats som uppgivits i rapporteringen (bom- kontroll), försvårande av dopningskontrollprocessen, innehav av förbjudna substanser och metoder, olovlig befattning med förbjudna substanser och metoder, och medhjälp m.m. vilket omfattar att förse idrottsutövare med för- bjuden substans eller anvisa utövaren förbjuden metod, att vara idrottsutövare behjälplig med eller förmå idrottsutövare att begå en förseelse samt att på annat sätt medverka till förseelse mot mot dopning liksom att dölja bruk av dopningspre- parat. Också försök till sådana förfaranden omfattas. Enligt 14 kap. 1 § är det är inte enbart idrottsutövare, som kan göra sig skyldiga till dopningsförseelser. På den nationella antidopningsorganisationen ligger också att kraftfullt utreda för- seelser begångna av tränare, ledare och andra personer eller orga- nisationer som på ett eller annat sätt kan vara inblandade i en dop- ningsförseelse. I finns ingen särskild lagstiftning som reglerar användandet av dopningsmedel inom idrotten. Den lagstiftning som finns är generell och gäller hela samhället. Lagen om förbud mot vissa dopningsmedel Lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (dopnings- lagen) trädde ikraft . I förarbetena till lagen (prop. 1990/91:199) konstateras att användandet av dopning, som tidigare främst förekommit bland elitidrottare, spritt sig till idrottsutövare och kroppsbyggare på motionsnivå. Genom en lagändring 1999 är även bruket av dopningsmedel kriminaliserat (prop. 1998/99:3). Dopningslagen förbjuder införsel till landet, överlåtelse, fram- ställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till försäljning, för- värv i överlåtelsesyfte, innehav och bruk av sådana medel som i samverkan med polis och tull omfattas av lagen. Undantaget är sådan hantering för medicinskt eller vetenskapligt ändamål. De medel som är förbjudna är a)syntetiska anabola steroider, b)testosteron och dess derivat, c)tillväxthormon, och d)kemiska substanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Lagen är utformad enligt en generisk princip. Det innebär att lagen saknar en bilagd lista över substanser som är förbjudna. I stället prövas varje enskild substans av domstol. De substanser där dom- stol har fastställt att de omfattas av lagen samlas, tillsammans med andra medel som bedöms omfattas av lagen, i en informell lista som upprättas av den tidigare under avsnitt 5.2.2 angivna Expertgruppen för dopningslistan. Straffskalan för ringa brott är böter eller fängelse upp och för grovt brott fängelse lägst och högst . Regeringen överlämnade propositionen En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning (prop. 2010/11:4) till . I propositionen föreslås bl.a. att straffet för grovt dopningsbrott ska skärpas till högst fängelse. En del av de substanser som finns med på idrottens lista över förbjudna substanser och metoder omfattas av narkotikastrafflagen (1968:64) eller lagen (1999:42) om förbud mot hälsofarliga varor samt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Vissa förehavanden med nämnda substanser och metoder kan alltså bestraffas enligt nämnda lagar. En beskrivning av skillnaderna mellan hur dopnings- begreppet skiljer sig mellan idrotten och samhället i övrigt samt hur lagregleringen omfattar olika dopningssubstanser har presenterats i avsnitt 1.3. i samverkan med polis och tull Som framgår av redovisningen av idrottens regelverk och gällande lagstiftning förekommer det överlappningar mellan idrottens regel- verk å ena sidan och dopningslagen, narkotikastrafflagen och lagen om hälsofarliga varor på den andra sidan. Överlappningen avser bl.a. idrottsutövares och ledares innehav av förbjudna substanser och olovlig befattning med sådana substanser i anknytning till idrotts- lig verksamhet. Även när det gäller bruket av en förbjuden substans finns en överlappning mellan dopningslagen och narkotikastrafflagen respek- tive idrottens regelverk. Där finns dock den skillnaden att i lag- stiftningen förutsätts uppsåt eller grov oaktsamhet medan bestraff- ning inom idrotten kan ske utan att det krävs vare sig uppsåt eller vårdslöshet hos idrottsutövaren. Ett exempel som illustrerar problemen med överlappning är när en person som tränar uppehåller sig i en gymanläggning och ska genomgå en dopningskontroll. I de fall när en person som inte är ansluten till någon idrottsförening inom RF visar på ett positivt resultat bedöms saken enligt dopningslagen. Om personen är registrerad medlem i en idrottsförening inom RF gäller i första hand idrottens regelverk och sanktionerna blir enligt det regelverket, även om lagföring enligt dopningslagen också kan bli aktuell. Ovan redovisade överlappningar har i praktiken inte inneburit några större problem, vare sig för samhällets rättsvårdande myndig- heter eller för idrotten. En fördel för båda sidor kunde dock vara om det fanns större möjligheter till samverkan och informationsutbyte. 11.3.1Behov av samverkan och informationsutbyte Graferna i avsnitt 5.1 visar att antalet dopningsbeslag ökat väsentligt . Den beslagtagna mängden dopningsmedel varierar dock över åren. Den totala mängden beslagtagna dopningsmedel är bero- ende av hur stora de enskilda beslagen är. Det är osäkert om ökningen av antalet beslag beror på att förekomsten av dopningsmedel i sam- hället ökat eller på att polis och tull intensifierat sina insatser på dopningsområdet. Som redovisats i avsnitt 5.1 finns det inte någon säker uppgift om hur många personer som brukar dopningsmedel. i samverkan med polis och tull institut har som redovisats i avsnitt 5.1.2 i en rapport konstaterat att minst 10 000 personer har brukat dopningsmedel . Flera oberoende indikatorer visar dock på en ökande användning av dopningsmedel i hela samhället (se avsnitt 1.3) varav tullens och polisens ökande antal beslag är indikatorer som stödjer det antagandet. I avsnitt 5.1.2 redogörs för resultaten från Operation Liquid där ett större antal personer omfattas av misstanke om brott. Utredningsresultatet efter operationen är en tydlig indi- kator på omfattningen av bruket av dopningsmedel utanför idrotten. För att minska tillgången på dopningsmedel är det bl.a. av betydelse att de som illegalt importerar och säljer dopningsmedel lagförs. Samverkan och informationsutbyte mellan den fristående nationella antidopningsorganisationen (NADO) och polis och tull bör kunna leda till att ytterligare personer kan bestraffas. Genom sin kontrollverksamhet kan antidopningsverksamheten inom idrotten avslöja bruk av förbjudna medel och utredningar i dopningsärenden kan avslöja andra förfaranden som är straffbara enligt den angivna lagstiftningen. Information om sådana fakta till polisen kan leda till lagföring. Även idrotten kan dra nytta av samverkan och informa- tionsutbyte med polis och tull. En information om pågående brotts- utredning kan leda till avstängning av någon som brutit mot idrottens antidopningsregler. 11.3.2Samarbete mellan polisen och den nationella antidopningsorganisationen Förslag: Ett samarbetsavtal ska tecknas mellan den nya natio- nella antidopningsorganisationen och med inriktning på ömsesidigt informationsutbyte som berör olika stra- tegiska hotbilder såsom bruket och distribution av dopningsmedel samt information om aktuella frågor som inte bryter sekretess. Den sekretess som ska gälla i NADO:ns verksamhet ska utformas på sådant sätt att den inte onödigt försvårar möjlig- heterna till att lämna ut information till polisen i samband med brottsutredningar. Bedömning: Rutiner bör utarbetas för att förenkla proceduren kring inhämtning och utlämnande av information från förunder- sökning efter att åtal har väckts och efter att dom avkunnats i dom- i samverkan med polis och tull stol och att det bör bli en naturlig följd av samarbetsavtalet mellan den nationella antidopningsorganisationen och . Reglerna för insyn i en förundersökning genom att bryta sekre- tessen bör inte ändras så att den nationella antidopningsorga- nisationen ges insyn. är central förvaltningsmyndighet och utövar till- syn över polisväsendet. leder kamp mot den grova organiserade brottsligheten, nationellt och internationellt. Mer information om polisens verksamhet och organisation finns på dess webbsida (). Enligt 35 kap 1 § 1. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men och uppgiften förekommer i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, s.k. förundersökningssekretess. Presum- tionen är alltså för sekretess. Sekretessen avser det som förekommit under förundersökningen och gäller fram till dess att åtal väcks eller beslut fattas om att inte väcka åtal. I (Ju 2007:13) delbetänkande Insyn och integritet i brottsbekämpningen – några frågor (SOU 2009:72) har bl.a. behandlats frågan om det vore motiverat att i stället för om- vänt skaderekvisit införa rakt skaderekvisit, dvs. presumtion för offentlighet för de uppgifter som här avses. Utredningen anför som skäl för att inte föreslå en ändring av skaderekvisitet, att intresset i förundersökningsverksamheten tillgodoses bl.a. genom att sekre- tessen upphör om uppgifterna lämnas till domstol för åtal, att för- hörspersoners villighet att lämna uppgifter skulle minska om det inte förelåg sekretess samt att förundersökningsförfarandet är en klart integritetskänslig verksamhet. slutbetänkande och dess två delbetänkanden bereds i . i samverkan med polis och tull Som redovisats ovan finns i en sekretessbestämmelse. Denna sekretessbestämmelse hindrar RF från att informera polisen om en misstänkt dopningsförseelse inom idrotten. De fall som avses är bl.a. information till polisen om analysresultat som visar på bruk av dopningsmedel. I de enstaka fall polisen har visat intresse har de lämnat in en begäran till åklagaren om husrannsakan respektive en formell begäran från förundersökningsledare till RF om att få ta del av analysresultatet. Efter beslut om husrannsakan har RF lämnat ut begärda uppgifter i enlighet med begäran Utöver vad som framgår av sekretessbestämmelsen har inte upp- ställts några hinder mot att utlämna information i dopningsfrågor till polisen. I flera länder, särskilt utvecklat i , har den nationella antidopningsorganisationen fått behörighet och utrustats med utred- ningsresurser som används för att utreda misstänkta dopningsbrott även utanför idrottens område. En sådan möjlighet finns inte inom svenskt antidopningsarbete. Utredningen anser inte heller att sådan behörighet bör ges till den nya antidopningsorganisationen. har en stark generell lagstiftning mot dopning vilket lett till att polisen och andra rättsvårdande instanser har god kompe- tens och arbetar aktivt med dopningsfrågorna i jämförelse med de flesta andra länder. Uppgiften att bedriva brottsutredningar inom antidopningsområdet bör även fortsatt ligga hos polisen som utöver sin kompetens har de samordningsfördelar som behövs för att bekämpa brottslighet. För RF-idrotten och en NADO som föreslås i kapitel 8 vore det en fördel att på ett tidigt stadium få kunskap om inledda förundersök- ningar avseende brott begångna av personer som skulle kunna bli bestraffade också inom idrotten för förseelse mot dopnings- reglerna. Ju tidigare information fås desto snabbare blir det möjligt att påbörja en prövning om en förseelse mot dopningsreglerna inom idrotten begåtts och därigenom påskynda en avstängning från idrottsverksamheten. Enligt utredningen är det – mot bakgrund av vad som redovisats ovan om förundersökningssekretessen – inte möjligt för NADO:n att i samverkan med polis och tull få sådan information innan åtal väckts. Som redovisas i betänkandet, Insyn och integritet i brottsbekämpningen – några frågor (SOU 2009:72) verkar det inte heller vara tänkbart att genom lagstiftning ge den nya NADO:n insyn i en förundersökning. Utredningen bedö- mer därför att reglerna för insyn i en förundersökning genom att bryta sekretessen inte bör ändras så att NADO:n ges insyn. Däremot kan information i en förundersökning förmedlas av poli- sen till NADO:n innan dom meddelats genom att rutiner utarbetas för att förenkla proceduren kring inhämtning och utlämnande av information från förundersökningen efter att åtal har väckts och efter att dom avkunnats i domstol. Utredningen bedömer att det bör bli en naturlig följd av det föreslagna samarbetsavtal som före- slås tecknas mellan NADO:n och . Från polisens sida efterfrågas i samband med brottsutredningar information från antidopningsverksamheten inom RF-idrotten. Viss information kan lämnas utan att uppgiftslämnandet strider mot sekretessregeln i . En ökad medvetenhet hos RF-idrotten om värdet av att på eget initiativ lämna information skulle kunna underlätta polisens arbete. Om sådan information om brott eller misstanke om brott som kan beivras straffrättsligt delges en polis- man av företrädare för idrotten eller NADO:n har polismannen skyldighet att anmäla detta. Som framgått medför dock sekretess- regeln att viss information inte kan lämnas till polisen utan en for- mell framställning. Utredningen föreslår att den sekretess som ska gälla i NADO:ns verksamhet ska utformas på sådant sätt att den inte onödigt försvårar möjligheterna till att lämna ut information till polisen i samband med brottsutredningar. Utredningen föreslår att ett samarbetsavtal tecknas mellan den nya fristående nationella antidopningsorganisationen och Riks- polisstyrelsen med inriktning på ömsesidigt informationsutbyte som berör olika strategiska hotbilder såsom bruket och distribution av dopningsmedel. Ett sådant samarbete liknar det som finns i , innan en ny lagstiftning där träder i kraft (se avsnitt 6.2.3). Förutom informationsutbyte bör berörda aktörer samarbeta även på annat sätt. Som exempel kan nämnas att ta fram informations- material och genomföra utbildningsverksamhet. i samverkan med polis och tull 11.3.3Samarbete mellan tullen och den nationella antidopningsorganisationen Förslag: Ett samarbetsavtal ska tecknas mellan den nya natio- nella antidopningsorganisationen och med inriktning på ömsesidigt informationsutbyte. Den sekretess som ska gälla i NADO:ns verksamhet ska utformas på sådant sätt att den inte onödigt försvårar möjlig- heterna till att lämna ut information till tullen i samband med brottsutredningar. Bedömning: Rutiner bör utarbetas för att förenkla proceduren kring inhämtning och utlämnande av information från förunder- sökning efter att åtal har väckts och efter att dom avkunnats i dom- stol och att det bör bli en naturlig följd av samarbetsavtalet mellan den nationella antidopningsorganisationen och . Erfarenhetsmässigt finns det inte så många beröringspunkter mellan idrottens antidopningsarbete och det antidopningsarbete som bedrivs av tullen. Bland beröringspunkterna kan dock nämnas införsel i landet av förbjudna dopningssubstanser. Företrädare för tullen del- tar också i flera av de regionala eller kommunala projekt som bedrivs mot dopning inom idrotten och vid gym- och träningsanlägg- ningar. (tullen)har till uppgift att kontrollera in- och utförsel av varor över gräns och ska bl.a. förhindra smuggling, Enligt sin webbsida () ska verket förenkla det legala och förhindra det illegala. Tullen bedriver ett samarbetsprojekt med olika logistikföretag. Logistikföretag som certifierat sig enligt Authorised Economic Operator (AEO) erbjuds att teckna en SMT-överens- kommelse. SMT står för Samverkan mot tullbrottslighet. Överens- kommelsen innebär att företaget kontaktar tullen när det upptäcker eller misstänker avvikelser som kan tyda på brottslig verksamhet, exempelvis i samband med hämtning eller leverans av varor. i samverkan med polis och tull Tullen samarbetar även med polis och skattemyndigheten. Genom dessa samarbeten kan tullen i ökad utsträckning ingripa mot införsel av otillåtna medel. Till skillnad från polisen får tullen ingripa utan att det föreligger skälig misstanke om brott. Av sekretesshänsyn får dock tullen inte lämna ut material i en pågå- ende förundersökning (35 kap 1 § första stycket 4 offentlighets- och sekretesslagen) eller från särskilda underrättelseregister för behandling av uppgifter i verkets arbete med att förhindra och upptäcka brottslig verksamhet. Sekretessbestämmelsen i gäller även gentemot tullen. Den information som kan finnas inom RF eller en framtida NADO är sannolikt inte relevant för tullen eftersom den informationen till största delen rör inhemska förhållanden och inte in- och utförsel av varor över gräns. Sannolikheten för att sekretessregeln skulle behöva utnyttjas är därmed mindre än gentemot polisen. I övrigt är det fritt även för dem som är involverade i antidopnings- arbete inom idrotten att underrätta tullen om misstänkta förseelser, som skulle kunna ligga inom tullens verksamhetsområde. Utredningen har gjort den bedömningen att förundersökningssekre- tessen gör att det inte är möjligt för NADO:n att få information förrän åtal väckts. Däremot kan ju information i en förunder- sökning förmedlas av polisen och tullen till NADO:n innan dom meddelats genom att rutiner utarbetas för att förenkla proceduren kring inhämtning och utlämnande av information från förunder- sökningen efter att åtal har väckts och efter att dom avkunnats i domstol. Utredningen anser dock att ett samarbete mellan en ny NADO och tullen vore önskvärt och föreslår därför att ett samarbetsavtal om informationsutbyte mellan NADO:n och tecknas. Ett sådant utbyte bör omfatta utbyte av information som kan vara användbar för antidopningsorganisationen och för tullen i deras i samverkan med polis och tull respektive arbete för att minska användningen av dopningsmedel inom idrotten och i samhället i övrigt. Utredningen föreslår att den sekretess som ska gälla i NADO:ns verksamhet ska utformas på sådant sätt att den inte onödigt för- svårar möjligheterna till att lämna ut information till tullen i sam- band med brottsutredningar. 12Behov av ett av ackrediterat dopningslaboratorium analyserades de första 300 proverna i på ett labora- torium inom avdelningen för klinisk farmakologi vid . ackrediterades Dopinglaboratoriet, som nummer 13 i världen av . Laboratoriet har därefter utan anmärkning förnyat sin ackreditering efter att framgångsrikt klarat den granskning som genomförts. granskar och förnyar Världsantidopningsbyrån (, ) ackrediteringar av dopningslaboratorier. Dopinglaboratoriet i är ett av 34 av ackrediterade dopningslaboratorier och lyder under , avdelningen för klinisk farma- kologi, i . Av de nu ackrediterade dopningslaboratorierna finns en geografisk obalans med 20 stycken i , 5 i , 6 i , 2 i och 1 i . Ett laboratorium i har därutöver fått sin ackreditering indragen av i enlighet med reglerna i den internationella standarden för laboratorier. Nedan återges en tabell över de 35 laboratorierna och antalet analyser av dopningsprov som genomfördes för varje av ackrediterat laboratorium 2009. (källa: ) Land och kommun för laboratorium Behov av ett av ackrediterat dopningslaboratorium SOU 2011:10 Totalt antal analyserade dopningsprover Av tabellen ovan kan utläsas att det finns åtta laboratorier som analyserar mer än 10 000 dopningsprover . Det finns ytter- ligare åtta laboratorier som analyserar mer än 5 000 dopningsprover . De övriga laboratorierna är mindre i varierande utsträckning. Antalet analyser av dopningsprover i världen har ökat . Det är en trend som visar på ett ökat engagemang i många idrotter och i många länder för att delta i kampen mot dopning inom idrotten. Behov av ett av ackrediterat dopningslaboratorium Av en nedbruten statistik framgår att ökningen är störst bland de olympiska idrotterna. ökade antalet dopningsanalyser med vid de av ackrediterade dopningslaboratorierna, vilket kan ses nedan. (källa: ) Dopinglaboratoriet i finns som en del i verksamheten vid avdelningen för klinisk farmakologi vid Universitets- sjukhuset som bedriver verksamhet både i och i . Avdelningen är tillbaka omorganiserad och är indelad i fyra områden. 2.Läkemedels- och dopningsinformation, 3.Läkemedelssäkerhet och värdering, och 4.Klinisk Farmakologisk Prövningsenhet . Genom omorganisationen ingår Dopinglaboratoriet som en enhet i verksamheten inom det farmakologiska laboratoriet. Dopingjouren är integrerad i läkemedels- och dopningsinformationen som avdel- ningen bedriver. Klinisk farmakologi är en medicinsk läkarspecialitet. Den huvud- sakliga uppgiften i avdelningens verksamhet är att medverka till att användningen av läkemedel i sjukvården är säker och effektiv. Dess- utom analyseras narkotiska medel i urin för diagnostik av missbruk. Missbruksanalyser utförs också i prover från arbetslivet, analyserna Behov av ett av ackrediterat dopningslaboratorium inkluderar även anabola androgena steroider (AAS). Det sammanslagna farmakologiska laboratoriet där dopningslaboratoriet ingår som en enhet har en omfattande verksamhet vilket innebär att resurser och vetenskaplig kompetens i hela laboratorieverksamheten kan komma Dopinglaboratoriet till del. Dopinglaboratoriet analyserar endast idrottsprover utifrån den av upprättade dopningslistan över förbjudna substanser och metoder. beräknas dessa uppgå till 3 750 prover från (, RF). Därtill kommer analyser av prover vid internationella tävlingar samt från andra provtagningsorganisationer. analyserades prover på AAS för polis och kriminalvård. Dessa analyser sker numer på rättskemiska laboratorium. Såväl som Livsmedels- verkets har därtill egna laboratorier som bl.a. analyserar AAS. Det gäller även för hästsporten där laboratoriet vid Ulltuna i genomför analyserna främst för travsporten i . Dopinglaboratoriet i sysselsätter nio årsarbetare, med föl- jande arbetsuppgifter; del av en avdelningschef en laboratoriechef, tre biomedicinska analytiker, tre högskoleutbildade kemister, en laboratorieingenjör samt en assistent. Den maskinutrustning, som finns , räcker för de krav som hit- tills ställs i internationella standard för laboratorier. En del av utrustningen är dock gammal och kommer att behöva ersät- tas, eftersom reservdelar till maskinerna inte längre finns att tillgå. Däremot behövs nyinvesteringar för att leva upp till av redan beslutade nya krav på samtliga ackrediterade laboratorier. Detta gäller främst isotopratioanalyser, som mäter om det analyserade testosteronet är producerat av den egna kroppen eller inte. En inve- stering i sådan utrustning uppgår till och analyserna av analysresultatet är krävande och förutsätter utbild- Behov av ett av ackrediterat dopningslaboratorium ning och erfarenhet hos berörd personal. gör labo- ratoriet endast cirka 30 sådana analyser genom att köpa tjänsten från ett annat av ackrediterat dopningslaboratorium. Dopinglaboratoriets intäkter har beräknats till , kostnader till samt overhead- kostnader vilket innebär ett minusresultat på mer än . Samlat uppskattar Dopinglaboratoriet att det behöver göra maskin- investeringar om med en avskrivning av investeringar . Laboratoriet uppskattar att det utifrån sin dimensionering i övrigt har kapacitet att göra ytter- ligare 2 000–3 000 analyser . En hänvändelse har gjorts till om ytter- ligare bidrag för att kunna upprätthålla analysverksamheten.