sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — För utbildningar med arbetsplatsförlagt lärande har frågan om företrädare för arbetsplatsen ska vara delaktiga när det gäller för- delningen av platser. Genom den gymnasiala lärlingsutbildningen ökar omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet; Det finns därför anledning att räkna med att ansvariga på arbetsplatserna i högre grad än tidigare kommer att uttrycka intresse av och ha synpunkter på vilka elever som ska placeras hos dem. Under för- söksverksamheten har det ofta förekommit att skolan samrått med arbetsplatsen före placering av en lärling. Främst har man varit in- tresserad av att ta reda på elevens motivation för den aktuella ut- bildningen. Regeringen framhåller att all gymnasieutbildning ska vara öppen för dem som uppfyller de fastställda behörighetskraven, men betonar dock att gymnasial lärlingsutbildning förutsätter ett nära samarbete mellan skola och arbetsliv, vilket ställer krav på delaktighet och inflytande för bägge parter. Det är därför angeläget att hitta en ba- lanspunkt som tar hänsyn till å ena sidan arbetsgivarnas legitima intresse av att påverka vem som befinner sig på arbetsplatsen och å andra sidan skolväsendets grundläggande princip om allas lika rätt till utbildning. Regeringen gör bedömningen att även om arbets- givarna inte ges någon roll i fråga om mottagande och antagning av enskilda elever, är det naturligt att det finns en skyldighet för huvudmannen att samråda med företrädare för arbetsplatsen innan en elev placeras på arbetsplatsen. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 5.7Elevens rätt och skolhuvudmannens skyldighet Bedömning och betygsättning av lärlingarnas kunskapsutveckling är en mycket viktig och komplicerad uppgift. Betygsättning är for- mellt en myndighetsutövning och lärarens betygsättning kan ha av- görande betydelse för den enskilde eleven. De grundläggande kraven och principerna för bedömning och betygsättning av gym- nasieelever är gemensamma och omfattar ett antal hörnstenar (Lpf 94). Utgångspunkten är alltid examensmål, kursmål i ämnes- planen och betygskriterier. Läraren är också skyldig att kon- tinuerligt informera eleven om studiesituation och kunskaps- utveckling, och dessutom skyldig att använda all tillgänglig infor- mation vid betygsättning. När det gäller bedömning och betyg- sättning av lärlingarnas arbetsplatsförlagda utbildning ska betyg sättas av läraren efter samråd med handledaren. Här behöver knappast poängteras vilken grannlaga uppgift det handlar om. Att bedöma elevers kunskapsutveckling och prestationer de till- bringar på arbetsplatsen kräver konsensus i handledarens och karak- tärsämnesläraren tolkning av och inställning till mål och kriterier. Två tredjedelar av de intervjuade företagen säger sig på olika sätt bidra till bedömning och betygsättning av lärlingarna. Några av företagen uppger att man inte gör någon bedömning alls och att skolan inte heller ställer några krav på detta, eller att företaget gör en bedömning men att skolan inte ber om företagets åsikt inför betygsättningen, vilket är alarmerande. har allt- så en roll när skolan ska betygsätta eleverna men även här finns olika varianter. Vissa skolor genomför möten med handledarna, och i vissa fall även med lärlingen, och har ett samtal kring elevens prestationer och resultat. Denna typ av möten förekommer regel- bundet per termin hos vissa företag och mer sällan hos andra. Vissa skolor har formulär där handledaren kan göra sin bedömning (löpande eller en gång per termin) utifrån utbildnings- mål, moment och betygskriterier, medan andra har mer ett öppet samtal där kopplingen till konkreta utbildningsmål ofta är svagare. Många skolor och arbetsplatser lägger också ned mycket arbete på att hitta former för att ge eleverna en likvärdig och transparant bedömning. Men det mesta talar också för att det finns en hel del godtycke, bland annat därför att karaktärsämneslärarnas kontakter med handledare och lärlingar på arbetsplatserna är mer eller mindre osystematiska. Detta har också Skolinspektionen uppmärksammat i sin kvalitetsgranskning 2010. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Skolan och arbetslivet har ett gemensamt ansvar för bedöm- ningsfrågor. Risken är uppenbar att det saknas systematiska verk- tyg, som är väl förankrade i både skolan och i arbetslivet, och som kan användas gemensamt för en analys av elevernas kunskapsut- veckling. Här finns förmodligen ett stort behov av stödmaterial och riktlinjer. Flera branscher tillhandahåller olika diagnostiska prov, men dessa används bara i liten utsträckning av skolorna. De natio- nella programråden borde i samverkan med kunna bidra i denna fråga. 5.8Utbildningskontrakt, anställning och arbetsmiljö 5.8.1Avtal och överenskommelser under försöksverksamheten Under försöksverksamheten har ofta två avtal om lärlingsutbild- ning träffats. Ett avtal mellan skolhuvudman och arbetsplats och ett utbildningskontrakt för varje enskild elev som tas emot på ar- betsplatsen. Skolhuvudmannen ska enligt 12 § försöksförordningen se till att genom avtal mellan sig och berörda arbetsplatser som tar emot lär- lingar reglera sina och arbetsplatsernas åtaganden i samband med det arbetsplatsförlagda lärandet. I regel tecknas ett skriftligt avtal mellan skola och företag. Avtal om villkor kan vara mycket detal- jerade men de kan också vara mycket allmänt hållna. Genom ett avtalsförfarande blir respektive parts åtaganden tydligare på ett helt annat sätt än om det inte skulle föreligga några avtal. Möjligheten att kvalitetssäkra lärlingsutbildningen ökar också med tydliga över- enskommelser. Av avtalet bör det bl.a. framgå var, och när lärlingen ska genomföra sitt arbetsplatsförlagda lärande. Det bör även, framgå hur den lokala utbildningsplanen för lärlings- utbildning ska fyllas med ett konkret utbildningsinnehåll så att detta tillsammans med den skolförlagda undervisningen leder fram till en yrkeskompetens. Avtalet bör också ange vem eller vilka som är elevens handledare på arbetsplatsen och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner. Avtalet ska också ange villkoren för skol- huvudmannens ersättning till den utbildande arbetsplatsen. Ett avtal kan t.ex. innehålla följande uppgifter: Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Företagets åtagande enligt kursplan och riktlinjer som lämnats av skolan Antalet utbildningsplatser, utbildningens omfattning och för- delning Skolans tillsyn, uppföljning och stöd till handledare och lärare Elevens status när det gäller kollektivavtal och arbetsmiljö- frågor; uppgifter om kostersättning, ordningsföreskrifter, bedöm- ning och betygsättning, speciella hjälpmedel. Kommittén hänvisar även här till den verktygslåda som finns på vår hemsida (). Normalt följer lärlingen de arbetstider som gäller för arbets- platsen om man inte kommit överens om något annat, dock gäller i allmänhet skolårets tider och lärlingen får ledigt från arbetsplatsen när det är lov. Flexibla upplägg anpassade till såväl individens som arbetsplatsens förutsättningar är dock möjliga att uppnå. I övrigt ger de centrala förbundsavtalen ramtider för elever som utbildas på en arbetsplats. Dessa frågor bör regleras i avtalet mellan skolan och företaget. Utöver avtalet med berörd arbetsplats ska under försöksverksam- heten även ett särskilt utbildningskontrakt finnas för varje enskild elev som tas emot på arbetsplatsen. Rektorn skulle enligt försöks- förordningen se till att det för varje elev som genomgår en gymna- sial lärlingsutbildning upprättas ett skriftligt avtal som underteck- nas av skolhuvudmannen, eleven och företrädare för den eller de arbetsplatser dit någon del av utbildningen förläggs (utbildnings- kontrakt). Om eleven är minderårig ska även förälder skriva under. Av kontraktet ska det bl.a. framgå vilka delar av utbildningen som skall genomföras på arbetsplatsen och hur omfattande dessa delar skall vara. Vidare ska det framgå vilken lärare på skolan och hand- ledare på arbetsplatsen som ansvarar för den arbetsplatsförlagda Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 delen av utbildningen, vem eller vilka som är elevens handledare och vem eller vilka som är skolans kontaktpersoner och hur kon- takten mellan skola, arbetsplats och elev ska fungera. Utbildningskontraktet får en särställning i framtidens lärlingsutbildning Den särskilda utredaren, , föreslog i sitt betänk- ande Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19) att utbildningskontraktet skulle blir ett viktigt styrinstrument för den gymnasiala lärlingsutbildningen. har , efter förslag i regeringens proposition regeringens proposi- tion 2010/11:104 Kvalitet i gymnasial lärlingsutbildning, beslutat att utbildningskontrakt ska upprättas för varje elev i gymnasial lär- lingsutbildning. På så sätt kan frågor som är av stor vikt för såväl eleven som skolhuvudmannen och arbetsplatsen regleras. Utbildningskontraktet ger arbetsplatsen ökat inflytande över den konkreta utformningen av den gymnasiala lärlingsutbildningen för varje enskild elev. Ut- bildningskontraktet ska upprättas för varje elev och arbetsplats och undertecknas av eleven, skolhuvudmannen och arbetsplatsen. Om eleven är och inte har ingått äktenskap, ska även elev- ens vårdnadshavare underteckna utbildningskontraktet. Skolhuvud- mannen ska se till att utbildningskontrakt upprättas. I utbildnings- kontraktet ska det anges: 1.vilka delar av utbildningen som ska genomföras på arbetsplatsen och omfattningen av dessa delar, 2.hur kostnaderna för de skador som eleven kan orsaka under den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen ska fördelas mellan skol- huvudmannen och arbetsplatsen 3.avtalstiden och grunderna för att avtalet ska kunna upphöra innan avtalstiden löpt ut, och 4.vilken lärare på skolenheten och vilken handledare på arbets- platsen som ska vara kontaktpersoner för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen Enligt Kommitténs bedömning utgör kravet på ett formbundet kon- trakt ett viktigt led för att skapa förutsägbarhet och en tydlig roll- fördelning i enlighet med intentionerna i vårt förra delbetänkandet. Lärlingsutbildning innebär åtaganden för både arbetsplats och skol- Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 huvudman och det är viktigt att dessa åtaganden och ansvarsför- delningen mellan parterna regleras på ett rationellt och rättssäkert sätt där även lärlingen kan vara part. Regeringen har gett bemyndigande att ta fram föreskrifter om utbildningskontraktets utformning som ger tillräcklig vägledning för att upprätta kontrakten. Det kan uppstå situationer som kräver att utbildningskontraktet hävs av skolan, eleven eller arbetsplatsen. När det gäller arbets- platsens skäl att vilja säga upp lärlingsplatsen kan det t.ex. röra sig om disciplinära problem eller att arbetsplatsen av olika skäl kan ta emot lärlingen. Det kan också bero på att det inte längre finns en lämplig handledare eller att ett företag upphör med viss verksamhet. Skolan eller eleven kan vilja säga upp utbild- ningskontraktet om eleven inte getts möjlighet att utbildas inom de delar som finns nämnda i kursens centrala innehåll enligt ämnes- planen eller om kvaliteten i den arbetsförlagda utbildningen är för låg. Det är angeläget att det i förväg är reglerat i vilka situationer avtalet ska kunna ägas upp, varför detta föreslås regleras i utbild- ningskontraktet. Av utbildningskontraktet ska det framgå hur eventuella kostnader för skador som eleven kan orsaka under den arbetsplatsförlagda ut- bildningen ska fördelas mellan skolhuvudmannen och den som till- handahåller den arbetsplatsförlagda delen av den gymnasiala lär- lingsutbildningen. En elev som under arbetsplatsförlagd utbildning utför arbete som till sin art liknar det som utförs av de anställda på arbetsplatsen ska också anses vara arbetstagare i skadeståndslagens mening, vilket framgår av skadeståndslagen (1972:207). Det saknas dock en ut- trycklig reglering av vem som ska bära ansvaret för skador som eleven kan orsaka – skolan eller arbetsplatsen. Visserligen finns i skadeståndslagen det s.k. principalansvaret, som innebär att en arbetsgivare är skyldig att ersätta skada som en arbetstagare vållar i tjänsten. Om detta även omfattar ansvar för Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 skada som orsakas av en elev som för sin utbildning befinner sig på arbetsplatsen är dock inte helt klarlagt. Frågan om elevens eget ansvar för skador som han eller hon or- sakar är klarare. Eleven ska enligt skadeståndslagen anses vara ar- betstagare. Det är endast i vissa speciella undantagsfall som en arbetstagare, med stöd av 4 kap. 1 § skadeståndslagen kan åläggas skadeståndsskyldighet. För detta krävs att det finns synnerliga skäl. I praktiken krävs att det är fråga om uppsåtliga eller grovt oakt- samma handlingar från arbetstagarens sida, t.ex. att denne har be- gått ett brott. Det finns farhågor för att ett eventuellt skadeståndsansvar för arbetsgivare även för de elever som fullgör arbetsplatsförlagt lärande på arbetsplatsen skulle minska möjligheterna att hitta arbetsplatser som är beredda att ta emot elever. Kommuner och andra skol- huvudmän tecknar därför ofta ansvarsförsäkring för att täcka kost- naderna för de skador som elever eventuellt kan vålla och som arbetsplatsen kan bli skyldig att ersätta. Det förekommer även att huvudmannen i avtal tar på sig ansvar i förhållande till arbets- platsen. Oavsett hur ansvarsfördelningen mellan skolan och arbetsplatsen ska se ut, bör den slutliga ansvarsfördelningen mellan skolhuvud- mannen och arbetsplatsen för en inträffad skada regleras. Med hän- syn till de skiftande förhållanden som finns mellan olika arbets- platser, är det lämpligast att frågan om ansvarsfördelningen överläm- nas till skolhuvudmannen och arbetsplatsen att avtala om. Redan när utbildningskontraktet kommer till stånd ska parterna därför överväga och i avtalet bestämma hur kostnaderna ska fördelas mellan skolhuvudmannen och arbetsplatsen för de eventuella skador som eleven kan orsaka. Anställning ska vara möjlig I länder där lärlingsutbildning dominerar yrkesutbildningen är lär- lingen normalt anställd under utbildningen. Dessa utbildningssys- tem har oftast en lång tradition där arbetsmarknadens parter och organisationer är starkt involverade i utbildningens utformning, innehåll och genomförande. Även om de erfarenhet- erna vi i tidigare betänkande redovisat från visar att en lång tradition inte är helt nödvändig för att skapa ett lärlingssystem byggt på att lärlingen ska vara anställd bör enligt regeringen inte Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 den gymnasiala lärlingsutbildningen utformas så att anställning blir ett krav för deltagande. Ett antal remissinstanser har dock liksom regeringen varit posi- tiva till att företag och lärling frivilligt kan komma överens om ett anställningsförhållande . Den särskilda utredaren gjorde bedömningen att en anställning kan stimulera och motivera lärlingen till ett ökat engagemang för sin utbildning och att företaget på ett tidigare stadium kan säkra sin kompetens- försörjning. Några remissinstanser har också framhållit att genom en anställning redan under utbildningen ökar sannolikheten för att lärlingen ska fullfölja sin utbildning i stället för att lämna utbild- ningen och gå ut i arbete , något som kan bli problematiskt för individen om arbetsmarknaden senare viker. Som tidigare redovisats i våra företagsundersökningar finns före- tag som är intresserade av att anställa lärlingar, främst under utbild- ningens senare del. Vi har frågat företagen om man kan tänka sig att anställa lärlingen, antingen eller efter avslutad utbildning. Ungefär hälften av företagen är öppna för att anställa lärlingarna . Företagen menar dock att detta är något som skulle kunna vara aktuellt först när lärlingarna lärt sig mer, kanske under andra eller tredje läsåret. I princip samtliga företag är intresserade av att anställa lärlingarna efter avslutad utbildning, vilket ju också är ett av huvudskälen till att företagen valt att ta emot en lärling. Många lärlingar arbetar också och lov vilket kan vara ett sätt att knyta upp dem inför framtida anställningar. Några företag pekar dock på att det skapar en viss osäkerhet och för- virring när lärlingarna i veckorna som elever inte får betalt för i princip samma jobb de utför avlönat . Även flera skol- huvudmän och skolor upplever att det skulle bli komplicerat med olika villkor för gymnasieskolans elever under deras arbetsplatsför- lagda del. I betänkandet Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19) lämnades förslag som innebär att anställning ska kunna vara en möjlighet för den som är lärling i den reguljära gymnasiala lärlingsutbildningen. Regeringen anser att gymnasial lärlingsanställ- ning kan underlätta ungdomars etablering på arbetsmarknaden och avser att efter ytterligare beredning återkomma med lagförslag om lärlingsanställning. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Enligt beslut ska det av utbildningskontraktet även fram- gå vilken lärare på skolenheten och vilken handledare på arbets- platsen som ska vara kontaktpersoner för den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen. Yrkesläraren på skolan och handledaren på arbetsplatsen är två nyckelpersoner och regeringen anser i likhet med utredaren att det av utbildningskontraktet ska framgå vilka dessa är. Tydligt utpek- ade personer ökar även möjligheterna att samverkan mellan utbild- ningsanordnare och arbetsgivare verkligen kommer till stånd. I Statens skolinspektions kvalitetsgranskning av kvaliteten i den arbetsplatsförlagda delen av yrkesutbildningen framgår att det hos de granskade skolorna finns stora brister när det gäller just sam- verkan mellan skolan och arbetsplatsen (rapport 2011:2). Rege- ringen anser, liksom Skolinspektionen, att det är angeläget att elevens yrkeslärare gör regelbundna besök på arbetsplatsen. Sådana besök kan både ha till syfte att följa upp lärlingens kunskaps- utveckling och att i samarbete med handledaren stämma av att lärlingens arbetsuppgifter i bredd, djup och innehåll svarar mot de mål som finns uppställda för utbildningen. Erfarenheter från lär- lingsförsöket visar att kontakten mellan handledare, lärare och lärling har stor betydelse för arbetsplatsens upplevelse av lärlings- utbildningen. Regeringen lämnar dock inget förslag om att reglera denna typ av arbetsplatsbesök, något som Skolinspektionen har uttryckt ett behov av. Regeringen anser att ytterligare erfarenheter av gymnasial lärlingsutbildning krävs innan det går att avgöra på vilket sätt samverkan mellan skola och arbetsplats bäst kan stärkas. Handledarnas kompetens är avgörande för kvaliteten i den gymna- siala lärlingsutbildningen. Vissa arbetslivsföreträdare har till kommittén uppgett att hand- ledarna inte kan vara borta från arbetet så länge att de hinner gen- omgå en handledarutbildning. Det skulle bli för kostsamt. En obli- gatorisk handledarutbildning riskerar enligt regeringens mening att minska arbetsgivarnas intresse för att ta emot lärlingar. Det är också osäkert om en obligatorisk handledarutbildning skulle ge önskad effekt och regeringen väljer därför att inte lämna något så- dant förslag. Frågan om handledarnas kompetens är central för utbildningens kvalitet och regeringen avser att följa utvecklingen noga. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 För anställda reglerar arbetstidslagen (1983:673) arbetstider på arbets- platsen. För minderåriga som är anställda finns där utöver särskilda regler i föreskrifter om minderåriga (1996:1). De senare bestämmelserna är tvingande och kan inte frångås genom kollektivavtal. Föreskrifterna är föranledda av bl.a. EU-direktiv om skydd av minderåriga i arbetslivet. ser för närva- rande över föreskrifterna om minderåriga. Reglerna om arbetstid i föreskrifterna om minderåriga gäller dock inte för en gymnasieelev som genomför arbetsplatsförlagd utbildning inom ramen för gym- nasial lärlingsutbildning. I den nya gymnasieskolan kommer elever i allt större utsträckning att genomföra en del av sin utbildning på en arbetsplats. Det är därför rimligt att de föreskrifter som finns för att skydda minderåriga även ska gälla elever. Regeringen har för avsikt att ändra bestämmelsen i gymnasieförordningen om att ar- betsplatsens arbetstider ska följas vid arbetsplatsförlagt lärande kommer därför att ändras så att det framgår att föreskriften om arbetstider för minderåriga även ska gälla elever som genomför ut- bildning på en arbetsplats. Elevens säkerhet – Ansvar för lärlingens arbetsmiljö När det gäller arbetsmiljön i skolan finns i skollagen en direkt hänvisning till arbetsmiljölagens bestämmelser om kraven på en god arbetsmiljö. Där finns också särskilda bestämmelser, som syftar till att skapa trygghet och studiero för alla elever. omfattar arbetsmiljölagens bestämmelser även elever i , gymnasie- skolan m.fl. skolformer. Ansvaret för arbetsmiljön vilar på den som driver den verksamhet i vilket arbetet utförs. I skolan vilar ansvaret på rektor och lärare. Arbetsmiljölagen omfattar även elever som fullgör praktik och som utredaren har redovisat har huvudmannen ansvar för att skaffa och fördela arbetsplatser åt eleverna. Denna roll för också med sig ett ansvar för skolan som utbildningsmyndighet att välja lämpliga praktikmiljöer. Däremot är det företrädaren för arbetsplatsen som har ansvaret för eleverna när de vistas på arbetsplatsen, på samma sätt som arbetsgivaren svarar för de som är anställda. Detta fram- står som en rimlig ordning med hänsyn till vem som har möjlighet att bedöma och påverka förhållandena på arbetsplatsen. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Att huvudmannen skulle ansvara för detta under det arbets- platsförlagda lärandet skulle vara högst olämpligt eftersom rektorn saknar faktisk möjlighet att kunna ta det ansvaret. Mot bakgrund av att flera remissinstanser uppfattar frågan om ansvar för arbets- miljön bedömer regeringen att det är angeläget att ett informa- tionsmaterial utformas som beskriver rättsläget. och bör få i uppdrag att gemensamt utarbeta ett informationsmaterial om arbetsgivarnas arbetsmiljöansvar för elever som genomgår gymnasial lärlingsutbildning. Minderårig får inte anlitas till eller utföra riskfyllda arbetsuppgifter. Enligt en bestämmelse i minderårigföreskriften finns dock möjlig- het för den som fullgjort sin skolplikt och fyller minst att utföra vissa riskfyllda arbetsuppgifter om arbetsuppgifterna ingår i en yrkesutbildning och utförs under direkt ledning av särskilt ut- sedd instruktör, alternativt att den minderårige har fullgjort yrkes- utbildning för de aktuella arbetsuppgifterna. I båda fallen måste innehållet i utbildningen vara reglerat i ämnesplanen. En elev som genomgår gymnasial lärlingsutbildning kan med andra ord utföra riskfyllda arbetsuppgifter, om han eller hon har fullgjort och godkänts i de delar av ämnesplanen för yrkesutbild- ningen som innefattar de riskfyllda arbetsuppgifterna, eller om han eller hon är under direkt ledning av en utsedd instruktör. Om eleven däremot arbetar under semestrar och lov ska huvudregeln om att minderåriga inte får anlitas till eller, utföra riskfyllda arbets- uppgifter tillämpas. Frågan om riskfyllda arbetsuppgifter bör enligt regeringen behandlas i samband med att och Arbets- miljöverket utformar informationsmaterial om ansvaret för lärling- arnas arbetsmiljö. 5.9Statsbidragets användning 2010/2011 och ersättningsfrågan Försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning startade och gick de första eleverna sin sista termin. deltog drygt 9600 elever i försöksverksamheten varav nästan två tredjedelar av eleverna gick i fristående skolor. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 är antalet fristående huvudmän betydligt lägre än antalet kom- munala huvudmän. Förklaringen till detta ligger i att huvudmannen deltar med cirka 50 skolor. Den populäraste utbildningen i samtliga tre årskurser är bygg- programmet. Därefter skiljer det sig något åt mellan årskurserna.