sou · GZB372 · 2011-11-14 00:00:00 — Det handlade då inte bara om antalet träffar utan också om förutsättningarna för uppföljningen i form av tyd- liga utbildningsplaner och riktlinjer för utbildningen. Skolans och arbetslivets gemensamma ansvar för eleverna gene- rerar frågor av principiell karaktär som i en lärlingsutbildning måste hanteras utifrån andra förutsättningar än vad som gäller för en skol- förlagd utbildning. Rutiner för hur elevfrågor ska synkroniseras mellan arbetslivet och skolan och vilken roll ett organ som lärlings- rådet ska ha blir viktiga. Skolorna ansåg att de arbetade mycket eller ganska mycket i lärlingsrådet med frågor kring elevens ut- veckling, , och menade att det även gäller elevens lärande. Beträffande psykosociala frågor så angav att det var en central fråga. Men en lika stor andel angav att psykosociala frågor sällan eller aldrig togs upp i lärlingsrådet. Det förhållandet att elevfrågor inte självklart aktualiserades i lärlingsrådet förklarades i intervjuer med att det är alltför känsliga frågor av personlig karaktär som hanteras och att det är olämpligt att elever deltar. Någon informant menade å andra sidan att elev- Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 erna är oundgängliga i utformning av principer för arbete med elev- frågor och att elevfrågor måste vara centrala i lärlingsrådet. Sam- tidigt ser vi det som att elevfrågor av mer individuell karaktär skulle kunna hanteras i särskild ordning exempelvis i trepartssamtal men också i andra forum med rutiner för rapportering till berörda inom lärlingsrådet. En möjlig hantering kunde också vara att lärlingsrådet och de programråd som ska inrättas varje termin avsätter ett särskilt möte där individuella elevfrågor hanteras utan att elevrepre- sentanter deltar. Här kunde eventuellt skolans elevvårdspersonal medverka. I intervjuerna kunde emellanåt en kulturskillnad mellan före- trädare för arbetslivet, å ena sidan, och skolans företrädare å den andra skönjas. Arbetslivets företrädare framstod som mer angeläg- na att diskutera personfrågor och ta tag i problemen, där man upplevde att sådana fanns. Skolan framstod i dessa beskrivningar som försiktigare. Som tidigare framhållits om skolans och arbetslivets gemensamma ansvar är det uppenbart att handledarutbildningen är en väsentlig fråga. I förordningen för gymnasial lärlingsutbildning definierades lärlingsrådets ansvar för handledarfrågan. Lärlingar skulle, stod det utbildas under ledning av en handledare och skolan skulle säker- ställa att de arbetsplatser som tog emot lärlingar skulle ha kompe- tenta handledare. Bara den handledare som hade nödvändiga kun- skaper och erfarenheter för uppdraget och som i övrigt bedömdes som lämplig, fick anlitas. Skolan och arbetslivet skulle alltså gemensamt definiera vad som krävdes av en kompetent handledare och vad som kunde betraktas som nödvändiga kunskaper och också definiera lämplighet hos en handledare. Därefter skulle en utbild- ning med lämpligt innehåll utformas. Skolan hade ansvaret för att tillhandahålla handledarutbildning och fick också statsbidrag för detta ändamål. En mängd olika former av handledarutbildningar finns att tillgå, bl.a. finns ett stödmaterial för handledarutbildning för gymnasial lärlingsutbildning på Kommitténs hemsida. Vissa skolor har dessutom erfarenhet av att bedriva handledarutbildning i anslut- ning till de skolförlagda yrkesprogrammen. Dessutom har vissa ar- Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 betsplatser och branscher en tradition att organisera handledar- utbildning för sin personal. På frågan om arbetslivets handledare som arbetade inom ramen för lärlingsförsöket hade genomgått handledarutbildning angav av skolorna att handledarna hade utbildning, medan hade markerat att handledarna till viss del hade genomgått sådan utbildning. av skolorna angav att handledarna i liten grad eller inte alls hade genomgått utbildning. Andel som genomgått handledarutbildning. Skillnader mellan kommunala och fristående skolor. Vid en jämförelse mellan kommunala och fristående skolor visade det sig att de kommunala skolorna i högre grad hade utbildade handledare. Här kan de kommunala skolornas erfarenhet och tradi- tion spela roll. Men ekonomiska motiv kan också ha spelat en roll. Handledare ska enligt förordningen ha handledarutbildning och med tanke på att de fristående skolorna har utbildat ett så stort antal lärlingar, framstår bristen på utbildade handledare som ett problem som vi menar måste beaktas. En fråga handlar om huruvida handledarna hade utbildning. En annan fråga var hur omfattande och vilken kvalitet utbildningen hade. Det framstod som att kvaliteten på de handledarutbildningar som genomfördes i anslutning till lärlingsförsöket varierade kraf- tigt. Arbetslivsföreträdare återgav i intervjuerna samma ytterlig- heter i den här frågan som i flera andra frågor. Någon beskrev hur den egna branschen hade utbildat samtliga handledare, såväl de som handledde gymnasielärlingar som andra lärlingar och elever, under Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Här bidrog skolan med resurser för den första delen medan arbetslivet svarade för resterande kostnader. Andra före- trädare menade att det inte har varit aktuellt med handledar- utbildning medan åter andra beskriver att skolan visserligen har er- bjudit, men att det inte fanns en chans för handledarna att hinna med det. De hade för mycket att göra och det skulle bli ett alltför stort ekonomiskt avbräck. Flera arbetslivsföreträdare och fackliga företrädare kände inte till om handledarna hade genomgått utbild- ning och hade heller ingen aning om det förekommit utbildning. De menade också att skolorna borde ha erbjudit ekonomisk er- sättning när de kallade till halv- eller heldagar för att utbilda hand- ledare. När det gällde frågor om handledarnas kompetens så angav av skolorna i enkäten att frågor av det här slaget han- terades i rådet. Beträffande handledarutbildning visade det sig att av skolorna uppgav att dessa frågor fick ett mycket stort eller stort utrymme i lärlingsrådets arbete. markerade mellan att dessa frågor hade fått ett visst eller begränsat utrymme. (Se diagram 5). Med tanke på det ansvar handledaren har inom lärlingsutbildningen så blev en tydlig- are reglering av kravet på handledarutbildning i våra ögon uppen- bart nödvändigt vilket också betonades i den senaste gymnasie- utredningen. Viss omfattning och vissa obligatoriska inslag menar vi bör ingå. Arbetet med kvalitetssäkring av lärlingsutbildningen i de kommande programråden skulle kunna underlättas med en tyd- ligare reglering. En av arbetslivet och skolan certifierad handledar- utbildning skulle förutom att kunna bidra till kvalitetssäkring av lärlingsutbildning kunna vara meriterande för handled- aren inför lönesamtal eller inför ansökan till yrkeslärarutbildning. Det är, anser vi, viktigt att handledarskapet får en professionell och därmed attraktiv status på arbetsplatserna. verktygslåda skulle kunna utgöra ett bra underlag och de nya nationella pro- gramråden bör kunna bidra med ytterligare underlag. Dessvärre verkar det som om kraven tonats ned inför införandet av det nya gymnasiet. Vi anser att de brister vi har kunnat identifiera snarare signalerar behov av skärpning och kraftsamling kring handledar- frågan. I diagram 5 framgår det hur skolorna uppger att lärlingsråden prio- riterat innehåll kopplat till fem av de områden som berörts ovan: fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats, hand- Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 ledarkompetens, uppföljning och utvärdering, bedömningsfrågor – APL och handledarutbildning. Grad av innehåll som hanteras i lärlingsrådet? M) Fördelning av kunskapsinnehåll mellan skola och arbetsplats N) Bedömningsfrågor i det arbetsplatsförlagda lärandet Z) Uppföljning och utvärdering Fördelningen visar den spännvidd som fanns i varje delfråga. Samt- liga innehållsområden hade en likartad fördelning där flertalet ligger i mitten, men där också många finns i ytterligheterna mycket stort utrymme och inget utrymme. Även om vissa skillnader skulle kunna utläsas så blev just den splittrade bilden talande för inne- hållet i lärlingsrådens arbete. Det är i sig otillfredsställande efter- som det illustrerade betydande oklarheter när det gällde lärlings- rådens grundläggande funktioner som styrorgan för lärlingsutbild- ningen. Det var, som har framgått tidigare, inte bara oklart vad och vilka intressen som medlemmarna i lärlingsrådet representerar utan också oklart vilka huvudfrågor råden skulle fokusera på. Ett statsbidrag på per deltagande elev och läsår har kunnat utgå till huvudman för skolor som har deltagit i försöksverksam- heten. Statsbidraget skulle enligt anvisningarna i förordningen bland annat användas för att utveckla handledningens kvalitet via exem- pelvis handledarutbildning och täcka merkostnader för uppföljning Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 och samordning av lärlingsutbildning. De skolor som har deltagit i lärlingsförsöket har också behållit den sedvanliga skolpengen för de deltagande eleverna fullt ut. av det särskilda statsbidraget per elev ska kunna utgå till arbetsplatsen. Våra uppföljningar har visat att ledamöterna i lärlingsråden van- ligtvis inte har fått några särskilda resurser som ersättning för ar- betet i rådet. Samtliga aktörer med hög representation i rådet, alltså skolledare, karaktärsämneslärare och arbetslivsrepresentanter, har haft uppdraget inom ramen för sina tjänster. I vår enkät hade vi en fråga om huruvida företagen får del av statsbidraget. Svaren från både kommunala och fristående skolor visade att drygt en tredjedel av arbetsplatserna fick det. Drygt en tredjedel av arbetsplatserna fick enligt enkäten inte alls eller i liten grad del av statsbidraget. Resterande skolor menade att arbetslivet delvis eller i viss grad fick del av statsbidraget. Det måste emellertid betonas att det är ganska oklart vad som egentligen avses med att få del av statsbidraget. I flertalet fall syftar man på att skolan anordnar någon aktivitet till vilken företrädare för arbetsplatser med lärlingar bjuds in. I efter- hand måste vi betona att uppgiften om att så många som en tredje- del av arbetsplatserna fått någon form av ersättning från skolan nog får betraktas som mindre tillförlitlig. andel(%)avsvar Ekonomiska medel avsatta till arbetslivet - jämförelse mellan kommunala och fristående skolor Intervjuerna ger en relativt entydig bild. Resurser till arbetsplats- erna för medverkan i lärlingsutbildningarna är ett marginellt feno- men. Den här bilden har förstärkts efter intervjuerna våren Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Det finns exempel på att skolor har betalat företagen för att täcka kostnader för lärlingarnas arbetskläder, utrustning och lunch- mat, men detta är ytterst ovanligt. Någon ersättning riktad direkt till handledarna på arbetsplatserna har vi inte sett något exempel på. Ersättning för deltagande i rådsmöten har knappast heller före- kommit. Flera arbetslivsföreträdare har också uttryckt att de ser det som naturligt att arbetsplatsen, av eget intresse, skulle stå för kostnader i anslutning till det arbetet. har vi fått intrycket att medvetenheten om resurs- frågorna verkar vara något osäker och vissa företrädare har haft uppenbara svårigheter att identifiera vad som gäller avseende ersätt- ning för olika typer av lärlingar och elever i praktik. Eftersom olika regler gäller för olika elevgrupper så kan det innebära att de svar vi har fått omfattar fler elever än de som ingår i den gymnasiala lär- lingsutbildningen. Frågan om resurser har varit central i vissa lärlingsråd, medan flera av de som vi har intervjuat har verkat svagt insatta i frågan. En företrädare pekade på att resursfrågor på alla nivåer har hanterats i lärlingsrådet, allt från USB-minnen till kurs- litteratur. En annan företrädare menade att skolan använder de av- satta resurserna för egna intressen och ytterligare en företrädare uppgav att skolan tar betalt, , för varje lärling efter- som skolan anser att lärlingarna utgör en resurs för det aktuella företaget. Men bilden är inte entydig. I våra intervjuer med företrädare för arbetslivet har det också framkommit kritiska synpunkter där man menar att skolorna hanterar lärlingsutbildningen som en källa till extra intäkter och besparingar. Uppgifter och kostnader förs över från skola till arbetsliv utan motsvarande ekonomisk kompensa- tion. I länder med etablerade lärlingsutbildningssystem, t.ex. Dan- mark och , utgår ofta stöd direkt till de medverkande part- erna i arbetslivet. I våra intervjuer har det också påtalats att de extra resurser som skolorna får och frigör via lärlingsutbildningen borde användas för att anställa utbildningssamordnare på skolorna för att organisera utbytet med arbetsplatserna effektivare och systematisera uppföljningen av elevernas lärande, men att detta sker i alldeles för liten utsträckning. I våra intervjuer har flertalet respondenter framhållit att ersättning till företagen skulle under- lätta och göra fler företag engagerade i lärlingsutbildningen, men att ersättningen i sig själv inte är någon nyckel till en framgångsrik lärlingsutbildning. En fortsatt utveckling av lärlingsutbildningen hänger Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 snarare på hur man organiserar utbytet skola-arbetsliv och på kvali- tetssäkringen av utbildningen. Kritiska synpunkter på lärlingsrådens funktioner Våra resultat talar i korthet för att lärlingsrådens funktioner inte har varit tillräckligt tydligt specificerade och reglerade. Det bidrar i sin tur till att förordningens intentioner med lärlingsråden inte har uppfyllts. Lärlingsråden har inte fått den samordnande, kvalitetssäk- rande och styrande funktion som motsvarande partssammansatta organ har inom t.ex. dansk och norsk yrkesutbildning. Med tanke på den centrala roll som tillskrevs lärlingsråden inom försöksverksamheten borde samtliga frågor som där berörs ha haft ett givet utrymme i lärlingsrådens arbete. Våra resultat ger inte en grund för definitiva slutsatser om vilket arbete som faktiskt gen- omförs i anslutning till lärlingsutbildningarna, men uppenbarligen har de centrala frågor som berörts ovan inte haft den plats i lär- lingsråden som rimligen varit motiverat med tanke på rådens strate- giska betydelse. Uppenbarligen har osäkerheten varit alldeles för stor om lärlingsrådens egentliga roll och funktioner. Lärlingsråden i sig själva har varit för svaga. har alltså regering och riksdag beslutat att den lärlingsut- bildning som kommer att bedrivas inom ramen för de reguljära yrkesprogrammen i gymnasieskolan inte kommer att formas via särskilda lärlingsråd. Det kommer att räcka att skolorna inrättar lokala programråd för samråd med arbetslivets intressen. Några tydligare anvisningar vad gäller uppföljning och handledarutbildning förekommer inte heller i styrdokumenten. Vi menar att resultaten av bland annat vår uppföljning talar för behovet av en starkare reglering av utbytet mellan skola och arbets- liv samt tydligare anvisningar när det gäller uppföljning och kvali- tetssäkringen av den arbetsplatsförlagda utbildningen. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 5.4Utbildningens uppläggning och styrdokumentens roll Nationella styrdokument inom försöksverksamheten Utbildningen inom lärlingsförsöket har totalt omfattat 2500 poäng. Kursplanen har utgått från att eleven läser en mindre andel kärn- ämnen än vid ett nationellt program. Obligatoriskt är 500 poäng bestående av kurserna svenska A, engelska A, matematik A, reli- gionskunskap A samt ämnena idrott och hälsa, samhällskunskap och historia med 50 poäng vardera enligt särskilda kursplaner för just försöksverksamheten. Många elever har utnyttjat rätten att ut- öka kärnämnesstudierna till att omfatta totalt 800 poäng och där- med i likhet med de nationella programmen få möjlighet till allmän högskolebehörighet. Studierna omfattar då även kurserna Svenska B, Naturkunskap och Estetisk verksamhet samt att man byter ut Idrott och hälsa och Samhällskunskap enligt ovan till ordinarie kärn- ämneskurser inom nationellt program. Val av kursplaner under försöksverksamheten Den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsförsöket kan planeras utifrån flera olika alternativ, där följande dominerar: 1.Skolverkets särskilda kursplan framtagen för försöksverksam- heten: Arbetsplatsförlagd utbildning i försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning, Kurskod: 1201 Poäng: 1250 2.Skolverkets nationella kursplaner för respektive yrkes program. Utifrån karaktärsämnena görs en uppläggning av lämpliga kurser utifrån anställningsbarheten inom resp. bransch. Utifrån pro- grammets kurser görs en planering av vilka kurser som helt eller delvis kan arbetsplatsförläggs. 3.Skolverkets kursplaner för hantverksprogrammet, Hantverkstek- nik A till F, där varje kurs är 100–200 poäng, totalt 1 000 poäng. I kombination med ett par andra kurser inom programmet ram uppnås 1 250 poäng. I alla tre fallen måste skolorna lägga ner mycket arbete för att pre- cisera vad som kan genomföras på en eller flera arbetsplatser och sedan bedöma vad som måste ges i skolan eller på annat alternativt sätt. Denna planering förutsätts enligt förordningen fiktivt ske inom Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 ramen för lärlingsrådet men görs i de flesta fall helt av ansvarig skolledare/ karaktärsämneslärare. Skolorna är noga med att följa branschernas krav för elevens skull men är ofta osäkra på hur dessa ser ut i detalj. Det är dock oklart vad som initierar valet av den ena eller den andra lösningen ovan. Inom t.ex. Baggiumkoncernen tillämpas alltid den s.k. ALF-kursplanen. Även i lärlingsutbildningen inom Han- deln har den centrala branschen utgått från ALF-kursplanen. Ett exempel på en genomtänkt kvalitetssäkring av utbildningen har ut- vecklats i . Om viss del av utbildningen inte kan genom- föras vare sig i skolan eller på arbetsplatsen, görs en samordnad insats mellan de samverkande skolorna. I dessa fall kan extern kompetens köpas in eller också kan någon skola hjälpa andra skolor med sitt utbildningsbehov. Detta system har utvecklats inom det regionala lärlingsrådet i . Den särskilda kursplanen , 1201 Den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen ska alltid minst omfatta 1250 poäng och har kunnat utgöras av en för försöks- verksamheten särskilt utformad kursplan (arbetsplatsförlagt lärande inom lärlingsförsöket, 1201) eller andra reguljära kursplaner hämtade från yrkesutbildningar inom nationellt program. Jämfört på arbetsplats i de nationella pro- grammen omfattar således den arbetsplatsförlagda tiden inom lär- lingsförsöket en väsentligt större andel av den totala utbildnings- tiden, minst . Det innebär att en gymnasial lärling vars arbetsplatsförlagda utbildning omfattar en 40-timmarsvecka skulle erhålla väsentligt mer tid för yrkeslärande än en elev inom en jämförbar skolförlagd yrkesutbildning. En utgångs- punkt är dock att alla elever inom gymnasieskolan ska betraktas bedriva heltidsstudier . Den särskilda kursplanen för försöksverksamheten upphör att gälla i och med att försöksverk- samheten upphör och ersätts av kurser ur de nationella ämnesplan- erna för gymnasieskolan. Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 Erfarenheterna från den pågående försöksverksamheten visar liksom APU och tidigare lärlingsförsök samt forskning att en nära, utvecklad och planerad samverkan mellan skola och arbetsplats är en avgörande faktor för ett gott arbetsplatsförlagt lärande. Det förutsätter att det finns en för ändamålet utbildad yrkeskunnig handledare på arbetsplatsen och en yrkeslärare som är utsedd kon- taktperson på skolan. Handledaren är en nyckelperson i utbildningen och därför får som sådan bara den anlitas som har nödvändiga kunskaper och erfarenheter för uppdraget och även i övrigt bedöms som lämplig (Förordning 2007:1349). Det innebär att de som är handledare inom lärlingsutbildningen verkligen besitter rätt yrkeskompetens och att de är fullt införstådda med innehållet i och målen för den lokala utbildningsplanen. De särskilda förutsättningar som råder inom gymnasial lärlingsutbildning medför att de ansvariga för utbild- ningen noga måste försäkra sig om att handledaren genomgår/har genomgått handledarutbildning eller på annat sätt har motsvarande kunskaper. Handledaren har en nyckelroll både när det gäller pla- neringen, genomförandet och bedömningen av eleven inom det arbetsplatsförlagda lärandet. För att säkra en god handledning an- ser kommittén att handledaren bör ha genomgått en orienterande handledarutbildning för att skaffa sig kunskaper om uppdraget. Samspelet mellan handledaren och lärlingen Tämligen få företag har särskild tid avsatt för handledning utan handledningen sker i praktiken löpande som en del av det dagliga arbetet. Detta förefaller vara en modell som fungerar för majori- teten av företagen och handledarna uppger i stor utsträckning att de upplever att det finns en förståelse från ledning/chefer (där det är relevant) att man lägger tid på handledning. Handledning sker också i samband med t.ex. morgonmöten där dagens eller veckans arbete planeras. Vid dessa möten ges utrymme att placera ut lär- lingen på den avdelning som är mest lämplig och tilldela lärlingen uppgifter. I de fall handledaren själv inte kan handleda under vissa Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 moment flyttas handledarskapet över till en eller flera andra hand- ledare. sker någon form av avstämning mellan handledarna och mellan huvudhandledaren och lärlingen när detta sker. Det finns även andra mötesforum inom ramen för den gymna- siala lärlingsutbildningen, där mötet mellan yrkesläraren på skolan och handledaren på företaget är centralt. Formerna för dessa möten varierar bland de företag som intervjuats. Kontakten sker vid fysiska möten men också via telefon och e-post. Mötenas karaktär varierar där vissa företag berättar att kontakten är tämligen informell där yrkesläraren tittar förbi och man har en allmän diskussion kring lärlingens prestationer. Andra företag berättar om en mer struktu- rerad process där man träffar yrkesläraren och systematiskt går igenom lärlingens prestationer och resultat oftast utgående från kursplaner. Kontakten med yrkesläraren är handledarens kanal till skolan och bedöms av företagen vara en viktig dimension för att lärlingens tid på företaget skall ge gott resultat. Det framgår också att det är en trygghet för företaget när yrkesläraren är en aktiv och engagerad aktör under utbildningen. I de fall där yrkeslärarens och handled- arens kontakt varit brustit har kontakten mellan företaget och skolan varit mindre bra. Några företag anser att de skulle vilja ha mer tid för handledning och att detta borde vara uttalat. De pekar på att det är mycket resurskrävande att vara handledare och att sko- lorna bör tydliggöra detta för företagen. Handledarutbildning har setts som ett viktigt inslag i att minska avståndet mellan skola och arbetsliv och få handledarna att sätta in APU:n i skolans sammanhang. Skolhuvudmannen svarar normalt för att en handledarutbildning kommer till stånd. Omfattningen och innehållet av handledarutbildningen ska bestämmas i samverkan med det lokala lärlingsrådet. Rektorernas syn på handledarnas utbildning varierar avsevärt, beroende på program. 1998 var det framförallt omvårdnadsprogram- met och barn & fritidsprogrammet som hade omfattande hand- ledarutbildning. När vi ur material sorterar fram de enkät- svar som gäller skolor med enbart omvårdnadsprogram tyckte att handledarna var väl utbildade för uppgiften. tyckte att de att de var engagerade i uppgiften och ansåg Erfarenheter av försöksverksamheten 2008/09–2010/11 att de hade lämplig befattning. Uppgifterna bygger på ett litet antal svar, men stämmer överens med andra iakttagelser i materialet. Den offentliga sektorns program förefaller vara bäst i klassen i de här avseendena.