sou · GYB355d2 · 2011-01-01 00:00:00 — I ett uttalande från de romska kvinnor som deltog i ett FRA- rundabordssamtal den 6 – 7/4 2010 On a road to equality nämns att romska kvinnor utsätts för en mångdubbel diskriminering: som romer, som kvinnor och som fattiga. I vittnar många kvinnor som bär den traditionella romska klädedräkten (i synner- het inom kaale-gruppen) om den fördjupade diskriminering som detta innebär i och med att de så tydligt identifieras som romer genom sina kläder. I säger en av de intervjuade: Jag dör hellre än jag ger upp min ära, min självrespekt och mina kläder som jag fortsätter bära under alla omständigheter. Jag blir regelmässigt anklagad för att stjäla i affärer, jag nekas bostäder och jobb, men ändå ger jag inte upp min romska klädstil(ibid.). En annan intervjuad kvinna säger om nödvändigheten att dölja sin identitet som rom: Vissa säger att utbildning är nyckeln men även om det är viktigt löser det inte problemet. Det finns romer och icke-romer som har lite utbildning men är framgångsrika, och det finns romer och icke-romer som inte har lyckats men är högutbildade. Skillnaden är att romer som är framgångsrika troligen är det för att de döljer att de är romer. Enligt samma rapport säger 400 av 620 svarande på en fråga om möjlighet till utbildning och arbete att de ansåg att romska kvinnor hade sämre möjligheter än män att få jobb. Egenföretagande och andra arbetsstrategier Möjligen beroende både på att romska traditionella kvinnoyrken handlat om egenföretagande och på den omfattande diskrimine- ringen av romska kvinnor på arbetsmarknaden och avsaknaden av formell utbildning är romska kvinnor själva ofta inriktade på egen- företagande som strategi för att etablera sig på arbetsmarknaden. En majoritet av de svarande säger i Kwiek (2009) att de föredrar hjälp med att starta eget företag snarare än hjälp att hitta rätt utbildning yrke eller anställning. Under den konferens om romska kvinnors situation som delegationen arrangerade den 3–på Lovik betonade de romska deltagande kvinnorna just behovet av stöd för egenföretagande. Andra faktorer som nämndes under delegationens kvinno- konferens på Lovik var relaterade till utbildningsmöjligheterna (möjlighet att ta grundskoleexamen utan att tvingas ta studielån, möjlighet till förlängda studier för att höja sina betyg för att kunna komma in på högskolan), hjälp att hitta trappsteg ut i arbetslivet (förebilder, mentorer, nätverk, arbetslivspraktik) och fler arbets- tillfällen för romer (fler romska personliga assistenter och romsk personal inom äldrevården, romsk skolpersonal i ). Regeringen har i en rad olika insatser sökt stimulera kvinnligt företagande. har fått i uppdrag att genomföra ett nationellt program för kvinnors företagande vars övergripande mål är att bidra till att fler kvinnor startar företag och att företag som drivs av kvinnor växer. Övriga inslag är en ambassadörsprogram för kvinnors företagande, ett nationellt forskningsprogram, en integre- rad databas om företagare i ett könsperspektiv, en bankdialog, ett styrelseprogram för att få fram fler kvinnor i företagsstyrelserna, och medel till varav en del öronmärkt för de nationella minoriteterna för stöd till kvinnligt entreprenörsskap. Dessa insatser löper i de flesta fall ut . I det positionspapper som deltagarna vid den ovan nämnda antog, föreslås att EU:s struktur- fonder för nästa programperiod som löper –2020 blir mer flexibla och tillgängliga för romska kvinnor och inrymmer möjlig- heter till mikrokrediter för romskt kvinnligt företagande. Den slutsats som kan dras är att det i första hand är utbild- ningssituationen som är i fokus. Där hänvisar vi till kapitlet om rätt till utbildning för åtgärder med fokus på kvinnor. I andra hand handlar det om att bekämpa diskrimineringen (se kapitel 13) och i tredje hand om stöd till i första hand romska kvinnors egenföre- tagande. Delegationen föreslår därför att regeringen inom ramen för en eventuell fortsättning av satsningen på kvinnligt företagande öron- märker medel framförallt till för stöd till romska kvinnor i att starta egen verksamhet och stöd till kvinnliga egenföretagare med låg utbildningsnivå. Delegationen föreslår också att regeringen i samband med över- synen av direktiven för för perioden – 2020 verkar för att man inom ramen för strukturfonderna utvecklar program för mikrokrediter till romska kvinnor. 8.5.6Europeiska strukturfonden och europeiska sociala fonden (ESF) har fokuserat tydligare på romers situation i . Ett arbetspapper togs fram på kommis- sionen3 som underlag för rådsslutsatser om inkludering av romer4, och antog en resolution om romers tillgång till arbetsmarknaden där man lade till en post om 5 mil- joner euro för ett pilotprojekt om integrationsmetoder med fokus bland annat på mikrokrediter och egenföretagande. I arbetspappret hänvisas till en Joint Employment Report (JER) där man konstaterar att romer tillhör de grupper som i högst grad är ute- slutna från arbetsmarknaden. hävdar man i arbetspappret att de nationella handlingsprogram som presenterats huvudsakligen handlar om pilotprogram eller har en smal arbetsmarknadsprojekt- inriktning, och att de flesta av EU:s medlemsstater ännu inte begrundat den viktiga framtida arbetskraftspotential som den 3Commission staff working document SEC (2010) 400 final 4Council conclusions on advancing Inclusion, 7/6 2010 romska befolkningen representerar och därför inte investerat i utbildning eller stöd till egenföretagande för romer. När det gäller den europeiska socialfonden har den enligt arbetspappret fått ett starkare fokus på romer, och man hänvisar till att öronmärkt från socialfonden ESF och från den regionala utvecklingsfonden till förmån för marginaliserade romska samhällen. Kommissionen har även initierat en studie om ESF:s stöd till romer för att identifiera goda exempel. (socialfonden, fonden för regional utveck- ling och landsbygdsutvecklingsfonden) representerar en årlig budget om och kan alla tre användas för förbättring av romers situation. Kommissionen har därför påbörjat en serie högnivåmöten med enskilda EU-medlemsstater för att uppmuntra de nationella regeringarna att använda fonderna för sin romska befolkning. Inte minst har dock visat sig vara snårigt och svårt att använda för projekt syftande till integration av romer på arbetsmarknaden. Delegationen föreslår därför att regeringen tar initiativ till ett högnivåmöte med kommissionen för att kunna diskutera hur i högre utsträckning kan använda sig av strukturfonderna för att förbättra romers situation bland annat på arbetsmarknaden. Delegationen föreslår också att regeringen i sam- band med översynen av direktiven inför kommande program- perioder för såväl ESF som de övriga fonderna verkar för en större flexibilitet och större reella möjligheter att använda dessa resurser för att lösa största och gemensamma diskriminerings- och underutvecklingsproblem. Diskriminering och brist på utbildning är de två enskilt viktigaste faktorerna bakom romers bristande tillgång till rätten till arbete. Det hindrar inte att andra insatser för att verka för romers etablering på arbetsmarknaden är viktiga. Det strategiska målet är där att hjälpa unga romer bryta mönstret av utanförskap och hitta ett fotfäste på arbetsmarknaden. Den känsliga övergångsfasen från utbildning till arbetsliv behöver där vara i fokus för insatserna. Även mentorskap bör vara en arbetsmetod. Satsningarna kommer att kräva särlösningar inte i form av projekt utan i form av program som löper över hela den period vi föreslås för den nationella För de romer som är arbetslösa bör i första hand programmet för urban utveckling utvecklas med särskilda insatser för romer. När det gäller kvinnor föreslår vi öronmärkta pengar till för att stimulera romska kvinnors entreprenörs- skap. Ett väsentligt område är att förbättra romers möjligheter till eget företagande. Vi föreslår därför att ges i uppdrag att utarbeta ett nationellt program för romers företagande, där hälften av medlen avsätts för kvinnoinriktade insatser. Vi föreslår att i samband med detta uppdras att genomföra en kartläggning av hur entreprenörskapet och egenföretagandet ser ut bland romer samt beskriva framgångsfaktorer för entreprenörskap och nyföretagande. När det gäller europeiska strukturfonden och den sociala fonden (ESF) föreslår delegationen att regeringen i samband med översynen av direktiven för fonderna verkar för att de blir mer flexibla och mer tillgängliga för romer och organisationer som arbetar med romer, att de ska kunna utnyttjas för insatser som löper och att stödet kan förnyas , så att strukturfonderna i realiteten kan utgöra ett viktigt stöd för de nationella regeringarnas strategier för romer och för att häva romers utanförskap. De mycket stora resurser som representeras av de europeiska strukturfonderna måste kunna användas i högre utsträckning för att häva utanförskapet för största mino- ritet. vill delegationen framhäva att socialt accepterad kollek- tiv diskriminering av romer inte kan botas med regleringsbrev. Att avhjälpa diskriminering på arbetsmarknaden med åtgärder riktade mot romer kommer inte att förslå. Det grundläggande problemet är de diskriminerande strukturerna, och den öppet accepterade antiziganismen. Så länge den inte motas tillbaka, kommer romer att fortsätta tillhöra de mest exkluderade grupperna på arbetsmark- naden. 9 Rätt till bostad Vårt förslag: Ett uppdrag att genomföra en studie om romers bostadssituation i med förslag till åtgärder ges till . Studien ska belysa eventuella samband mellan segregation och diskriminering. I flera internationella konventioner, som FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, sociala stadga och i FN:s konvention om barnets rättigheter anges rätten till bostad. I artikel 25 i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna stadgas att: 1.Envar har rätt till en levnadsstandard, som är tillräcklig för hans egen och hans familjs hälsa och välbefinnande, däri inbegripet föda, kläder, bostad, hälsovård och nödvändiga sociala förmåner, vidare till trygghet i händelse av arbetslöshet, sjukdom, invali- ditet, makes död, ålderdom eller annan förlust av försörjning under omständigheter, över vilka han icke kunnat råda. 2.Mödrar och barn äro berättigade till särskild omvårdnad och hjälp. Alla barn, vare sig födda i eller utom äktenskap, skola åtnjuta samma sociala skydd. I den europeiska sociala stadgan som har undertecknats av och andra medlemsländer i slås var och ens rätt till bostad fast i artikel 31. Staterna åtar sig att vidta åtgärder som syftar till: -att främja tillgången till bostäder med rimlig standard, -att förebygga och minska hemlösheten i syfte att successivt undanröja den, -att göra bostäder ekonomiskt tillgängliga för personer som saknar tillräckliga medel. Dessa rättigheter i internationella konventioner har dock inte lyfts in i den svenska lagstiftningen. Det gör det svårare för svenska medborgare att få rättigheterna prövade av exempelvis Europa- domstolen för mänskliga rättigheter. 9.1Den svenska bostadspolitikens mål I den svenska grundlagen, 1 kap. 2 § Regeringsformen utrycks rätten till bostad på följande sätt: Det skall särskilt åligga det allmänna att trygga rätten till hälsa, arbete, bostad och utbildning samt att verka för social omsorg och trygghet. I förarbeten och kommentarer till grundlagen beskrivs dock denna rättighet som ett mål för samhällets verksamhet. Enskilda individer kan inte utkräva sin rätt till bostad generellt genom att anföra besvär i en domstol. Socialtjänstlagen ger den individ som behöver försörjningsstöd (bistånd) till bostad möjlighet att begära det hos kommunen och även få ett eventuellt avslag prövat i domstol. I det sammanhanget ska barnets rätt till ett acceptabelt boende särskilt prövas. Det nuvarande målet för bostadspolitiken formulerades i budgetpropositionen och fastställdes av 2002. Målet för bostadspolitiken är att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering, byg- gande och förvaltning skall en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling vara grund för verksamheten.1 inleddes de bostadspolitiska målen med orden, bostaden är en social rättighet.2 Bostaden under alltså och i olika dokument ansetts vara en social rättighet i vårt land. Det gäller särskilt för barn (SOU 2005:88). 2002/03:1, bet. 2002/03: BoU1, rskr. 2002/03:66. 1997/98:119, bet. 1997/98: BoU10, rskr 1997/98:306. 9.2Rätten till bostad finns inte i praktiken I praktiken har det för individen aldrig funnits en rätt till bostad i vårt land i meningen att den bostadslöse kan kräva av det allmänna att få tillgång till en bostad. Möjligen kan barn undantas från påståendet genom stadganden i Socialtjänstlagen. har önskat driva en generell politik i fråga om bostaden som social rättighet. Exempelvis har s.k. allmännyttiga bostäder tidigare byggts med samhälliga subventioner och gjorts tillgängliga för alla hushåll. Den generella bostadspolitiken har inneburit att i är bostaden en social rättighet i den utsträckning som staten ser till att medborgarna – alla med- borgare – har möjlighet att skaffa sig en god bostad på den allmänna bostadsmarknaden (2001, s. 77). I en selektiv bostadspolitik garanteras rätten till bostad de hushåll som inte själva kan ordna en sådan på den öppna marknaden. I stället för allmännytta har flera länder s.k. social housing, vilket innebär att man bygger särskilda bostäder för människor som inte har resurser att efterfråga bostäder på den öppna marknaden. Utvecklingen i under och efter har inneburit en ökad spänning mellan idén om bostaden som social rättighet och utfallet i mer selektiv riktning. Det har inneburit att endast den som har fast inkomst på en nivå som accepteras av bostads- företagen har kunnat få bostad. För många romer men också för andra personer med låga eller osäkra inkomster har denna regel i många fall uteslutit möjligheterna att få en bostad med eget kontrakt. Det som tillkommer för romer är att de också diskrimi- neras på bostadsmarknaden. Även romer som har acceptabla inkomster, enligt bostadsföretagens mer eller mindre dolda regler, har nekats bostad med förstahandskontrakt. 9.2.1Barnets rätt till en bra bostad Utredningen om vräkning och hemlöshet bland barnfamiljer ansåg att det fanns starkt stöd för att hävda att barn har rätt till ett gott boende. Om behovet inte kan tillgodoses på annat sätt har barnet rätt till försörjningsstöd (bistånd) till boendet. Därför borde barn inte vräkas i . Vräkningen ökar riskerna påtagligt för att följden för den enskilde blir hemlöshet. hävdar att barnets bästa ska alltid sättas i första rummet. Utgångspunkten med hemlösa familjer är att ett barn alltid behöver en bostad (2010, s. 19). Barnets bästa innebär i fråga om tillgång till bostad bland annat att undvika ofrivilliga flyttningar och en osäker boendesituation. Också den hemlöshetsstrategi som regeringen antog 2007 säger att inga barn ska vräkas.3 Därför ska kommunerna alltid undersöka om det finns barn som berörs när någon riskerar att vräkas och planera de fortsatta insatserna utifrån detta. 9.2.2Ingång och utgång från bostadsmarknaden har antalet vräkningar minskat. har kraven på dem som ska få en bostad ökat, både från de privata och allmännyttiga hyresvärdarna. Eftersom färre klarar kraven på fast inkomst av en viss storlek har färre personer med långa inkomster fått bostäder vilket i sin tur har minskat riskerna för vräkningar. Många bostadsföretag, privata och allmännyttiga, upplåter inte bostäder till personer som har försörjningsstöd (socialbidrag). Ingången till bostadsmarknaden har ända blivit svårare. Uppgifter från enskilda romer och den hearing om bostads- frågor som genomförts av delegationen talar också för att det främst är ingången på bostadsmarknaden som försvårats för romer. En ytterligare förklaring till det minskade antalet vräkningar är att kommunernas socialtjänst, kronofogdar och bostadsföretag utvecklat ett bättre samarbete för att särskilt förhindra att barnfamiljer vräks. 3 Regeringen beslutade om en strategi för att motverka hemlöshet. Ett av strategins fyra mål är att antalet vräkningar ska minska och att inga barn ska vräkas. ska lämna en slutrapport över strategin . 9.2.3Diskriminering av romer på bostadsmarknaden () har i två rapporter behand- lat frågan om diskriminering på den svenska bostadsmarknaden. Den första rapporten kom 2004 (DO 2004). I den återges en enkätundersökning om romers upplevelse av diskriminering. av de tillfrågade uppger att de nekats köpa eller hyra bostad på grund av sin etniska tillhörighet. uppger att de utsatts för förolämpningar och trakasserier av grannar (ibid, s. 20). fram till rapporten gavs ut av DO hade ett trettiotal anmälningar om diskriminering av romer på bostads- marknaden kommit in till DO. I rapporten återges bl.a. ett utta- lande från en vd för ett kommunalt bostadsföretag som illustrerar hur många bostadsföretag ser på romer som hyresgäster. Romer är portförbjudna, men skulle vi ta ett formellt beslut så skulle vi bli kallade för rasister. Däremot är det så vi kommer att jobba.4 Den andra rapporten från om diskriminering på bostads- marknaden kom 2008 (DO 2008a). DO tog emot 54 anmälningar om bostadsdiskriminering 2005, 60 anmälningar 2006 och 92 anmäl- ningar 2007. Det är det område utanför arbetslivet som har flest anmälningar. Rapporten beskriver erfarenheterna av diskriminering på bostadsmarknaden från tre kommuner, , och . 9.2.4En del hänvisas till förslummade kategoriboenden I och beskrivs två bostadsområden som DO besökt . ger en skrämmande bild av vårt samhälle som är främmande för de flesta. Men för alltför många är denna situation en verklighet de lever i , inte bara i våra storstäder utan även i mindre städer i olika delar av landet. Området i har fått namnet Mosippan. Det har figurerat i media sedan i olika stadsdelar i brist på andra bostäder 2002 började placera barnfamiljer där. I Sundsvallsexemplet har det allmännyttiga bolaget sålt ut icke attraktiva bostäder som sedan förfallit. Redan i samband med att den nya hyresvärden köpte husen av kommunens bostadsbolag började förfallet. En stor majoritet, 85–, av de boende i de två fastigheterna tillhör etniska minoriteter som somalier och romer. De boende uppger i rapporten att de har försökt få ett annat boende genom andra bostadsbolag, men att de inte lyckats få det. Den generella uppfattningen verkar vara att när man väl fått en bostad i området är det omöjligt att få en annan bostad. Exemplen som återges i visar hur främst romer men också andra etniska grupper med små möjligheter att själv ordna sitt boende hänvisas till ovärdiga och förslummade bostäder. Dessa bostäder har en så dålig standard att de inte borde accepteras som bostäder i ett välfärdsland. 9.2.5Domar och förlikningar om diskriminering av romer på bostadsmarknaden har i domstol med framgång drivit frågan om diskriminering av romer . Det finns en dom vid och en dom från Hovrätten för . Det första fallet gäller en kvinna från resandefolket som skrev kontrakt och flyttade in i bostaden för att senare upptäcka att hyresvärden hade bytt ut låset så att hon inte kunde komma in. Enligt uppgift i domen hade hyresvärden utsatts för påtryckningar av grannar och av anställda i det företag som han drev i anslutning till hyresfastigheten. Hyresvärden dömdes till att betala kvinnan i skadestånd plus ränta och att ersätta DO:s rätte- gångskostnader.5 I det andra fallet hade hyresvärden ändrat sig och nekat kontrakt när han upptäckte att hyresgästen var rom. Hovrätten dömde hyresvärden att betala i skadestånd plus ränta och ersätta DO för rättegångskostnaderna.6 DO har ingått tre förlikningsavtal som rör diskriminering på bostadsmarknaden. Ett avtal innebar att en romsk kvinna fick i ersättning av ett fastighetsbolag. Kvinnan hade kontaktat en fastighetsförvaltare och anmält intresse för en lägen- Mål nr T 1596-06. Mål nr T 3501-08. I samtal med förvaltaren berättade hon att hon var sjuk- pensionär och hade skulder hos kronofogden, men att social- tjänsten därför kunde stå för kontraktet. Förvaltaren gav ett positivt besked. Datum för visning av lägenheten bestämdes. Kontrakt skrevs med kommunen, men hyresvärden gick inte med på mer än en månads uthyrning. Förvaltaren satte därtill upp särskilda förhåll- ningsregler för den romska kvinnan, som innebar att hon inte fick ta emot besök av romer. Hyresvärden förlängde inte hyres- kontraktet med hänvisning till att det förekommit störningar från kvinnans lägenhet. Utredningen i ärendet visade att fastighetsbolaget inte hade följt sina egna rutiner när det gäller hantering av hyresgästers störningar och att kvinnan nekats fortsatt boende utan saklig grund. Bevisning prövades inte i domstol eftersom förlikning ingicks.7 Det andra förlikningsavtalet gällde en kvinna som nekades hyra en lägenhet med hänvisning till hennes mans romska tillhörighet. Kvinnan hade tecknat ett kontrakt med ett privat bostadsföretag. under hörde hyresvärden av sig till kvinnan och meddelade att hon inte fick hyra lägenheten då grannarna hade hört av sig och hotat att flytta eftersom det enligt hyresvärden tidigare varit problem med romer i bostadsområdet. har efter utredning gjort bedömning att kvinnan varit utsatt för diskriminering, men hyres- värden delade inte den bedömningen. Parterna ingick dock en överenskommelse, som innebar att kvinnan fick i ersättning.8 Det tredje avtalet rörde en romsk familj som efter visning av en bostadsrättslägenhet hade kommit överens med säljaren om en köpeskilling och att denne skulle ordna med all administration kring köpet i syfte att köparen skulle bli godkänd av bostads- rättsföreningen. Kort därefter meddelade säljaren till köparen att föreningen inte godkänner romer som medlemmar i föreningen. Den romska kvinnan ringde upp vice ordförande i föreningen som bekräftade detta och sa att zigenare inte får bo i föreningen. Efter utredning tog DO ställning i ärendet och menade att det var antagligt att kvinnan och hennes tre barn utsatts för diskriminering som har samband med deras romska tillhörighet. Bevisningen i ärendet prövades inte, eftersom parterna ingick ett förlikningsavtal 7Dnr OMED 2005/1004. 8Dnr OMED 2008/551. som innebar att den romska familjen fick i ersätt- ning.9 Det kan tyckas vara få ärenden om diskriminering av romer på bostadsmarknaden som drivits av DO. Men forskning och erfaren- het visar att det finns en omfattande underrapportering av diskri- minering.10 Som tidigare beskrivits har romer utsatts för diskrimi- nering och förtryck av myndigheter och allmänhet under århundra- den. När sedan samma stat inrättar nya myndigheter, men med uppgift att komma till rätta med problemen, är det förståeligt att många förhåller sig skeptiska och avvaktar med att använda sina rättigheter för att påtala diskriminering. Det kan också finnas bristfälliga kunskaper om hur man ska agera för att ta till vara sina rättigheter. Till skillnad från exempelvis krogdiskriminering berör diskrimi- nering på bostadsmarknaden för individen avgörande välfärds- tjänster. Det är lättare att anmäla krogdiskriminering och sedan gå till en annan krog, än att som bostadssökande anmäla en hyresvärd och därmed riskera dåligt rykte också hos andra hyresvärdar. Att diskriminering förekommer på bostadsmarknaden bekräf- tas, förutom i de beskrivna ärendena, också av utredningens kontakter med handläggare i bostadssocialt arbete i kommunernas socialtjänst. Flera anser att det kan vara särskilt svårt att medverka till att lösa bostadssituationen för romska barnfamiljer på den ordinarie bostadsmarknaden. Flera handläggare vill inte uttrycka kritik mot kommunala eller privata bostadsföretag i den egna kommunen. De skulle då kunna få det svårare med samarbetet .