sou · GZB342 · 2011-05-04 00:00:00 — Vidare framgår av lagrummet att regeringen förordnar om tingsrätternas in- delning i domsagor. Indelningen framgår av förordningen om rikets indelning i domsagor. Antalet tingsrätter har minskat kraftigt på förhållandevis . uppgick antalet tingsrätter till 100, till 97 och till 95. uppgår som sagt antalet till 48. Enligt 1 kap. 5 § rättegångbalken ska en tingsrätt ha kansli på den eller de orter som regeringen bestämmer. Av lagrummet fram- går vidare att tingsrätten ska ha tingsställe på kansliorterna om re- geringen inte bestämmer annat samt att regeringen får föreskriva att tingsrätten också får ha tingsställe på annan ort. Också dessa re- geringens föreskrifter följer av förordningen om rikets indelning i domsagor. Av de 48 tingsrätterna bedriver två stycken ( Domstolarnas funktion och organisation tingsrätt och ) verksamhet på mer än en kansliort. Ytterligare 14 tingsrätter har tingsställe utanför kansliorten. Landets största tingsrätt, , har cirka 250 an- ställda varav 40 är ordinarie domare. De minsta tingsrätterna, Got- lands tingsrätt, och har vardera två ordinarie domare. Mediandomstolen har 7 ordinarie domare och drygt hälften av tingrätterna har mellan fem och tolv ordinarie dom- are. Fem av tingsrätterna – , , Väners- borgs tingsrätt, och – är mark- och miljödomstolar. De handlägger miljömål, mål enligt , fastighetsbildningsmål, expropriationsmål, tomträttsmål och vissa andra mål med fastighetsrättslig anknytning. Sju tingsrätter handlägger såsom sjörättsdomstol vissa mål enligt sjölagen. Vid sidan av dessa särskilda domstolar har det för vissa måltyper utpekats en eller flera tingsrätter som är ensamt behöriga. Behörig- heten att handlägga grupprättegång har exempelvis knutits till ett 20- tal uppräknade tingsrätter. Som andra exempel kan nämnas att är den enda tingsrätt i landet som är behörig att i första instans pröva mål om intrång i och upphävande av patent och gemenskapsvarumärken och att är ensam om att i första instans pröva ansökningar om att livstidsstraff ska om- vandlas till ett tidsbestämt fängelsestraff. Den personal som i tingsrätterna hanterar mål och ärenden består av ordinarie domare, icke ordinarie domare, tingsnotarier, bered- ningsjurister och domstolssekreterare. Vid sidan härav finns annan administrativ personal och personal som arbetar med olika service- frågor, såsom expeditionsvakter och bibliotekarier. Domstolschefen i en tingsrätt är . Som en del i en admi- nistrativ samverkan får en tingsrätt och en förvaltningsrätt på samma ort ha gemensam . Under lagmannen finns på vissa större tingsrätter chefsrådmän. Enligt 1 kap. 2 § är det regeringen som bestämmer om det vid en tingsrätt ska finnas en eller flera chefsrådmän. Det fanns chefsrådmän i åtta av landets tingsrätter. Av dessa hade två tingsrätter (och ) Domstolarnas funktion och organisation endast en chefsrådman, medan och hade flest med fem chefsrådmän. fanns i landet totalt 20 tjänster som chefsrådman i tingsrätt. Detta är en väsentlig minskning i förhållande till tidigare årtionden. I tingsrätterna fanns totalt 48 chefsrådmän, 46 chefsrådmän och Utöver lagmannen och eventuella chefsrådmän är de ordinarie, lagfarna domarna i en tingsrätt rådmän. Enligt 1 kap. 2 § andra stycket ska det i tingsrätt finnas en eller flera rådmän, så- vida inte regeringen bestämmer något annat. Lagmän, chefsrådmän och rådmän ska vara lagfarna. Vid tingsrätterna fanns cirka 435 rådmanstjänster. Antalet rådmän har ökat . och var antalet cirka 340 och cirka 370. I de tingsrätter som är mark- och miljödomstolar finns tekniska råd. De är ordinarie domare, men inte lagfarna. De icke ordinarie domarna är antingen tingsfiskaler eller hov- rättsassessorer. Tingsfiskaler genomgår domarutbildning och har sin grundanställning i en hovrätt, men har av hovrätten förordnats att under tjänstgöra i tingsrätten. Också hovrätts- assessorerna – som avslutat domarutbildningen – har sin grund- anställning i hovrätt. Notarier är jurister som i allmänhet fullgjort sin jurist- utbildning. Deras anställning i tingsrätten varar i regel , de ska beredas en allsidig utbildning. Under anställ- ningens första tid svarar notarierna för service till domarna i form av utredningar, domsförslag, kontakter med allmänhet, beslutsfatt- ande under förberedelsen, m.m. Under den senare delen av tjänst- göringen ges notarierna i allmänhet förordnande att på eget ansvar utföra vissa handläggningsåtgärder och även att avgöra vissa, enklare mål. Om det finns särskilda skäl kan en notarie bli förordnad att vid enstaka tillfällen delta i rätten när tre lagfarna domare ingår i sammansättningen. Möjligheterna att delegera behörighet till notarier att självständigt fatta beslut under förberedelsen har successivt ut- ökats. Beredningsjurister är en förhållandevis ny personalkategori i tings- rätterna. Befattningen infördes på försök , varefter anställningsformen gjordes permanent. Enligt nu gäll- ande tingsrättsinstruktion kan en notariemeriterad beredningsjurist ges förordnanden i lika stor utsträckning som en notarie. Domstolarnas funktion och organisation Domstolssekreterarnas arbetsuppgifter har genomgått stora för- ändringar under de senaste 20–30 åren. Genom datoriseringen av arbetet har flera av deras tidigare arbetsuppgifter modifierats eller upphört. Ett exempel är rent skrivarbete som i princip har upphört genom införandet av ny teknik. Domstolssekreterarnas uppgifter innefattar bl.a. expediering och bevakning av handlingar, posthan- tering och, i likhet med notarierna, service till domarna. Även dom- stolssekreterarnas behörighet att utföra olika beredningsåtgärder har successivt utvidgats under . Andra som deltar i den dömande verksamheten Vid sidan av de i det föregående uppräknade personalkategorierna medverkar i vissa typer av mål domare som inte är anställda i dom- stolen. Nämndemännen utgör den i särklass största enskilda gruppen av sådana domare. I flertalet brottmål ska tre nämndemän ingå i rätten vid sidan av en lagfaren domare. Nämndemän ingår på motsvarande sätt i rätten vid prövning av många familjerättsliga mål och vissa ärenden. I tryckfrihetsmål och yttrandefrihetsmål prövas vissa frågor av jurymän. Utöver nämndemän och jurymän ingår s.k. särskilda ledamöter i rätten vid prövningen av vissa måltyper. I vidlyftiga eller annars särskilt krävande brottmål i vilka bedömningen av ekonomiska eller skatterättsliga förhållanden har väsentlig betydelse kan en ekono- misk eller en skatterättslig expert ingå i sammansättningen. Vidare ska särskilda ledamöter ingå vid prövning av vissa sjörättsliga mål, liksom i mark- och miljödomstolarnas sammansättning i vissa fall. Slutligen ska särskilda ledamöter ingå när prövar särskilt angivna mål enligt konkurrenslagen, marknadsföringslagen och patentlagen. Dessutom kan en tingsrätt – när flera lagfarna domare ingår i rättens sammansättning – byta ut en lagfaren domare mot en annan lagfaren person med specialkunskaper på det område som är aktu- ellt i målet, om det behövs för att kunskaper om det särskilda rätts- området ska finnas i rätten. Bland annat får den som är eller har varit ordinarie domare, en åklagare, en lagfaren professor eller docent i ett rättsvetenskapligt ämne eller en ledamot av advokat- Domstolarnas funktion och organisation samfund förordnas att på detta sätt tjänstgöra vid huvudförhand- ling i tingsrätt. Vissa tingsrätter är indelade i avdelningar. Fram före- skrev tingsrättsinstruktionen att regeringen beslutade om en tings- rätt skulle vara indelad i avdelningar, men genom en ändring som trädde i kraft det året överlämnades det till tingsrätten att själv besluta om detta. Av 2 § tingsrättsinstruktionen framgår att om tingsrätten är in- delad i avdelningar så ska lagmannen eller en chefsrådman vara chef för varje avdelning. Den nuvarande lydelsen av tingsrättsinstruk- tionen är svår att förena med 1 kap. 2 § , som föreskriver att det är regeringen som bestämmer om det ska finnas chefsrådmän vid en tingsrätt. I praktiken avgörs frågan om en tings- rätt ska få tillsätta chefsrådmän primärt inom ramen för den budget- dialog som äger rum mellan tingsrätten och . Samtliga tingsrätter var tidigare uppbyggda kring rotlar, på vilka målen fördelades. Detta gällde oavsett om tingsrätten var avdel- ningsindelad eller ej. Till varje rotel var en domare knuten. Denne ansvarade för målen på sin rotel. Vid de flesta tingsrätter var även en notarie och en domstolssekreterare knutna till en rotel. Fram var rotelsystemet obligatoriskt enligt tings- rättsinstruktionen. Genom en ändring det året togs kravet på rotel- indelning bort. Efter ändringen föreskriver instruktionen i stället att mål och ärenden ska fördelas mellan de organisatoriska enheter som anges i arbetsordningen. infördes en uttrycklig före- skift om att fördelningen ska ske genom lottning. Detta var tidi- gare endast underförstått. Enligt såväl den tidigare som den nya lydelsen kan målfördelningen styras så att mål av särskild art eller mål från en viss del av domkretsen tilldelas bestämda organisa- toriska enheter. Mål med inbördes samband kan tilldelas samma orga- nisatoriska enhet. Att arbetsbördan fördelas rimligt mellan domarna kan också beaktas. När rotelsystemet var norm föreskrev tingsrättsinstruktionen att det var rotelinnehavaren som ansvarade för handläggningen av de mål och ärenden som hade tilldelats roteln. I och med att rotel- kravet avskaffades ändrades denna föreskrift. Efter ändringen före- skriver instruktionen i stället att det för varje mål och ärende vid Domstolarnas funktion och organisation varje tidpunkt ska finnas en ansvarig domare och att det av arbets- ordningen ska framgå vem denne är. Avskaffandet av kravet på rotelindelning följdes upp med en föreskrift om att tingsrätten kan utse en lagfaren domare att vara chef över andra organisatoriska enheter än avdelningar. Detta gäller även om det i enheten ingår andra ordinarie domare. Den som är chef för en enhet leder arbetet på denna samt fördelar tjänst- göringen i rätten efter samråd med domarna på enheten. Före- skriften är likalydande med den som finns beträffande chefsrådman som är chef över en avdelning. Även om chefsrådmän och enhetschefer jämställs i denna inled- ande reglering finns det i tingsrättsinstruktionen vissa skillnader mellan befattningarna. Av 24 § framgår att lagmannen eller en chefs- rådman bör delta när ett mål eller ärende avgörs, om det finns sär- skilda skäl för det med hänsyn till målets eller ärendets art. Vidare framgår av 28 och 30 §§ att chefsrådmän ingår i kollegium i och tingsrätter. Slutligen kan enligt 35 § behörig- heten att utfärda förordnanden till notarier, beredningsjurister och domstolssekreterare normalt endast anförtros chefsrådmän. Av 2 kap. 1 § följer att hovrätt är överrätt i mål, som överklagas från tingsrätt samt att hovrätt äger tillsyn över de domstolar, som höra under hovrätten. Av 2 kap. 2 § rättegångs- balken framgår att hovrätt som första domstol ska ta upp dels mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts av domare i tingsrätt, dels i övrigt när det föreskrivs i lag. har även till uppgift att pröva överklaganden i vissa speciella typer av mål, bl.a. mål från hyresnämnderna. I hov- rätt finns också den särskilda domstolen Mark- och miljööverdom- stolen, som prövar överklaganden från alla mark- och miljödom- stolar. Enligt 2 kap. 5 § ska hovrätt sammanträda på den ort där den har sitt säte och – om det finns skäl till det – på någon annan ort. I 2 kap. 6 § är de sex hovrätterna angivna och det anges där också att regeringen förordnar om hov- Domstolarnas funktion och organisation rätternas indelning i domsagor. Indelningen sker genom förordning om hovrätternas domkretsar. Var respektive hovrätt har sitt säte följer varken av förordningen om hovrätternas domkretsar eller av någon annan modern författning. De sex hovrätterna finns i (), (), (Hovrätten över och ), (Hovrätten för ), (Hovrätten för ) och (Hovrätten för Nedre ). Bortsett från mindre förändringar av indelningen i domkretsar har hovrätt- ernas yttre organisation inte förändrats . Hovrätternas personal består av ordinarie domare, icke ordinarie domare, beredningsjurister och domstolssekreterare. Liksom i tings- rätterna finns vid sidan härav annan administrativ personal och personal som arbetar med servicefrågor. Domstolschefen i en hovrätt är hovrättspresident. Under hovrätts- presidenten finns hovrättslagmän, som oftast är avdelningschefer. Utöver hovrättspresidenten och hovrättslagmännen är de ordi- narie lagfarna domarna i en hovrätt hovrättsråd. Vissa av hovrätts- rådstjänsterna är befordringstjänster och benämns hovrättsråd tillika vice ordförande på avdelning, eller förkortat vice ordförande. Antalet hovrättslagmän var 24, att jämföra med 1980, 1990 och 2000. Minskningen beror på en allmän trend hos hovrätterna att organisera sig med färre och större av- delningar . Antalet vice ordförande har inte förändrats lika drastiskt. fanns det 36 vice ordförande i hovrätterna, att jämföras med 1980, 1990 och 2000. Antalet hovrättsråd har alltsedan 1980 legat relativt kring 115. I Mark- och vid finns tekniska råd. De är ordinarie domare, men inte lagfarna. De icke ordinarie domarna är antingen hovrättsfiskaler, tf. hov- rättsassessorer eller hovrättsassessorer. Hovrättsfiskaler arbetar på sin första placering under domar- utbildningen och assisterar övriga domare genom att bl.a. bereda och föredra mål, göra rättsutredningar och upprätta domsförslag. En tf. hovrättsassessor har efter att ha varit hovrättsfiskal och tingsfiskal på tingsrätt återvänt till hov- Domstolarnas funktion och organisation rätten för att där slutföra domarutbildningen genom att under vara adjungerad ledamot av hovrätten. Som framgått av det föregående har en hovrättsassessorer av- slutat sin domarutbildning, men har fortfarande kvar sin grund- anställning på hovrätt. Av de hovrättsassessorer som är anställda i hovrätterna är flertalet tjänstlediga för att arbeta med annat, eller så är de förordnade att tjänstgöra i någon tingsrätt inom domkretsen. Endast en minoritet av hovrättsassessorerna tjänstgör vid varje given tidpunkt i hovrätterna. Vid sidan av de ordinarie domarna och de icke ordinarie domarna finns det ytterligare en kategori av lagfarna an- ställda i hovrätterna, beredningsjuristerna. De utför i allt väsentligt samma arbetsuppgifter som hovrättsfiskalerna. På ett övergripande plan liknar arbetsuppgifterna som utförs av domstolssekreterarna i hovrätterna mycket de som utförs av mot- svarande personal i tingsrätt. Också i hovrätterna ligger tyngd- punkten i domstolssekreterarnas arbetsuppgifter i att planera och kalla till huvudförhandlingar, att expediera och bevaka olika hand- lingar, hantera post och i övrigt assistera domarna. Andra som deltar i den dömande verksamheten Också i hovrätt ingår andra än lagfarna domare i rätten i vissa fall. Liksom i tingsrätterna ingår nämndemän i rätten vid avgörande av flertalet brottmål och i vissa familjerättsliga mål. I hovrätt är emellertid nämndemännen alltid i minoritet, sett i förhållande till antalet andra domare. I hovrättens sammansättning kan ingå särskilda ledamöter med ekonomisk eller skatterättslig sakkunskap. Till skillnad från vad som gäller för tingsrätt kan dessa experter även medverka i hovrättens handläggning av tvistemål. För hovrättens del finns det inte heller något uttryckligt krav på att målen ska vara vidlyftiga eller annars särskilt krävande. När Mark- och vid prövar vissa mål ska särskilda ledamöter ingå i rättens sammansättning. Likaså ska under vissa förutsättningar särskilda ledamöter ingå i hovrätten vid prövning av tingsrättens dom i patentmål. Slutligen har en hovrätt möjlighet att till adjungerad ledamot förordna bl.a. den som är eller har varit ordinarie domare, en åklag- are, en lagaren professor eller docent i ett rättsvetenskapligt ämne, Domstolarnas funktion och organisation en ledamot av eller annan lagfaren person med mångårig erfarenhet av ett rättsområde som förekommer i hov- rätten. Något krav på att det ska föreligga behov av särskilda kun- skaper om ett särskilt rättsområde uppställs inte. Hovrätternas storlek varierar kraftigt. är störst med cirka 250 anställda, varav cirka 75 är ordinarie domare. Hovrätterna i har vardera cirka 40 anställda, varav 10 resp. 12 är ordi- narie domare. De tre övriga hovrätterna har alla cirka 150 anställda, varav 25–30 är ordinarie domare. Hovrätterna är indelade i avdelningar, över vilka antingen hov- rättspresidenten eller hovrättslagman är chef. Att hovrättspresiden- ten är avdelningschef förekommer endast i de två minsta hovrätt- erna. Hovrätternas inre organisation var tidigare relativt likformig. Basen för organisationen var då, i likhet med vad som gällde i tings- rätterna, att varje ledamot på avdelningen hade varsin rotel, på vilka målen fördelades. Rotelinnehavaren ansvarade för beredningen av målen på roteln, och skulle – om inte särskilda skäl föranledde annat – i egenskap av referent delta i handläggningen och avgör- andet av målen. Domstolen kunde endast om det fanns särskilda skäl besluta att ett mål som hade tilldelats en viss rotel skulle flyttas över till en annan rotel. Visserligen förekom delegation, så att andra medarbetare kunde ta över beredningsansvaret för enskilda mål, men det förutsatte att rotelinnehavaren i varje enskilt mål fattat ett beslut om att så skulle ske. Enligt den tidigare gällande ordningen fanns det med andra ord en stark knytning mellan rotelinnehavaren och det enskilda målet. Även om rotelinnehavaren inte skulle komma att ensam avgöra målet, så hade denne inflytande över målets handläggning från det att det kom in till hovrätten till dess att det avgjordes och ingick som huvudregel i sammansättningen vid kollegiala ställningstaganden i målen. finns i hovrättsinstruktionen inte något krav på att organisationen ska vara rotelbaserad. I stället är det upp till den enskilda hovrätten att i sin arbetsordning ange de organisatoriska enheter som målen och ärendena ska fördelas mellan och på vilket sätt det ska gå till. med rotelsystemets avskaffande har i Domstolarnas funktion och organisation instruktionen införts föreskrifter om att det ska finnas en för varje mål ansvarig domare, liksom en uttrycklig före- skrift om att fördelningen av målen normalt sett ska ske genom lottning. I hovrättsinstruktionen finns samma undantag från lott- ningskravet som finns i tingsrättsinstruktionen. Av 3 kap. 1 § framgår Högsta domstolens huvud- uppgift, att vara överrätt i mål som överklagas från hovrätt. Vid sidan härav har vissa särskilda uppgifter. Enligt 8 kap. 8 § får frågor om inträde i eller uteslutande ur överklagas hos i vissa fall, om vilket det erinras i 3 kap. 2 § . Därtill ska enligt 3 kap. 3 § som första domstol ta upp mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som i utövningen av anställningen eller uppdraget begåtts av statsråd, justitieråd, någon av ombudsmän, justitiekanslern, riks- åklagaren, domare eller generaladvokat i Europeiska unionens dom- stol eller den som utövar något av dessa ämbeten eller av hovrätts- domare eller justitiesekreterare i . Vidare ska som första domstol pröva om justitieråd i ska skiljas eller avstängas från sin anställ- ning eller vara skyldig att genomgå läkarundersökning. I övrigt är första domstol i mål beträffande vilka detta föreskrivs i lag. Sådana föreskrifter finns exempelvis i 3 kap. 10 § skadeståndslagen och 18 § lagen om utlämning för brott. har sedan den instiftades haft sitt säte i , men att så ska vara fallet finns inte angivet i någon modern författning. Högsta domstolens ordförande är dess administrativa chef. Dom- stolen kan besluta att den ska vara indelad i avdelningar och i så fall leder Högsta domstolens ordförande arbetet på en av avdelning- arna, medan motsvarande uppgift på annan avdelning är anförtrodd Domstolarnas funktion och organisation en av de övriga ordinarie domarna. Dessa positioner är fullmakts- anställningar. De ordinarie domarna i är justitieråd. Alla justitieråd i ska vara lagfarna. Enligt 3 kap. 4 § ska det i finnas 14 justitieråd eller det högre antal som behövs. finns det 16 justitie- råd i . Hos Högsta domstolen arbetar också beredningschefer och jus- titiesekreterare, vilka bereder och föredrar målen. Beredningschef- erna och justitiesekreterarna ska vara lagfarna. Hos Högsta dom- stolen arbetar också domstolssekreterare och annan servicepersonal. Andra som deltar i den dömande verksamheten Enligt 11 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen får endast den som är eller har varit ordinarie domare i eller tjänstgöra som ledamot i de dom- stolarna. Regeln infördes per . före- skrev den motsvarande bestämmelsen att endast den som är eller varit ledamot i den aktuella domstolen fick tjänstgöra som ledamot där. Regeringsformens nya lydelse återspeglas inte i regler. Utredningen har i tilläggsdirektiven fått i uppdrag att lämna förslag till de följdändringar som grundlagsändringen föranleder. Vi återkommer till denna fråga i kapitel 8. Högsta domstolens inre organisation I fördelas de inkommande målen på rotlar. An- svarig för beredningen av målen på rotel är inte en ordinarie domare, utan i stället en beredningschef eller justitiesekreterare. Dessa har det fulla ansvaret för beredningen av målen. I uppgiften ingår att göra erforderliga rättsutredningar och att upprätta förslag till av- görande i mål som avgörs efter skriftlig handläggning. Domstolen får besluta att beredningen av ett mål ska ledas av ett justitieråd. Om så sker ansvarar justitierådet för de åtgärder han eller hon beslutar om. Det justitieråd som leder beredningen av ett mål deltar i handläggningen och avgörandet av målet. Domstolarnas funktion och organisation Också vad beträffar har detaljregleringen av den inre organisationen minskat . Fram föreskrev instruktionen för att domstolen skulle ha den rotelbaserade organisation som framgår ovan. ändringar föreskriver i stället instruktionen att domstolen i sin ar- betsordning ska meddela de föreskrifter som behövs om dess orga- nisation och formerna för verksamheten samt om hur målen ska fördelas mellan organisatoriska enheter. Något krav på av målen ska finns inte i instruktionen. De allmänna förvaltningsdomstolarna består av de tolv förvalt- ningsrätterna, de fyra kammarrätterna och Högsta förvaltningsdom- stolen. Vid de allmänna förvaltningsdomstolarna handläggs huvudsak- ligen olika typer av mål mellan enskilda och det allmänna. Det finns mer än 500 olika måltyper varav några av de antalsmässigt van- ligaste är skattemål, socialförsäkringsmål, utlännings- och migra- tionsmål, mål om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt socialtjänst- lagen, körkortsmål, mål om laglighetsprövning enligt kommunal- lagen samt mål om tvångsomhändertagande av missbrukare och av unga. Som framgått av det föregående omnämns numera samtliga tre instanser i regeringsformen. Närmare bestämmelser om domstol- arnas organisation framgår främst av lagen om allmänna förvalt- ningsdomstolar och förordningarna med instruktioner för respek- tive instans, medan förfarandet väsentligen styrs av förvaltnings- processlagen. Av 14 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar framgår att om det i lag eller annan författning föreskrivs att talan ska väckas vid eller beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol, ska det göras vid förvaltningsrätt. Enligt 1 § fjärde stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar meddelar regeringen föreskrifter om förvaltningsrätternas domkretsar. Domstolarnas funktion och organisation Indelningen sker genom förordningen om allmänna förvaltnings- domstolars behörighet m.m. Det finns tolv förvaltningsrätter. Detta är en halvering i förhållande till när förvaltningsrätternas föregångare, länsrätterna, först inrättades . Från inrättandet 1979 var länsrätternas yttre organisation i stort sett oförändrat fram till , då 23 länsrätter ersattes av dagens tolv förvaltningsrätter.