sou · GYB315 · 2011-01-01 00:00:00 — Kommunens skyldigheter innebär inte någon begränsning av ansvar för att, inom ramen för service- skyldigheten enligt förvaltningslagen (1986:223), ge skuldsatta personer de upplysningar som kan behövas, t.ex. om hur man an- 233 kap. 6 § tredje stycket SoL. 243 kap. 6 § fjärde stycket SoL. 254 kap. 1 § SoL. 26Här avses legala skulder. Det kan även nämnas att många som lämnar kriminella grupperingar härtill åläggs påhittade skulder av grupperingarna. 272 § andra stycket skuldsaneringslagen (2006:548). Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar söker om skuldsanering. försöker också genom information förebygga att personer överskuldsätter sig. Särskilda projekt för att stödja avhoppare inrättade 2008 ett mot gäng- kriminalitet, organiserad brottslighet och otillåten påverkan (Kun- skapscentrum). Kunskapscentrumet är organisatoriskt placerat inom . Vid arbetar sex personer som har olika kompetens och bakgrund. En av tjänsterna står polismyndigheten för. Det yttersta målet är att stödja och värna det demokratiska samhällssystemet med utgångspunkt från en bred myndighets- samverkan. I samverkan ingår förutom även i , , Ekobrotts- myndigheten, , Kriminalvården, Åklagar- myndigheten, Säkerhetspolisen, , i och . Det finns en styrgrupp med höga chefer från samtliga samverkansparter. Styrgruppen samman- träder ungefär och fattar beslut om prioriteringar för arbetet vid . Därutöver finns det även en kontaktperson utsedd hos samtliga medverkande myndigheter för att man snabbt ska kunna komma i kontakt med rätt personer. Centrumets operativa uppdrag är att ta initiativ till samt stödja och driva nätverk och samarbetsprojekt som ska leda till konkreta åtgärder mot gängkriminalitet, organiserad brottslighet och otillåten påverkan. ska också ge råd till organisa- tioner och enskilda. Centrumets strategiska uppdrag är att arbeta långsiktigt och strukturerat genom att försvåra för kriminell verk- samhet och otillåten påverkan. ska samla och sprida information, stimulera lärande samt vara med och påverka vid bl.a. lagstiftning, stadsplanering, upphandling, försäkrings- system och tillståndsgivning. En annan uppgift som nämns är att och de samverkande myndigheterna ska bidra till opinionsbildning mot den organiserade brottsligheten. verkar genom nätverksbyggande och bedriver ingen egen myndighetsutövning, utan beslut fattas hos respektive samverkande part/myndighet. Ett av fyra prioriterade områden är att verka för att den som vill lämna en kriminell livsstil ska ges möjlighet till Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar det.28 ska genom samverkan och nätverksarbete skapa möjligheter till boende och sysselsättning på annan ort för avhoppare. Samarbete ska ske med andra kommuner och med frivilligorganisationer. hjälper till med ett mindre antal konkreta avhopp. Vidare arbetar centrumet med att införa ett kartläggningsteam som ska hjälpa till när någon vill lämna en kriminell gruppering. Teamet ska kunna kallas in med kort varsel och bestå av specialister från flera olika verksamheter i syfte att säkerställa korrekta bedömningar av vilket stöd potentiella avhopp- are behöver. Det kan handla om läkare, psykolog, socialarbetare, polis, kronofogde, personal från Kriminalvården och företrädare för frivilligorganisationer. Det stöd som avhopparen behöver kan skilja sig mycket åt beroende på bl.a. ålder, eventuellt missbruk, familjesituation och hur djupt involverad personen är i en kriminell organisation. tanke är att det ska finnas ett telefonnummer som man ska ringa för att komma i kontakt med den person som är sammankallande för kartläggningsteamet. Sammankallande ska någon hos vara. Kriminellas revansch i samhället () är en ideell förening där f.d. kriminella hjälper varandra tillbaka in i samhället. bedriver en rad olika verksamheter. De har en ungdomsgrupp som föreläser på skolor och besöker SiS-institutioner. De har en anstaltsgrupp som besöker häkten och anstalter och informerar om . Anstaltsgruppen erbjuder också de intagna enskilda samtal där de första stegen mot en förändring kan tas. För den som friges från häkte eller anstalt erbjuder s.k. muckhämtning. Denna verksamhet innebär att hämtar den frigivne vid häktet eller anstalten och tar med honom eller henne till föreningslokalen. Förningen kan stödja och hjälpa den som är motiverad till förändring. kan i samband med frigivning från fängelse hjälpa 28 De andra tre prioriterade områdena är följande. Ekonomiperspektivet vars mål är att säkerställa att leverantörer av varor och tjänster uppfyller kraven på laglydnad och god affärsetik, samt att tillståndsgivning och upplåtelser och uthyrning av lokaler sker med beaktande av kravet att motverka organiserad brottslighet och ekonomisk brottslighet. Arbetsgivarperspektivet vars mål är att säkerställa en god förmåga hos förvaltningar och bolag att förebygga och agera mot otillåten påverkan. Demokratiperspektivet vars mål är att förstärka demokratin och rättsstaten. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar till med behövliga myndighetskontakter. På vissa orter kan även erbjuda bostadslösa medlemmar boende. Den som vill ändra inriktning på sitt liv tilldelas en fadder som finns tillgänglig dygnet runt för att ge stöd i processen att lämna den kriminella livsstilen. Vid flera av lokalföreningarna har även bildats Unga där ungdomar mellan träffas. För att vara med i Unga måste man inte ha ett kriminellt förflutet. Grundidén är dock att hjälpa ungdomar på glid. Ungdomarna får själva bygga upp, skapa, driva och organisera verksamheten och har i detta stöd av vuxna. Unga arbetar preventivt med motivation och eftervård för att motverka återfall i brott för de ungdomar som återvänder efter vistelser på SiS-institutioner. är ett komplement till de stödinsatser som samhället i övrigt har att erbjuda. För att få stöd från krävs att man ställer upp på föreningens fyra honnörsord: hederlighet, drogfrihet, kamratskap och solidaritet. har startat ett livsstilshus på utanför . Huset på ska kunna ta emot åtta ungdomar mellan 18–som har erfarenhet av att tillhöra kriminella gäng. Tiden för vistelsen i livsstilshuset kommer att variera beroende på vilka behov som föreligger. Verksamheten ska helt och hållet bygga på frivillighet. Målgruppen är därför personer som har börjat återgången till ett liv fritt från kriminalitet, men som behöver stöd för att komma vidare. I livsstilshuset ska man arbeta med att påverka och motivera ungdomarna till förändring. De bedriver i stort sett samma verksamheter som beskrivits beträffande , dvs. kurser, fritids- aktiviteter, muckhämtning m.m. Dess största föreningen är X- som bedriver omfattande verksamhet. talas det om sociala företag, varmed avses företag som erbjuder möjligheter till ett aktivt arbetsliv för personer som av olika orsaker har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden, t.ex. personer med ett kriminellt förflutet. Ett exempel på socialt företagande är Vägen ut! kooperativen (Vägen ut) som arbetar med personer som står långt från arbetsmarknaden. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar Företagen drivs utifrån ett egenmaktsperspektiv (empower- ment). Med hjälp av situationsanpassat ledarskap stöttas deltagarna att successivt utveckla sina inneboende resurser. Alla anställda kan ansöka om delägarskap i det kooperativ som de arbetar i. För det första driver Vägen ut olika boenden under samlings- namnet ut. Det är fråga om boenden för antingen män eller kvinnor som kommer direkt från anstalt eller behandlingshem. Även kan förmedla boende för behövande. ut har upphandlingsavtal (s.k. ramavtal) med Kriminalvården och . Målet med boendet är att bryta med en destruktiv livsstil och bygga upp ett vanligt liv med eget arbete, egen bostad och aktiv fritid. För det andra erbjuder Vägen ut arbetsträning och har upp- handlingsavtal med flera kommuner och Kriminalvården. Den arbetstränande får stöd att komma igång med ett vardagligt liv. Målet är att den som arbetstränar ska bygga sig en ny plattform, både kunskapsmässigt och socialt. Arbetsträningen anpassas efter den arbetstränandes utvecklingsprocess. Många av medarbetarna har egen erfarenhet av utanförskap. I egenerfarenheten finns ett engagemang och en solidaritet med de arbetstränande. Den ger också hopp om att det går att bygga upp ett nytt bra liv. Inom bedrivs bl.a. klottersanering, byggverksamhet, behandlingshem samt park- och anläggningsverksamhet. Målet för verksamheterna är att rehabilitera människor som varit borta från arbetsmarknaden på grund av missbruksproblem och/eller kriminalitet. Efter avslutad rehabilitering kan man bli anställd av Bastagruppen och bli kooperatör, dvs. Bastagruppen har startat en yrkes- och entreprenörsutbildning (YES). Eleverna som går utbildningen är en blandning av drop outs från gymnasieskolan och vuxna som hamnat utanför arbets- marknaden. erbjuds eleverna skräddarsydda lösningar. Inom YES kan man utbilda sig till olika praktiska yrken. Teori och praktik varvas under utbildningen och alla tilldelas en handledare på en utvald arbetsplats. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar är en stiftelse som bedriver ungdomsverksamhet med inriktning på sociala projekt och utbildning. Verksamheten bedrivs framför allt i , och . En av verksamheter är Exit där man i huvudsak arbetar med att hjälpa människor som vill lämna den nynazistiska rörelsen. Inom denna verksamhet kan bl.a. ges kamratstöd, skyddat boende, hjälp vid myndighetskontakter, social support och samtals- stöd. Exit arbetar även förebyggande genom att t.ex. hålla utbildningar. Personalen på har alla egen erfarenhet av den nynazistiska rörelsen. Erfarenheter från Exit ligger till grund för ett projekt – Passus – som ska hjälpa personer att lämna kriminella gäng och lägga grunden till en ny identitet och tillvaro. Verksamheten ska fungera i nära samarbete med Exit och bedrivas enligt metoden som används i Exit. Det huvudsakliga arbetet ska vara inriktat på att stötta avhopp från kriminella grupperingar och att underlätta återanpassning till samhället. Man kommer även att hjälpa anhöriga till minderåriga på väg in i allvarligare kriminalitet. Personalen som ska arbeta med Passus ska bestå av coacher med bakgrund i organiserad brottslighet, kurator, läkarkonsult med inriktning mot psykiatri och psykoterapeuter. I finns det inom kriminalvården ett program för att förbereda intagna inför frigivningen som kallas Lives in Transition. Målet med programmet är att alla deltagare minst före frigivningen ska ha bostad, arbete och vid behov kontakt med sjukvården. Till varje deltagare i programmet knyts en volontär, av vilka en del har egen erfarenhet av kriminalitet. I programmet ingår en lång kurs som pågår . En viktig del i programmet är att hitta arbete åt dem som friges. Därför knyts kontakter med näringslivet. Som exempel har ett transportföretag startat ett eget program kallat Second step där de frigivna får utbildning som de arbetar. Därefter kan de bli erbjudna fast anställning vid företaget. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar starten har företaget tagit emot 140 personer med en bakgrund i kriminalitet eller drogmissbruk. Åtgärder för att bekämpa grov organiserad brottslighet och kriminella grupperingar har diskuterats i . Enligt en nationell kartläggningen fanns det över 20 000 kriminella grupperingar, inklusive ungdomsgäng, med tillsammans mer än en miljon medlemmar.29 har det amerikanska Justitiedeparte- mentet genom dess institutioner Office of Juvenile and Delinquency Prevention(OJJDP) och National utvecklat ett program som syftar till att förebygga och förhindra gängbrottslighet. Programmet, som kallas Comprehensive , har använts på flera platser runt om i landet. Modellen bygger på att en lokal styrgrupp – bestående av företrädare för polisen och övriga rättsväsendet, utbildningsväsendet och andra lokala aktörer – kartlägger förekomsten av gängbrottslighet. Där- efter utarbetas en handlingsplan. Kända gängmedlemmar kontaktas av uppsökare från de sociala myndigheterna och erbjuds att delta i programmet. Utifrån de ungas behov kan åtgärderna bestå i utbildningsinsatser eller arbetsträning. Även missbruksrelaterade insatser kan erbjudas den som är motiverad. Ett annat amerikanskt projekt som rönt uppmärksamhet är Operation Ceasefire. Polisen i , tillsammans med andra myndigheter inom rättsväsendet och andra samhällsaktörer samt ett forskarlag från universitetet30, initierade detta projekt 1995. Strategin för att arbeta mot gängbrottslighet var bl.a. att rättsväsendet och andra aktörer i större utsträckning skull betona gruppens ansvar för de brottsliga handlingar som gängmed- lemmarna utförde. Enligt detta betraktelsesätt handlar effektiv brottsbekämpning om att kommunicera till brottsligt aktiva personer vilka konsekvenser som väntar om deras beteende inte upphör. En viktig del i programmet var att polis, frivårdspersonal och socialsekreterare kallade in grupper av gängmedlemmar till ett 30Kennedy, D. (2009). Deterrence and crime Prevention. Reconsidering the of sanction. Arbete för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar möte, ofta i samband med någon aktuell våldshändelse. Syftet med dessa möten var att informera gängmedlemmarna om att samtliga myndigheter framöver skulle komma att prioritera gängvåldet och att polisen skulle ingripa mot all typ av brottslighet som gängen ägnar sig åt. Vidare delades särskilda informationsblad ut om vilka straffpåföljder som gängmedlemmarna kunde förvänta sig om de fortsatte begå brott. I samband med dessa möten informerades gängmedlemmarna även om vilken hjälp de skulle kunna få om de hoppade av från gängen, exempelvis med arbete, utbildning eller insatser mot narkotikamissbruk. En viktig målgrupp för informa- tionen var även föräldrar och flickvänner till gängmedlemmarna. Ett centralt inslag i polisens arbete var att fokusera de repressiva insatserna på de mest kriminella gängmedlemmarna och försöka få dem lagförda för olika typer av brott, exempelvis vapen- och narkotikabrott. Utvärderingar av projektet har visat att såväl det dödliga våldet som annan våldsbrottslighet bland unga vuxna minskat mer i än i andra städer. Åtminstone tre omständigheter tycks vara viktiga för att en person ska kunna lämna en kriminell gruppering och upphöra med brott. För det första måste personen vara motiverad till att förändra sitt liv. För det andra behöver han ett socialt nätverk av familj, vänner och andra personer som kan stödja. För det tredje är det viktigt att den sociala situationen är ordnad. Det handlar exempelvis om att en person som är motiverad att lämna en kriminell gruppering har ett boende och en sysselsättning, men också att eventuella vård- behov för missbruk eller psykiska problem är tillgodosedda. Till utredningen har poliser, personal från Kriminal- vården och andra med kunskaper på området framhållit att många personer med kopplingar till kriminella grupperingar vill lämna det kriminella livet bakom sig. I detta kapitel presenterar utredningen bedömningar och förslag när det gäller åtgärder för att underlätta för dessa personer.1 Utredningen anser för det första att myndigheter och andra måste bli bättre på att uppmärksamma vilka stödbehov personer som är motiverade att lämna kriminella grupperingar har. Stödbehovet varierar beroende på vilken typ av gruppering som ska lämnas. Den som vill lämna ett löst sammansatt kriminellt nätverk behöver generellt inte lika mycket stöd som den som ska lämna en välorganiserad kriminell gruppering. Oavsett vilket stödbehov den enskilde har är det ett faktum att samhällets resurser för att hjälpa är begränsade. Det är därför inte realistiskt att tro att en 1 I bilaga 3 ger utredningen sin syn på behovet av en översyn av de s.k. billighetsskälen i 29 kap. 5 § . Överväganden och förslag – avhoppare avhoppares samtliga behov ska kunna tillfredsställas . Alltså krävs det att den som vill lämna en kriminell gruppering har en uthållig vilja till förändring. har, som redovisats i kapitel 8, flera projekt som syftar till att stödja personer som vill lämna kriminella grupperingar startats. Här kan nämnas mot organiserad brottslighet i , och projekt . Även Kriminalvården har påbörjat planeringen av ett utvecklingsprojekt kallat . Det är positivt att myndigheter och organisationer nu särskilt börjat uppmärksamma personer som vill lämna kriminella grupperingar och utvecklar former för att stödja dem. Hur väl dessa verksamheter kommer att lyckas är inte möjligt att bedöma . Redan nu bör vetenskapligt upp- lagda utvärderingar av insatserna förberedas. Behovet av ut- värdering och forskning on kriminella grupperingar diskuteras närmare i kapitel 10. För det andra anser utredningen att stödinsatserna generellt sett måste samordnas bättre för att personer som vill lämna kriminella grupperingar ska kunna göra det. Det måste exempelvis finnas en tydligare ordning och struktur för hur en avhoppare från en kriminell gruppering ska stödjas. För det tredje menar utredningen att någon av de inblandade myndigheterna så långt som möjligt bör ha huvudansvaret för att stödinsatser samordnas. Kriminalvården kommer ofta tidigt i kontakt med personer som är motiverade att lämna kriminella grupperingar. Utredningens bedömning är därför att Kriminal- vården är den mest lämpliga myndigheten för att samordna detta arbete. Bedömning: Kriminalvården måste tydligare prioritera insatser som underlättar för personer som vill lämna kriminella grup- peringar. Personer med egen erfarenhet av gängrelaterad brottslighet och flera experter har till utredningen framför att Kriminalvården skulle kunna göra väsentligt mer för de som är motiverade att lämna Överväganden och förslag– avhoppare Det som har nämnts är bl.a. att avhoppare bör kunna få avtjäna fängelsestraffet på särskilda avdelningar tillsammans med andra intagna i samma situation, att de får möjlighet att genomgå påverkansprogram och behandlingar utformade för avhoppare samt att de ska kunna bli aktuella för utslussningsåtgärder. Som redovisades i kapitel 8 har kriminal- vården i , , utarbetat en programverksamhet för fängelsedömda som syftar till att bättre förebereda de intagna för frigivningen. En utvärdering av denna verksamhet kommer att redovisas , men enligt uppgifter till utredningen är resultaten av verksamheten mycket goda. Mot bakgrund av det ovannämnda anser utredningen att Kriminalvården måste intensifiera sitt arbete med att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar. 9.2.2Kriminalvård i häkte och anstalt Förslag: De s.k. uppsökarna på häktena och kontaktmännen på anstalterna ska på ett strukturerat sätt arbeta med att motivera klienter till att lämna kriminella grupperingar och informera om det stöd som finns att få. Fängelsedömda som bedöms vara motiverade att lämna kriminella grupperingar ska ha möjlighet att avtjäna straffet på särskilda anstaltsavdelningar. Häktestiden kan vara en särskilt viktig vändpunkt till förändring. Den häktade är mottaglig för alternativ till en kriminell livsstil. Därför bör häktestiden utnyttjas för motivation till avhopp och information om det stöd som finns att få. På häktena arbetar vissa kriminalvårdstjänstemän som s.k. uppsökare. I deras arbete ingår att motivera häktade till behandling av miss- bruk. Utredningen anser att uppsökarnas uppdrag bör utvidgas till att även omfatta motivations- och informationsinsatser för personer med kopplingar till kriminella grupperingar. Därmed skulle uppsökarna tidigt i processen kunna påbörja arbetet med att påverka och stödja dessa personer. Det är även viktigt att häktes- personal och förhörsledare samarbetar angående misstänkta som kan vara motiverade att lämna kriminella grupperingar. Överväganden och förslag – avhoppare Framför allt anstaltstiden måste utnyttjas bättre för att motivera gängmedlemmar till att lämna kriminella grupperingar. De flesta kriminalvårdare som arbetar på anstalt är kontaktmän, som bl.a. har till uppgift att tillsammans med den intagne planera för anstalts- tiden och för frigivningen. Det är enligt utredningen rimligt att kontaktmännen, som ett led i planeringsuppgifterna, motiverar klienter med kopplingar till kriminella grupperingar till förändring. Som redovisats har Kriminalvården tagit fram ett utvecklingsprojekt kallat . I denna verksamhet ska särskilt utbildade s.k. programledare arbeta med de intagna individuellt utifrån en modell kallad Mål, och (MMM). Den individuella behandlingen består av motivationsinsatser, strategier för problemlösning och målformulering för den intagnes framtid. Utöver detta program kommer även diskussionsgrupper och behandlingsprogram i mindre grupper att ingå. Utredningen ser positivt på att Kriminalvården har påbörjat en utveckling av detta arbete men vill framhålla att myndigheten bör genomföra denna verksamhet i praktiken . Processen att lämna kriminella grupperingar kan sällan inledas om man är placerad tillsammans med andra intagna som saknar motivation till förändring Även om motiva- tionen till att lämna en kriminell gruppering finns när den enskilde sitter i häkte, är det svårt att upprätthålla motiva- tionen . Intagna som vill lämna kriminella grupperingar behöver därför ha möjlighet att sitta på särskilda avdelningar. finns inga sådana avdelningar inom , men projekt omfattar bl.a. planer på att öppna åtminstone en avdelning – som normalt har åtta till tio platser – för avhoppare. Det är alltså fråga om en planerad verk- samhet i mycket liten skala. Utredningen anser att Kriminalvården för det första bör kart- lägga hur många klienter som är motiverade att lämna kriminella grupperingar och som bedöms vara intresserade av att placeras på en särskild avdelning. För det andra bör Kriminalvården se till att åtgärder för att underlätta för personer som vill lämna kriminella grupperingar får större spridning i landet. Särskilda anstalts- avdelningar för avhoppare bör finnas i samtliga sex kriminalvårds- Överväganden och förslag– avhoppare På avdelningarna bör såväl särskilda påverkansprogram och behandlingar som praktiska förberedelser för ett liv utan kriminell grupptillhörighet erbjudas de intagna. Förslag: Frivårdsinspektörerna ska motivera klienter till avhopp och informera om det stöd som finnas att få. Frivården får i uppgift att aktivt initiera och koordinera stödinsatser för klienterna. Frivården ska verka för att myndigheter som man samverkar med utser särskilda kontaktpersoner. Stödinsatserna ska sättas in av verkställigheten. För personer som har lämnat kriminella grupperingar ska frivården, om det finns behov, utse särskilt lämpliga lekmannaövervakare. Frivården ansvarar för kriminalvård i frihet. En huvuduppgift är att övervaka klienter som är villkorligt frigivna från fängelse eller har s.k. fotboja samt de som har dömts till skyddstillsyn, samhällstjänst och kontraktsvård. Precis som på häktena träffar frivårds- personalen klienterna en och en och i sådana situationer är det lättare att motivera klienterna till förändring. På motsvarande sätt som uppsökarna på häktena och kontaktmännen på anstalterna ska frivårdens personal därför aktivt arbeta med att motivera klienter med gängtillhörighet till avhopp. Detta arbete kan inledas redan i samband med att en personutredning görs, men framför allt utvecklas under verkställigheten av frivårdspåföljder. Frivården ska som en del i detta arbete informera om det stöd som finns att få för den som vill lämna en kriminell gruppering. Utredningen har i föregående avsnitt lämnat förslag på hur kriminalvårdens verksamhet i häkten och anstalter bör vara utformad för att bättre stödja personer som bedöms vara motiverade att lämna kriminella grupperingar. Stödinsatser måste sedan fortsätta när den som vill lämna en kriminell gruppering Överväganden och förslag – avhoppare