sou · GYB390 · 2011-01-01 00:00:00 — Härvid kan ledning ofta hämtas från hur verksamheten bedöms skattemässigt; skall verksamheten beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet är den normalt bokföringspliktig. Begreppen näringsverksamhet och näringsidkare förekommer också inom civilrätten, bl.a. i konsumentköplagen (1990:932). Även där anses uttrycken omfatta varje fysisk eller juridisk person som driver verksamhet av ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betraktas som yrkesmässig. Inte heller civilrättsligt upp- ställs något krav på att verksamheten ska drivas i vinstsyfte.4 Inom skatterätten används begreppet näringsverksamhet i bl.a. inkomstskattelagen (1999:1229). Av 13 kap. 1 § inkomstskattelagen framgår att med näringsverksamhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Rekvisitet yrkesmässig avser att verksamheten ska bedrivas varaktigt och ha vinstsyfte. Kriterierna för näringsverksamhet inom området för inkomstskatt är därför varaktighet, självständighet och vinstsyfte. I fråga om juridiska personer kan det dock ifrågasättas om kravet på vinstsyfte i egentlig mening verkligen upprätthålls i praktiken. Kravet är i vart fall mycket uttunnat.5 1989/90:89 s. 60, förarbetena till firmalagen (1974:156) prop. 1974:4 s. 200 och förslaget till ny kommissionslag, prop. 2008/09:88 s. 89. 5Se SOU 1995:63 s. 128. Grunddragen hos en ekonomisk förening Sammanfattningsvis kan sägas att begreppet näringsverksamhet, såsom det kommer till uttryck i civilrätten och i redovisnings- lagstiftningen, är ett vidare begrepp än näringsverksamhet på skatte- rättens område. Det är framförallt kravet på vinstintresse som skiljer begreppen åt. Inom skatterätten finns, i varje fall i formellt hän- seende, ett krav på vinstintresse för att fråga ska vara om närings- verksamhet. Civilrättsligt kan en verksamhet vara att anse som näringsverksamhet trots att den bedrivs utan något egentligt vinst- syfte. Gemensamt för de olika begreppen är dock att det ska vara fråga om verksamhet av ekonomisk natur och att den ska vara av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig. 6.2.4Främjande av medlemmarnas ekonomiska intressen – ändamålskravet En ekonomisk förening ska ha till ändamål att främja medlem- marnas ekonomiska intressen. Detta brukar benämnas ändamåls- kravet. Främjandet ska, som huvudregel, ske genom något slag av samhandel mellan medlemmarna och föreningen. I konsumentkooperativa föreningar främjas medlemmarnas in- tressen genom att de får lägre priser på varor. Medlemmarnas eko- nomi gynnas i en producentförening genom att medlemmarna får lönsam avsättning för sina produkter och möjlighet att köpa in varor till den egna verksamheten till bra priser. I ett arbetskoopera- tiv erbjuds medlemmarna möjlighet till försörjning, medan en eko- nomisk förening som fungerar som samverkansform för företagare kan skapa ekonomisk nytta för medlemmarna i form av lägre kost- nader för vissa varor och tjänster. Medlemmarnas ekonomi kan främjas inte bara genom högre inkomster eller lägre kostnader utan även genom att föreningens verksamhet minskar medlemmarnas levnads- eller arbetskostnader. Ett ekonomiskt främjande föreligger också när föreningens verksamhet gör det möjligt för medlemmarna att överhuvudtaget få tag på önskade varor eller tjänster eller att få avsättning för egenproducerade varor eller tjänster.6 En förening med sina medlemmar på före- tagsekonomiskt sunda villkor. Det finns emellertid inte något civil- rättsligt krav på att föreningen i avtalsrelationen med medlem- marna ska göra någon egentlig vinst. I förhållande till tredje man – en icke-medlem som handlar med föreningen – är dock verksam- 6 Se SOU 1984:9 s. 133 f. Grunddragen hos en ekonomisk förening heten vanligtvis inriktad på att bereda föreningen vinst. En konse- kvens av att det är medlemmarnas ekonomi som ska främjas är emellertid att föreningen inte har något eget vinstintresse. Efter en nödvändig konsolidering av verksamheten ska föreningen därför i princip dela ut verksamhetens överskott till medlemmarna.7 Sådan vinstutdelning utgör också en del av medlemsnyttan. Kravet på att föreningens verksamhet ska främja medlemmarnas ekonomiska intressen får till följd att en ekonomisk förening inte kan användas för verksamheter som bedrivs i huvudsak för andra ändamål, exempelvis för att främja ett socialt, kulturellt eller politiskt intresse. Sådan verksamhet får i stället drivas i någon annan associa- tionsform, t.ex. som en ideell förening. En ekonomisk förenings verksamhet får ha även icke-kooperativa inslag. Så får det exempelvis förekomma handel med andra än med- lemmar. En förening får också, utöver själva grundverksamheten, bedriva viss annan verksamhet, t.ex. kapitalplaceringar. Så är fallet även om den andra verksamheten saknar nödvändigt samband med den kooperativa verksamheten. En ekonomisk förening kan också ha ett blandat syfte, så att syftet inte endast är att främja med- lemmarnas ekonomi utan också att exempelvis främja ett ideellt intresse. För att en förening, vars verksamhet eller syfte endast del- vis uppfyller föreningslagens krav, ska klassificeras som en ekono- misk förening krävs emellertid att föreningen i huvudsak framträder som en ekonomisk förening.8 Detta krav utgör huvudsaklighetskravet. Detta huvudsaklighetskrav får betydelse bl.a. vid prövning av registreringsansökningar. Om stadgarna är utformade så att huvudsaklighetskriteriet inte är uppfyllt, ska registrering i princip vägras. I förarbetena till den nuvarande föreningslagen har uttalats att huvudsaklighetskravet enligt rådande registreringspraxis, i associationsrättslig mening, torde anses uppfyllt om verksam- heten till mer än hälften består av ekonomisk verksamhet.9 Huvud- saklighetskravet gäller även i föreningens fortsatta verksamhet. En ekonomisk förening där den icke-ekonomiska verksamheten blir den klart dominerande verksamheten i föreningen torde sålunda i 7Se A. Mallmén, Lagen om ekonomiska föreningar. En kommentar, 3 uppl., s. 37. 1986/87:7 s. 78. 1999/2000:88 s. 13. Grunddragen hos en ekonomisk förening princip vara skyldig att gå i likvidation (se 11 kap. 4 § första stycket 2 föreningslagen). Detsamma gäller om verksamheten huvudsakligen kommer att inriktas på tillhandahållande av tjänster till utomstående. Huvudsaklighetskravet får även betydelse för bedömningen av om en verksamhet som bedrivs i form av en ideell förening egent- ligen är av sådan art att det i själva verket är fråga om en oregi- strerad ekonomisk förening. Eftersom en oregistrerad ekonomisk förening inte har någon rättskapacitet, innebär detta bl.a. att med- lemmarna kan vara ansvariga för föreningens skulder. I praktiken är det svårt att bedöma när huvudsaklighetskravet är uppfyllt. Detta medför i sin tur besvärliga tillämpningssvårigheter och praktiska problem (såsom i det nämnda exemplet med den ideella föreningen som i själva verket är en oregistrerad ekono- misk förening). I NJA 2000 s. 365 har kon- staterat att det inte är möjligt att dra några fasta gränser för huvud- saklighetskravets tillämpning. Enligt domstolen finns det emellertid ett inte obetydligt utrymme för att inom ramen för en ideell förening med självständig rättskapacitet bedriva sådan verksamhet som avses i 1 kap. 1 § första stycket föreningslagen, även i sådana fall då det skulle ha varit möjligt att i stället välja den registrerade ekonomiska föreningen som form för verksamheten. 6.3Möjligheter att bedriva kooperativ verksamhet i andra juridiska personer kännetecknades ekonomiska föreningar regelmässigt av att den kooperativa verksamheten bedrevs i föreningen. har det, framförallt inom de större kooperativa företagen, vuxit fram behov av att organisera den kooperativa verksamheten i nya struk- turer, där bl.a. ägandet och verksamheten skiljs åt i olika juridiska personer. Föreningslagen har i några avseenden anpassats till dessa behov. Redan föreningslagens ursprungliga lydelse medgav att en ekonomisk förening bedrev viss kooperativ verksamhet i ett dotterföretag utan att föreningen för den skull förlorade sin kooperativa karaktär.10 10 Se prop. 1996/97:163 s. 22. Grunddragen hos en ekonomisk förening har möjligheten att bedriva verksamheten i dotter- företag successivt utökats. öppnade lagstiftaren upp för att en ekonomisk förening skulle kunna bedriva hela sin kooperativa verksamhet i ett dotter- företag och behålla sin rättsliga status som ekonomisk förening (se 1 kap. 1 § tredje stycket 1 föreningslagen). En förut- sättning för detta var att verksamheten bedrevs i ett av moder- föreningen helägt dotterföretag. Kravet på att dotterföretaget skulle vara helägt syftade till att ge garantier för att såväl moderföreningen som dess medlemmar hade inflytande över verksamheten och att samtliga vinster som uppkom i dotterföretaget tillfördes moder- föreningen.11 är det också möjligt för en moderförening att driva verksamheten i ett delägt företag. En förutsättning för detta är dock att även övriga delägare är ekonomiska föreningar eller motsvarande juridiska personer med hemvist inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES; se 1 kap. 1 § tredje stycket 2 föreningslagen). Förändringen motiverades främst av pågående omorganisationer inom konsumentkooperationen, vilka hade med- fört ett behov av att kunna bedriva verksamhet även i delägda före- tag. För att förändringen inte skulle riskera att urholka förening- arnas kooperativa karaktär begränsades dock kretsen av övriga del- ägare till andra ekonomiska föreningar. I syfte att underlätta sam- verkan mellan kooperativa företag inom EU jämställdes i detta hänseende motsvarande utländska personer med hemvist inom EES med ekonomiska föreningar.12 Lagen tillåter också att en ekonomisk förening bedriver sin verksamhet i ett företag som föreningen har ett endast indirekt ägande i, under förutsättning att detta företag är helägt av ett sådant företag som har sagts (se 1 kap. 1 § tredje stycket 3 förenings- lagen). Med anledning av organisationsförändringar inom främst konsument- kooperationen infördes bestämmelser om s.k. medlems- främjande föreningar (se 1 kap. 1 § tredje stycket föreningslagen). 1996/97:163 s. 23. 2005/06:84 s. 9 f. Grunddragen hos en ekonomisk förening Ekonomiska föreningar har traditionellt organiserat sig enligt den s.k. originära modellen, som innebär att lokala ekonomiska föreningar (primärföreningar) bedriver affärsverksamhet där de egna medlemmarna deltar. Primärföreningarna äger andelar i en större centralorganisation (en sekundärförening) som sköter vissa över- gripande frågor. Inom konsumentkooperationen har primärfören- ingarna traditionellt bedrivit dagligvaruhandel i butik till sina med- lemmar, medan () såsom sekundär- förening har ansvarat för produktion och inköp av varor och annat stöd till de lokala föreningarna.13 påbörjades en omorganisation av konsument- kooperationen i syfte att effektivisera verksamheten och uppnå stor- skalighets- och samordningsfördelar. Omorganisationen innebar bl.a. att primärföreningarna överförde sin affärsverksamhet till sekundärföreningen. samhandlar primärföreningarnas medlemmar vanligtvis med sekundärföreningen. Ansvaret för med- lemsverksamheten och för relationen med medlemmarna finns hos primärföreningarna som därmed främst får karaktären av medlems- främjande föreningar. Primärföreningarna och deras medlemmar utövar sitt inflytande över affärsverksamheten via sitt ägande i KF. Denna organisationsmodell brukar kallas fördelningsmodellen.14 De medlemsfrämjande föreningarna uppfyller inte förenings- lagens krav på att en ekonomisk förening ska bedriva ekonomisk verksamhet som medlemmarna deltar i; medlemmarna samhandlar ju inte med de föreningar som de är medlemmar i utan endast med sekundärföreningarna. Detta föranledde den inledningsvis nämnda anpassningen av föreningslagen. Denna innebär att en förening, som inte uppfyller de sedvanliga rekvisiten för en ekonomisk förening, ändå ska anses som en ekonomisk förening, om den uppfyller följande tre villkor. Föreningen ska för det första ha till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom att verka för att de deltar som exempelvis konsumenter, producenter eller arbets- tagare i ekonomisk verksamhet som bedrivs av en eller flera andra ekonomiska föreningar. Föreningen (primärföreningen) ska så- ledes aktivt främja medlemmarnas samhandel med den eller de andra föreningarna (sekundärföreningarna). För det andra ska primärföreningens tillgångar till övervägande del bestå av andelar i den eller de andra sekundärföreningarna. Med rekvisitet över- vägande del avses att mer än hälften av primärföreningens till- 1999/2000:88 s. 11. 1999/2000:88 s. 12. Grunddragen hos en ekonomisk förening gångar ska bestå av andelar i sekundärföreningen.15 Som ett tredje krav gäller att sekundärföreningarna måste vara ekonomiska fören- ingar, dvs. de måste utgöra föreningar vilkas verksamhet i huvudsak består av samhandel med medlemmarna. En sekundärförening kan därför inte vara en medlemsfrämjande förening. 6.4Definitionen av kooperativt företagande i viss utländsk rätt Den danska loven om visse erhvervsdrivende virksomheder16 är tillämplig på verksamheter som har till ändamål att främja deltag- arnas ekonomiska intressen genom näringsverksamhet (erhvervs- drift). Kravet på att syftet med verksamheten ska vara främjande av ekonomiska intressen genom näringsverksamhet är inspirerat av svensk rätt och har införts i syfte att skilja mellan näringsdrivande och ideella verksamheter.17 Lagen, som även är tillämplig på andra associationer, innehåller följande definition av ett andelsselskab18: Med ett andelsselskab (andelsforening) förstås i denna lag en verk- samhet som omfattas av 2 §, första eller andra styckena, eller 3 §, om ändamålet är att verka för att främja deltagarnas ömsesidiga intressen genom deras deltagande i verksamheten som köpare, leverantörer eller på liknande sätt, och där verksamhetens överskott, bortsett från nor- mal förräntning på insatt kapital, antingen fördelas mellan medlemmarna i förhållande till deras del av verksamhetens omsättning eller stannar kvar i verksamheten. Utmärkande för ett danskt andelsselskab är således att det ska ha till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom näringsverksamhet och att medlemmarna ska delta i verksamheten. Ett annat utmärkande drag är att överskottet ska fördelas på visst sätt. 1999/2000:88 s. 20. 16Se Lovbekendtgørelse nr 651 om visse erhvervsdrivende virksomheder. 17Se J. m.fl., Erhvervsdrivende virksomheder – en lovkommentar, 2 udg., s. 29. 18Se 4 § lov om visse erhvervsdrivende virksomheder. Grunddragen hos en ekonomisk förening Finsk rätt innehåller följande definition av ett andelslag. Ett andelslag är en sammanslutning vars medlemsantal och andels- kapital inte är bestämda på förhand. Ett andelslag bedriver, i avsikt att stödja medlemmarnas ekonomi eller näringsutövning, ekonomisk verk- samhet så att medlemmarna nyttjar andelslagets tjänster eller tjänster som andelslaget tillhandahåller med hjälp av en dottersammanslutning eller på annat sätt. I ett andelslags stadgar kan dock bestämmas att andelslagets uppgift ska vara att gemensamt fullfölja ett i huvudsak ideellt syfte.19 Ett andelslag är en öppen association på det sättet att medlems- antalet inte är fastställt på förhand. Andelslaget ska bedriva kooperativ verksamhet genom att medlemmarna ska använda sig av andelslagets tjänster. Ändamålet med andelslagets verksamhet ska vara att stödja medlemmarnas ekonomi men ett andelslag kan även ha ett i huvudsak ideellt ändamål. Det ideella ändamålet kan t.ex. vara att främja kooperationsidén, antingen inom ett visst verksam- hetsområde eller generellt. Andelslagets syfte kan också vara allmän- nyttigt.20 Det är möjligt att bedriva verksamheten i andelslaget eller i en dottersammanslutning men verksamheten kan även bedrivas på annat sätt. I den finska lagens förarbeten exemplifieras detta med att andelslaget kan tillhandahålla avtalsenliga medlemstjänster. Bestämmelserna om på annat sätt tillkom och syftet med nyregleringen var att andelslaget ska kunna tillhandahålla medlems- tjänster på det sätt som det anser vara ändamålsenligt. Medlems- tjänsterna kan exempelvis tillhandahållas via ett eller flera koncern- företag.21 Det är också möjligt att tjänsterna tillhandahålls av ett helt fristående företag, till vilket den enda kopplingen är ett avtal mellan andelslaget och företaget. En sådan lösning är dock ovanlig i praktiken. 19Se 1 kap. 2 § lag om andelslag 28.12.2001/1488. 20Se RP 176/2001 rd s. 33. 21Se RP 176/2001 rd s. 32. Grunddragen hos en ekonomisk förening I norsk rätt definieras ett samvirkeforetak på följande sätt. Med samvirkeforetak avses en sammanslutning som har till huvud- sakligt ändamål att främja sina medlemmars ekonomiska intressen genom att de deltar i verksamheten som köpare, leverantörer eller på annat liknande sätt. att avkastningen, förutom normal förräntning på insatt kapital, an- tingen stannar kvar i verksamheten eller fördelas bland medlem- marna i förhållande till deras omsättning med samvirkeforetaket, och att inte någon av medlemmarna har ett ekonomiskt ansvar för alla samvirkeforetakets skulder, eller för delar av skulderna om delarna tillsammans utgör samtliga skulder.22 Samhandeln med medlemmarna kan också ske i ett företag som samvirkeforetaket äger ensamt eller tillsammans med andra sam- virkeforetak (däribland sekundärföreningar), dvs. ett hel- eller delägt dotterföretag. Detsamma gäller om den kooperativa verksamheten bedrivs i ett företag som ägs av ett sekundärsamvirke (sekundär- förening).23 6.4.2EG-förordningen med stadga för europakooperativ SCE-förordningen innehåller följande beskrivning av ett europa- kooperativ. Det huvudsakliga ändamålet med ett europakooperativs verksamhet ska vara att tillgodose medlemmarnas behov och/eller främja deras eko- nomiska och sociala verksamhet, särskilt genom att ingå avtal med medlemmarna avseende tillhandahållande av varor eller tjänster eller utförande av arbete inom ramen för den verksamhet europakoopera- tivet bedriver eller låter bedriva. Ett europakooperativ får även ha ändamålet att tillgodose sina medlemmars behov genom att främja deras deltagande i ekonomisk verksamhet, på det sätt som anges ovan, i ett eller flera europakooperativ och/eller nationella kooperativ. Ett europa- kooperativ får bedriva sin verksamhet genom ett dotterföretag.24 22Se 1 kap. 1 § 2 Lov nr 81: Lov om samvirkeforetak (samvirkelova). 23Se 1 kap. 1 § 3 samvirkelova. 24Se artikel 1.3 i Rådets förordning (EG) nr 1435/2003 av om stadga för euro- peiska kooperativa föreningar (SCE-föreningar). Grunddragen hos en ekonomisk förening ändamål kan följaktligen vara av både ekonomisk och social karaktär men det är medlemmarnas behov och deras verk- samhet som ska främjas. Detta kan särskilt ske genom att medlem- marna deltar på något sätt i verksamheten. Något absolut krav på deltagande uppställs dock inte. Ett europakooperativ kan vara ett s.k. medlemsfrämjande kooperativ och verksamheten får bedrivas i dotterföretag. SCE-förordningen innehåller även bestämmelser om s.k. stöd- medlemmar eller investerande medlemmar. Enligt artikel 14.1 får, om lagstiftningen i den medlemsstat där europakooperativet har sitt säte medger det, i stadgarna för ett europakooperativ före- skrivas att personer som inte räknar med att använda eller pro- ducera kooperativets varor och tjänster får antas som investerande medlemmar (stödmedlemmar). Sådana medlemmar har rösträtt och villkoren för rösträtten och för beslutsförheten i kooperativet ska bestämmas närmare av lagstiftningen i den medlemsstat där europa- kooperativet har sitt säte. Det står medlemsländerna fritt att välja om man vill tillåta in- vesterande medlemmar i de europakooperativ som faller under res- pektive medlemsstats lagstiftning. I svensk rätt har möjligheten till investerande medlemmar inte utnyttjats. Som skäl för detta har uttalats att kravet på deltagande i verksamheten utgör en grundbult i den svenska lagstiftningen för ekonomiska föreningar. Att göra avkall på detta krav såvitt gäller europakooperativ har ansetts mindre väl förenlig med den svenska synen på kooperativ verksamhet och skulle även leda till en obalans mellan svenska ekonomiska föreningar och europakooperativ med säte i 6.4.3Viss annan europeisk rätt Fransk rätt innehåller en relativt vid definition av ett kooperativt företag och ett kooperativ sägs vara ett bolag vars grundläggande ändamål är något av följande:26 1.att för sina medlemmar minska kostnaden eller försäljningspriset på varor och tjänster, 2005/06:150 s. 149 f. 26Se artikel 1, nr 47-1775, från . Grunddragen hos en ekonomisk förening 2.att öka kvaliteten på varor som säljs till medlemmar eller på varor som medlemmarna producerar och som säljs till konsu- menter, eller 3.att, mer brett, möta medlemmarnas behov och främja deras sociala och ekonomiska intressen och ge dem möjlighet till utbildning. Lagen föreskriver uttryckligen att ett kooperativ kan vara verksamt inom samtliga branscher. Även i tysk rätt är definitionen av vad som utgör en ekonomisk förening förhållandevis vid. En ekonomisk förening sägs vara en sammanslutning där medlemsantalet inte är begränsat och vars syfte inriktas på att främja medlemmarnas ekonomi eller deras sociala eller kulturella intressen genom gemensamt bedriven affärsverk- samhet.27 6.5En vidare definition av ekonomisk förening 6.5.1Förändringar i definitionen av ekonomisk förening? Bedömning: Även i fortsättningen bör det av lagen framgå att en ekonomisk förening ska bedriva ekonomisk verksamhet och att den ska främja vissa intressen. Förslag: Kravet på att medlemmarna ska delta i verksamheten görs mer flexibelt. Den verksamhet som medlemmarna ska delta i ska i viss utsträckning kunna utgöras av verksamhet som drivs genom ett företag som den ekonomiska föreningen har träffat avtal om detta med. Tillämpningen av föreningslagens rekvisit för vad som är en ekono- misk förening är inte helt okomplicerad. Det kan vara svårt att i det enskilda fallet fastställa det närmare innehållet i begrepp som eko- 27 Se 1 kap. 1 § Gesetz betreffend die Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften. Gesellschaften von nicht geschlossener Mitgliederzahl, deren Zweck darauf gerichtet ist, den Erwerb oder die Wirtschaft ihrer Mitglieder oder deren soziale oder kulturelle Belange durch gemein- schaftlichen Geschäftsbetrieb zu fördern (Genossenschaften), erwerben die Rechte einer eingetragenen Genossenschaft nach Maßgabe dieses Gesetzes. Grunddragen hos en ekonomisk förening nomisk verksamhet, främja och delta. Otydligheterna kan leda till att nekar registrering av en rörelse som medlem- marna anser utgöra en ekonomisk förening. Tveksamheter kring innebörden av de aktuella kraven kan också leda till att den samman- slutning som medlemmarna anser vara en ideell förening vid en domstolsprövning bedöms uppfylla kriterierna för ekonomisk förening, vilket medför att föreningen saknar rättskapacitet. Det finns därför anledning att närmare granska några av de rekvisit som ställs upp i 1 kap. 1 § i den nuvarande föreningslagen och överväga om de bör förändras. En utgångspunkt för våra överväganden har varit att kravet att en ekonomisk förening ska bedriva ekonomisk verksamhet ska behållas och att detta krav även i fortsättningen ska utgöra del av defini- tionen av en ekonomisk förening. Den närmare innebörden av kravet är emellertid, som redan har påpekats, inte helt klar. förarbeten anger endast att verksamheten ska vara kommersiell, industriell, finansiell eller på annat sätt affärsmässigt organiserad.28 Vi har därför övervägt om innebörden i kravet kan förtydligas genom att begreppet ekonomisk verksamhet ersätts med begreppet näringsverksamhet. En fördel med en sådan ordning är att begreppet näringsverk- samhet förekommer och är definierat i flera olika sammanhang (se avsnitt 6.2.3), och därför kan synas vara tydligare än begreppet eko- nomisk verksamhet.