sou · GZB342 · 2011-05-04 00:00:00 — När val av de nämndemän som ingår i förvaltningsrätt vid behandling av mål om fastighetstaxering ska ske framgår av fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 5 § första stycket och 7 § första och andra stycket och 19 § första–tredje stycket lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. 3 § Vid val av nämndemän ska eftersträvas att nämndemannakåren får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön, etnisk bakgrund och yrke. Om det finns flera alternativa sätt att uppnå en allsidig samman- sättning, bör de personer väljas som inte tidigare tjänstgjort som nämnde- män eller som tjänstgjort kortast tid. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 7 § tredje stycket rätte- gångsbalken och 19 § femte stycket lagen om allmänna förvalt- ningsdomstolar. 4 § För att vara valbar till nämndeman krävs, i tingsrätt att han eller hon är folkbokförd i kommunen eller den del därav som hör till tingsrätten samt i förvaltningsrätt, hovrätt och kammarrätt att han eller hon är folk- bokförd i länet eller den del därav som hör till domstolens domkrets. Den som är lagfaren domare, anställd vid domstol, åklagare, polisman eller advokat eller annan som har till yrke att föra andras talan inför rätta får inte vara nämndeman. I förvaltningsrätt och kammarrätt får inte heller anställd vid , länsstyrelse eller under länsstyrelse lydande myn- dighet eller eller ledamot av skattenämnd vara nämnde- män. Nämndeman i tingsrätt får inte vara nämndeman i hovrätt och nämndeman i förvaltningsrätt får inte vara nämndeman i kammarrätt. Till nämndeman bör endast den utses som med hänsyn till omdömes- förmåga, självständighet, laglydnad och övriga omständigheter är lämplig för uppdraget. Den som fyllt eller uppger något giltigt hinder är inte skyldig att ta emot uppdrag som nämndeman. Den som har avgått som nämnde- man är inte skyldig att ta emot nytt uppdrag förrän . Domstolen prövar självmant den valde nämndemannens behörighet. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 6 § och 20 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. 5 § Domstolen fördelar tjänstgöringen mellan nämndemännen efter sam- råd med dem. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 1 kap. 4 § andra stycket och 2 kap. 4 b § andra stycket samt 13 § tredje meningen och 17 § fjärde stycket andra meningen lagen om allmänna förvalt- ningsdomstolar. 6 § En nämndeman har rätt till ledighet från anställning i den utsträck- ning som behövs för att han eller hon ska kunna utföra sitt uppdrag. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 7 a § och 20 a § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. 7 § En nämndeman väljs . Den som har fyllt får avgå som nämndeman. Domstolen får entlediga en nämndeman som visar giltigt hinder. Domstolen ska entlediga en nämndeman som genom att begå brott eller på annat sätt har visat sig uppenbart olämplig för uppdraget. Om en nämndeman är valbar eller behörig, upphör nämndemannens uppdrag. Fullmäktige får dock besluta att en nämnde- man, som till följd av ändrad folkbokföring är valbar, får ha kvar sitt uppdrag under resten av mandatperioden. Bestämmelser om mandatperiod för sådan nämndeman som ingår i för- valtningsrätt vid behandling av mål om fastighetstaxering finns i fastig- hetstaxeringslagen (1979:1152). Om en nämndemans uppdrag upphör utses en ny nämndeman för den tid som återstår. Ändras antalet nämndemän inom domkretsen får en nytillträdande nämndeman utses än som följer av första stycket. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 8 § och 21 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. 8 § Domstolen får stänga av en nämndeman från tjänstgöringen om han eller hon 1.är föremål för ett ärende om entledigande, 2.är föremål för förundersökning eller står under åtal för ett brott som vid fällande dom kan antas leda till entledigande, eller 3.i övrigt uppvisar ett beteende eller ett tillstånd som bedöms skada all- mänhetens förtroende för rättskipningen. Ett beslut om avstängning enligt första stycket 3 ska gälla , dock högst . Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 8 a § och 22 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. 9 § Beslut om entledigande och avstängning av nämndemän får över- klagas till en särskild statlig nämnd. Nämndens beslut får inte överklagas. Regeringen meddelar föreskrifter om nämnden. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 8 b § och 23 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Den nämnd som avses är . 10 § En nämndeman som entledigats eller avgått är, om han eller hon alltjämt är valbar, skyldig att fullgöra uppdraget till dess domstolen fått besked om att annan blivit vald samt att även därefter tjänstgöra vid fort- satt behandling av mål i vars handläggning han eller hon har del- tagit. Detta gäller dock inte den som entledigats enligt 7 § andra stycket eller som avgått sedan ett ärende om sådant entledigande eller om av- stängning har inletts. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 9 § och 24 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Utseende av nämndeman i särskilt fall 11 § Är nämndeman av jäv hindrad att tjänstgöra eller uteblir nämnde- man från rättens sammanträde och kan annan nämndeman inte utan tidsutdräkt infinna sig, får rättens ordförande till tjänstgöring i nämnden kalla någon, som är valbar till nämndeman i domstolen. I bestämmelsen regleras möjligheten för en domstol att snabbt kalla in en tillfällig nämndeman för tjänstgöring i ett par särskilda situa- tioner. De situationer som avses är när en nämndeman på grund av jäv är förhindrad att tjänstgöra eller uteblir från rättens samman- träde och det inte är möjligt att få en annan nämndeman att infinna sig utan tidsutdräkt. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 10 § , som saknar motsvarighet för de allmänna förvaltningsdom- stolarna. Genom förslaget blir bestämmelsen tillämplig i såväl tings- rätt och hovrätt som förvaltningsrätt och kammarrätt. 13.3Förslaget till lag om ändring i är jämte lagen om allmänna förvaltningsdom- stolar och förvaltningsprocesslagen den lagstiftning där vi föreslår flest förändringar. En stor del av de bestämmelser som finns i balkens första fyra kapitel föreslås flyttas till annan författning. Till övervägande delar är inte avsikten med våra förslag att åstad- komma några egentliga förändringar i den ordning som råder, utan främst att skapa en mer överskådlig lagstiftning där frågor som är gemensamma för flera domstolar sammanhängande behandlas i den föreslagna lagen om domstolar och domare. Vi föreslår att vissa bestämmelser som finns i rättegångs- balken i stället ska framgå av förordning. Vi har gjort bedömningen att det inte behöver framgå av lag att domstolar ska ha kansli eller var och hur ofta domstol ska sammanträda (se avsnitt 5.3.2). Vidare föreslår vi att bestämmelser om rättens sammansättning och om fördelning av mål mellan enskilda domare ska föras in i . Den strukturella förändringen av första fyra kapitel innebär att de nuvarande rubrikerna är helt passande. Vi föreslår därför att rubriken till balkens första avdel- ning, som omfattar 1–9 kap., ska vara Allmänna bestämmelser. Efter våra föreslagna ändringar kommer de första tre kapitlen endast att innehålla regler om rättens sammansättning. Vi föreslår därför att de kapitlen ska ha rubrikerna Tingsrätts sammansättning, Hovrätts sammansättning och Högsta domstolens sammansätt- ning. Det fjärde kapitlet bör lämpligen ha rubriken av mål mellan domare. 5 § När tre lagfarna domare ingår i tingsrättens sammansättning ska ord- föranden vara ordinarie domare i tingsrätten. Minst ytterligare en leda- mot ska vara eller ha varit ordinarie domare, hyresråd eller assessor. En domare som utsetts enligt 7 kap. 7 § lagen (2011:000) om domstolar och domare jämställs vid tillämpningen av första stycket med ordinarie domare. Om det finns särskilda skäl får tingsrätten för ett särskilt mål eller ärende förordna den som har varit ordinarie domare i tingsrätten eller den som är ordinarie domare i en annan tingsrätt att tjänstgöra som ordförande. Bestämmelsen är ny och reglerar sammansättningen när tre lagfarna domare ingår i rätten. Bestämmelsen motsvaras av 22 § tings- rättsinstruktionen. Våra överväganden finns i avsnitt 6.4.9. I förhållande till den ordning som gäller medför lagregeln vissa mindre förändringar. En förändring är att den femte punkten i den nuvarande upp- räkningen av godtagbara andre domare, som pekar ut den som tjänstgjort som adjungerad ledamot i hovrätt eller kammarrätt och bedömts vara lämplig att anställas som assessor, har utgått. En annan förändring är den nya föreskriften i tredje stycket om att tingsrätten, om det finns särskilda skäl, för ett särskilt mål eller ärende får förordna den som har varit ordinarie domare i tings- rätten eller den som är ordinarie domare i en annan tingsrätt att tjänstgöra som ordförande. Regeln har sin förebild i nuvarande 23 § andra stycket hovrättsinstruktionen och 22 § kammarrättsinstruk- tionen. Till skillnad från behöver inte hovrätten blandas in för ett förordnande av detta slag (jfr nuvarande 22 § andra stycket andra meningen tingsrättsinstruktionen, där personkretsen också är något annorlunda). Bestämmelsen får sin särskilda betydelse i situationer där det inte är möjligt för någon av de ordinarie domarna i tings- rätten att tjänstgöra (exempelvis på grund av jäv), men också i situationer där en pensionerad ordinarie domare tillfälligt tjänstgör i sin tidigare domstol. Således kan med stöd av bestämmelsen en pensionerad eller chefsrådman förordnas att vara ordför- ande i den domstol där vederbörande tidigare var anställd, även i situationer där tre domare ska ingå i rättens sammansättning. 7 § Regeringen förordnar i sänder dem som ska tjänstgöra som ekonomiska experter enligt 8 § och 2 kap. 4 a §. Under treårs- perioden får vid behov ytterligare personer förordnas för återstående del av perioden. Inträffar medan en ekonomisk expert deltar i behand- lingen av ett mål en omständighet som medför att förordnandet ska upphöra att gälla, ska förordnandet oberoende därav anses ha fortsatt giltighet såvitt avser det pågående målet. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 4 kap. 10 a § första stycket. Den föreskrift om svenskt medborgarskap, m.m., som finns i be- stämmelsens nuvarande andra stycke har ersatts av den generella föreskiften härom i 6 kap. 1 § lagen om domstolar och domare. Våra överväganden i den frågan finns i avsnitt 9.4. 5 § När tre eller flera lagfarna domare ingår i hovrättens sammansättning ska ordföranden vara ordinarie domare i hovrätten. Minst ytterligare en ledamot ska vara eller ha varit ordinarie domare eller hyresråd. En domare som utsetts enligt 8 kap. 4 § lagen (2011:000) om domstolar och domare jämställs vid tillämpningen av första stycket med ordinarie domare. Om det finns särskilda skäl får hovrätten för ett särskilt mål eller ärende förordna den som har varit ordinarie domare i hovrätten eller den som är ordinarie domare i en annan hovrätt att tjänstgöra som ordförande. Bestämmelsen är ny och reglerar sammansättningen när flera lagfarna domare ingår i rätten. Bestämmelsen motsvaras av 23 § hov- rättsinstruktionen. Våra överväganden finns i avsnitt 6.4.9. I förhållande till den ordning som gäller medför lagregeln vissa mindre förändringar. En förändring är att en av regeringen anställd råd- man i tingsrätt inte anges i första stycket andra meningen eller andra stycket. Föreskriften i tredje stycket motsvarar huvudsakligen nuvarande 23 § andra stycket hovrättsinstruktionen, med den skillnaden att när särskilda skäl föreligger kan enligt förslaget förordnas antingen den som varit ordinarie domare i den aktuella hovrätten eller den som är ordinarie domare i annan hovrätt. Den som varit ordinarie domare i annan hovrätt kan således inte förordnas att tjänstgöra som ordförande enligt den föreslagna bestämmelsen. 1 § Varje domstol bestämmer själv hur mål och ärenden ska fördelas mellan enskilda domare. Fördelningen får inte vara ägnad att påverka målens eller ärendenas utgång. Fördelningen ska vara baserad på i förväg fastställda objektiva kriterier som är ägnade att medföra en rimlig arbetsfördelning och ett effektivt ut- nyttjande av såväl domstolens resurser som domarnas särskilda kun- skaper. Om det föreligger särskilda skäl får domstolen besluta att visst mål ska fördelas på annat sätt än vad som följer av dessa kriterier. Bestämmelsen är ny och reglerar domstolens fördelning av mål mellan enskilda domare. Våra överväganden finns i avsnitt 7.7. Bestämmelsen är genom hänvisningar tillämplig också i de all- männa förvaltningsdomstolarna (den föreslagna 41 a § förvaltnings- processlagen), Arbetsdomstolen (den befintliga 5 kap. 3 § lagen om rättegången i arbetstvister) och Patentbesvärsrätten (den föreslagna 6 a § lagen om Patentbesvärsrätten). 16 § Den som vid en tillämpning av bestämmelsen i 13 § inte skulle få handlägga ett mål, får inte heller vidta åtgärder som påverkar hur målet fördelas mellan enskilda domare. Om samtliga domare vid domstolen är jäviga får den domare som leder arbetet vid domstolen trots bestämmelsen i första stycket förordna domare vid annan domstol att handlägga målet. Bestämmelsen är ny. Våra överväganden finns i avsnitt 7.7. Bestämmelsen i första stycket anger att den som vid en tillämp- ning av bestämmelsen om domarjäv inte skulle få handlägga ett mål inte heller får vidta andra åtgärder som påverkar hur målet fördelas mellan enskilda domare. Föreskriften avser samtliga medarbetare som kan påverka hur ett mål fördelas, dvs. även andra än domare. I be- greppet åtgärder innefattas allt som påverkar knytningen mellan mål och domare, dvs. även faktiska åtgärder som att sätta ut mål på olika domares förhandlingsdagar eller att fördela redan planerade förhandlingsdagar mellan enskilda domare. En åtgärd som är så detaljreglerad av exempelvis arbetsordningen att det inte finns något utrymme för skönsmässiga överväganden är emellertid inte avsedd att träffas av bestämmelsen, då den åtgärden inte påverkar fördel- ningen. Föreskriften i andra stycket reglerar situationen att samtliga domare vid domstolen är jäviga och föreskriver att i så fall får dom- stolschefen trots bestämmelsen i första stycket förordna den utom- stående domare som ska handlägga målet. Även om också andra anställda än domare tillåts ha viss påverkan på hur mål fördelas mellan domstolens egna domare, är det inte lämpligt att uppgiften att fördela mål till domare utanför domstolen anförtros andra än domare. Detta gäller särskilt i ett mål där samtliga domare vid domstolen är jäviga. Föreskriften i andra stycket bör med hänsyn härtill också ses som ett förbud för varje annan anställd än dom- stolschefen att – i den aktuella situationen – förordna den utom- stående domare som ska handlägga målet. Bestämmelsen är genom hänvisningar tillämplig också i de all- männa förvaltningsdomstolarna (den föreslagna 41 a § förvaltnings- processlagen), Arbetsdomstolen (den befintliga 5 kap. 3 § lagen om rättegången i arbetstvister) och Patentbesvärsrätten (den föreslagna 6 a § lagen om Patentbesvärsrätten). 13.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled Vårt förslag innebär att begreppet domsaga ersätts av begreppet domkrets och är en konsekvens av att vi föreslår att det senare begreppet används genomgående också i förhållande till tingsrätterna. Våra överväganden finna i avsnitt 5.3.2. 13.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1933:269) om ägofred Vårt förslag innebär att begreppet domsaga ersätts av begreppet domkrets och är en konsekvens av att vi föreslår att det senare be- greppet används genomgående också i förhållande till tingsrätterna. Våra överväganden finna i avsnitt 5.3.2. 13.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Vårt förslag innebär att en i 6 § intagen hänvisning till lagen om ut- nämning av ordinarie domare i stället ska hänvisa till lagen om domstolar och domare, eftersom bestämmelserna flyttats dit. Dessutom föreslår vi att 7 § – som föreskriver dels krav på svenskt medborgarskap, m.m., dels att ledamot ska ha avlagt domar- ed – ska upphävas eftersom dessa föreskrifter enligt vårt förslag ska framgå samlat i 6 kap. lagen om domstolar och domare. Ändringarna är genomgående följdändringar, vilka inte är av- sedda att medföra några materiella förändringar. 13.7Förslaget till lag om upphävande av lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Vårt förslag innebär att lagen om allmänna förvaltningsdomstolar upphör att gälla och att flertalet av de nuvarande bestämmelserna i stället ska framgå av annan lag. Våra överväganden finns i av- snitt 5.3.1. 13.8Förslaget till lag om ändring i förvaltningsprocesslagen (1971:291) Vårt förslag innebär att förvaltningsprocesslagen tillförs ett antal nya bestämmelser, som finns främst i lagen om allmänna för- valtningsdomstolar. Våra skäl till vi utformat förslaget på detta sätt framgår av 5.3.7.2. Vi utgår från att förvaltningsprocesslagens utformning reformeras mer generellt i det fortsatta lagstiftningsarbetet, varvid hänsyn sam- tidigt kan tas till andra lagstiftningsprojekt som löpt delvis parallellt med vårt. Vårt förslag innebär, med några få undantag, att dagens bestäm- melser flyttas från en lag till en annan utan att vi gör några andra ändringar i innehållet än såvitt avser hänvisningar. De bestämmelser som sålunda inte alls förändrats till innehållet är följande. Motsvarar i lagen om allmänna § andra–femte stycket På grund av att bestämmelserna om särskilda ledamöter i mål om laglighetsprövning enligt kommunallagen föreslås flyttas till kom- munallagen (se avsnitt 5.3.3), har 2 c § tredje stycket, § fjärde stycket och 2 i § ändrats redaktionellt. I övrigt kommenteras de uppräknade bestämmelserna inte ytterligare här. Den föreslagna 2 h § reglerar kammarrätts sammansättning när mer än en lagfaren domare ska ingå i rätten. De överväganden som ligger bakom utformningen motsvarar i allt väsentligt det som an- förts under författningskommentaren till 2 kap. 5 § (som reglerar motsvarande fråga i hovrätt), med den skillnaden att bestämmelsen i 2 h § också reglerar möjligheten för kammarrätt att bestå av två lagfarna ledamöter. I ett annat lagstiftningsarbete har föreslagits att kammarrätt i de situationerna ska bestå av tre lagfarna domare (se betänkande Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol, SOU 2010:44, s. 293 ff.). Om det förslaget skulle genomföras blir kammarrätt- ernas och hovrätternas förutsättningar analoga. Första och andra stycket i nuvarande 28 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar har inte förts in här, eftersom de bestämmel- serna väsentligen motsvaras av den föreslagna 6 kap. 1 § lagen om domstolar och domare. Våra överväganden finns i avsnitt 9.4.2, där vi närmare diskuterar också vilken reglering som bör gälla för föredragandena. Det tredje stycket i 28 § lagen om allmänna förvaltningsdom- stolar, som hänvisar till regler om att domare som är närstående till varandra inte får sitta i rätten , föreslås föras in som 41 b §. Bestämmelsen revideras språkligt, eftersom den nuvarande formuleringen felaktigt kan tolkas som att till var- andra närstående domare inte får arbeta i samma domstol. Slutligen intas i förslaget en ny bestämmelse, 41 a §, som inne- håller en hänvisning till de föreslagna reglerna i om fördelning av mål mellan enskilda domare och om jäv för den som vidtar åtgärder som påverkar fördelningen av mål mellan en- skilda domare. Våra överväganden finns i avsnitt 7.7. 13.9Förslaget till lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207) Vårt förslag innebär att i 3 kap. 10 § intagna hänvisningar till vissa bestämmelser ska bytas ut mot hänvisningar till lagen om domstolar och domare, dit bestämmelserna föreslås flyttas. 13.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Vårt förslag innebär att en i 3 § intagen hänvisning till lagen om utnämning av ordinarie domare ska bytas ut mot en hänvisning till lagen om domstolar och domare, dit bestämmelserna föreslås flyttas. 13.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister Våra förslag är främst avsedda att lagfästa den domarbehörighet som efter förordnande kan tillkomma andra lagfarna anställda i Arbets- domstolen än ordförande och vice ordförande, dvs. de s.k. sekre- terarna. Därtill föreslås vissa redaktionella ändringar. 1 § Arbetsdomstolen består av högst fyra ordförande, högst fyra vice ordförande samt sjutton andra ledamöter. En av ordförandena ska vara chef för domstolen. För annan ledamot än ordförande ska det finnas högst tre ersättare. Det som sägs i denna lag om ledamot gäller även ersättare, om inte annat särskilt anges. I lagen (2011:000) om domstolar och domare finns bestämmelser om utnämning av ordförande tillika chef och övriga ordförande i domstol- en. Övriga ledamöter och ersättare förordnas av regeringen . Vårt förslag innebär att det nuvarande andra stycket – där krav på svenskt medborgarskap, m.m. och avläggande av domared regleras – upphävs eftersom de föreskrifterna i stället föreslås följa av 6 kap. lagen om domstolar och domare. I bestämmelsens sista stycke byts en hänvisning till lagen om ut- nämning av ordinarie domare till ut mot en hänvisning till lagen om domstolar och domare, dit bestämmelserna flyttats. 2 a § När Arbetsdomstolen sammanträder med tre lagfarna domare ska en ordförande eller en sådan vice ordförande som tilldelats målet föra ordet. Minst en av de andra domarna ska vara ordförande eller vice ordförande i domstolen. Bestämmelsen är ny och reglerar sammansättningen när tre lagfarna domare ingår i Arbetsdomstolens sammansättning. Bestämmelsen motsvaras av 6 a § första och andra meningen i instruktionen för Arbetsdomstolen. Våra överväganden finns i avsnitt 6.4.9. 8 § Förberedande åtgärder och sådan handläggning som avses i 7 § 1 kan enligt ordförandes uppdrag också utföras av annan lagfaren anställd vid domstolen, vilken förordnats därtill av domstolen. Därutöver kan även handläggning som avses i 7 § 6–10 enligt ord- förandes uppdrag utföras av sådan annan lagfaren anställd vid dom- stolen, som efter att ha vunnit tillräcklig erfarenhet förordnats därtill av domstolen. När Arbetsdomstolen sammanträder med tre lagfarna domare får en av de domarna vara en lagfaren anställd som fått förordnande enligt andra stycket. Bestämmelsens tredje stycke är nytt och lagfäster möjligheten att låta en s.k. sekreterare i vara en av de lagfarna domarna, när tre sådana ingår i Arbetsdomstolens sammansättning. Den bestämmelsen finns i 6 a § tredje meningen i instruk- tionen för Arbetsdomstolen. Våra överväganden finns i avsnitt 6.4.7. 13.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1977:729) om Patentbesvärsrätten Vid sidan av de ändringar som återges nedan föreslår vi att nu- varande 2 §, 3 § och 7 § första stycket lagen om Patentbesvärsrätten ska upphävas, eftersom de föreskrifter som framgår där ska följa av bestämmelser i lagen om domstolar och domare. 4 a § Vid handläggning av mål med flera ledamöter ska ordföranden vara ordinarie patenträttsråd. Ytterligare en ledamot bör inneha eller ha inne- haft anställning som patenträttsråd. Bestämmelsen, som reglerar Patentbesvärsrättens sammansättning när flera ledamöter ska ingå i rätten, motsvarar nuvarande 12 a § in- struktionen för Patentbesvärsrätten. Våra överväganden finns i av- snitt 6.4.9. Vid jämförelse med andra nuvarande regler om domstolars sammansättning är det udda att regeln föreskriver att ytterligare en ledamot bör inneha eller ha innehaft anställning som patenträttsråd. Det kan dock noteras att fram var den motsvarande bestämmelsen för kammarrätt uppbyggd på samma sätt, men från det året föreskrivs i 22 § kammarrättsinstruktionen att den andre domaren ska tillhöra vissa uppräknade domarkategorier. Det kan an- tas att den tidigare lydelsen i kammarrättsinstruktionen har tjänat som förebild för nuvarande 12 a § instruktionen för Patentbesvärs- rätten.