sou · GZB361 · 2011-09-29 00:00:00 — Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser När som 18-åring hade flyttat ifrån fosterhemmet till eget boende blev hon kontaktad av en släkting till , en ung flicka i ungefär samma ålder som . Hon berättade för att hon och en kamrat till henne hade blivit sexuellt utnyttjade av och fick frågan om hon också hade blivit det. drabbades av panik, ville inte höra talas om detta och slängde på luren. Hon vände sig i sin förtvivlan till psykologen , trots att det var de hade pratat med varandra. ställde in sina besök och fick sitta hos henne på hennes mottagning i timmar och berätta om vad hon hade varit utsatt för. Detta resulterade i polisanmälan och rättegångar i både tingsrätt och hovrätt, där fälldes för övergrepp på och två andra minderåriga flickor. Han nekade till övergreppen på men medgav övergrepp på de två andra flickorna. tillerkändes ett mycket högt skadestånd. sköt sig en under en permis- sion från fängelset. har fullgjord grundskola och haft flera olika arbeten. Hon har både arbetat i verkstad och med barn, stått i affär och drivit en egen städfirma. får hon sjukersättning. I sitt vuxna liv har ofta plågats av depressioner. isolerar hon sig, kryper under stenen. I 25-årsålden gick hon igenom ett tolvstegsprogram mot miss- bruk. Efter det har hon inte gjort några självmordsförsök. beskriver att hon har svårt för att lita på människor och har svårt att släppa någon in på livet av rädsla för att bli sårad. Hon har försökt gå igenom olika psykoterapiformer för att komma till- rätta med sina depressioner, bland annat hypnosterapi. är frånskild och har två flickor i tonåren som hon tror att hon kanske överbeskyddar. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Det som först slår oss i fall handlar om att hon sände så tydliga signaler om att hon inte mådde bra att omgivningen fattade misstankar; ungdomscentret, skolsyster, kuratorn, och hennes terapeut. Det stannade dock vid misstankar, eftersom hon avvisade de försök till att ställa frågor som faktiskt gjordes. Förmodligen hade man behövt gå grundligare tillväga, när det gällde att förstå vad det var som pågick och tagit reda på vad det var för slags relation hon hade till och . Exemplet visar oss hur långt ett barn kan gå när det gäller att hemlighålla sina skamfyllda erfarenheter. Men också hur viktigt det är att erbjuda barnet möjligheter till en förtroendefull samtals- kontakt som barnet själv kan använda när tiden är mogen. valde själv att flytta tillbaka till och , trots alla övergreppen. Flera intervjupersoner vittnar om liknade val; vad som helst, bara inte flytta, eller behöva träffa nya människor. Här ligger det förstås också nära till hands att tänka att inte tyckte att hon värd något bättre. Hon kommenterar själv sitt val med att hennes självförtroende var nere i skorna, eller så hoppades hon att något hade förändrats när hon kom tillbaka – vilket det inte hade. När barn inte mår bra äventyras deras förmåga att göra bra val. Att värna om barns deltagande och inflytande över sin egen livs- situation får inte innebära att de på detta sätt lämnas ensamma i avgörande valsituationer. De behöver vuxnas närvaro och stöd när det gäller att överväga de olika alternativen. Slutligen visar oss exemplet också något om vilket inflytande och vilken kontroll förövaren utövar över det utsatta barnet. Att det fysiska våld som utsatte för i lika hög utsträckning också var psykiskt blir i hennes fall mycket tydligt. självmord riskerar därför att bli en tung börda för . Hon har själv gjort flera allvarliga självmordsförsök. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser en gång om att barns säkerhet i dessa avseenden i bokstavlig mening är en fråga om liv och död. 4.10En vanlig familj också Vi var en vanlig familj också. Det var städat och fint hemma. Vi hade blanka kaffekoppar på rad i vitrinskåpen och mamma broderade korsstygnstavlor med hästhuvuden och väderkvarnar på. Så det tog tid innan socialen kopplades in, fastän det var mycket bråk och mamma försökte ta livet av sig ofta. Så beskrev hemmet där hon tillbringade sina tidiga barnaår i Malmös utkanter, när hon intervjuades av Van- vårdsutredningen tillsammans äldre syster . Missbruk av alkohol och läkemedel Det är som har berättat det mesta för henne om hur det var i hemmet . var född i och hen- nes pappa bodde kvar där. föräldrar hade träffats på den städfirma där de båda arbetade sedan de flyttat till ungefär , från var sitt håll i . Båda föräldrarna missbrukade alkohol och läkemedel. Detta har mamma aldrig förnekat, säger , men menar att modern alltid försökt försköna bilden av hur det var i hemmet när och hennes syskon växte upp. När var suiciderade fadern, svårt nedgången i sitt missbruk. har endast svaga minnen av sin far. Ett minne hand- lar om att hon sitter i en bärsele på hans mage och ett annat om att han knäcker ett ägg i huvudet på henne. En tid efter faderns död, i alla fall innan hon hade börjat skolan, kommer ihåg att det kom en kvinna som tog ut henne i skogen och ville prata med henne om hur hon hade det. minns att hon trodde att det hade med att göra, för den hade just hänt och hon minns hur upprörda alla var. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser förstod inte förrän i vuxen ålder att kvinnan kom från och att hon ville prata med henne om hur hon hade det hemma. Det blev i alla fall beslutat att och hennes lille- bror skulle få bo hos den dagmamma de hade. Det blev en mycket kort placering hos dagmamman som beskriver som rar för att mamma bråkade så mycket med henne att hon inte kunde ha oss kvar. Så fick barnen flytta hem till sin mamma igen. Hon var deprimerad efter faderns bortgång, missbrukade själv, gjorde flera allvarliga själmordsförsök och lämnade barnen vind för våg. Grannar såg att och hennes for illa, att de sprang ute i pyjamas, tiggde mat och pengar av grannarna i huset. Modern hade en som hette . Hon missbrukade inte och ansågs vara en fin dam. Det hände ofta att och hennes fick vara hos när modern inte orkade med dem. Någon vecka då och då brukade de bo hos . var ensamstående med fyra barn mellan och I det akuta läge som rådde var alternativet från kommunens sida att lägga in barnen på sjukhus. Då tyckte synd om och och erbjöd dem att bo hos henne tills det var ordnat med ett fosterhem åt barnen. Det visade sig dock svårt att hitta ett fosterhem som kunde ta emot två barn. erbjöd sig då att låta barnen bo hos henne permanent, för att de inte skulle behöva splittras upp på flera familjer. Den äldsta systern var , arbetade i vården och bodde tillsammans med sin pojkvän i en liten lägenhet i samma hus som . Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser En arbetsplan gjordes upp Kommunen ordnade med att en grannlägenhet slogs ihop med lägenhet så att barnen skulle kunna få egna rum. Eftersom det uppstod slitningar också mellan och bar- nens mor, relaterat till hennes perioder av missbruk gjordes en arbetsplan upp mellan och barnens mor. Av arbetsplanen som är återgiven i hovrättsdomen framgår att Leenas umgänge med barnens bryts om hon faller in i mönster av att förtala, försöka sätta under press eller stressa familjehemmeteller försöker manipulera barnen till avståndstagande eller underblåsa konflikter. har mycket att berätta från tiden hos . Det var barn överallt och hade relationer med flera olika män. kände sig särbehandlad hos . Hon och skulle helst hålla sig på sina rum. De fick inte vistas fritt i lägenhe- ten, som egna barn. och hennes barn skulle all- tid äta först och de fick varm mat. Sedan fick och äta. Då var maten kall och så var det . Det blev mycket hos , minns . Hon och fick ofta sitta ensamma i köket när det var deras tur att äta. uppfostrade barnen, även sina egna, med slag och daskar. fick örfilar, blev daskad i bakhuvudet, blev puttad och dragen i håret, praktiskt taget . var , och de andra barnen i hem utsatta för detta. och fick träffa sin mamma och storasyster på hel- gerna. De berättade för henne att slog dem, vilket modern förde vidare till . Där fick hon, enligt vad be- rättar, svaret att hon inte skulle få träffa barnen om hon hittade på sådana saker, med hänvisning till det samarbetsavtal som upprät- tats. Storasyster visste inte hur barnen behandlades. Men hon uppmärksammade att de gick omkring i för små och utslitna kläder. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Det fick henne att köpa dem varsitt par träskor. Då blev uppringd av , berättar hon under intervjun. förklarade att om hon köpte något till sina syskon, måste hon även ge barn presenter. Det hade inte råd med. Därför slutade hon att köpa kläder till sina småsyskon. Av polisförhör med framgår att hon inte visste om att använde våld mot småsyskonen förrän en sommar- dag kom till henne och grät som hon visade en hårtofs som hon hade i handen. Gråtande berättade för sin sto- rasyster att hade dragit henne och håret för att de inte plockat upp sina leksaker efter sig. När hade tagit sig åt huvudet för att dämpa smärtan fick hon en stor hårtofs i handen. Denna förvarade hon i ett fack i skrivbordet. berättar i polisförhöret att när hon hämtade barnen gav henne några papper som var hopvikta. ville absolut inte att de skulle öppna papperen så länge de var kvar hos . Hon ville vänta tills de kom runt kvarteret. När fick se hårtussen blev hon upprörd och ledsen. berättade att det var som hade gjort det eftersom hon och hade varit olydiga. När hon tittade i barnens hårbottnar såg hon de kala fläckarna. Även sa att han hade blivit luggad men glömt att ta med sin hårtofs. Av den läkarundersökning som senare gjordes framgick att båda barnen hade kala fläckar i hårbotten motsvarande en yta . Efter läkarundersökning gjordes en polisanmälan. Båda barnen po- lisförhördes och det gjordes även en vittnespsykologisk trovärdig- hetsutredning som visade att det barnen berättade kunde antas vara självupplevt. nekade till de anklagelser som riktades mot henne. Hon friades i tingsrätten men fälldes i hovrätten för misshandel enligt 3 kap 5 § till femtio dagsböter å . Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Flyttade hem till mamma Sedan domen avkunnats fick och flytta hem till sin mamma. Modern var fortfarande mån om hemmet, att allt skulle se fint ut på ytan men i själva verket saknade hon förmågan att ta hand om sina barn, ge dem mat, kläder, rutiner och se till att de kom iväg till skola och fritids. Det blev mycket bråk, konflikter kring det mesta och modern anklagade barnen för att hon inte orkade. Av och till hotade hon med att hon skulle ta livet av sig. storasyster erbjöd att barnen skulle få bo hos henne och hennes man . Hon ville hjälpa sina småsyskon som ju var i en svår situation. Men det gick ju inte alls, säger . Hon skänker en tacksamhetens tanke till som kom från en frisk familj och höll ihop allting. Han skötte vardagsbestyren. Själv satt hon bara i morgonrocken , försökte få tag på eller pratade med dem i telefon. minns som rörig. Hon och brodern flyt- tade fram och tillbaka mellan mamma och systern, som bodde nära varandra. Mamma gapade och skrek, jag och gapade och skrek, berättar . Hon tycker inte att hon hade redskapen och orken att ta hand om dels sina två småsyskon och sina egna två små barn. Modern ringde ofta och hotade med att ta livet av sig. Jag var medberoende, säger . Så snart ringde och berättade att hon mådde dåligt gick över till henne. Hon tycker att hon tog ett alldeles för stort ansvar för sin mamma som hon skulle behövt ha hjälp med att bryta. Först förstod att faktiskt bara var när hon tog emot dem i sitt hem. Hon kan inte förstå att var så ung. Hon har ju alltid varit den som har tagit hand om oss. Och det var aldrig någon hos och som kunde hjälpa till heller, eller som såg till dem. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Via en bekant till och som kände någon som kunde tänka sig att ta emot och , hamnade de hos och . Här gjorde barnavården en noggrann utredning. Det tog barnen kunde flytta dit. trivdes hos och . De bodde nära hennes tidigare kamrater och hon kunde ha kontakt både med sin mamma och sin syster när hon bodde där. Men modern fortsatta att ställa till besvär. Hon ringde ofta och bråkade med fosterhemmet, ställde krav och kom med orättvisa beskyllningar. orkade inte och längre med konflikterna med och det bestämdes att barnen skulle flytta tillbaks till henne. Flyttade hem till mamma igen hos modern var det dags att flytta hem till igen eftersom modern fortfarande saknade den riktiga förmågan att finnas tillhands för sina barn. Det var endast som flyttade till . fick bo med modern. Man ansåg att hon kanske skulle kunna orka ett barn, tror . Den här vändan hos började göra uppror mot sin syster. Det var väldigt jobbigt den här perioden, berättar , mycket beroende på att hon saknade som bodde kvar hos . Det fanns ingen att dela smärtan med. Dessutom var hon orolig för sin mamma. berättar att hon tog åt sig när modern ringde och sa att hon skulle ta livet av sig. Som barn till missbru- kare har man ett sjätte sinne, bara hon ringde, drabbades alla. På frågan om hur hon överlevde de här åren svarar att hon anpassade sig och att det trots allt fanns många vuxna runt om- kring henne som var suveräna, lärare och dagisfröknar. Och hon nämner särskilt hur viktiga henne syskon har varit för henne. Hon jämför sig och med hundar. Man kan slå dem hur mycket Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser som helst, men de tyr sig ändå till sin matte, apropå den misshan- del de fick stå ut med hos . menar att det är kombinationen av faderns självmord, krän- kande vanvård, ständiga omflyttningar och moderns oberäknelighet som orsakat de problem som hon brottats med under sitt vuxna liv. Hon har behövt arbeta mycket med sig själv. beskriver hur svårt hon har när det gäller att hantera konflikter, då drar hon sig undan. I relationer med män har hon dragit, när det uppstått problem, säger hon. Hon har haft svårt att rota sig, flyttat mycket, även som vuxen. Det har tagit mig att känna mig hemma på en plats. Det var fel det som skedde och reflekterar över vad som skulle kunna ha gjorts annorlunda när de växte upp. De menar att den sociala barnavården borde ha erbjudit modern hjälp att själv ta hand om sina barn, speciellt efter faderns död, al- ternativt hittat ett kvalificerat fosterhem som hade kunnat hantera när hon blev för besvärlig. De menar att det var fel det som skedde att så fort hon var nykter en period skulle barnen flytta hem till henne igen. Jag tycker faktiskt att socialen har varit lite lata, säger . Produkt av samma hem funderar över sin roll som ung fostermamma åt sina småsys- kon. förstår hon inte hur myndigheterna kunde gå med på att placera och hos henne. Jag var ju själv en produkt av samma hem. Jag hade inte kraften att sätta emot när hon ringde och kunde inte heller ge mina småsyskon det stöd de behövde, dels hade jag mina egna barn som var små, dels blev jag lika orolig och förtvivlad som de för att hon skulle göra allvar av sina hotelser att ta livet av sig. Jag tycker faktiskt att det var en form av vanvård att placera barnen hos mig, men det förstod jag ju inte då. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser dömdes till ett närmast symboliskt bötesbelopp. Misshandeln hon dömdes för bedömdes inte som särskilt grov I domen kommenteras att det förmodligen var stress som utlöste vad som antagligen var en engångsföreteelse, relate- rat till bland annat de ständiga påtryckningarna från modern sida. Vi har valt att redovisa exemplet , därför att det ytligt sett och i jämförelse med annat kanske inte har handlat om särskilt grov eller iögonfallande vanvård, men vid närmare betraktande nog så allvarlig. Det är en typ av vardagsvanvård, inte påtagligt våldsam, blodig eller dramatisk, som känns igen från många av de intervjuer vi har genomfört. Det som skiljer exemplet från de flesta övriga är dock att vanvården råkade bli lagförd och dokumenterad när den skedde. historia utspelar sig i modern tid och det ligger nära till hands att tänka att andra barn och ungdomar utsätts för lik- nande vanvård som fick stå ut med. Det vi fäster oss vid är i första hand de slarviga bedömningar av barnens behov och de vuxnas resurser som gjordes och hur illa de matchade varandra. Det är för oss obegripligt hur kunde placeras och ompla- ceras hos storasyster med tanke på Leenas utagerande och upprepade hot om självmord. Det samarbetsavtal som upprättades betraktar vi som en vällovlig ansats. Häri fanns ambitionen att ställa rimliga krav på och att garantera barnens säkerhet och tillförsäkra fosterhemmet arbetsro. Uppenbarligen var man väl medveten om den press och den stress utsatte fosterhemmen för. Vad hon dessutom skulle ha behövt var förstås stöd när det gällde att hålla sig till avtalet. Att villkora umgänget med barnen räckte uppenbarligen inte. När sedan barnen placerades hos hennes äldsta dotter tänker vi att möjligheterna att hålla distansen till henne raserades fullständigt. Var detta ett kalkylerat risktagande från professionens sida undrar vi, slarv eller kompetensbrist? Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Enligt utredningens definitioner av vanvård betraktar vi som uppbrottsutsatt. Hon placerades och omplacerades åtta gånger under . Hon fick byta skola fyra gånger under . beskriver själv att hon som vuxen fortfarande plågas av den rotlöshet som dessa ständiga byten av miljöer, vårdnadshavare och skolor förde med sig, vilket förstås är lätt att leva sig in i. Inga minnen av tillsyn har inga minnen av att det skedde någon tillsyn, vare sig hos eller hos . Uppenbarligen var barnen benägna att berätta om hur illa de be- handlades och hade förmodligen kunnat göra det om de haft kon- takt med någon från kommunen som de kände och hade förtro- ende för. I stället var det modern som under hot om att inte få träffa sina barn på grund av avtalsbrott, fick föra vidare barnens berättelser. Slutligen påminns vi om hur viktiga syskon- relationerna kan vara, hur angeläget det är att noga överväga even- tuella syskonseparationer. 4.11Levnadsberättelser – intervjupersonernas egna ord uppdrag har varit att kartlägga vanvård genom intervjuer. Men våra möjligheter att skildra övergreppen, försummelserna och den totala utsattheten är begränsade. Möjligen löser vi detta bäst genom att tillämpa olika grepp och perspektiv i vår framställning. Ett sätt är att låta intervjupersoner, med egna ord, berätta om sin tid i den sociala barnavården. Förutom intervjuer och arkivmaterial har utredningen tagit emot många personers nedtecknade beskrivningar av sin barndom. En del har skickat in sin levnadsberättelse före intervjun. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser skrivit ned sin historia inför intervjun och överlämnat den i sam- band med denna. Flera har kompletterat intervjureferatet med en berättelse där de själva har formulerat sina minnen. Dessa olika lev- nadsberättelser utgör underlaget för detta avsnitt. Personer som har kunnat verbalisera sina erfarenheter av van- vård kan skildra händelserna med inlevelse och intensitet som är svår för utomstående att göra rättvisa. Intervjupersonernas berät- telser har inte färgats av vår förförståelse, våra frågor eller våra sätt att uttrycka oss. Därför har de en plats i slutbetänkandet. Vi har valt ut berättelser som återger minnen och erfarenheter beskrivna med egna ord. Berättelserna är individuella och unika, men de som vi har valt skildrar företeelser och omständigheter som vi känner igen från många andra intervjupersoners berättelser. Alla intervjupersoner vars brev eller levnadsbeskrivningar återges har samtyckt till att deras texter publiceras. Texterna är av- identifierade, men den som har skrivit kommer att kunna känna igen sina egna formuleringar. Först redovisar vi hur och när berättelsen kom till utredningen och bakgrundsinformation som är nödvändig för förståelsen. Vi har avstått från att kommentera varje enskild berättelse ytterligare eftersom de talar väl för sig själva. Däremot reflekterar vi avslut- ningsvis över vad berättelser som dessa har lärt oss. För att underlätta läsbarheten har vi gjort styckeindelningar, korrigerat uppenbara stavfel och interpunktioner. Berättelserna har också beskurits och koncentrerats. Det kan av skribenterna upp- fattas som att vi har utelämnat väsentliga delar. För detta tar vi det fulla ansvaret. Vår förhoppning är ändå att dessa berättelser, skrivna av människor som har erfarenheter och insikter om över- grepp och försummelser, ska kunna förmedla både bilder och kun- skap om hur det har varit att växa upp med vanvård tätt in på livet. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Dagen efter att varit på intervju skickade han sin berättelse till utredningen. Jag heter och jag kastades efter föd- seln i armarna på den tidens social vilket resulterade i min första vistelse på barnhem i . Därifrån [skickades jag] till A-byn i B-län, [sedan] igen till . Det enda jag minns är; ett straff då jag fick sitta i nån skrubb i , för vad vet jag inte och att min bror var och hämtade mig en helg vid grindarna in till . Och återigen [kom jag] till A-byn. Fostermamman där var en snäll kvinna som hade en fyllhund till man som hade en dubbel fyllhund till far. Minnet jag fick från den vistelsen var att den snälla kvinnan efter ett gräl kom och förde ut mig ur huset. Men jag hann se att i rum- met vid sidan av hallen stod farfadern på knä svårt knivskuren i ansiktet och armen med en gammaldags rakkniv. Den snälla kvin- nans man var ansvarig för detta dåd. Jag var nu mellan fyra och . Även i den hårdaste tillvaro kan ibland givas en liten paus och det faktum att jag nu blev skickad till i var en sådan. [D]et var en bondgård med snälla människor så det finns inte så mycket annat att skriva. Om jag hade haft det lugnt ett tag så var det slut med det. Jag skickades nu till nya fosterföräldrar [några] mil norr om stad. Jag hämtades av min nya fostermoder som var mitt sällskap på den så kallade hemresan med buss. var jag omkring . Mina ögon fastnade på en glad äldre dam som tydligen alla kände, hon hade varit hos frisörskan fick jag reda på sedan. Hur som helst så fällde jag en kommentar om hennes hår. Typ: VILKET JÄTTEHÅR eller nåt liknande. Detta gav mig mitt första stryk i det nya hemmet med vidjekvistar på bart arsle. Det var efter mitt anländande dit. Övergrepp och försummelse – siffror och berättelser Dagen efter fick jag nästa stryk då jag hade kissat i sängen, svårt att förstå eller hur? Stryken blev många och långa. Fostermodern som var och hennes dotter hjälptes åt. Ett annat tillfälle som jag väl minns var i samband med sängvät- ning omkring efteråt. Då väckarklockan som var ställd på kl. 5 inte ringde hade det som följd att jag gjorde i sängen och i vanlig ordning skulle straffas. Alltså måste jag själv gå ut i hagen och hämta bra vidjeris för min bak. Därefter vidtog stryk i omgångar i omkring varvat av iskallt vatten hällt över rumpan så att det skulle värka maximalt. Dom visste vad dom gjorde för med vidjeriset utan vatten blev det bara varmt och faktiskt inte så ont. Det sved mest. Men genom att hälla på vatten kom smärtan ordentligt fram. Detta vansinne avslutades med att dottern som var starkast höll ihop mina händer handflata mot handflata och med väckarklockans baksida slog sönder mina fingertoppar och nagelband. Varför med klockan? Jo, för att dom trodde att jag steg upp och ställde om den. Faktum var att klockan, som var gul och av märket , [] hade som dom flesta ur en timvisare och en minutvisare. Men i överkanten av urtavlan [satt] en sekundvisaretavla och i nederkan- ten en timinställningstavla. När timvisaren kom ner mot fem tog den med sig timinställningsvisaren fram , där den släppte. Självklart hade jag då kissat i sängen, men oav- sett hur detta hände så begrep dom inte detta. Det var så att klockan varit i golvet och glaset hade blivit lite intryckt, det tryckte i sin tur på visarna vilket jag påtalade för dem men de brydde sig inte.