sou · GYB3106d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Den första omständigheten gäller vid besiktning före slakt om en officiell veterinär eller en godkänd veterinär genomför besiktningen före slakt vid den jordbruksanläggning varifrån djuren kommer och kontrollerar annan information och meddelar detta till den officiella assistenten på slakteriet. Den officiella assistenten ska kontrollera att lämnad information inte antyder några problem för livsmedels- säkerheten och att djurens allmänna hälsotillstånd och djurskyddet är tillfredsställande. Den officiella veterinären ska regelbundet kon- trollera att den officiella assistenten genomför kontrollerna på ett riktigt sätt. Den andra omständigheten gäller vid besiktning efter slakt om en officiell assistent genomför besiktningen efter slakt och lägger undan allt kött som uppvisar förändringar liksom allt annat kött från samma djur och den officiella veterinären senare inspekterar allt sådant kött. Den officiella assistenten ska dessutom dokumentera sina förfaranden och iakttagelser på ett sådant sätt som gör det 37Begreppet definieras i artikel 2 i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 som en systematisk och oberoende undersökning för att avgöra om verksamheter och re- sultat från dessa överensstämmer med planerade åtgärder och om åtgärderna har genomförts på ett effektivt sätt och är lämpliga för att nå målen. 38Avsnitt III, kapitel II i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004. möjligt för den officiella veterinären att kontrollera att alla krav är uppfyllda. Det undantag som gäller den officiella veterinärens närvaro vid besiktning efter slakt kan utökas rörande fjäderfä39, vilket innebär att den officiella assistenten dessutom får kassera kött från fjäderfä som uppvisar förändringar och den officiella veterinären behöver heller inte systematiskt inspektera allt sådant kött. De två fallen av flexibilitet kan inte användas vid nödslakt, efter- som djur då kan misstänkas ha en zoonos eller annars visa tecken på tillstånd som kan verka menligt på människors hälsa, eller vid utbrott av vissa allvarliga djursjukdomar. En förutsättning för flexi- biliteten är tuberkulosfrihet för nötkreatur och brucellosfrihet för nötkreatur, får och getter. Det saknas tillgänglig dokumentation i vilken omfattning som har beslutat att tillåta dessa undantag. Möjligheter till förändring beroende på produktionsform har med stöd av regelverket tillåtit att slakteripersonal över- tar de uppgifter som den officiella assistenten ska utföra vid offentlig kontroll av framställning av kött från fjäderfä40. Detta sker under följande villkor. Om anläggningen har tillämpat god hygienpraxis och HACCP-baserade metoder får tillåta att personal vid anläggningen utför en del av de officiella assi- stenternas uppgifter. Detta system förutsätter också att personal vid anläggningen genomgår lämplig utbildning, att de står under en offi- ciell veterinärs övervakning, handledning samt står under dennes ansvar. ska fatta principbeslut och från fall till fall besluta om godkännande av tillämpning av detta system. Beslutar sig för detta system ska kommissionen informeras om be- slutet och de villkor som hänger samman med systemet. 39Undantag beträffande fjäderfä gäller normalt även hardjur. 40Avsnitt III, kapitel III, A i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004. får besluta att svin avsedda för slakt ska besiktigas före slakt på den jordbruksanläggning som djuren kommer från, djuren ska också åtföljas av ett hälsointyg. Besiktningen ska utföras på visst sätt av officiell veterinär eller godkänd veterinär. Svin, besikti- gade på sådant sätt, ska skickas direkt till slakt och får inte blandas med andra svin. På slakteriet behöver besiktningen före slakt endast bestå av en identitetskontroll av djuren och en undersökning av att djurskyddsskäl är uppfyllda samt att djuren inte uppvisar tecken på tillstånd som kan inverka menligt på människors eller djurs hälsa41. Undersökningen på slakteri får utföras av officiell assistent. får, på grundval av epidemiologiska eller andra uppgifter från jordbruksanläggningen, besluta att slaktsvin som har fötts upp under kontrollerade uppfödningsförhållanden i integrerade produktionssystem efter avvänjning endast behöver genomgå okulär besiktning efter slakt. Omfattningen av den okulära kontrollen kan också begränsas till utvalda områden. Möjligheter till förändring beroende på utbildning Slakteripersonal som har genomgått särskild utbildning får under den officiella veterinärens tillsyn och på dennes ansvar utföra särskilda provtagningar och undersökningar när det gäller alla slags djur42. Sådan särskild utbildning har anordnats för provtagning av BSE där provtagningen utförs av särskilt utbildad och godkänd per- sonal vid slakterierna. Förändringar i undersökning av trikiner Förordningen 2075/2005/EG öppnar för möjligheten att undanta göd- och slaktsvin från kravet på provtagning avseende trikiner. En medlemsstat eller en region i en medlemsstat kan efter anmälan bli förklarad som en region som ska undantas från trikinundersökning vid slakt. är det endast som har sådan status. 41Avsnitt II, kapitel IV, A, i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004. 42Avsnitt II, kapitel III, B, i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004. skrev följande i ett nyhetsbrev med anledning av den nya kommissionsförordningen om trikin- undersökning: Behörig myndighet i ett visst land kan förklara vissa gårdar eller en kategori av gårdar för trikinfria. I så fall bortfaller kravet på rutin- mässig undersökning av samtliga djur. Ett visst antal djur måste dock undersökas. Antal djur och frekvens skall framgå av ett nationellt kon- trollprogram. Dessutom måste det finnas ett kontrollprogram för den vilda faunan. Resultatet från den regelbundna övervakningen av tam- svin, vildsvin, hästar, rävar och andra indikatordjur måste översändas till kommissionen . Ytterligare ett antal krav måste vara uppfyllda, varför det kan dröja innan trikinfria gårdar blir verklighet i . Det kommer därför att tas fram mer information när modifierad eller slopad trikinkontroll kan bli aktuell. har inte gjort någon anmälan om sådan undantagsstatus. I detta sammanhang kan noteras att senast ett positivt prov har gjorts på gris var . Hur görs slakterikontrollerna? I de flesta fall är grundkravet att man tittar efter synliga förändringar hos slaktkropparna (okulärbesiktning). Beroende på vilka föränd- ringar som kan iakttas görs mera ingående undersökningar. Vidare skiljer sig kontrollerna åt beroende på det aktuella djurslaget. Prover tas t.ex. på samtliga svinkroppar för förekomst av trikiner. Proverna skickas på analys till ett laboratorium. Slaktkroppen kan under överinseende av den behöriga myndigheten styckas i en styck- ningsanläggning under förutsättning att samtliga delar, vid positivt resultat, förklaras som otjänliga som livsmedel. Detta innebär i prak- tiken att väntan på provsvar direkt påverkar flödet på slakteriet. Som framgår ovan är det möjligt för att ersätta detta obligatorium med vissa övervakningsåtgärder. I den officiella veterinärens inspektionsuppgifter ligger att se till att det tas prover och att dessa identifieras på lämpligt sätt, hanteras och sänds till lämpligt laboratorium för övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, , otillåtna ämnen eller produkter samt för påvisande av sjukdomar på OIE:s A-lista och i förekommande fall på OIE:s B-lista43. Livsmedelsföretagare som driver ett slakteri är ansvarig för att prover för tas ut från aktuella nötkreatur, får och getter och att pro- verna skickas till ett laboratorium som har godkänts av Jordbruks- verket44. Arbetet med att ta ut prover kan göras av den officiella per- sonalen eller av speciellt utbildad slakteripersonal. har föreskrivit att prover ska tas av personal som har godkänt45. har befogenheter att bedriva offentlig kontroll över nämnda föreskrift. 12.7Företagens kontroller av verksamheten Utredningen besökte två större slakterier i . Till dessa två anläggningar kommer det cirka 1 miljon djur (svin, nötkreatur, får och get) . Verksamheten vid slakteriet är industrialiserad genom en rationell uppdelning av olika moment i processen samt med tydliga krav på hygien inte minst vid förflyttning mellan slakt, styckning och beredning. På dessa två anläggningar fanns det totalt 32 personer i livsmedels- kontrollen anställda av . Verkets besiktningsorga- nisation kontrollerar varje slaktkropp som ska processas i anlägg- ningen. Konstateras eller misstänks att en slaktkropp är defekt kan hela eller delar av slaktkroppen kasseras. Det görs också provtagning i slakten för bl.a. trikiner och BSE. Samtliga svin provtas för förekomst av trikiner. Dessa prover skickas med bil till ett laboratorium för analys och provtagna slaktkroppar eller delar därav lämnar inte anläggningen förrän provsvar lämnas att man inte har hittat några trikiner – vilket man inte har gjort . gör också stickprovskontroller på företagets BSE-provtagning. Slakteripersonal vid den ena anlägg- 43Avsnitt I, kapitel II, F i bilaga I till och rådets förordning (EG) nr 854/2004. 445 och 13 §§ Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2010:9) om obligatorisk övervak- ning avseende förekomst av TSE-sjukdom hos nötkreatur, får och get. 455 § Statens jordbruksverks föreskrifter om obligatorisk övervakning avseende förekomst av TSE-sjukdom hos nötkreatur, får och get. ningen provtar slaktkroppar för förekomst av BSE. Dessa prover skickas med bil till ett laboratorium för analys (och provtagna slakt- kroppar eller delar därav lämnar inte anläggningen förrän provsvar lämnas att man inte har hittat BSE). Denna BSE-provtagning har överlämnat till företaget. Prover tas också för salmonella. Sammanlagt på de två anläggning- arna tas det 750 prover för salmonellakontrollen. För dessa anläggningar är kontroller en del av vardagen eftersom det inte bara är som utför kontroller utan de har ett eget kontrollsystem för att leva upp till lagstiftningens krav och till sina kunders eller andra aktörers krav. Dessa andra aktörer genom- för egna kontroller i anläggningarna. Sådana kontroller görs bl.a. av KRAV, ICA, KF, , FVO46 samt . De olika aktörerna har krav som de vill ha uppfyllda och generellt är det så att de amerikanska HACCP-kraven är de som är mest långtgående. Särskilt hårda krav gäller för att upprätthålla exportgodkännandet till . Kött och Chark Företagen har länge uppmärksammat frågan om att den offentliga salmonellakontrollen i styckningen bör slopas, vilket skulle innebära väsentliga besparingar för styckningsföretagen. Kon- trollen i styckningen anses inte tillför något eftersom den redan är genomförd i slakten. Alla slaktkroppar som styckas kommer från svenska slakterier, kontrollen uppfattas därför som en dyrbar och meningslös dubbelkontroll. 12.8Vilka är kostnaderna för slakterikontrollen och vem betalar? Kontrollerna i slakterierna betalas av företaget. I EU:s kontrollför- ordning finns en prisrekommendation som ska gälla som lägstanivå i medlemsländerna. Avgifterna ska innebära full/delvis kostnadstäck- ning för åtgärderna som utförs. beräknade i intäkter från avgifter 200947. De beräknade avgifterna var oför- ändrade från föregående år. Utredningen har av fått uppgifter om det antal officiella veterinärer och assistenter som arbetar vid dess fyra anläggningar. Av Scans uppgifter framgår att antalet årsarbetskrafter har ökat och 46EU-kommissionens livsmedels- och veterinärbyrå, Food and Veterinary Office 47Livsmedelsverkets regleringsbrev för , Jo2008/3942 (delvis). betalades avgifter motsvarande för de cirka 16 officiella veterinärer och 43 assistenter som fanns på . Denna kostnad motsvarar /kg slaktad volym. Köttbranschen har till utredningen framfört att de bedömer sig ha orimliga kostnader för köttkontrollen. Slakterierna kommer att betala till . har den högsta kostnaden per slaktat djur inom EU. Det är 2–3 gånger högre än vad dess konkurrenter i betalar. Minimiavgiften för köttkontrollen är per slaktat nötkreatur och per slaktad gris. Branschen anser att det bör övervägas att också införa minimi- avgiftsnivån i . Tabell 12.3 Kostnader för den offentliga kontrollen per slaktat djur i några EU-länder, uppgifter från Kött och Charkföretagen 12–25* 1,8–2,3* 5,2–7,4 1,2–1,7 5,1–15,5 1,0–3,1 5,1–15,5 0,9–2,6 * Den högre kostnaden gäller stort slakteri, den lägre gäller litet (dock inte småskaligt) slakteri. 12.9Utredningens kommentarer till kontroller i slakten m.m. Kontrollerna i slakterierna kan bäst beskrivas som en del i slakteriets verksamhet. Den officiella veterinären eller assistenten är – vid de större anläggningarna – i stort sett närvarande parallellt med anlägg- ningens övriga personal. Genom EU:s livsmedelslagstiftning finns det krav på livsmedels- företagare att ha ett kvalitetssäkringssystem som bygger på HACCP. När företagen utarbetar sin version av ett HACCP-system så kom- mer ett moment att vara kontroll av leverantörer. Detta innebär att varje företag som köper av ett slakteri, ett styckningsföretag eller ett charkuteri kommer att vilja ställa krav på leverantören. Några nöjer sig med leveransavtal, vissa kommer att själva vilja genomföra kontroller och andra förlitar sig på tredje-parts-kontroller, av t.ex. revisionsfirmor eller liknande. Slakteriet, styckningsföretaget eller charkuteriet kommer dessutom själv att ha sitt kvalitetssystem som ska kontrolleras och för egen del ställa krav på sina leverantörer, primärproducenter och slaktdjursförsäljare. Utredningen har besökt två av landets större slakterier och har haft kontakter med branschen. Dessa kontakter har belyst den kon- troll som sker inom branschen. Ett av slakterierna uppgav att de hade 1–2 kontrollbesök . Det finns en gemensam kärna av punkter som kontrolleras, därutöver tillkommer företagens olika egna kontrollpunkter. Den samfällda bild som utredningen har fått är att det är amerikanska företag som ställer de tuffaste kraven. Än mer krav ställs på slakterier som är godkända för export till . Ett sådant företag kommer dessutom att kontrolleras av ameri- kanska tjänstemän. I detta sammanhang vill utredningen lyfta fram att vid besök i andra länder så har utredningen frågat om vilka som ställer de mest långtgående kraven. är det vanligast att man då lyfter fram som det land med hårdast krav för att ett företag ska bli godkänd för export dit. Detta betyder att för företagen gäller gene- rellt hårdare krav i avtalen mellan företag än vad regelverket annars kräver av företaget. Normalt innehåller avtalen ett baskrav som inne- bär att lagstiftningen följs. Det system som finns inom företagsvärlden får den effekten att det för tillfället hårdaste köparkravet får stort genomslag. Den som säljer till en sådan köpare måste i sin tur ställa krav på sina leveran- törer som måste ställa krav vidare i kedjan. Den som vill slå sig in på den marknaden kommer också att underkasta sig, och sina leve- rantörer, dessa hårda krav. Andra köpare tar intryck av de krav som ställs på marknaden och anpassar sina regler i större eller mindre grad. Denna process innebär också en paradox att ju öppnare och större handeln är desto hårdare krav ställs på produktionen som en splittrad kravbild gör kontrollen otydlig. Kostnaderna för den offentliga kontrollen per slaktat djur före- faller vara högre i än i jämförbara EU länder. Någon direkt förklaring till skillnaden har utredningen inte. Frågan bör utredas när- mare. har på regeringens uppdrag utrett s.k. tredje- partscertifiering och kontroll och lämnat ett förslag till reformerat kontroll- och avgiftssystem48. Det går ut på att om företagen kan uppvisa en väl fungerande, dokumenterad tredjepartskontroll (certi- fiering), ska kontrollmyndigheten kunna reducera den offentliga kon- trollen. I rapporten konstateras att dagens offentliga kontroll inte på ett systematiskt sätt tar till vara resultaten från företagens kva- litetssystem. Den offentliga kontrollen i slakterier och styckningsanläggningar är liten i förhållande till den som därutöver görs av branschens olika aktörer. Utredningen anser att den totala kontrollen är så om- fattande att merparten rimligen inte innebär något mervärde från livsmedelssäkerhetssynpunkt. Utredningen bedömer att Livsmedels- verket bör få i uppdrag att också arbeta för förutsättningar för att tillämpa internationell eller nationell standard för kontroll i slakterier, styckningsanläggningar m.m. som kan godtas inom livsmedelsbran- schen och dessutom kan godtas som underlag för gemenskapskon- troller. Utredningens bedömning är att aktörerna genom samverkan kan förenkla kontrollen. Utredningen har tidigare föreslagit att bl.a. primärproducenter ska ta fram biosäkerhetsplaner för sin verksamhet och att branschens organisationer ska ta fram biosäkerhetsprogram eller liknande som både ger en jämn lägsta nivå för de områden som planen gäller och som ger möjlighet för enskilda producenter eller grupper av produ- center att åta sig högre krav. Sådana olika planer eller program bör också beaktas i det riskbaserade kontrollförfarandet, vilket ger möjlighet till lägre kontrollkostnader. EU:s livsmedelslagstiftning ger två huvudsakliga möjligheter att justera hur slakterikontrollerna ska utföras. Den första är att antalet kontroller minskar genom att frekvensen för kontroll anpassas efter anläggningens tidigare kontroller (riskbaserad). Den andra är möjlig- heten att flytta specifika kontroller från den officiella veterinären till officiella assistenter och i vissa fall från officiella assistenter till slakteripersonal. 48 , dnr 2577/08. Den i praktiken största lättnaden i det offentligas kontrollsystem gäller fjäderfäslakterier där mycket av tillsynen sköts av utbildad per- sonal på företaget. Det finns en möjlighet till lättnader i det offentligas kontrollsystem för svinproducenter med kontrollerade uppfödningsförhållanden. I vilken utsträckning detta kan innebära en lättnad i praktiken för ett slakteri som tar emot djur för slakt för olika leverantörer är mer oklart. Köttbranschen har framfört att detta är en viktig fråga men att det behöver uppnås en kritisk massa där cirka 90–av grisarna är certifierade för visuell kontroll, för att antalet assistenter ska kunna minskas på några slakterier. Regelverket medger en relativt hög grad av flexibilitet även om vissa bäst lämpar sig för mindre slakterier. Utredningen avser då möjligheten att assistenten lägger undan kött som sedan granskas av veterinären. Annan flexibilitet synes endast ge små lättnader och utredningen avser här den förenklade levandedjursbesiktningen efter- som besiktningen av djurskyddsskäl ändå måste göras. Möjligheten till förenklingar vid trikinundersökning kan inne- bära lättnader för kontrollen i slakten. Införs sådana förenklingar ska viss övervakning utföras enligt kommissionens förordning (EG) nr 2075/2005. Det bör i särskild ordning bedömas om en sådan för- enklad trikinundersökning kan vara motiverad. Genom zoonosdirektivet49 lyfter EU fram smittämnen som ska övervakas i något led i livsmedelskedjan. Den rapportering som görs av kommunerna för övervakning av livsmedel har i vissa fall så begrän- sad omfattning att den rapporterade provtagningen inte når upp till den lägsta nivå som gäller för redovisning av resultat enligt EFSA. Kontrollmyndigheternas rapportering av kontroller avseende sal- monella och andra zoonoser i livsmedel är bristfällig. Därutöver bör det i rapporteringen ingå att ange om den animaliska produkt som provtas har svenskt ursprung. Utan den informationen är det inte fullt ut möjligt att bedöma vilken påverkan som sjukdomsläget bland svenska djur inverkar på människors hälsa. har konsumenternas medvetenhet om matens kvalitet vuxit. Konsumenten väljer medvetet miljöproducerade livsmedel, kött från gårdsslakterier, väljer bort produkter som inte uppfattas som hälsosamma etc. Konsumenternas ökade medvetenhet har tvingat de stora detaljhandelskedjorna att upprätta, som utredningen visar, egna kontrollprogram för att garantera att de livsmedel som de till- 49 och rådets direktiv /99/EG. handahåller är säkra och uppfyller de krav som konsumenterna ställer. Statens kontroll och livsmedelskedjornas kontroll överlappar varan- dra. Det ger ett betydande utrymme för förenklingar och besparingar såväl för staten som för den privata sektorn, och som utredningen visar, inom livsmedelskedjan. 13Faktorer av betydelse för det framtida smittskyddet i Utredningen har försökt ge en bild av hur det svenska smitt- skyddet har vuxit fram och av effekterna av dagens regelverk. kunde ensam bestämma inriktning och omfattning på det egna smittskyddsarbetet. Staten kunde, i den utsträckning den önskade, reglera importen av levande djur och var också oförhindrad att tillämpa de bekämpningsåtgärder och ersätt- ningssystem den ansåg vara lämpliga. EU-inträdet innebar att den nationella djursmittpolitiken ställdes inför principiellt andra förutsättningar. Handeln med levande djur och livsmedel äger numera rum på en inre marknad som omfattar alla EU-länder och alltfler frågor som rör smittsamma djursjukdomar hanteras inom ramen för medlemskapet i EU. En ensidig nationell politik på området är inte längre möjlig. Globaliseringen och den pågående klimatförändringen medför också att alltmer av smittskyddsarbetet måste hanteras i en internationell miljö och i ett internationellt samarbete. I det följande tar utredningen upp några områden som utredningen bedömer har stor betydelse för den framtida djursmittpolitiken i landet. Det gäller globaliseringen, den pågående klimat förändringen och EU:s nya djurhälsopolitik. har präglats av att länders beroende av varandra har ökat. Knappast något land kan avskärma sig från omvärlden utan allvarliga följder för ekonomin och befolkningens levnadsstandard. Globaliseringen har fört med sig många fördelar men innebär också ökade risker. Det senare gäller på smitt- skyddsområdet. Faktorer av betydelse för det framtida smittskyddet i Den internationella handeln med varor, livsmedel och levande djur ökar. Resandet ökar och många resor går till avlägsna länder och avlägsna områden. Exponeringen för olika smittor ökar och många smittor som kan drabba både djur och människor kan föras vidare genom mänskliga kontakter via livsmedel eller via levande djur. Restiderna förkortas och kan en smittad individ resa i princip vart som helst i världen inom inkubationstiden för flertalet infektionssjukdomar. Den risk för ökad spridning av zoonotiska smittämnen som bl.a. OIE varnar för kan också ses som ett resultat av förändringar på global nivå. Det gäller inte bara en ökad världshandel med levande djur och djurprodukter och ett ökat resande. Till de faktorer som har bidragit lyfts ofta fram den snabba befolkningstillväxten liksom tillväxten i antalet livsmedelsproducerande djur, den snabba urbani- seringen, snabba förändringar i produktionssystemen inom jord- bruket, starkare integrering mellan lantbrukets djur och vilda djur och förändringar i den ekologiska miljön. Dessa förändringar påverkar uppkomst och spridning av infektionssjukdomar. För att öka förståelsen för hur sjukdomar uppkommer och sprids krävs internationell samverkan. För att kunna upprätthålla ett effektivt smittskydd behövs internationella regler. deltar i EU och i olika internationella organisationer för att utforma regelverk som gör det möjligt att minska riskerna för smittspridning i en alltmer globaliserad värld. Problem- ställningen har också ett nära samband med klimatförändringen. Det finns en betydande enighet inom forskarsamhället att klimat- förändringen påverkar ekosystemet och därmed potentiellt även hälsan hos djur och människor. Bland annat har den uppmärk- samhet som OIE fäst vid klimatförändringens betydelse för infektionssjukdomar gett upphov till omfattande debatt. Uppmärksamheten har främst riktats mot folkhälsoområdet och vissa zoonoser. djursjukdomar har fått mindre uppmärksamhet.