sou · GZB380 · 2011-12-07 00:00:00 — Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet. Paragrafen ska, som ovan nämnts (se avsnitt 4.4.6 ovan), tillämpas restriktivt. Enbart i sådana fall då ett utlämnande av sekretess- belagda uppgifter är en nödvändig förutsättning för att en myndighet ska kunna fullgöra ett visst åliggande får sekretessen efterges. Vi anser att paragrafen är tillämplig även vad gäller vår före- slagna bestämmelse om absolut sekretess. Denna sekretess ska exempelvis aldrig hindra myndigheterna att fullgöra ett visst åliggande som erhållits genom t.ex. myndighetens instruktion eller ett särskilt regeringsbeslut. Om en situation således uppstår där en myndighet å ena sidan – genom vår föreslagna absoluta sekretess – är bunden av att inte lämna ut uppgifter utanför ringen/bubblan och å andra sidan är skyldig enligt sin instruktion att – för att kunna fullgöra sin verksamhet – lämna vidare uppgiften till t.ex. en annan myndighet utanför ringen/bubblan, kan denna regelkonflikt enligt vår mening lösas genom att myndigheten med stöd av 10 kap. 2 § OSL bryter den absoluta sekretessen och lämnar ut uppgiften. En sådan situation kan exempelvis uppstå för Säkerhetspolisen som delvis har till uppdrag att delge berörda myndigheter operativ information till stöd för deras arbete mot den grova organiserade brottsligheten. Dessa berörda myndigheter kan vara andra myndigheter än de som är aktuella vid informationsutbytet vid samarbete mot grov organiserad brottslighet inom ringen/bubblan i ett visst fall. Med stöd av 10 kap. 2 § OSL kan Ny lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet uppgifterna då alltjämt lämnas ut. Föreligger en skyldighet för en myndighet inom ringen/bubblan att anmäla ett brott eller se till att en förundersökning inleds oberoende av vilken påföljd som kan påräknas, får myndigheten enligt 10 kap. 2 § OSL lämna ut uppgifter. Även om uppgifter lämnas ut enligt 10 kap. 24 § OSL och 10 kap. 2 § OSL innebär detta endast att ett fåtal myndigheter kan få del av uppgifter inifrån ringen/bubblan. Absolut sekretess gäller näst intill för alla myndigheter och för alla enskilda. Skyddet för den personliga integriteten är därför mycket starkt. En förutsättning för utlämnande enligt 10 kap. 2 § OSL är dock att detta ska anses som nödvändigt. Bestämmelsen ska inte tillämpas av rena effektivitetsskäl (se vidare avsnitt 4.4.6 ovan). 9.3.4Övrig sekretessbrytande bestämmelse vad avser myndighet utanför ringen/bubblan 8 § Sekretess enligt 35 kap. 5 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) hindrar inte att en uppgift lämnas till en myndighet som inte omfattas av rätten till informationsutbytet enligt denna lag, om det är nödvändigt för att vidta åtgärder till skydd för den som inte har fyllt . 8 § är en sekretessbrytande regel som innebär skyddsåtgärder för unga personer, under . Härigenom ges exempelvis kommunernas socialnämnder möjlighet att, från de myndigheter som utbyter information vid samarbete mot grov organiserad brottslighet, erhålla upplysningar som kan användas för olika hjälp- och stödåtgärder till yngre människor. Paragrafen tydliggör att uppgifter kan lämnas till myndigheter utanför ringen/bubblan i vissa situationer. Samhällsintresset att vidta åtgärder till skydd för den som inte har fyllt anser vi får väga tyngre än intresset av att uppgifterna ska skyddas av sekretess. Ny lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet 9.4Övriga bestämmelser (9–11 §§) 9.4.1En myndighets möjligheter att i vissa övriga fall använda uppgifter från informationsutbytet 9 § Uppgift som en myndighet fått genom informationsutbytet och som avser annan än en enskild som är av intresse för myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet, får användas av den myndigheten endast om det föreligger särskilda skäl. Paragrafen utgör en ren användarbegränsning. Den aktualiseras först när informationsutbyte enligt lagen har skett och varje myndighet står inför valet att använda den information som den har samlat. På sätt som anförts ovan (se avsnitt 9.3.1) bör först betonas att – vad gäller informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet – samtliga uppgifter som de i ett visst fall deltagande myndigheterna utbyter kan komma att användas av dessa myndigheter för att, om förutsättningar härför sedan bedöms föreligga, vidta åtgärder gentemot enskilda personer. Dessa åtgärder är lagföring eller andra myndighetsåtgärder. Som exempel härpå kan nämnas att utreda brott, att dra in ersättningar, att återkräva felaktigt utbetalade bidrag, att påföra skatter, att utmäta egendom samt att vidta delgivningsåtgärder m.m. i samband härmed. Det som krävs är dock att dessa ovan nämnda enskilda personer, genom myndigheternas beslut, har figurerat eller varit av intresse för myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet. Användarbegränsningen i denna paragraf – dvs. kravet på särskilda skäl (se nedan) – omfattar således inte sådana personer som är föremål för det aktuella informationsutbytet. Vad gäller dessa personer behöver en myndighet alltså inte, oavsett vilka åtgärder som myndigheten vidtar när den använder den information som myndigheten har samlat in vid det aktuella samarbetet, bedöma om detta utgör ett särskilt skäl eller inte. En frågeställning som har uppkommit i vårt arbete är därefter huruvida och i vilken omfattning uppgifter som en myndighet har fått genom det aktuella informationsutbytet och som avser en enskild som inte är av intresse för myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet – dvs. som egentligen inte omfattas Ny lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet av myndigheternas beslut – ändå ska kunna användas av myndig- heten. Detta utgör exempel på vad som i vissa fall även kan kallas för överskottsinformation (jfr avsnitt 7.2.3). Enligt vår mening måste i det sistnämnda fallet – för att skydda de enskildas personliga integritet (se vidare kap. 12 nedan) – myndigheternas användning av uppgifterna begränsas. Användar- begränsningen i denna paragraf omfattar dessa situationer. Vi har formulerat denna avvägning i paragrafen på så sätt att en uppgift som en myndighet har fått genom informationsutbytet får användas av den myndigheten endast om det föreligger särskilda skäl. Myndigheterna måste i dessa fall göra en bedömning om det föreligger särskilda skäl för att kunna använda denna överskotts- information och vidta åtgärder även mot personer som inte direkt har varit föremål för myndigheternas samarbete mot grov organiserad brottslighet. Vid bedömningen av om det föreligger särskilda skäl för att en myndighet ska kunna använda sig av informationen även i sådana fall, ska myndigheten göra en avvägning av det nämnda integritets- intrånget mot behovet av att komma till rätta med bidrags- och skattefusk, utreda brott, verkställa utmätningar och liknande åtgärder. Därvid är det av största vikt att beakta sådana omständigheter som fuskets omfattning samt brottets art och svårighetsgrad. Det är, enligt vår bedömning, mindre motiverat – dvs. ej att anse som särskilda skäl – att använda sig av överskottsinformation om det handlar om bagatellartade brott eller fusk i mindre omfattning. 9.4.2Gallring (10 §) 10 § Uppgifter i ett ärende enligt denna lag ska gallras senast efter det att beslut om informationsutbyte upphört att gälla. Bestämmelser om gallring gäller inte beslut om informations- utbyte och myndigheternas diarium i ett ärende. Ny lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet En central integritetsskyddande åtgärd är att uppgifter inte ska få finnas kvar hos myndigheterna under icke överskådlig tid. Vi är medvetna om att det i vissa fall kan vara en fördel för den enskildes personliga integritet att kunna gå tillbaka och titta på vissa uppgifter vad gäller den enskilde. Å andra sidan finns det argument för att snabb gallring skapar ett starkt integritetsskydd. Vi har i det nu aktuella sammanhanget vad gäller beslut om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslig- het i vissa fall, funnit att det sistnämnda synsättet är det som på bästa sätt skyddar den personliga integriteten. Härmed har bl.a. beaktats att en kort gallringsfrist förhindrar myndigheterna att spara bra-att-ha-uppgifter för framtiden. Vi föreslår därför att uppgifter i ett ärende ska gallras senast efter det att beslut om informationsutbytet har upphört att gälla (jfr 4 § i lagen, se avsnitt 9.2.2 ovan). I andra stycket klargör vi att gallringsbestämmelserna inte ska omfatta beslut om informationsutbyte eller myndigheternas diarium i ett ärende. Med diarium i detta sammanhang avses förteckning över inkommande och upprättande handlingar (jfr 5 kap 2 § OSL). Undantaget från gallring enligt 10 § andra stycket är av vikt för att ska kunna utföra sin tillsyn på ett effektivt sätt (jfr avsnitt 9.2.3 ovan). Det bör dock betonas att en myndighet i ett eget annat ärende – som således måste vara upprättat senast efter det att informationsutbytet vid samarbete mot grov organiserad brottslighet i ett visst fall har avslutats – har möjlighet att använda sig av uppgifterna. Gallringsbestämmelsen utgör en specialbestämmelse som tar över de gallringsregler som gäller i myndigheternas register- författningar. 9.4.3Information om övrig lagstiftning 11 § Bestämmelser i övrigt om sekretess och behandling av person- uppgifter finns i särskilda författningar. Ny lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet Paragrafen är enbart av upplysningskaraktär. Däri anges att bestäm- melser om sekretess finns i annan författning, dvs. främst i OSL. Vidare tydliggörs att lagen inte utgör någon registerförfattning genom att bestämmelser om behandling av personuppgifter finns i särskilda författningar, dvs. i personuppgiftslagen (1998:204) och i myndigheternas registerförfattningar. 10Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) I kap. 4 ovan redogörs för de aktuella regler i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) som gäller för de myndigheter som samarbetar mot grov organiserad brottslighet. Mot bakgrund av dessa regler har vi föreslagit att två nya sekretessbestämmelser införs i OSL och att två gällande sekretess- bestämmelser kompletteras. Vi har dessutom föreslagit sekretessbrytande bestämmelser i 7– 8 §§ i den av oss föreslagna nya lagen (2012:00) om informations- utbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet (se avsnitt 9.3 ovan). Nedan redogör vi först för de nya föreslagna bestämmelserna om absolut sekretess i 35 kap. 5 a § OSL (se avsnitt 10.2) och de sekretessbrytande bestämmelser som vi föreslår i vår nya lag (se avsnitt 10.3) samt därefter för justeringar i gällande bestämmelser i (se avsnitt 10.4–10.5). 10.2Ny bestämmelse med absolut sekretess Vårt förslag: En ny bestämmelse, 35 kap. 5 a §, om absolut sekretess införs i OSL, med följande lydelse Sekretess gäller för uppgift i ett visst fall enligt lagen (2012:00) om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst sjuttio Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) På sätt som anförts ovan i avsnitt 8.3.1 är en grundläggande tanke med vårt förslag till spår 2 att skapa en ring eller bubbla kring de aktuella samarbetande myndigheternas informationsutbyte vad avser arbetet med att motverka grov organiserad brottslighet. Vi föreslår att ringen/bubblan kring myndigheterna ska ge en absolut sekretess utåt och ge möjlighet till ett fritt utbyte av uppgifter mellan myndigheterna inom ringen/bubblan. Det föreligger enligt vår mening skäl att i detta sammanhang införa regler i form av sekretess till skydd för enskilds personliga förhållanden. I 35 kap. OSL finns bestämmelser om Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott, m.m. Eftersom informationsutbytet vid samarbetet mellan myndig- heter för att motverka grov organiserad brottslighet har till syfte att förebygga eller beivra brott m.m. bör enligt vår mening våra föreslagna regler om sekretesskydd för enskild placeras i 35 kap. OSL. Vi föreslår således att en ny sekretessbestämmelse ska införas, 35 kap. 5 a §första stycket OSL, med följande lydelse. Sekretess gäller för uppgift i ett visst fall enligt lagen (2012:00) om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet. Genom denna lagkonstruktion undviker vi de problem som beskrivits i vår kartläggning och bedömning vad avser använd- ningen av generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL (se avsnitt 7.2.1). Den absoluta sekretessen betyder att man inte, oavsett vilka följder ett röjande skulle få, får lämna ut sekretessbelagda uppgifter. När det råder absolut sekretess saknar det betydelse om utlämnande av en viss uppgift bedöms som harmlöst – det är alltid förbjudet att röja uppgifter som omfattas av absolut sekretess. Anledningen till att vi i sammanhanget har valt den starkaste formen av sekretess hänger samman med den integritetskänslighet som ett utbyte av information mellan ett stort antal samarbetande myndigheter av naturliga skäl för med sig. Dessutom bör beaktas den omfattande och breda typ av upp- gifter som det aktuella informationsutbytet kan leda till (se vidare avsnitt 7.1.2). Med anledning härav har vår utgångspunkt därför varit att skapa ett så starkt sekretesskydd för uppgifterna inom ringen/bubblan (se ovan) som möjligt. Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) är vi medvetna om att – eftersom utgångspunkten är att det i samhället ska råda största möjliga offentlighet (jfr 2 kap. tryckfrihetsförordningen, se vidare avsnitt 6.3.1 ovan) – bestäm- melser om absolut sekretess är ovanliga. Exempel på paragrafer där det finns sådana bestämmelser är 25 kap. 5 § (hälso- och sjukvård), 26 kap. 3 § (familjerådgivning) och 27 kap. 1–2 §§ OSL (bestäm- mande av skatt, taxering m.m.). Dessutom får vägas in att en lagkonstruktion med en absolut sekretess kan medföra problem i form av inlåsningseffekter, t.ex. vid bedömningen om eller när uppgiftsutlämnande från ringen/bubblan till en verksamhet där uppgifter skyddas av svagare sekretess kan ske. Vid utformningen av paragrafen kan därför, mot bakgrund av det ovan nämnda, diskuteras möjligheten att i stället använda sig av ett omvänt skaderekvisit. Ett sådant skaderekvisit innebär att det gäller en presumtion för att den uppgift som faller under sekretess- bestämmelsen omfattas av sekretess. Endast i de fall det står klart att den enskilde inte lider men av att uppgiften lämnas ut får ett utlämnande ske. är det, vid utformningen av nu aktuella författnings- förslag, enligt vår mening av stor vikt att beakta att sekretesskyddet för uppgifter vid de samarbetande myndigheterna inte ska komma att minska då ett informationsutbyte sker inom ringen/bubblan. Ett sådant minskat sekretesskydd skulle kunna innebära att samarbetande myndigheter blir mindre benägna att lämna ut uppgifter. Enligt vår bedömning ska därför det sekretesskydd för uppgifter som föreligger hos samtliga myndigheter som omfattas av informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslig- het (se vidare avsnitt 4.3. ovan) beaktas och vägas in vid bedöm- ningen av hur starkt sekretesskydd som bör gälla för uppgifterna inom ringen/bubblan. Centralt i denna del av bedömningen är därmed det faktum att beskattningsverksamhet omfattas av absolut sekretess genom bestämmelserna i 27 kap. 1–2 §§ OSL (se avsnitt 4.3.8 Beskattningsverksamheten m.m. ovan). Det sistnämnda utgör således ett starkt skäl till att välja absolut sekretess i stället för ett omvänt skaderekvisit i vår föreslagna bestämmelse i 35 kap. 5 a § OSL ovan. Vårt ovan angivna förslag följer således vår grundidé att få till stånd en så stark sekretess som möjligt, utan krav på sådana Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) intresseavvägningar som har kritiserats av myndigheterna vid tillämpningen av generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL. I 35 kap. 5 a § andra stycket föreslås en bestämmelse om sekretesstiden med följande lydelse. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Begränsningen av sekretesstiden ska gälla för uppgifter i allmänna handlingar, trots att sekretess även innebär tystnadsplikt (jfr 7 kap. 5 § OSL). Sekretesstiden i olika sekretessbestämmelser varierar beroende på vilken typ av uppgift det är fråga om. I OSL varierar längden som en uppgift som längst kan omfattas av sekretess. Den längsta tid som förekommer, förutom en i tiden obegränsad sekretess, är och den kortaste tiden är . I allmänhet är sekretesstider om 50 och förbehållna bestämmelser till skydd för enskildas personliga förhållanden. Sekretesstiden till skydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden i 35 kap. 1–5 §§ OSL är högst . Den av oss föreslagna bestämmelsen avser sekretess till skydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden. Vi har inte funnit skäl till att föreslå varken längre eller kortare sekretesstid än vad som stadgas i 35 kap. 1–5 §§ OSL. Mot bakgrund härav föreslår vi således även en sekretesstid . Man kan ställa sig frågan om nödvändigheten av att införa regler med en lång sekretesstid då vi i 10 § i vår föreslagna nya lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet föreslår bestämmelser om gallring (3 månader) efter det att ett beslut om informationsutbyte har upphört att gälla. Det bör dock i sammanhanget hållas i minnet att en sekretesstid inte enbart reglerar tidpunkten efter vilken upp- gifter i allmänna handlingar får lämnas ut, utan att bestämmelsen även anger hur länge tystnadsplikt ska gälla. 10.3Sekretessbrytande bestämmelser i annan lag Våra förslag: I vår föreslagna nya lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet föreslår vi två sekretessbrytande bestämmelser (se vidare kap. 9.3 ovan). Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Genom vårt förslag till sekretessbrytande bestämmelse i 7 § första stycket i vår föreslagna nya lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet (se avsnitt 9.3.1 ovan) möjliggör vi ett fritt utbyte av uppgifter inom ringen/bubblan runt myndigheterna. Detta följer vår ursprungliga tanke med Spår 2 som vi beskrivit ovan. Vad vi anger i 7 § i nämnda lag innebär inte bara att den nu föreslagna absoluta sekretessen enligt 35 kap. 5 a § OSL ska brytas, utan även att alla andra former av sekretesshinder för utbyte av information inom ringen/bubblan undanröjs. På nytt vill vi lyfta fram att vissa myndigheter har ifrågasatt om de i sammanhanget har behov av att ta del av alla uppgifter från övriga samarbetande myndigheter. Det bör därför betonas att de ovan nämnda författningsförslagen innebär en möjlighet, inte en skyldighet, för de samarbetande myndigheterna att utbyta upp- gifter fritt mellan sig. Givetvis ska myndigheter inte ta del av uppgifter som de inte har behov av. På samma sätt som det åligger myndigheter att endast låta behöriga tjänstemän ta del av uppgifter är myndigheter skyldiga att begränsa sitt informationsinhämtande till sådana uppgifter som är absolut nödvändiga. Som vi har anfört ovan (se avsnitt 9.3.2) skapar vi, genom utformningen av 7 § andra stycket i vår föreslagna nya lag, enbart möjligheter för informationsutbyte genom att hinder i form av sekretessbestämmelser tas bort, och således inte några skyldigheter för myndigheterna att delta i ett eventuellt samarbete. Vi föreslår också, genom 8 § i vår föreslagna nya lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslig- het, en sekretessbrytande bestämmelse som medför en möjlighet att bryta sekretessen och lämna ut uppgifter från ringen/bubblan i en situation då intresset att vidta åtgärder till skydd för den som inte har fyllt väger tyngre än intresset att skydda uppgifter om enskild (se avsnitt 9.3.4). Någon bestämmelse i OSL som ska hänvisa till ovan nämnda sekretessbrytande regler är enligt vår bedömning inte nödvändigt att införa. Det bör också, som anförts ovan, betonas att inget hindrar att ett utlämnande ur ringen/bubblan sker med stöd av 10 kap. OSL. Exempelvis kan därmed ett utlämnande ske med stöd av 10 kap. 24 § OSL vad gäller misstankar om begångna brott och med stöd av Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 10 kap. 2 § om det är nödvändigt för att den utlämnande myndig- heten ska kunna fullgöra sin verksamhet(se avsnitt 9.3.3 ovan). 10.4Justering i generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL Vårt förslag: En komplettering i andra stycket i 10 kap. 27 § OSL införs som innebär att bestämmelsen inte ska vara tillämplig på den situation som anges i vår föreslagna nya bestämmelse i 35 kap. 5 a § OSL. En ytterligare följd av Spår 2 är att generalklausulens möjligheter till intresseavvägning inte ska avse myndigheters utbyte av information i enlighet med vår föreslagna nya lag (2012:00) om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslig- het. Våra i avsnitt 10.2 ovan angivna förslag till kompletteringar i OSL innebär – i konsekvens härmed – att vi föreslår ett tillägg i generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL, som medför att denna bestämmelse, med dess intresseavvägning (jfr avsnitt 7.2.1), inte ska vara tillämplig på den situation som anges i vår föreslagna nya bestämmelse i 35 kap. 5 a § OSL. Det bör på nytt betonas att det alltjämt kommer att finnas möjlighet att – i de fall en myndighet väljer att inte tillämpa vår föreslagna nya lag om informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet – utbyta uppgifter med stöd av 10 kap. 27 § OSL (se vidare avsnitt 8.3.4 och 9.1.3 ovan). Vår här aktuella justering av nämnda paragraf omfattar inte dessa situationer. Vårt förslag: En komplettering införs i 35 kap. 24 § OSL som innebär att den tystnadsplikt som följer av vår föreslagna sekretessbestämmelse i 35 kap. 5 a § OSL ska ha företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Av 1 kap. 1 tryckfrihetsförordningen (TF) och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) framgår som huvudregel att var och en har rätt att meddela och offentliggöra uppgifter. Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Utgångspunkten är således att meddelandefriheten m.m. har företräde framför tystnadsplikten. Det är dock inte tillåtet att med stöd av rätten att meddela och offentliggöra uppgifter lämna ut den allmänna handling varav den sekretessbelagda uppgiften framgår. Vad gäller ett antal situationer har det å andra sidan bestämts att tystnadsplikten har företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Vissa av dessa situationer finns reglerade i TF och YGL där det vidare framhålls att det inte är tillåtet att med stöd av rätten att meddela och offentliggöra uppgifter uppsåtligen åsidosätta en tystnadsplikt i de fall som anges i en särskild lag, dvs. OSL (7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 TF och 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 YGL). I 13 kap. OSL finns allmänna bestämmelser om rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Där finns bl.a. så kallade upplysningsbestämmelser med hänvisningar till grundlags- regleringen. Det finns vidare i fjärde, femte och sjätte avdel- ningarna i OSL bestämmelser av innebörd att den tystnadsplikt som följer – dels av vissa sekretessbestämmelser, dels av förbehåll som uppställs med stöd av bestämmelser i – har företräde framför meddelarfriheten. Det finns även i sjunde avdelningen i OSL bestämmelser om i vilka fall den tystnadsplikt, som följer av bestämmelser om tystnadsplikt i andra författningar än OSL, har företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. I förarbetena till sekretesslagen (1980:100) angavs att det inte är möjligt att dra upp några fasta regler för när en begränsning av rätten att meddela och offentliggöra uppgifter bör göras.