sou · GYB390d2 · 2011-01-01 00:00:00 — Ett beslut om att införa eller ändra en sådan bestämmelse i stadgarna som avses i 3 § (byte av redovisningsvaluta) får verkan från och med det räken- skapsår som börjar efter det att beslutet om ändring av stadgarna har regi- strerats. Paragrafen motsvarar den bestämmelse som finns i 7 kap. 14 § sjätte stycket första meningen i den nuvarande föreningslagen (se prop. 1999/2000:23 s. 227 f.). Den har utformats i enlighet med det för- slag som har lämnats i SOU 2009:37 (se s. 290 i det betänkandet). 4 kap. 10 § Vid byte av redovisningsvaluta behöver beslut om ändring av stadgarnas upp- gifter om insatsbelopp inte fattas förrän vid den första ordinarie förenings- stämman efter det att beslutet om byte av redovisningsvaluta fick verkan. Paragrafen överensstämmer med 2 kap. 2 § fjärde stycket i den nu- varande föreningslagen (se prop. 1999/2000:23 s. 227 f.). 4 kap. 11 § Efter ett beslut om byte av redovisningsvaluta ska styrelsen föreslå nödvän- diga följdändringar av stadgarnas föreskrifter om den insats som varje med- lem ska delta med i föreningen. Förslaget ska läggas fram senast på den första ordinarie föreningsstämman efter det att beslutet om byte av redovisnings- valuta fick verkan. Paragrafen överensstämmer i sak med 7 kap. 14 § sjätte stycket tredje meningen i den nuvarande föreningslagen (se prop. 1999/2000:23 s. 228). 5 kap. 1 § En ekonomisk förening ska vara öppen för nya medlemmar, om inte annat följer av bestämmelserna i 2 eller 3 §. Paragrafen behandlar, tillsammans med följande paragrafer, rätten till medlemskap i föreningen. Frågan har behandlats i avsnitt 8.4. Huvudregeln är att var och en har rätt att gå in i föreningen (öppenhetsprincipen). Huvudregeln begränsas på två sätt. För det första får den som inte kan förväntas att delta i föreningens verk- samhet inte antas som medlem i föreningen (se vidare 5 kap. 2 §). För det andra får föreningen även vägra medlemskap i vissa ytter- ligare, i 5 kap. 3 § angivna, fall. Föreligger inte någon av dessa väg- ransgrunder, är föreningen i princip skyldig att bevilja medlemskap. I stadgarna får det inte tas in vägransgrunder som inte är förenliga med öppenhetsprincipen, såsom den kommer till uttryck i lagen. Om så ändå sker utan att uppmärksammar det vid registreringen av stadgarna, kan den som vägras medlemskap vända sig till domstol som då har möjlighet att lämna stadgebestämmel- serna utan avseende. Det bör tilläggas att öppenhetsprincipen inte utesluter att rätten till medlemskap är villkorad av att sökanden lämnar – utöver själva insatsen – något slag av vederlag till föreningen, motsvarande värdet av att vara med i föreningen. I tidigare lagförarbeten har sålunda uttalats att öppenhetsprincipen inte innebär att någon kan tränga sig in i en ekonomisk förening utan att betala ett i stadgarna be- stämt skäligt vederlag för det ekonomiska värde som medlemskapet representerar, t.ex. en inträdesavgift (se NJA II 1951 s. 42). För- slaget är inte avsett att ha någon annan innebörd. Inte heller är förslaget avsett att förhindra att föreningen ställer som villkor för medlemskap att sökanden betalar en administrativ avgift motsvarande föreningens kostnader för att pröva ansökan. Som exempel på så- dana kostnader kan nämnas en producentförenings kostnader för att undersöka om sökanden uppfyller de krav som kan ställas på en leverantör till föreningen. Skäl att vägra medlemskap 5 kap. 2 § Om inte annat följer av 4 §, får endast den som kan förväntas komma att delta i föreningens verksamhet på det sätt som anges i 2 kap. 4 § antas till medlem. Av denna paragraf framgår att till medlem i en ekonomisk förening får antas endast den som kan förväntas komma att delta i föreningens verksamhet på det sätt som anges i 2 kap. 4 §. Frågan har behand- lats i avsnitt 8.4.3. Såsom framgår av 5 kap. 4 § kan föreningen i stadgarna ta in be- stämmelser om att det även ska finnas s.k. investerande medlemmar. I övrigt är bestämmelsen i 5 kap. 2 § tvingande och medger inte undantag i enskilda fall. Vad som avses med delta har berörts i kommentaren till 2 kap. Föreningen får vägra medlemskap, om 1.sökanden inte uppfyller de krav som med hänsyn till arten eller omfatt- ningen av föreningens verksamhet bör ställas på medlemmarna i föreningen, 2.antagandet av nya medlemmar skulle innebära företagsekonomiska risker för föreningen, eller 3.det av annan orsak finns särskilda skäl att vägra medlemskap. I 5 kap. 3 § anges ytterligare några fall då en utomstående inte har rätt att bli medlem i föreningen. Till skillnad från bestämmelsen i 5 kap. 2 § är den fakultativ; den ger alltså föreningen en möjlighet, men inte en skyldighet, att vägra en sökande medlemskap. Bestäm- melserna överensstämmer i väsentliga delar med gällande rätt, där de kommer till uttryck i 3 kap. 1 § i den nuvarande förenings- lagen. I ett par avseenden utgör de emellertid ett förtydligande respektive en utvidgning av gällande rätt. Motiven till bestämmel- serna har behandlats i avsnitt 8.4.3. De begränsningar i öppenhetsprincipen som paragrafen behandlar kan göras gällande även om stadgarna saknar särskilda begränsande bestämmelser. Det hindrar inte att stadgarnas innehåll kan få be- tydelse. Bedömningen av om det finns skäl att vägra medlemskap måste nämligen ibland göras med utgångspunkt i vad stadgarna an- ger om föreningens verksamhet och om hur den ska bedrivas. I punkten 1 anges att medlemskap kan vägras om sökanden inte uppfyller de krav som med hänsyn till arten och omfattningen av föreningens verksamhet bör ställas på en medlem i föreningen. Så blir exempelvis fallet när en förening riktar sig enbart mot en speciell yrkesgrupp eller enbart avser viss verksamhet. Föreningen kan då vägra medlemskap till den som inte tillhör den aktuella yrkesgruppen eller berörs av den aktuella verksamheten. Så blir också fallet om föreningen bedriver verksamhet enbart på en viss ort eller i en viss region. Föreningen kan i den situationen vägra den som inte verkar på den orten eller i den regionen medlemskap. En annan situation där det normalt finns tillräckliga skäl att vägra medlemskap är när föreningen har ett speciellt syfte som förutsätter särskild kompe- tens eller erfarenhet som sökanden saknar. Föreningen kan då vägra den som saknar denna kompetens eller erfarenhet medlemskap. Punkten 1 blir också tillämplig när någon ansöker om medlemskap i ett arbetskooperativ, trots att han eller hon inte är anställd i kooperativet. Enligt punkten 2 kan medlemskap vägras om antagandet av nya medlemmar skulle innebära företagsekonomiska risker för föreningen. Så är fallet i fråga om ett producentkooperativ som inte kan antas få avsättning för de ytterligare produkter som en eller flera nya med- lemmar skulle komma att leverera. Så är också fallet om antagandet av nya medlemmar skulle göra det nödvändigt att göra nya in- vesteringar vilka från företagsekonomisk synpunkt inte framstår som motiverade. Föreningen behöver inte visa att en utökning av medlemskretsen verkligen skulle vara företagsekonomiskt skadlig utan det räcker att den kan visa att utökningen skulle kunna vara företagsekonomiskt oförmånlig för föreningen. Enligt punkten 3 kan medlemskap vägras om det av annan orsak finns särskilda skäl för att vägra sökanden medlemskap. Ett exempel på detta är att det kan förväntas att den som ansöker om medlem- skap kommer att motarbeta föreningens verksamhet. I enstaka undantagsfall torde en tillämpning av paragrafen kunna komma i konflikt med konkurrensrättsliga regler. Så kan vara fallet om medlemskap i föreningen är en förutsättning för att bedriva viss verksamhet på en ort. I så fall tar de konkurrensrättsliga reglerna över. Särskilda bestämmelser om investerande medlemmar 5 kap. 4 § Av 2 kap. 7 § följer att det i stadgarna får bestämmas att föreningen kan anta en eller flera investerande medlemmar. I så fall gäller följande. 1.I ett beslut om att anta någon som investerande medlem ska det anges att medlemmen är en investerande medlem. 2.En investerande medlem kan efter ny ansökan antas som vanlig medlem. Såsom framgår av 2 kap. 7 § kan det i stadgarna tas in bestämmelser om att det i föreningen får förekomma s.k. investerande medlemmar, dvs. medlemmar som inte deltar i föreningens verksamhet på annat sätt än genom att betala en medlemsinsats. Det har ansetts att det är viktigt att det redan från början klargörs om den som går med i föreningen ska vara en medlem som deltar i föreningen på vanligt sätt eller om han eller hon ska vara en investerande medlem; han eller hon kan inte vara både det ena och det andra. Det sammanhänger främst med att de investerande medlemmarnas inflytande i föreningen är begränsat på visst sätt (se 7 kap. 3 § tredje stycket). Det kan också finnas stadgebestämmelser som på annat sätt särreglerar investerande medlemmars rättigheter och skyl- digheter. Såsom framgår av denna paragraf, punkten 1, ska det där- för i ett beslut om medlemskap anges om det är fråga om en in- vesterande medlem. Om medlemmen är en investerande medlem, ska också detta anges i medlemsförteckningen (se 6 kap. 3 § andra stycket). Om den investerande medlemmen senare vill delta i föreningens verksamhet på samma sätt som vanliga medlemmar, måste han eller hon göra en ny ansökan om medlemskap i föreningen (se punkten 2). Denna får då prövas enligt de kriterier som tillämpas vid antagandet av nya medlemmar. 5 kap. 5 § En ansökan om att bli medlem i föreningen ska prövas av styrelsen, om inte annat har bestämts i stadgarna. I stadgarna får det bestämmas att ansökan ska vara skriftlig och under- tecknad av sökanden. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 3 kap. 1 § andra stycket i den nuvarande föreningslagen. Den nuvarande möjligheten att i stadgarna bestämma att en ansökan om medlemskap ska vara be- vittnad har dock tagits bort, eftersom den har ansetts otidsenlig. I stället har – i förtydligande syfte – tagits in en bestämmelse om att det i stadgarna kan krävas att ansökan är undertecknad; föreningen behöver i så fall inte acceptera att ansökan görs via e-post. Några andra formkrav än krav på skriftlig, undertecknad ansökan kan inte uppställas i stadgarna. Detta utgör dock inte hinder mot att i stadgarna ta in bestämmelser om att sökanden i anslutning till an- sökan ska försäkra att han eller hon ämnar följa föreningens stadgar eller beslut eller att han eller hon ska lämna uppgifter som är av betydelse för medlemskapet, t.ex. om vad han eller hon kan tänkas leverera till föreningen. I praxis finns exempel på att medlemskap i en ekonomisk för- ening har ansetts uppkomma genom konkludent handlande, dvs. genom att föreningen agerar som om medlemskap hade beviljats (se NJA 1939 s. 92). Så kan vara fallet om föreningen har accepterat att en person uppträder som medlem i föreningen. Förslaget är inte avsett att utesluta att medlemskap även i fram- tiden uppkommer på detta sätt. De närmare förutsättningarna för detta är emellertid en fråga för rättspraxis. 5 kap. 6 § En medlem har rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen. I stadgarna får det bestämmas att uppsägning till utträde inte får göras förrän , högst , från inträdet. Bestämmelser i stadgarna om att uppsägning får göras först gäller inte i fall som avses i 4 kap. 8 § och 17 kap.28 §. I stadgarna får det även bestämmas att en uppsägning ska vara skriftlig och undertecknad. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 3 kap. 4 § första och andra styckena i den nuvarande föreningslagen. Av paragrafens första stycke framgår att medlemmen har rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen. Rätten att säga upp sig till utträde ur föreningen kan dock – såsom framgår av andra stycket – i stadgarna begränsas på så sätt att uppsägning får ske först , dock högst . Detta överensstämmer med gällande rätt. Enligt den nuvarande föreningslagen får, med med- givande, tvåårsfristen förlängas till . Eftersom denna möjlig- het att förlänga uppsägningstiden inte har kommit till användning vid mer än något enstaka tillfälle och därför torde ha mycket begränsad praktisk betydelse, har den inte tagits med i lagförslaget. Bestämmelser i stadgarna som begränsar rätten till utträde gäller inte i två i paragrafen angivna fall, nämligen när medlemmen säger upp sig sedan han eller hon har motsatt sig en stadgeändring av visst slag eller ett beslut om fusion (se 4 kap. 8 § och 17 kap. 28 § i för- slaget). Detta överensstämmer med den nuvarande föreningslagen. Den möjlighet som den nuvarande föreningslagen ger att i stadgarna bestämma att en uppsägning till utträde ska vara bevitt- nad har tagits bort. I stället har det, i förtydligande syfte, tillagts en möjlighet att i stadgarna föreskriva att uppsägningen ska vara under- tecknad (jfr föregående paragraf). Medlemskapets upphörande vid medlems bortgång 5 kap. 7 § Om en medlem avlider, upphör medlemskapet som om uppsägning till ut- träde hade skett för dödsfallet. Paragrafen, som saknar tidigare motsvarighet, reglerar vad som gäller om en medlem avlider. Utgångspunkten är att ett medlemskap är personligt och därför inte övergår på den avlidnes arvingar eller testamentstagare. Medlemskapet utsläcks dock inte . I stället ska bestämmelserna om uppsägningstid tillämpas, som om uppsägning hade skett i samband med dödsfallet. Medlemmens dödsbo inträder som ett slag av provisorisk medlem och har till dess den avlidne medlemmen ska anses ha av- gått ur föreningen samma rättigheter och skyldigheter som den av- lidne medlemmen skulle ha haft. Därefter upphör medlemskapet slutgiltigt och medlemmens insatser ska – som huvudregel – åter- betalas till dödsboet enligt bestämmelserna i 11 kap. Såsom framgår av 5 kap. 9 § kan emellertid en avliden medlems andel övergå på annan genom arv, testamente eller bodelning. I så fall har den på vilken andelen har övergått normalt rätt att ansöka om inträde i föreningen i den avlidne medlemmens ställe (med- lemsbyte), se närmare 5 kap. 9 §. Om ansökan beviljas, övergår den avlidne medlemmens alla rättigheter och skyldigheter på den nya medlemmen. 5 kap. 8 § En medlem får uteslutas om han eller hon grovt har åsidosatt sina skyldig- heter mot föreningen. I stadgarna får det bestämmas att en medlem även får uteslutas ur fören- ingen, om han eller hon 1.inte längre deltar i föreningens verksamhet, eller 2.inte längre uppfyller de krav som med hänsyn till arten och omfattningen av föreningens verksamhet bör ställas på medlemmarna i föreningen. Beslut om uteslutning fattas av föreningsstämman, om det inte har bestämts något annat i stadgarna. Paragrafen, som reglerar förutsättningarna för uteslutning av med- lemmar ur föreningen, motsvarar närmast 3 kap. 4 § tredje stycket i den nuvarande föreningslagen. Förslaget innebär dock att förut- sättningarna för uteslutning har preciserats. I huvudsak torde dock den föreslagna regleringen överensstämma med gällande rätt. Frågan har behandlats i avsnitt 8.6.. Enligt första stycket får en medlem uteslutas om han eller hon grovt har åsidosatt sina skyldigheter mot föreningen. Så är fallet oavsett om stadgarna innehåller bestämmelser om uteslutning på denna grund. Vad som är ett grovt åsidosättande måste avgöras genom en samlad bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Om en medlem har uppträtt grovt illojalt mot föreningen – t.ex. genom att avslöja viktiga företagshemligheter till en konkurrent – kan en enstaka händelse motivera en uteslutning. I andra fall kan en enstaka händelse inte anses vara uteslutningsgrundande men om händelsen upprepas kan den motivera en uteslutning. Så kan t.ex. vara fallet om en medlem, trots flera uppmaningar, konsekvent vägrar att följa tekniska föreskrifter som är av betydelse för fören- ingens verksamhet. Av andra stycket framgår att en medlem även får uteslutas i ett par andra fall. I dess fall krävs dock att stadgarna innehåller bestäm- melser om att uteslutning får ske på den eller de angivna grunderna. För det första får det i stadgarna bestämmas att en medlem får uteslutas om han eller hon inte längre deltar i föreningens verksam- het. Denna möjlighet är inte avsedd att kunna utnyttjas annat än när medlemmen har upphört att samhandla med föreningen och det inte finns några indikationer på att han eller hon kommer att återuppta sitt deltagande i föreningen. För det andra får det i stadgarna bestämmas att en med- lem får uteslutas om han eller hon inte längre uppfyller de krav som med hänsyn till arten och omfattningen av föreningens verksamhet bör ställas på medlemmarna i föreningen. Beträffande innebörden i begreppet uppfyller de krav som.., se författningskommentaren till 5 kap. 3 §. Det är givet att denna uteslutningsgrund bör tillämpas med försiktighet. Bestämmelsen i tredje stycket överensstämmer med gällande rätt. Huvudregeln är alltså att beslut om uteslutning ska fattas av fören- ingsstämman men att det får bestämmas annat i stadgarna, t.ex. att frågor om uteslutning ska prövas av styrelsen. I så fall kan det i stadgarna också tas in bestämmelser om att ett styrelsebeslut om uteslutning kan överklagas till föreningsstämman. anses en utesluten medlem kunna angripa uteslutnings- beslutet genom att väcka talan vid domstol. Förslaget är inte avsett att ändra på detta. Någon särskild frist inom vilken en sådan talan måste väckas uppställs inte i förslaget. Rätten till domstolsprövning kommer, liksom , att kunna inskränkas genom skiljeavtal. Ifråga om ett sådant avtal gäller dock att det kan prövas och eventuellt åsidosättas enligt 36 § avtalslagen. Medlemsbyte efter bodelning, arv eller testamente 5 kap. 9 § Om inte annat har bestämts i stadgarna, har den som har förvärvat en med- lems andel i föreningen genom bodelning, arv eller testamente rätt att gå in i föreningen i medlemmens ställe, om han eller hon 1.uppfyller förutsättningarna för medlemskap enligt 1–4 §§, och 2.ansöker om medlemskap inom de tidsfrister som anges i andra och tredje styckena. Ansökan enligt första stycket 2 ska vid förvärv av en avliden medlems an- del göras efter dödsfallet eller vid den senare tidpunkt då dödsboet upphör att vara medlem i föreningen enligt 11 §. I andra fall än de som avses i andra stycket ska ansökan göras senast efter det att andelen vid bodelning har lagts ut på den andra makens lott. Om, i fall som avses i tredje stycket, den på vilken andelen har lagts ut inte ansöker om medlemskap eller om hans eller hennes ansökan avslås, ska med- lemmen anses ha sagt upp sig till utträde. Den på vilken andelen i föreningen har lagts ut har de rättigheter och skyldigheter som en avgången medlem har enligt 11 kap. 10–15 §§. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 3 kap. 2 § i den nuvar- ande föreningslagen. Den reglerar vad som gäller om medlemskap för det fall att en andel i föreningen har övergått på annan genom ett familjerättsligt fång. Övergången kan vara en följd av att med- lemmen har avlidit och att andelen därefter övergått på annan genom arv, testamente eller bodelning. Den kan också vara en följd av att andelen vid bodelning under bestående äktenskap eller efter äktenskapsskillnad läggs ut på medlemmens make. Den kan slutligen vara en följd av att andelen, vid bodelning efter medlemmens bort- gång, har lagts ut på efterlevande make och därefter övergått till annan genom arv eller testamente. Lagens utgångspunkt är att den på vilken andelen har övergått i dessa fall har möjlighet att gå in i föreningen i den dittillsvarande medlemmens ställe. Föreningen får dock – såsom framgår av inled- ningen i första stycket – i sina stadgar bestämma att en sådan möj- lighet till medlemsbyte överhuvudtaget inte ska finnas. Även om det inte finns några sådana stadgebestämmelser måste två förut- sättningar vara uppfyllda för att innehavaren av andelen ska kunna göra gällande rätten till medlemsbyte: För det första ska han eller hon vara kvalificerad för medlemskap enligt bestämmelserna i 5 kap. 1–4 §§. Det innebär t.ex. att föreningen kan säga nej till med- lemsbyte om det finns sådana skäl att vägra medlemskap som sägs i 5 kap. 3 §. I detta avseende torde förslaget innebära en viss föränd- ring i förhållande till gällande rätt; torde nämligen medlem- skap i denna situation kunna vägras enbart om föreningen kan åberopa i stadgarna intagna kvalifikationskrav för medlemskap. För det andra måste innehavaren av andelen ansöka om medlemskap , närmare angiven i andra och tredje styckena. I den nuvarande lagen används uttrycket anmälan i stället för ansökan; det har emellertid ansetts att ansökan är ett mera adekvat uttryck, eftersom andelsinnehavarens begäran ska prövas på samma sätt som en vanlig ansökan om inträde i föreningen. Såsom framgår av andra stycket gäller en särskild tidsfrist för ansökan, när andelen härrör från en avliden medlems andel. I så fall ska ansökan göras efter dödsfallet eller vid den senare tidpunkt då dödsboet avgår ur föreningen enligt 5 kap. 11 §. I annat fall ska ansökan göras från det att an- delen lades ut på den andra makens lott (se tredje stycket). Detta överensstämmer med gällande rätt. Om ansökan inte görs inom föreskriven tid eller om ansökan inte beviljas, kommer naturligtvis inte något medlemsbyte till stånd. Om den aktuella andelen härrör från en avliden medlem, följer i så fall redan av 5 kap. 7 § att medlemskapet upphör som om uppsäg- ning hade skett. När uppsägningstiden har gått ut, blir bestämmel- serna om återbetalning av insatser m.m. i 11 kap. utan vidare tillämpliga. Återbetalning ska i så fall göras till innehavaren av andelen. Övriga fall, dvs. när andelen inte härrör från en avliden medlem – såsom är fallet om andelen i samband med äktenskaps- skillnad har övergått till medlemmens make – regleras i fjärde stycket. I så fall ska medlemmen anses ha sagt upp sig till utträde och den på vilken andelen har lagts ut har samma rätt till utbetal- ning av insatser m.m. som en avgången medlem har. Vad gäller upphörande av medlemskap och rätt till utbetalning kommer därvid samma ordning att gälla i samtliga fall som regleras i paragrafen. Effekten av medlemsbytet är att den på vilken andelen har övergått blir medlem på samma villkor som den tidigare medlemmen. Han eller hon behöver inte betala någon ny insats. Om stadgarna innehåller bestämmelser om särskilda inträdesavgifter (jfr 4 kap. 2 § första stycket samt kommentaren till 5 kap. 1 §), kan den nya med- lemmen inte heller avkrävas någon sådan. Administrativa avgifter för prövning av ansökan om medlemskap kan dock tas ut. Medlemsbyte efter överlåtelse av andel 5 kap. 10 § Den som har förvärvat en medlems andel genom överlåtelse har rätt att gå in i föreningen i medlemmens ställe, om han eller hon 1.uppfyller förutsättningarna för medlemskap enligt 1–4 §§, och 2.ansöker om medlemskap från överlåtelsen. Om förvärvaren inte ansöker om medlemskap inom föreskriven tid eller om hans eller hennes ansökan avslås, ska medlemmen anses ha sagt upp sig till utträde. Förvärvaren har då de rättigheter och skyldigheter som en avgången medlem har enligt 11 kap. 10–15 §§. Paragrafen överensstämmer i sak med 3 kap. 3 § i den nuvarande föreningslagen. I lagtexten har tydliggjorts att innehavaren av andelen har rätt att gå in i föreningen i medlemmens ställe enbart om han uppfyller förutsättningarna för medlemskap i 5 kap. 1–4 §§. I sak torde detta dock inte innebära någon förändring. Beträffande effekterna av medlemsbytet, se kommentaren till 5 kap. 9 §. Tidpunkt för avgång ur föreningen efter utträde eller uteslutning 5 kap. 11 § En medlem upphör att vara medlem i föreningen vid det räkenskapsårsskifte som infaller näst – eller den , högst , som har bestämts i stadgarna – sedan medlemmen har sagt upp sig till utträde eller uteslutits eller någon annan omständighet som föranlett avgången har in- träffat. Om medlemmen har sagt upp sig till utträde enligt 4 kap. 8 § eller 17 kap. 28 §, får han eller hon, oavsett vad som har bestämts i stadgarna, gå ur fören- ingen vid det räkenskapsårsskifte som infaller näst efter upp- sägningen.