sou · GYB393 · 2011-01-01 00:00:00 — Det finns stora institutionella skillnader mellan länderna men dessa är tämligen konstanta och vi har bara ett tjugotal utvecklade länder att jämföra. Om vi skattar ekvationer på ett tvärsnitt av länder finns en stor risk att icke observerade faktorer ger upphov till statistiska korrelationer som inte reflekterar några egentliga orsakssamband. Med paneldata utan fixa effekter så kommer resultaten också att drivas av tvärsnitts- variationen mellan länderna. Genom att inkludera så kallade fixa effekter tar man hänsyn till att konstanta men icke observerade bakgrundsfaktorer kan skilja sig mellan länderna.10 Skattningar på tvärsnitt eller panel utan fixa effekter visar på samband som stämmer med ekonomisk teori. Starkare fack- föreningar höjer arbetslösheten medan koordinering minskar den. 10 Tvärsnitt innebär att man använder data för olika länder för att exempelvis skatta det statistiska sambandet mellan akassa och arbetslöshet. Panelskattning innebär att man följer utvecklingen i flera länder över tiden. Fixa effekter innebär att interceptet (konstanten) i regressionssambandet skiljer sig mellan länder. Fixa effekter representerar därför icke observerade faktorer som skiljer sig mellan länderna men är konstanta över tiden. Tidsdummies innebär att interceptet också kan skilja sig mellan år. Bilaga 5 till LU2011 Mer generös arbetslöshetsersättning leder till högre arbetslöshet.11 Man finner inga tydliga effekter på arbetslösheten av lagstiftning som skyddar de anställda (LAS). Skattningar där man inkluderar fixa effekter tar hänsyn till att det kan finnas konstanta icke observerade faktorer som påverkar arbetslösheten i ett land och som kan vara korrelerade med för- klaringsvariablerna. Effekter av institutionella förhållanden kan då skattas i den mån det sker förändringar i institutionerna över tiden. Denna typ av skattningar ger dock olika resultat. Nickell, Nunziata och Ochel (2005) menar att förändringarna i arbetslösheten till stor del kan förklaras med institutionella faktorer. (2006) finner också effekter av institutionella variabler, samt att koordi- nering har stor betydelse i länder med starka fackföreningar och hög nivå på akassan. Belot och van Ours (2004) finner däremot att inga variabler blir signifikanta när de inkluderar fixa effekter och tidsdummies. , och (2009) studerar löneut- vecklingen på aggregerad nivå i de nordiska länderna till mitten av . Förklaringsvariabler är arbets- löshet, konkurrentpriser och ersättningsnivån i a-kassan. De finner att en ökning i ersättningskvoten med en procent ger upphov till ett lönetryck som höjer arbetslösheten med 2,2 procent.12 I de nordiska länderna steg ersättningskvoten från och till och det gav upphov till ett lönetryck som ökade inflationen och i sinom tid resulterade i ökad arbetslöshet.13 Effekten av ersättnings- kvoten är stor i förhållande till andra studier och det kan vara andra bakomliggande trendfaktorer som höjde arbetslösheten.14 I en mikroekonometrisk studie finner , och (2001) att en sänkning av a-kassan fån 11 Se Nickell-Layard (1999) Tabell 15 och Belot-van Ours (2004) Tabell 7 kolumn 1. 12 Notera att vi här talar om procent, inte procentenheter. En ökning av ersättningskvoten från av tidigare lön är en ökning av ersättningskvoten . 13 Detta innebär en fyrtioprocentig ökning av ersättningskvoten som enligt skattningen skulle fördubbla arbetslösheten ((70 / 50)2.2 = 2.1) . 14 Nickell-Layard (1999) finner i en tvärsnitts-skattning att en procentenhets ökning av ersättningskvoten i a-kassan ökar arbetslösheten vilket vid 60 procents ersättningskvot ger en elasticitet kring 0,8 (0,013/(1/60)=0,78). Nickell, Nunziata och Ochel (2005) finner en elasticitet kring 1,9; se beräkning i , och (2009). För en översikt över teori och empiri beträffande jämviktsarbetslösheten, se (2008). För översikter över effekterna av arbetslöshetsunderstödets utformning, se (1998) och Tatsiramos och van Ours (2010). Bilaga 5 till LU2011 ökade sannolikheten för de berörda att få jobb . Detta innebär en elasticitet på 1,6. 2.3Varför arbetslösheten dröjer sig kvar Erfarenheterna från många europeiska länder är att arbetslösheten stigit i samband med ekonomiska kriser och i perioder då man fört en kontraktiv penningpolitik för att få ner inflationen. När sedan konjunkturen har återhämtat sig har arbetslösheten ändå stannat kvar på en hög nivå. Arbetslösheten dröjer sig kvar fastän de tillfälliga chocker som höjde arbetslösheten har klingat ut. Ett exempel är den svenska 90-talskrisen. Den innebar ett kraftigt fall i efterfrågan och vi kan förstå att sysselsättningen sjönk på kort sikt på grund av detta. Men enligt den teori vi skisserat här så borde jämviktsarbetslösheten inte påverkas av en sådan efterfrågechock. Över tiden borde löneökningarna hållas tillbaka av den höga arbetslösheten, borde sänka räntan och efterfrågan borde återhämta sig. Problemet med kvardröjande arbetslöshet brukar benämnas varaktighets- eller hysteres-problemet. Hysteres innebär att en variabel inte har något långsiktigt jämviktsläge som den återgår till utan att tillfälliga chocker får permanenta effekter.15 Om vi jämför hur arbetslösheten utvecklas över tiden i med ett antal europeiska länder ser vi en tydlig skillnad. Den amerikanska arbets- lösheten tycks svänga upp och ned kring ett jämviktsläge som rör sig relativt lite. Kurvorna för arbetslösheten i ser mer ut som en trappa där det sker varaktiga skift i nivån, oftast uppåt men ibland även nedåt. En tolkning är att de krafter som återställer sysselsättningen efter en chock är svagare i . Skillnader i penningpolitiken är ett uppenbart skäl till att återhämt- ningen tar i europeiska länder. är ett ekonomiskt starkt integrerat land med hög rörlighet av arbetskraft mellan olika delstater, flytande växelkurs och självständig penningpolitik. 15 Hysteres (betyder att komma efter), fysikaliskt fenomen där effekten av en applicerad kraft eller fält inte endast beror på kraftens momentana värde. Fenomenet orsakas av att systemets tillstånd beror på dess historia. Bilaga 5 till LU2011 konjunkturnedgång möts med en snabb och kraftfull penning- politisk respons. Romer-Romer (1994) hävdar i uppsatsen recessions? att penningpolitiken varit källan till de flesta återhämtningar . Effekterna av penning- politik brukar analyseras med statistiska modeller, så kallade strukturella vektorautoregressiva modeller (SVAR). Dessa analyser visar att löner och priser reagerar mycket långsamt på penning- politiska chocker ((1989), , , (1999). Även i finns en mycket hög grad av nominell löne- och prisstelhet.16 Dessa resultat stödjer hypotesen att penningpolitiken spelat en central roll för att lyfta den amerikanska ekonomin ur recessioner. Återhämtningen efter en negativ efter- frågechock sker inte genom att de nominella lönerna sjunker utan genom att den amerikanska för en expansiv penning- politik som löneökningstakten hålls tillbaka när arbets- lösheten är relativt hög. De flesta europeiska länder har haft någon form av fast växel- kurs och är de med i . De saknar självständig penningpolitik och kan därför inte sänka räntan när konjunkturen viker. Om konjunkturen viker i hela euroområdet så kan den () sänka räntan men efter- som konjunkturen skiljer sig åt mellan länderna så blir ECBs politik med nödvändighet mindre aktivistisk än den amerikanska penningpolitiken. hade mycket svag konjunktur, men eftersom , , och hade högkonjunktur och relativt hög inflation så kunde ECB inte sänka räntan. Det tog därför för att ta sig upp ur recessionen än det skulle gjort för i samma situation. har de länder som tidigare hade högkonjunktur hamnat i kris, devalveringsvägen är stängd, och det kommer att ta mycket för dem att återställa sin konkurrenskraft. Även i finns skillnader mellan olika delstater men skillnaderna är mindre eftersom ekonomin är mer integrerad och finanspolitiken är gemensam. Avsaknaden av en nationell penningpolitik är en orsak till att europeiska länder återhämtar sig långsamt efter en kris. 16 (1992) visar att anpassningen till regionala störningar i i mycket liten utsträckning sker via lönerna, men många flyttar från en stat om jobben försvinner. Bilaga 5 till LU2011 Förlust av humankapital och löneflexibilitet Andra förklaringar till att sysselsättningen återhämtar sig långsamt i europeiska länder har att göra med arbetsmarknadens funktionssätt. Personer som förlorar jobbet i en lågkonjunktur tappar kunskaper, vilket gör det svårt för dem att komma tillbaka när konjunkturen vänder uppåt. De kunskaper som individer har och som gör dem mer produktiva brukar kallas för humankapital.17 Humankapital byggs upp genom formell utbildning men också genom arbetslivs- erfarenhet. Förlusten av ett jobb innebär i sig en betydande förlust av humankapital. En person som arbetat länge på en arbetsplats har ofta byggt upp företagsspecifik kunskap som gör personen värdefull för just det företaget. Det kan vara kunskap om just det företagets teknologi, organisation, kundrelationer etc. Om företaget, enligt effektivitetslönemodellen, sätter lön med hänsyn till hur kostsamt det är att förlora en viss person, så får individen avkastning på denna företagsspecifika kunskap i form av högre lön. Men företags- specifik kunskap går förlorad om företaget läggs ned eller tvingas minska sin personal i en lågkonjunktur. Det är därför inte alls säkert att ett annat företag vill anställa samma person till samma lön. Förlusten av företagsspecifik kunskap innebär att den som förlorar jobbet normalt måste gå ner i lön för att få ett nytt jobb. För att belysa hur viktigt detta är har forskare studerat vad som hänt med personer som förlorat jobbet utan egen förskyllan i samband med att företag lagts ned eller genomfört massiva upp- sägningar.18 I finner man betydande och varaktiga lönetapp för dessa personer. Den genomsnittliga nedgången i lön skattas av olika studier till mellan av lönen. Det är en betydande lönesänkning och rimligen innebär detta att en del personer får acceptera en mycket större lönesänkning än så. Skattningar för visar på lönetapp som är avsevärt mindre, men å andra sidan har man i mycket lägre chans att få ett nytt jobb. En tolkning med fokus på efterfrågan är att detta visar på en stelhet i lönestrukturen i de europeiska länder som studerats. De som förlorat humankapital kan inte konkurrera 17Humankapital är människors utbildning, färdigheter, talanger samt kompetenser, men även hälsa räknas in . 18Se exempelvis Gibbons och (1991), , och (1993). och (2001) och Huttunen, Möen och Salvanes (2006) innehåller introduktion till litteraturen och skattningar för och . , , och (1999) skattar negativa effekter på lönen av perioder utan arbete i . Bilaga 5 till LU2011 genom att ta jobb till lägre lön. En tolkning med fokus på ut- budssidan är att generösa ersättningssystem gör européerna mindre villiga att ta jobb till lägre lön (Ljungqvist-Sargent 1998). Förmod- ligen ligger det något i båda tolkningarna, men som tidigare nämnts vet vi att arbetslösa personer i allmänhet är mycket olyckliga över att inte ha jobb. Det tyder på att lönestelhet snarare än ovilja att ta jobb till lägre lön är den viktigaste förklaringen till skillnaden mellan och . Vid längre perioder av arbetslöshet blir förlusten av human- kapital ett ännu större problem. Individen tappar kunskaper och hänger inte med i den tekniska utvecklingen. och (2008) finner att en period av arbetslöshet har betydande effekter på läsförståelsen. Längre perioder av arbetslöshet kan också leda till psykiska, sociala eller missbruksproblem. En utdragen lågkonjunk- tur leder därför till att en del personer blir permanent utan jobb, antingen som långtidsarbetslösa eller genom att de lämnar arbets- kraften till sjukskrivning, förtidspension etc.19 Dessa resonemang kan förklara varför en del av de individer som förlorar jobbet i lågkonjunktur blir långtidsarbetslösa och kanske permanent utslagna, men det kan inte i sig förklara den höga grad av varaktighet i den aggregerade arbetslösheten som vi ser i makro- data. Majoriteten av de som förlorar jobbet blir trots allt inte permanent arbetslösa utan de får nytt jobb inom några månader.20 För att förstå varför arbetslösheten hänger sig kvar på makronivå har forskningen fokuserat på lönebildningen. Den fråga som ställts är varför lönerna påverkas så pass lite av hög arbetslöshet. En tankelinje är att de krafter som återställer sysselsättningen efter en chock är svagare i på grund av hur lönebildningen fungerar. Lönerna sätts i förhandlingar mellan företagen och fack- föreningarna. De som har makten i facket är de som har relativt säkra jobb, så kallade insiders, och förhandlingarna påverkas därför i liten grad av hur många outsiders det finns utanför fabriks- grindarna. och har i en serie artiklar utvecklat insider-outsider-perspektivet på arbetsmarknaden.21 19Se Machin och Manning (1999) för en översikt. 20Dessa frågor analyseras av Pissarides (1992), Bean (1994) och (2005). 21För översikter över denna litteratur, se och (1988, 2001), (1991) och Bean (1994). Bilaga 5 till LU2011 En variant av insider-outsider-teorin utvecklades av Blanchard- Summers (1986) och (1987). De tänker sig att facket väger löneökningar mot risken att förlora jobbet, men att facket i första hand ser till intresset för insiders som redan har jobb. Efter en negativ chock finns det många arbetslösa, men det påverkar inte risken för insiders att förlora jobbet. Insiders kräver en lön som innebär att de med stor sannolikhet kan behålla jobbet, men de bryr sig inte om att sänka lönen för att de arbetslösa skall få tillbaka sina jobb. Detta leder till att arbetslösheten förblir hög efter en negativ efterfrågechock.22 I Blanchard-Summers (1986) modell kan arbetslösheten permanent stanna på en högre nivå efter en chock men detta beror på speciella och orealistiska antaganden i modellen. De bortser ifrån att chansen att få ett nytt jobb för den som förlorar jobbet beror på arbetslös- hetens nivå. I en mer realistisk modell bör hög arbetslöshet ändå ha en viss dämpande effekt på lönerna därför att hög arbetslöshet minskar chansen att få ett nytt jobb. En realistisk variant av teorin säger att tillfälliga chocker leder till varaktiga, men inte permanenta förändringar i arbetslösheten. En invändning mot modeller där insiders väger högre löner mot risken att förlora jobbet är att insiders i allmänhet har mycket säkra jobb. En betydande del av de anställda slutar sin anställning fri- villigt av olika skäl. byter av de syssel- satta jobb och ungefär hälften av dessa går direkt från ett jobb till ett annat. Därför behöver ett företag normalt inte avskeda folk utan en minskning av personalstyrkan kan i de allra flesta fall ske genom att företaget låter bli att nyanställa. Detta talar för att insiders skulle kunna höja lönen betydligt utan någon större risk att förlora jobbet. Man kan därför fråga sig om risken att förlora jobbet verkligen spelar någon större roll i löneförhandlingarna. Är det inte snarare arbetsgivarnas motstånd mot löneökningar som håller tillbaka lönerna? (1993), (1992) och (1998) tar insider-outsider-perspektivet ett steg längre och utgår ifrån att insiders har helt säkra jobb. Variationer i sysselsättningen sker genom variationer i antalet som nyanställs. Insiders väger inte högre löner mot risken att förlora jobbet utan de vill alltid ha högre löner. Det som håller tillbaka löneökningarna är arbetsgivarnas 22 För empiriska tillämpningar, se exempelvis och (1994) och och (1998). Bilaga 5 till LU2011 motstånd snarare än risken att förlora jobbet.23 I en situation med låg arbetslöshet så stiger lönerna på grund av att arbetsgivarnas motstånd mot löneökningar är lägre. Det är alltså i grunden effektivitetslönemekanismen som driver löneökningarna. Fackför- eningarna kan, med hot om strejk, kräva ett pålägg på den lön som företaget skulle vilja betala. Konkurrens mellan arbetslösa och sysselsatta (2005) bygger vidare på dessa tankar. De utgår ifrån effektivitetslöneteorin som beskrevs i början av kapitlet. Företagen väger de direkta kostnaderna av löneökningar mot inbesparingar på grund av minskad omsättning av arbetskraft. När företagen anställer så kan de antingen anställa en arbetslös person eller en person som redan har jobb men vill byta jobb. När ett företag anställer personer som redan har jobb så bidrar detta till ökad personalomsättning i andra företag. Till detta lägger ett antagande att de arbets- lösa ibland kan ha svårt att konkurrera om jobben. Arbetslöshet kan uppfattas som en signal om lägre produktivitet och en del företag kan därför föredra att anställa personer som redan har jobb. Detta har två effekter. För det första så stiger jämviktsarbets- lösheten därför att arbetslösheten har en svagare effekt på lönerna. När företagen föredrar att rekrytera personer som redan har jobb på ett annat företag så kommer företagen att höja lönerna för att behålla sina anställda och resultatet blir högre arbetslöshet i jäm- vikt. För det andra så kan denna teori förklara varför arbetslösheten dröjer sig kvar efter en chock. En negativ efterfrågechock leder, vid stela nominella löner, till att arbetslösheten ökar. När lönerna sedan skall revideras så verkar den ökade arbetslösheten åter- hållande på lönerna. Men om de arbetslösa har svårt att konkurrera om jobben så blir effekten svag. Konsekvensen är att lönean- passningen blir långsam och arbetslösheten blir kvar . Teorin kan förklara varför arbetslösheten har en så svag effekt på lönebildningen.24 23Gottfries-Westermark analyserar decentraliserade förhandlingar. Vid centralisering eller koordinering kan facken ta hänsyn till konsekvenserna för samhällsekonomin. 24Eriksson (2006) utvecklar en variant av denna teori där det endast är de långtidsarbetslösa som har svårt att konkurrera om jobben; se också (1994). Bilaga 5 till LU2011 Frågan är då om företagen föredrar att anställa personer som redan har jobb. och (2006, 2007) studerade företagens beteende när det gäller att ta kontakt med arbets- sökande som är registrerade i AMS databas för arbetssökande. De fann att vid i övrigt lika meriter så är arbetsgivarna mer benägna att ta kontakt med en person som redan har jobb än med en som är arbetslös. Arbetslöshet uppfattas tydligen som en signal om lägre produktivitet. Enligt de dominerande teorierna om arbetsmarknaden så finns det en jämviktsnivå som arbetslösheten konvergerar mot på lång sikt. Denna jämviktsnivå beror på institutionella förhållanden som reglerna för a-kassan, kostnader för att anställa och avskeda, löneförhand- lingssystemet, matchningsproblem, obalanser mellan utbud och efterfrågan etc. Sysselsättningen kan dock avvika från jämviktsnivån . Lönerna sätts i avtal som sträcker sig mellan ett och och när sedan lönerna ändras så har arbetslösheten en svag effekt på lönerna. Omvänt så har penningpolitiken stora reala effekter därför att lönerna anpassar sig långsamt. Det är väl belagt i empirisk forskning och det finns också teori som kan förklara att penning- politiken har stora och varaktiga effekter på sysselsättning och produktion. (2010) visar att dessa mekanismer kan förklara mycket varaktiga reala effekter av penningpolitiska chocker i en nyekyensiansk modell. 3Lönebildningen på aggregerad nivå I detta kapitel analyseras lönebildningen i på aggregerad nivå. Efter en kort historisk tillbakablick koncentreras analysen på hur löner, inflation och sysselsättning har utvecklats fram till finanskrisen. har vi haft en ny institutionell ram med flytande växelkurs, inflationsmål och industriavtal. Ett genomgående tema är att vi måste se på både sysselsättning och löneutveckling för att bedöma hur arbetsmark- naden fungerat.25 Under femtio och sextiotalen hade fast växelkurs, reglerad kreditmarknad, reglerade kapitalflöden och centraliserade löneför- handlingar. De formella avtalen skrevs visserligen på branschnivå men ramarna för avtalen lades fast i förhandlingar mellan arbets- marknadens centrala organisationer. Utöver avtal förekom också så kallad löneglidning på lokal nivå som gav en viss löneökning utöver avtal. Starkt centraliserade löneförhandlingar innebar att arbetsmarknadens parter hade alla skäl att ta samhällsekonomiska hänsyn när de bestämde lönenivån. Eftersom den internationella kapitalmarknaden var reglerad och mindre utvecklad var det svårare att finansiera ett under- skott i bytesbalansen. Balans i bytesbalansen betraktades därför som ett viktigt ekonomisk-politiskt mål. Allför höga lönehöjningar, 25 Edin-Topel (1997), (1997), ( 2006) och Fredriksson-Topel (2010) har skrivit liknande översikter, med delvis likartade slutsatser. Rødseth (1997) ger en över- sikt över utvecklingen på den norska arbetsmarknaden. För analyser med fokus på utbudet av arbetskraft, se Ljungqvist-Sargent (1995, 1998). Lönebildningen på aggregerad nivå Bilaga 5 till LU2011 som försämrade företagens konkurrenskraft och minskade exporten, ledde därför till att finanspolitiken stramades åt. Även kreditpolitiska medel som lånetak och likviditetskvoter kunde användas för att begränsa kreditflödet till den privata sektorn.26 Den fasta växel- kursen i kombination med bytesbalansmålet fungerade som en disciplinerande faktor för lönebildningen. Tänkandet kring lönebildningen formaliserades i den så kallade Aukrust-EFO-modellen.27 Den innebar att ut- rymmet för löneökningar i den konkurrensutsatta sektorn skulle bestämma löneökningstakten för hela ekonomin. För att bibehålla konkurrenskraften skulle löneökningarna motsvara produktivitets- tillväxten i den konkurrensutsatta sektorn plus den internationella prisuppgången för k-sektorns varor. Resultatet av denna regim var låg inflation, snabb tillväxt och låg arbetslöshet. Hög produktivitetstillväxt gav utrymme för betyd- ande nominella löneökningar. Man bör minnas att femtio- och sextiotalen var en period med en våldsam strukturomvandling och rationalisering. Hela industrier som textil- och skoindustrin lades ner. Antalet anställda i lantbruk och skogsindustri reducerades till en bråkdel av vad den varit. Efterfrågan på personer med högre utbildning ökade och denna efterfrågan möttes med ett ökat utbud då den högre utbildningen expanderade. Brist på arbetskraft förekom i vissa yrken men den starka koordineringen på arbetsgivarsidan hindrade företagen från att bjuda över varandra för att locka till sig sådan arbetskraft. Trots våldsam strukturomvandling hölls arbetslösheten på en mycket låg nivå. Den öppna arbetslösheten förblev låg , mellan (se Figur 5). Visserligen ökade andelen i arbetsmarknadspolitiska program till av arbetskraften, men jämfört med andra länder, och jämfört med dagens läge, kan situationen på arbetsmarknaden förefalla mycket god. 26Ett exempel på detta var det så kallade idiotstoppet 1969-70 då både kredittillgången och finanspolitiken stramades åt som en reaktion på tendenser till underskott i bytesbalansen. Resultatet blev att tillväxten sjönk till . Dessa år döptes av oppositionen till de förlorade åren. 27Se (1979); modellen utvecklades av Aukrust et al (1967), Aukrust (1977) och Edengren, och (1969, 1970). Bilaga 5 till LU2011 Lönebildningen på aggregerad nivå sättningsgraden för män låg ännu på samma nivå som 1970. Men för att bedöma hur arbetsmarknaden fungerar kan vi inte bara se på arbetslöshet och sysselsättning. Vi bör också se på löne- ökningstakten. hade en arbetslöshetsnivå varit förenlig med låg inflation och fast växelkurs. Under sjuttio- och åttiotalet ledde samma arbetslöshetsnivå till löne- ökningar som inte var förenliga med fast växelkurs och bibehållen konkurrenskraft. Förutsättningarna för lönebildningen förändrades på sjuttio- talet. Det fasta växelkurssystemet bröt samman 1971. Oljepriserna flerdubblades 1973 och 1979 och många länder fick underskott i bytesbalansen. Oljepengarna reinvesterades i och de internationella kapitalrörelserna ökade. Den utländska inflationen ökade och varierade mer över tiden och mellan olika länder.