sou · GZB39 · 2011-02-10 00:00:00 — Det kan ha olika orsaker. Placeringarna gäller som regel ungdomar och är tänkta att pågå under en jämförelsevis . Insti- tutionerna tar oftast ansvar för uppföljningen genom att bjuda in till regelbundna behandlingskonferenser. Socialsekreteraren roll som uppdragsgivare har stor betydelse för resultatet av placeringen som helhet, inte minst med hänsyn till utslussning och eftervård. Kontakten med den ansvarige social- sekreteraren är också nödvändig för den placerade pojkens eller flickans trygghet och känsla av kontinuitet och sammanhang. Det är viktigt att det finns en fungerande relation, inte minst för att den unge ska kunna vända sig till sin socialsekreterare om han eller hon upplever sig illa behandlad. 11.4.2Överväganden och förslag om hur uppföljningen av barn och unga i samhällsvård kan förbättras Utredningens bedömning: Att förbättra upp- följning av det placerade barnets situation är den allra viktigaste åtgärden för att förhindra och upptäcka missförhållanden i ett tidigt skede samt kunna åtgärda dessa. förekommer gene- rella brister i uppföljningen både när det gäller frekvens och personkontinuitet. Vikten av kontinuitet i uppföljningsansvaret bör vägas in när överflyttning av ett ärende, som rör ett samhällsvårdat barn, övervägs. Utredningens förslag: förslag om att det ska finnas en av nämnden särskilt utsedd socialsekreterare som ansvarar för kontakterna med barnet är angeläget och bör genomföras. Lika angeläget är förslaget om att den särskilt utsedda socialsekreteraren ska besöka barnet i den omfattning som är lämpligt utifrån barnets behov och önskemål, dock minst . Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården Barnets socialsekreterare och vikten av kontinuitet Genomgående i intervjuer berättas om bris- tande uppföljning och kontinuitet i kontakten med barnet. Utred- ningen har konstaterat att det både krävs kontinuitet och en viss täthet i kontakten för att bygga upp och vidmakthålla en relation och kunna följa hur pojken eller flickan utvecklas i sin placering. Upprepade byten av socialsekreterare och att uppföljningen i vissa fall, i strid med lagen, överlåts på privata verksamheter är ett stort problem. Utredningen anser att arbetsledningen och ytterst nämn- den måste ta sitt ansvar för att organisera arbetet så att mesta möjliga personkontinuitet uppnås. förslag att varje placerat barn ska ha en särskilt namngiven socialsekre- terare, som har en självständig ställning i förhållande till familje- hemmet respektive institutionen, är angeläget och har fått stort stöd av remissinstanserna. Det har framförts till utredningen att ärenden som rör familje- hemsplacerade barn och unga i allt högre utsträckning flyttas mellan kommuner och stadsdelar, utifrån vårdnadshavarens bostads- ort. Det är en oroande trend. Utredningen har tagit del av flera exem- pel där överflyttning av ett familjehemsärende eller byte av ansvarig handläggare har fördröjt upptäckt och agerande vid missför- hållanden. Det har handlat om att värdefull information har gått förlorad och att förändringar i barnets beteende eller andra signaler inte har uppmärksammats. Enligt SoL ska överflyttning ske om den som berörs av ärendet har starkast anknytning till den andra kommunen och det med hän- syn till den enskildes önskemål, hjälpbehovets varaktighet och omständligheterna i övrigt framstår som lämpligast (16 kap. 1 §). Utredningen menar att när det gäller ett placerat barn kan barnet och vårdnadshavaren ha olika intressen. Ofta kan det vara lämp- ligast att ansvaret för ett placerat barn ligger kvar på placerings- kommunen, även om vårdnadshavaren flyttar till en annan kom- mun. Närheten till vårdnadshavaren är visserligen viktig men kan, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, behöva stå till- baka för behovet av kontinuitet i uppföljningen. Ofta upprätthålls kontinuiteten inte bara av en enskild socialsekreterare utan av arbetsgruppen, arbetsledaren och ibland nämnden, som har följt ett barn . Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården I dagens lagstiftning finns ingen tydlig reglering av hur ofta place- rade barn och unga ska besökas. En praxis har utvecklats med halvårsvisa besök, som en konsekvens av reglerna om att vården ska övervägas respektive omprövas med detta intervall.35 De brister i uppföljningens frekvens, som har påvisats i tillsynen, är oacceptabla och nödvändiggör lagreglering, i enlighet med Barnskydds- utredningens förslag. anser att förslaget om att barnets socialsekreterare ska besöka barnet minst är angeläget – inte minst ur ett säkerhetsperspektiv. Innehållet och formerna för uppföljning behöver utvecklas I tillsynen av familjehemsvården har påtalats att uppföljningen fortfarande har generella brister inom viktiga områden som barnets hälsa och utbildning. BBIC ger en viss struktur, men därutöver behöver innehållet i uppföljningen utvecklas. Utredningen har nämnt vikten av att efterfråga information från förskola, skola och andra professionella, inte minst för att få tidiga signaler ifall barnet far illa i sin placering. Förutom att säkra att barnet får sina behov tillgodosedda måste kontakten med socialsekreteraren också upp- levas meningsfull för barnet eller den unge. Utredningen anser att nya former för uppföljningen kan behöva utvecklas, exempelvis inom ramen för det regionala samarbete kring familjehemsvården som föreslås nedan. 11.5Kvalitet och säkerhet inom familjehemsvården 11.5.1Familjehemsvården – ett försummat område Majoriteten av alla barn som omhändertas och placeras kommer till ett familjehem.36 Det är en medveten inriktning att familjehemsplacering ska prioriteras framför placering i HVB. Sam- tidigt har kraven på familjehemsvården ökat, bland annat genom att barnen anses ha större behov än tidigare när de placeras. 35Enligt 5 kap. 1b § SoF ska nämnden noga följa vården av barnet och göra regelbundna personliga besök i det hem där barnet vistas. av de barn och unga 0–som var placerade var placerade i familjehem. av de SoL-placerade och av de LVU-vårdade var placerade i familjehem denna dag. Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården ungdomar med utagerande och självdestruktivt beteende placeras exempelvis i familjehem. Det ingår också numera i familjehemmens uppdrag att samarbeta med barnets biologiska föräldrar och hjälpa barnet att behålla kontakten med ursprungsfamiljen. De ökade kraven och förväntningarna har drivit på professionaliseringen och antalet privata aktörer, i form av konsulentstödda familjehems- verksamheter, har ökat kraftigt. Trots större likheter med HVB- vården har förändringarna inte följts av skärpt reglering, kontroll och tillsyn av familjehem och jourhem. Utredningen har mötts av reflektionen att familjehemsvårdens historiska rötter och tradition på många sätt är en belastning, ge- nom att verksamheten tas för given och formerna därför inte blir föremål för analys eller ifrågasättande. Skulle verksamheten ha byggts upp skulle det ha skett utifrån helt andra förutsätt- ningar. De berörda barnen och ungdomarna får i de flesta fall likväl en trygg tillvaro där deras behov tillgodoses, men på många sätt är placeringen med dagens arbetsformer chansartad. Behovet av ett ökat statligt engagemang och ansvarstagande har återkommande framförts, bland annat av revisorer och i olika statliga utredningar, senast . Samhället är beroende av den resurs som familjehemmen utgör och barnen som placeras kommer från svårast tänkbara förhållanden. Det måste avspegla sig i den uppmärksamhet som verksamheten åtnjuter, vilket emellertid inte är fallet . Utredningen anser att familjehemsvården är ett eftersatt område, både ur ett kvalitets- och säkerhetsperspektiv. Av den undersökning som Upprättelse- utredningen genomfört framgår att flertalet fall av övergrepp och allvarliga försummelser inträffar i familjehem, vilket är ytterligare ett skäl för intensifierade insatser inom familjehemsvården. Det som är familjehemmets styrka, att erbjuda barn och ung- domar en familjegemenskap, en naturlig vardagsmiljö och möjlig- het att bygga nära och varaktiga relationer till några få vuxna inne- bär onekligen också en utsatthet för risker. Dessa risker är svåra att förutspå. De eventuella missförhållanden som kan finnas är svåra att upptäcka och för barnet att våga uttala, genom det beroendeförhållande som finns. Utredningen anser att insatser som kan förstärka de skyddande faktorerna i familjehemsvården behöver uppmärksammas mer systematiskt. i detta kapitel har beskrivit hur skyddet kring samhälls- vårdade barn kan förstärkas. När det gäller de familjehemsplacerade barnen betonas barnets behov av ett eget nätverk, men också det Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården professionella nätverkets betydelse. Förskola, skola, barnhälsovården m.fl. behöver ta ett större ansvar för att tillgodose dessa barn behov utifrån sina respektive kompetensområden. Även om har till uppgift att övervaka hemmet för att försäkra sig om att barnet har det bra, är det viktigt att inte den kontrollerande funktionen tar överhanden. Den bästa garanten för insyn i barnets förhållanden är att det finns ett förtroende och en öppenhet mellan representanter och familjehems- föräldrarna. Ett tillåtande klimat, som gör att man från ömse håll kan ta upp problem medan de är i sin linda, den bästa förebyggande åtgärden. Som bakgrund till de förslag som följer nedan hänvisas till kap. 9, som bland annat beskriver familjehemsvårdens utveckling och nuläge. 11.5.2Överväganden och förslag om stöd till utveckling av familjehemsvården Utredningens bedömning: Familjehemsvården har en strategisk betydelse till följd av sin unika karaktär och potential. är de barn som placeras i familjehem i en särskilt utsatt situa- tion. Många kommuner är alltför små för att på egen hand upp- rätthålla och utveckla tillräcklig specialistkompetens och till- godose behovet av kompletterande stöd till familjehemmen. Det regionala samarbetet mellan kommuner och landsting behöver därför förstärkas kring rekrytering, utbildning, stöd, säkerhet samt metodutveckling. Utredningens förslag: Det regionala samarbetet bör få stöd, ekonomiskt och kunskapsmässigt, för att utveckla de delar av familjehemsvården, som kräver ett större underlag för att till- räcklig kompetens och kvalitet ska kunna upprätthållas. En långsiktig satsning, baserad på regionalt samarbete, kan exempel- vis göras inom ramen för det avtal mellan regeringen och SKL som benämns Plattformen för arbetet med att utveckla en evidensbaserad praktik inom . Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården Långsiktig regional utveckling av familjehemsvården är nödvändig Alla kommuner måste ha kompetens att utreda tilltänkta familje- hem och sköta uppföljningen av det placerade barnets situation på ett fullgott sätt. Flertalet kommuner är emellertid för små för att kunna bedriva kontinuerlig rekryterings- och utbildnings- verksamhet och tillgodose familjehemmens behov av stöd. Det påverkar rimligen kvaliteten i vården och därmed barnets situation, förutom att det kan äventyra barnets säkerhet. Därför anser utred- ningen att det är synnerligen angeläget och brådskande att familje- hemsvården i dessa delar samordnas på regional nivå. Exempel på andra gemensamma utvecklingsområden är familjehemsutredningar, samtal med placerade barn och unga, uppföljning av deras hälsa och utbildning, program för utslussning och uppföljning efter avslutad familjehemsvård. En långsiktig satsning, baserad på regionalt samarbete, kan lämpligen göras inom ramen för Plattformen för arbetet med att utveckla en evidensbaserad praktik inom och stödjas ekonomiskt från regeringens sida. Rekryteringen – en utmaning för framtiden Av central betydelse för säkerheten är att det finns ett tillräckligt stort utbud av tänkbara familjer att matcha barnets behov mot. Bristen på familjehem är emellertid ett återkommande tema när familjehemsvårdens utmaningar diskuteras och i ett framtids- scenario förväntas rekryteringssvårigheterna tillta. När det inte finns valmöjligheter, vilket alltför ofta är fallet , är risken stor att tvingas göra avkall på sina krav liksom barn och föräldrar på sina önskemål. Bristen på familjehem kan också leda till tveksamhet inför att ifrågasätta ett familjehem. Att satsa på information och rekrytering är därför ytterst en säkerhetsfråga. Utredningen anser att nationellt och regionalt samordnade informations- och rekryteringsinsatser behövs för att öka kun- skapen hos allmänheten om behovet av familjehem, förmedla en mer realistisk och positiv bild av uppdraget som familjehem och kunna bredda underlaget. Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården Utbildning och stöd till familjehemmen Det framgår av avsiktsförklaring att ett utbildnings- material kommer att utarbetas, vilket välkomnas av Upprättelseutred- ningen.37 Ett gediget och likvärdig utbildningsmaterial är ett viktigt stöd, inte minst för mindre kommuner. Det kan också bidra till att utbildning betraktas som självklar förutsättning för att kunna åta sig uppdraget som familjehem och göra att uppdraget som sådant uppvärderas. Utbildningen bör bland annat förbereda familjehems- föräldrar på utmaningar som de kan ställas inför, exempelvis känslor av ambivalens i förhållande till barnets biologiska föräldrar, de egna barnens reaktioner på en ny familjemedlem och att det kan uppstå svårigheter i den ömsesidiga anknytningen mellan barn och familjehemsföräldrar. Mycket talar för att kommunerna måste gå samman för att bredda underlaget och kunna anpassa utbildningarna efter familje- hemmens behov samt kunna upprätthålla kvaliteten i utbildnings- verksamheten. Familjehemsföräldrar måste även få individuellt stöd i sitt uppdrag utifrån sina skiftande behov. Vid uppväxtplaceringar kan behovet av stöd vara måttligt och behovet av handledning tillgodoses av familjehemssekreteraren. I andra fall kan det behövas kvalificerad extern handledning, avlastning eller kompletterande insatser, som riktas direkt till barnet eller den unge. Det kan vara svårt för en mindre kommun att upprätthålla ett stödsystem med handledning och andra resurser för stöd till familjehemmen – även i denna del krävs regionalt samarbete. Samarbete för ökad säkerhet Ett förstärkt regionalt samarbete behövs för att utveckla säkerheten inom familjehemsvården. Inom ramen för det tidigare föreslagna programmet för ökad säkerhet inom samhällsvården nämns behovet av rutiner för att förebygga, upptäcka, åtgärda och analysera all- varliga missförhållanden. Likaså nämns behovet av utökad kontakt mellan kommuner för att undvika olämpliga familjehem. Enligt SoL ska informera och samråda med den kommun, där ett tilltänkt familjehem är beläget, inför en ny place- ring (6 kap. 6 §). I utredningens kontakter har framkommit att denna bestämmelse inte alltid efterlevs. Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården har föreslagit att en skyldighet därtill ska införas att inför placering samråda med annan kommun, som har placerat barn i det aktuella familjehemmet. Den kommun där hemmet finns ska kunna lämna ut uppgifter av betydelse för utred- ningen av hemmet, utan hinder av sekretess. Från många håll framförs det orimliga i att en kommun kan ha bedömt ett familjehem som olämpligt, utan att det hindrar att familjen senare anlitas av en annan kommun eller av en konsulentstödd verk- samhet. Utredningen anser att detta är en fråga som bör omfattas av ett utökat regionalt samarbete kring familjehemsvården. I SoL finns en bestämmelse om att en socialnämnd kan förbjuda en familj att ta emot barn för stadigvarande vård och fostran, men den tillämpas sällan. Det är angeläget att bestämmelsen uppmärk- sammas i det normeringsarbete som har påbörjat och att vägledning vid behov ges hur bestämmelsen bör tillämpas. 11.5.3Överväganden och förslag om kvalitetskrav för familjehem och jourhem Utredningens bedömning: måste försäkra sig om att de familjehem och jourhem som anlitas är lämpliga och väl förberedda för uppgiften. Många familjehem och jourhem visar allt större likheter med HVB, som skillnaderna i krav, kontroll och tillsyn har blivit orimligt stora. Utredningens förslag: Familjehems- och jourhemsföräldrars lämplighet bör vara noggrant utredd och det bör regleras vad en utredning av familjehem och jourhem ska omfatta. Inför en placering bör utbildning vara ett krav. Frågan om ett särskilt tillstånd för ett enskilt hem som tar emot fler än två barn, som inte är syskon, för stadigvarande eller tillfällig vård och fostran bör utredas. Likvärdiga och höga krav bör ställas på familjehem har tagit fram ett bedömningsinstrument som ska användas vid ett första urval av tilltänkta familjehemsföräldrar. Utredningen anser att det också behövs en enhetlig kunskaps- baserad metod för utredningar av familjehem. Det är en fördel om Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården utredning och utbildning av familjehem kan integreras i samma modell. Det bör i grunden ställas likvärdiga krav på familjehem i hela landet. framgår det varken av lag, förordning, föreskrifter eller allmänna råd vad en utredning av ett familjehem ska innehålla. Det förtydligande som har gjorts om att familjehem och jourhem ska vara utredda av nämnden kan därför kringgås, förutom att en utredning kan vara mycket summarisk utan att strida mot lagen. När det gäller adoptivföräldrar så finns däremot ett lagstadgat krav om att lämplighetsbedömningen ska ta hänsyn tas till parets kun- skaper och insikter om adoptivbarn och deras behov liksom den planerade adoptionens innebörd, adoptivföräldrarnas ålder, hälsotill- stånd, personliga egenskaper och sociala nätverk (6 kap. 12 § SoL). Även om det inte i alla delar går att jämföra en adoption med en familjehemsplacering är det, enligt utredningen, rimligt att i lag eller förordning ange vissa minimikrav på vad en utredning av ett tilltänkt familjehem bör innehålla. Utbildning för familjehem bör vara ett krav De barn som placeras i familjehem anses ha allt större behov, eftersom öppenvården är mer utbyggd och stora ansträngningar görs för att barnen så långt möjligt ska kunna vara kvar i sitt hem. Det är också vanligare med placering av ungdomar med beteendeproblem i familjehem. Desto mer anmärkningsvärt är det, enligt utredningen, att många familjehem varken får utbildning eller handledning i sitt uppdrag eller att de erbjuds sådan men avstår, vilket också framförs som ett problem.38 De kommuner som har infört utbild- ningskrav, t.ex. och , rapporterar enbart posi- tiva erfarenheter. har föreslagit att socialnämnden ska vara skyldig att tillhandahålla utbildning till familjehems- och jour- hemsföräldrar och se till att de får förutsättningar att delta. Vidare föreslås att nämnden bör ställa krav på genomgången utbildning inför, eller i nära anslutning till, en placering och att 38 Enligt Öppna jämförelser, som publicerades , har av de kommuner/stadsdelar, som besvarade den aktuella enkäten, uppgivit sig ha en samlad plan för de anlitade familjehemmens kompetensutveckling. Uppgifterna avser förhållandena . densocialabarn-ochungdomsvarden Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården tar fram lämpligt utbildningsmaterial. Som har framgått har för avsikt att påbörja ett sådant arbete. Upprättelse- utredningen anser med stöd av gjorda erfarenheter att det bör införas ett lagstadgat utbildningskrav. Diffus gräns mellan vissa familjehem och HVB Ett familjehem är ett enskilt hem som, på socialnämndens uppdrag, tar emot barn för stadigvarande vård och fostran och vars verk- samhet inte bedrivs yrkesmässigt (3 kap. 2 § SoF). Ett jourhem är ett enskilt hem som tar emot barn upprepade tillfällen för tillfällig vård och fostran (6 kap. 6 § SoL). Definitionsmässigt är skillnaden, i förhållande till ett HVB, att familjehemmet respektive jour- hemmet inte bedrivs yrkesmässigt. Det har återkommande påtalats att gränsen mellan familjehem och HVB blivit alltmer diffus, genom att vissa familjehem som huvudsaklig sysselsättning kontinuerligt tar emot flera barn från olika kommuner, företrädesvis ungdomar. har jourhems- verksamheten ökat kraftigt och till stor del ersatt kortare tids institutionsvård för yngre barn.39 Vissa kommuner har egna kontrakterade jourhem medan andra anlitar privata verk- samheter, som förmedlar jourhemsplatser. Verksamheter som rekryterar familjehem och säljer sina tjänster till kommunerna i form av familjehem med tillhörande konsulentstöd ökar snabbt. Frågan om den alltmer otydliga gränsen mellan familjehem och HVB togs upp i revisorers senaste granskning . Den har berörts i flera statliga utredningar , i den statliga tillsynen och inom forskning. I undersökningar genomförda inom ramen för såväl Sociala barn- och ungdomsvårds- kommittén som har bekräftats att utveck- lingen ännu tydligare gått i denna riktning. har kontrollen och tillsynen av HVB skärpts och med utvidgningen av lex till HVB-vården förstärks skillnaderna ytterligare.40 2006/07:129. av alla påbörjade placeringar var i jourhem. 40Riksdagens revisorer 2002; SOU 2005:81; SOU 2009:68; , T. Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården Tillståndsplikt för vissa familjehem Det finns uppenbarligen ett behov av familjehem, där den ena eller båda föräldrarna på heltid ägnar sig åt att ta emot flera placerade barn, tillfälligt eller stadigvarande. anser, i likhet med , att dessa familjehem inte nöd- vändigtvis ska behöva omvandla sig till HVB, med allt vad det innebär av krav på separat boendedel, arbetsmiljöregler och anställ- ningsvillkor. Utredningen anser att familjehem och jourhem som tar emot fler än två barn, som inte är syskon, har tangerat gränsen för att vara en vanlig familj. Det är rimligt att de krav som ställs på en sådan verksamhet är större än vad som generellt gäller för familjehem, när det gäller erfarenhet, kontinuerlig utbildning och handledning, rutiner, insyn m.m. Utredningen anser också att det är rimligt med ökad kontroll. Inte minst därför att dessa hem i regel tar emot barn från olika kommuner och därmed inte har någon närmare anknytning till en och samma kommun, med den naturliga insyn som ofta blir följ- den. Ofta rör det sig dessutom om placeringar av ungdomar med utagerande beteende, inte sällan till följd av neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Utredningen anser sammanfattningsvis att dessa familjehem, jämfört med andra familjehem, intar en särställning genom att de placerade barnen är fler, har större behov, ofta är placerade utifrån en behandlingstanke och kommer från olika kommuner. Samman- taget får riskerna för olika former av missförhållanden generellt sett anses vara större i denna typ av familjehem. Utredningen bedömer att ett tillståndskrav för hem som tar emot fler än två barn, som inte är syskon, för stadigvarande eller tillfällig vård och fostran bör införas. Det skulle öka möjligheterna till kontroll och tillsyn av säkerheten och kvaliteten i dessa HVB-liknande familjehem. 11.5.4Överväganden och förslag om utökad kontroll av privat konsulentstödd familjehemsverksamhet Utredningens bedömning: Samhällets kontroll av kvalitet och säkerhet inom den snabbt växande privata familjehemsvården är otillräcklig och det har uppstått en otydlighet i roll- och ansvarsfördelningen i förhållande till socialnämnden. Åtgärder för att öka säkerheten i samhällsvården utredningen har föreslagit att de privata konsulentstödda verk- samheterna, i den del de erbjuder psykosocialt stöd eller behandling till barn och unga som är i placerade i familjehem, ska vara tillståndspliktiga. Vissa omständigheter talar för att det föreslagna tillståndet bör omfatta den konsulentstödda familjehemsverksamheten som helhet. Det nära stödet och handledningen till familjehemmet har en direkt påverkan på barnets situation, förutom att barnet i denna typ av familjehem bedöms ha behov av stärkt samhälleligt skydd. Det är också angeläget att i sitt pågående arbete med föreskrifter, allmänna råd och hemsvården tydliggör socialnämndens ansvar vid anlitande av privata verksamheter.