sou · GZB351 · 2011-06-13 00:00:00 — Undersökningen om barns levnadsförhållanden (barn-ULF) visar att barn som bor var- aktigt med båda sina föräldrar (växelvis boende eller samman- levande föräldrar) har större utrymme för såväl materiella tillgångar som tid med sina föräldrar och verkar också generellt sett må bättre (se avsnitt 6.3 ovan). SCB:s enkätstudie Jämställt föräldraskap visar också att föräldrar vars barn bor växelvis har ett bättre samarbete än övriga föräldrar (se avsnitt 9.2 nedan). Hur barnets boende ska lösas efter en separation är inte bara en praktisk fråga. Det handlar om barnets rätt och möjligheter att skapa sin egen tillvaro och egna relationer. Det kan vara jobbigt för barnet att bo växelvis men under rätt förutsättningar kan det också vara en bra lösning. Barnets bästa och barnets rätt till båda föräld- rarna måste även styra beslutet om växelvis boende. Utvecklingen visar tydligt att växelvis boende blir allt vanligare och det gäller också i fråga om små barn. Denna lösning faller sig allt naturligare då pappor blivit alltmer delaktiga i den praktiska omsorgen av sina barn. Självklart finns det situationer när ett växelvist boende inte är förenligt med barnets bästa och det är därför viktigt att lyfta fram de förutsättningar som bör vara för handen för att ett växelvist bo- ende ska vara en bra lösning för barnet. Sammanfattningsvis kan dessa sägas vara att föräldrarna ska kunna samarbeta, vara flexibla och öppna för att förändra boendeförhållandet om barnets situa- tion eller behov förändras, barnet själv bör vilja bo växelvis och tri- vas med att ha två hem, bostäderna bör ligga någorlunda nära var- andra samt, båda föräldrarna bör ta ansvar för och ställa upp på barnet i förhållande till skola och fritidsaktiviteter. Det är också viktigt att barnet känner att det har en självklar tillhörighet till båda föräldrarnas familjer och en egen plats i respektive bostad. Utredningen har dock också erfarit att det finns fall när växelvis boende väljs för att skipa rättvisa mellan föräldrarna och blir en lösning och väg ut ur en infekterad konflikt. Det finns visserligen ingen automatik i att skipa rättvisa på sådant sätt leder till ytter- ligare konflikter, men synsättet torde i många fall enligt utred- ningen innebära ett bristande barnperspektiv och kan göra det svårt för barnet att ha en fungerande kontakt med båda föräldrarna utan att hamna mitt emellan deras konflikt – eller fungera som en alltför lojal budbärare dem emellan. För föräldrarna kan det däremot vara en lösning för att ingen av dem lämnar det gemensamma samlivet som vare sig vinnare eller förlorare i förhållande till barnet eller var- andra. Utredningen anser också att jämställdhetsdebatten kan ha en baksida och att det kan finnas en risk med det jämställda föräldra- skapet om det är så att växelvis boende handlar om respektive för- älders rätt till att bo tillsammans med sitt barn, och att utveck- lingen mot ett mer jämställt föräldraskap har lett till att ingen av föräldrarna är villig att göra kompromisser för sitt barns skull. Bar- nets rätt till båda sina föräldrar omtolkas till att båda föräldrarna ska ha lika stor rätt till sina barn och man skipar rättvisa genom att låta barnet tillbringa lika mycket tid hos båda. Ett sådant rättvise- tänkande riskerar att skapa en rigiditet och kan ytterst gå ut över barnets grundläggande behov av trygghet och kontinuitet. Det kan t.ex. ta sig uttryck i att umgängesföräldern kräver halva tiden med sitt barn, hälften av olika familjeekonomiska stöd osv., utan att ta hänsyn till barnets behov. Det finns också exempel på bristande förståelse för barnets perspektiv. Föräldrar gör upp om barnets bo- ende enbart utifrån sina egna behov, utan att fundera över vad som är bäst för barnet. Föräldrarnas konflikt om boendet kan göra det svårt för barnet att känna sig tryggt. Experter inom olika yrkesgrupper som ingått i undersökning har poängterat att växelvis boende för små barn endast är att rekommendera i de fall då barnet redan har trygga relationer till båda föräldrarna och då föräldrarna är lyhörda för barnets behov och kan samarbeta.29 Det finns en risk för att växelvis boende ses som en standardlösning – något som bör motverkas. Valet av boende bör utgå från det individuella barnets behov och förutsättningar. 29 Anförd undersökning, s. 34. Även när det inte är fråga om växelvis boende utan om umgänge kan det vara aktuellt att fundera över vad som passar ett litet barn. Umgänget kan också ställa till med problem, om t.ex. um- gängesföräldern kräver att få ha barnet hos sig under långa perioder under skollov och sommarsemestrar. Hänsyn måste även här tas till det specifika barnets aktuella behov. Vad som enligt utredningen kännetecknar ett tydligt barnperspektiv efter en separation är att föräldrarna anpassar sig efter barnets behov och inte omvänt. 7.4.2Varför ökar växelvis boende? tog oftast mamman ensam hand om barn efter en separa- tion. har dock pappors engagemang i barnen och deras fostran ökat stadigt. Det blir då naturligt att det också fortsätter efter separationen. Medvetenheten om barnets behov av att ha tillgång till båda föräldrarna har ökat hos både mammor och pappor. Pappor kan känna längtan och saknad när barnen är borta, eftersom de är ett viktigt inslag i livet och mam- mor kan känna rädsla över att deras söner utvecklas negativt om de inte har en bra kontakt med sin pappa. Det finns en mycket större önskan hos fäder att ta aktiv del i sina barns uppfostran än tidigare, och ställer mödrar ökade krav på att fäder ska ta ett större ansvar för barnen. Det är sannolikt att besluten om väx- elvis boende ofta styrs av längtan efter en delad vardagstillvaro. I program Tendens om Ping-pong-barnen uttalade flera barn att de trodde att det växelvisa boendet ökade därför att barn vare sig kan eller bör tvingas att välja mellan sina föräldrar.30 Enligt dessa barn gäller detsamma för föräldrarna; ingen av dem kan välja bort sitt barn. Varken barnet eller föräldrarna vill förlora relationen till varandra; det gäller både utifrån lojalitet och rättvisa. Växelvis boende ansågs därför som en bra medelväg att gå även om det kräver en del samarbetsvilja, kommunikation och smi- dighet för att det ska fungera. Utifrån den utveckling som skett det med en kraftig ökning av växelvis boende och att särlevande föräldrar i en allt större utsträckning tycks föredra att ha ett delat omsorgsansvar om sina barn, kan detta verka normerande för föräldrarnas inställ- 30 Se avsnitt 7.3 ovan. De tre Tendens-programmen finns att lyssna på på webbplats; ning till barnets boende; föräldrar som ska separera gör på samma sätt som andra de känner som separerat. Den utveckling som skett i med ett mer jämställt föräldraskap och att kvinnor yrkesarbetar i allt större grad – efter reformer om föräldraförsäkring, utbyggd barnomsorg och individuell beskatt- ning – har sannolikt stor betydelse för att ett delat omsorgsansvar om barnen ökar. Och på samma sätt som gemensam rättslig vård- nad har kommit att bli den vanligaste utgångspunkten finns det mycket som talar för att växelvis boende och ett i stor utsträckning delat omsorgsansvar, kommer betraktas som det normativa i fram- tiden. I en allt större utsträckning kommer man då att kunna för- vänta sig att föräldrar som inte längre bor tillsammans fortsätter att samarbeta om föräldraskapet när de har gemensamma barn. Det kan då också finnas en förväntan att detta tydligare bör framgå av lagstiftningen. Ett sådant resonemang stöds också av den norska studien som visar att växelvis boende minskar konflikterna mellan föräldrar som separerar.31 Även utredningens egna undersökningar visar liknande resultat.32 Utifrån en utveckling om ett alltmer jämställt föräldraskap och med större hänsyn till barnets behov av nära och goda kontakter med båda sina föräldrar, kan man också tänka sig att det blir än svårare att vinna gehör för yrkanden om ensam vårdnad, eller önskemål från den ena föräldern att flytta långt från den andra. Det finns även andra aspekter av det växelvisa boendet som bör lyftas fram. Att föräldrar har en stark anknytning till arbetsmark- naden är det viktigaste verktyget för att förebygga barnfattigdom. I en annan norsk studie framkommer att kvinnors arbetsutbud ökar när barnen bor växelvis.33 Det förefaller sannolikt att även det om- vända gäller, dvs. att det växelvisa boendet ökar p.g.a. att kvinnors arbetsmarknadsdeltagande har ökat. På detta sätt kan växelvis boende också bidra till att barn får bättre uppväxtvillkor genom att den ombildade familjens inkomster ökar. Jämställdhet handlar om att omfördela makt och omsorg; kvinnor bör i högre utsträckning få löneinkomster och bättre förankring på arbetsmarknaden, medan män bör lägga mer tid på sina barn. Växelvis boende kan sägas bidra till just detta. SCB:s ULF-undersökningar visar dessutom att barn 31Ekeland og Myklebust 1997, se forskningssammanställning om växelvis boende i bilaga 12. 32Se mer om detta i kapitel 9. 33Skjørten 2005, Samlivsbrudd og barnefordeling. som bor växelvis har en bättre kontakt med sina pappor än vad barn har som bor med båda sina föräldrar hela tiden.34 Det växelvisa boendet har också utvecklats i takt med att gemensam vårdnad har blivit mer vanligt. I och med vård- nadsreform blev gemensam vårdnad en presumtion efter en separa- tion eller skilsmässa. Denna presumtion har dock ändrats i och med vårdnadsreform. Vid bedömningen av om vårdnaden ska vara gemensam ska numera avseende särskilt fästas vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. Gemensam vårdnad grundar sig på att föräldrar ska komma överens i viktiga frågor som rör barnet, och gemensamt ansvar bygger på att föräldrarna sam- arbetar för barnets skull. I de flesta fall är gemensam vårdnad att föredra framför ensam vårdnad men ensam vårdnad kan ibland vara nödvändig, t.ex. om en förälder utövat våld mot den andra föräl- dern eller mot barnet. Ett annat exempel är då konflikten är så svår och djup att det är omöjligt för föräldrarna att samarbeta. Många föräldrar tror ibland felaktigt att gemensam vårdnad betyder att barnet måste bo halva tiden hos vardera föräldern. Utvecklingen av gemensam vårdnad som en stark huvudregel reform kan ha haft betydelse för en ökad medveten- het bland särlevande föräldrar om barnets behov av båda sina för- äldrar, och har därmed medfört att barn i ökad utsträckning bor eller vistas hos båda sina föräldrar efter en separation. I enkätstu- dien Jämställt föräldraskap finns även föräldrar som i de öppna svarsalternativen har angett att den gemensamma rättsliga vårdna- den var orsaken till att man valt växelvis boende för barnet, se avsnitt 7.2.1 ovan. En rad lagstiftningsåtgärder från statens sida kan också vara för- klaringar till ökningen av det växelvisa boendet. Genom att öka de rättsliga möjligheterna för att besluta om gemensam vårdnad har det bidragit till att skapa en uppfattning att det förväntas att föräld- rar ska utöva vårdnaden gemensamt. Likaså har det funnits ett stöd från samhällets sida för att barn kan bo växelvis hos båda sina för- äldrar. Att ingen av föräldrarna kan åläggas att betala underhålls- bidrag vid växelvis boende kan ha haft betydelse.35 Detta innebär att vid en separation kan föräldrarna genom att välja växelvis boende undvika diskussioner och eventuella konflikter om under- 34Se kapitel 5 ovan. 35Jämför den studie som professor vid Juridiska insitutionen i har genomfört och som det redogörs för nedan i avsnitt 11.2.2 Ekonomiska incitament påverkar val av underhållssystem och boendeform för barnet. håll till barnet. Det finns dock mycket som talar för att detta kan vara en falsk harmoni som leder till att fördelningen av det ekono- miska ansvaret blir oklar och att det i slutändan innebär en sämre ekonomisk situation för barnet.36 Det faktum att båda föräldrarna vid växelvis boende kan upp- bära såväl underhållsstöd som bostadsbidrag (även om bostads- bidragsbeloppen kan skilja avsevärt mellan folkbokföringsföräldern och umgängesföräldern), samt även att föräldrarna har möjlighet att dela på barnbidraget (om de är överens), är exempel på lagstift- ning som kan ha bidragit till ökningen av växelvis boende och att båda föräldrarna i en större utsträckning deltar i den vardagliga om- sorgen av barnet. Tabellen nedan visar utvecklingen av gemensam vårdnad och som framgår har en kraftig förändring skett. hade mer än hälften av alla mödrar ensam vårdnad om sin barn.37 Motsvarande uppgift var . Tabell 19 Utveckling av rättslig vårdnad efter separation1983–2008, andel i procent Källa: SCB 2009:2 Barn – en beskrivning av barns villkor med som utgångspunkt. Av studie om särlevande föräldrar och deras barns boende och umgänge framkommer att det finns en tydlig koppling mellan ett jämställt uttag att föräldrapenning och ett jäm- nare ansvar för barnets boende efter en separation.38 Med ett jäm- ställt uttag avses en fördelning av föräldrapenningdagarna mellan av respektive förälder. Av de föräldrar som delade 36Se mer om detta nedan i kapitel 11 om inventering av konfliktfaktorer och problem i regler om underhåll till barn, samt kapitel 12 om typfall och empirisk undersökning om skillnader mellan underhållsstöd och underhållsbidrag. 37Det finns dock olika orsaker till detta. Exempelvis blev det inte bara för gifta föräldrar, möjligt med gemensam vårdnad efter en separation. fick för- äldrar gemensam vårdnad om de inte uttryckligen begärde enskild vårdnad i samband med separationen. krävdes att föräldrarna gav uttryck för att de önskade gemensam vård- nad om barnet. underlättades dessutom förfarandet för att göra anmälan om gemensam vårdnad. 38Försäkringskassan Socialförsäkringsrapport 2011:5, s. 35 f. föräldrapenninguttaget ganska lika, valde av föräldrarna ett växelvis boende för barnet efter en separation. Om en förälder ensam tagit ut all föräldrapenning så var andelen som valt växelvis boende för barnet . Mammor som har tagit ut all föräldrapenning blir i händelse av en separation en exklusiv boförälder i av fallen. Denna samvariation mellan växelvis boende och föräldrapenninguttag förklaras sanno- likt i stor utsträckning av olika bakomliggande variabler. Föräldra- par som i hög grad värdesätter ett jämnare ansvar för barnen har sannolikt både tagit ut föräldrapenning relativt lika och fördelat ansvaret för barnets boende lika i de fall de har separerat. Att barn till särlevande föräldrar i större utsträckning har eller behåller kontakt med sin pappa efter en separation, och också bor eller tillbringar tid i dennes bostad, styrks av statistik baserad på folkbokföringen. Det finns tyvärr inga uppgifter från undersök- ningarna av levnadsförhållanden () om barns boende med sin pappa men folkbokföringsstatistiken visar ändå på en tydlig trend sett över . Det finns ingen garanti för att barnet bor på den adress det är folkbokfört men det kan inte uteslutas att en del av dessa barn som är folkbokförda hos sin pappa i själva ver- ket bor växelvis. Diagram 8 Andel pojkar och flickor med särlevande föräldrar som är folkbokförda med sin pappa, procent, 1998–2009, SCB Diagram 9 Andel barn med särlevande föräldrar som är folkbokförd med sin mamma respektive pappa, procent, 1998–2009, SCB har i sin undersökning om särlevande föräldrar och deras barns boende och underhåll, jämfört hur barnet bor enligt enkätsvaren och barnets faktiska folkbokföringsadress.39 Resultatet visar i stort sett att barnen är folkbokförda där de kan förväntas vara det med tanke på var föräldrarna uppger att barnen bor. Undersökningen visar dock att det finns en stor andel av barnen som bor mest eller bara hos sin pappa men som ändå är folkbokförda på samma adress som sin mamma. Mellan av de barn som uppges bo huvuddelen av tiden hos sin pappa förefaller ändå vara folkbokförda hos sin mamma. Det barnrättsarbete som bedrivits de senaste två decennierna har också inneburit mer fokus på barnets behov och rätt till utveckling. Barn ses i större utsträckning som självständiga individer och bar- nets delaktighet betonas i många sammanhang. Detta perspektiv- skifte återspeglar sig också i föräldrarollen. Föräldraskap går i större utsträckning ut på att stimulera barnet och försöka bidra till att öka barnets kompetens och göra det mer förberett på vuxen- livet. Även detta går att koppla till barnets behov av att ha tillgång till båda sina föräldrar och i och med det, ha möjlighet att utveckla olika sidor av sig själv. Föräldrar och samhället tar större hänsyn och visar större intresse för barn och deras behov. Barnen kan i detta avseende sägas ha fått det mycket bättre än tidigare genera- tioner. Men det kan också vara en orsak till att ingen av barnets 39 , Socialförsäkringsrapport 2011:5, s. 39–40. föräldrar kan tänka sig att välja bort barnet och att inte längre bo tillsammans med det. Därför blir ett växelvis boende det naturliga valet efter en separation. 7.4.3Forskning och vetenskapliga studier om växelvis boende Forskningen om utvecklingspsykologiska effekter av växelvis bo- ende befinner sig fortfarande i sin linda även om det numer finns något mer kunskap att tillgå än . Trots den stora omfattningen av studier om anknytning mellan barn och föräldrar finns det mycket lite kunskap av direkt relevans för slutsatser om växelvis boende. Vad växelvis boende sätter för spår för framtiden vet vi än så länge lite om eftersom det är ett relativt nytt fenomen. I bilaga 12 finns en översikt för merparten av de studier som utred- ningen har vetskap om. 8Barns behov och kostnader för barn 8.1Vad kostar barn? Barn har olika behov. Kärlek, omvårdnad och trygghet är grund- läggande behov hos alla individer, och kan av naturliga skäl inte värderas i materiella termer. I likhet med alla andra människor har barn dessutom andra behov såsom mat, kläder etc. Dessa behov kan ofta värderas. Vilka behov barn anses ha och kostnader för att tillgodose behoven efterfrågas i flera olika situationer. För att be- döma hur mycket barn och deras behov kostar används olika beräk- ningar eller mått. Användningen av olika mått kan leda till olika resultat beroende på vad det finns för syfte med måttet och om kostnaden är avsedd att täcka behov på lång eller kort sikt. Exempel på olika mått är riksnormen för försörjningsstöd, Kon- sumentverkets skäliga levnadskostnader, beloppet för underhålls- stöd och schablonbelopp vid beräkning av underhållsbidrag samt förbehållsbelopp vid löneutmätning. Det finns även önskemål från föräldrar att få veta vad barn i allmänhet kostar. Inte minst i samband med en separation, eller vid en förändrad situation efter en separation, när föräldrar förväntas komma överens om hur försörjningsansvaret för barnet ska fördelas kan en svårlöst fråga vara vilka kostnader som i praktiken ska fördelas mellan föräldrarna. Frågan kan gälla både vilka behov som bör tillgodoses för barnet och vad dessa behov kostar. Vid utredningens hearing och under fokusgruppssamtalen har det framkommit önskemål om att någon offentlig instans borde tillhandahålla en enkel differentierad tabell där det går att hitta kostnader för barns behov i olika åldrar. Det anses kunna under- lätta som vägledning för både föräldrar och olika yrkesgrupper, t.ex. budget- och skuldrådgivare och familjerättsjurister, när ekonomiska frågor som rör barnet ska avgöras. Barns behov och kostnader för barn Utredningen redogör i det följande för de vedertagna måtten för vad barn kostar, jämför dem samt uppdaterar den beräkning som gjorde 2003.1 Som komplement pre- senteras också andra kostnader för barn och deras försörjning. Sist visas en sammanställning över de olika måtten (tabell 20). Det bör framhållas att det inte är enkelt att avgöra vad barn i allmänhet kostar, och det finns skillnad i kostnad beroende på barns ålder och kön som barn påverkar även de hushålls- gemensamma kostnaderna och därmed kan anses stå för en andel även av dessa kostnader. 8.2Olika mått för barns kostnader 8.2.1Konsumentverkets beräkningar av skäliga levnadskostnader beräknar skäliga kostnader för några av hushållens vanligaste utgiftsområden vad gäller vuxna och barn och hushåll. De poster som ingår är livsmedel, kläder och skor, fritid och lek (inklusive mobiltelefon), barn- och ungdomsförsäkring, hem- försäkring, förbrukningsvaror, hemutrustning (inklusive dator), media, fast telefoni m.m. Nivån för vad som enligt Konsu- mentverket anses vara skäliga levnadskostnader innebär vare sig existensminimum eller lyx utan en rimlig konsumtionsstandard av de varor och tjänster, som gemene man vanligen behöver för att klara vardagen i dagens samhälle. Kostnader avses täcka både löpande utgifter och visst sparande för att kunna ersätta så kallade sällan- köpsvaror såsom dator, tv eller vitvaror. Sammantaget står alla dessa varor och tjänster för en tredjedel av konsumtionen i ett hushåll. De poster ingår som i första hand mot- svarar behov och inte i första hand beror på vilka inkomster hus- hållet har. ser kontinuerligt över de konsum- tionsmönster som finns i samhället och hur hushållen agerar. Som exempel kan nämnas att har dator, mobil och bred- bandsanslutning lagts till i vad betraktar som rimlig konsumtionsstandard. Det är inte enbart mellan barns åldrar som kostnaderna skiljer sig, det skiljer sig även mellan pojkar och flickor. beräknar kostnader med hänsyn taget till kön . 1 Se SOU 2003:42, Ett reformerat underhållsstöd. SOU 2011:51 Barns behov och kostnader för barn Livsmedelskostnad för barn 0 till , kronor 2011 6–11 mån 2–5 år 6–9 år Lunch må–fre ingår inte Alla mål äts hemma Övriga utgifter för barn 0 till , kronor 2011 1–2 år 4–6 år 7–10 år Tabell 3 Livsmedelskostnad för flickor , kronor 2011 10–13 år 14–17 år Lunch må–fre ingår inte Alla mål äts hemma Tabell 4 Övriga utgifter för flickor , kronor 2011 11–14 år 1–17 år Kostnader för mat är högre för pojkar medan kostnaden för övriga utgifter som kläder och hygien är högre för flickor. Tabell 5 Livsmedelskostnad för pojkar , kronor 2011 10–13 år 14–17 år Lunch må–fre ingår inte Alla mål äts hemma Barns behov och kostnader för barn SOU 2011:51 Övriga utgifter för pojkar , kronor 11–14 år 1–17 år Barn innebär utgifter även vad gäller boende, slitage på sällanköps- varor och elförbrukning. beräknar därför även utgifter som är gemensamma för hushållet men som förändras med antalet medlemmar. Vissa kostnader skiljer sig även beroende på var man bor. Efter avregleringen av elmarknaden tar inte Konsu- mentverket längre fram kostnaden för el utan i stället beräknas för- brukningen av el i olika stora hushåll. Förbrukningen kan användas för att beräkna kostnaden beroende på vilket avtal om elpris hus- hållet har. Tabell 7 Gemensamma kostnader för hushåll beroende på antalet medlemmar i hushållet, kronor Media, fast telefoni, internet mm Förbrukning av hushållsel per månad (kWh) Barns behov och kostnader för barn beräkningar ligger till grund för flera andra be- räkningar, till exempel riksnormen för försörjningsstöd som utgör ett av underlagen för beslut om ekonomiskt bi- stånd.2 Ekonomiskt bistånd är behovsprövat. Riksnormen är ett minimum för hur mycket pengar en biståndsmottagare ska ha till löpande utgifter för grundläggande behov som mat, kläder, hygienartiklar och telefonkostnader. Utgifterna som ingår i riksnormen är beräknade för behov som alla människor anses ha och där kostnaderna också är likartade för alla, såsom mat och kläder. kan beräkna både högre och lägre belopp även för dessa kostnader, om det finns särskilda skäl. Övriga utgifter som ingår i försörjningsstödet (boende, hushållsel, hem- försäkring, arbetsresor och medlemsavgift till fackförening och arbetslöshetskassa) beviljas till den faktiska kostnaden, om den är skälig. När det gäller kostnader som inte är regelbundet återkom- mande eller som alla människor inte har behov av, anses dessa höra till livsföringen i övrigt. Det kan vara utgifter för bl.a. hälso- och sjukvård, läkemedel, tandvård, glasögon och hemutrustning.