sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Enligt §bestäm- melsen ska de försäkringstekniska avsättningarna motsvara belopp som krävs för att bolaget ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. I föreskrift FFFS 2011:28 finns mer detaljerade bestämmelser om värdering av försäkrings- tekniska avsättningar, men föreskrifterna innehåller även en hän- visning till 5 kap. 1–9 §§ i FRL. Dessa bestämmelser m. fl. kommer att behöva flyttas från FRL till föreskriften om årsredovisning i försäkringsföretag, eftersom FRL inte längre kommer att innehålla redovisningsregler när Solvens II införts. Det finns enligt nuvarande bestämmelser möjlighet att få undantag från ÅRFL. Enligt 1 kap. 1 § ÅRFL kan undantag medges för sådana försäkringsföretag som får undantas från försäkringsrö- relselagen enligt 1 kap. 19 till 20 FRL. Som framgått i avsnitt 18.2.4 föreslår utredningen att dessa undantag ska utmönstras, och i 2004/05:24 om internationell redovisning i svenska företag, s. 118 ff. Reglering av mindre försäkringsföretag avsnitt 22.10 föreslår utredningen nödvändiga följdändringar i ÅRFL. Enligt de nuvarande reglerna prövar frågor om sådana undantag och har också meddelat föreskrifter om vad som ska gälla för de företag som har dispens. Värderings- reglerna för dessa företag finns i nuvarande föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2011:27) om förenklad års- redovisning i försäkringsföretag som har dispens. Med särregleringen införs särskilda bestämmelser för mindre försäkringsföretag. Utredningen förslag medför att mindre försäk- ringsföretag kommer att tillämpa ÅRFL. Den nuvarande gräns- dragningen mellan de företag som ska tillämpa värderingsreglerna i ÅRFL och föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2011:28) om årsredovisning i försäkringsföretag, och de företag som ska tillämpa värderingsreglerna i föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2011:27) om förenklad årsre- dovisning i försäkringsföretag med dispens stämmer emellertid inte överens med Solvens II-direktivets artikel om företag som är undantagna på grund av storlek. Gränsen för vad som är ett mindre försäkringsföretag enligt EU-direktivet och vad som är ett mindre försäkringsföretag i är alltså satt på olika nivåer. Det bety- der att det nu blir fler, och med svenska mått mätt större, försäk- ringsföretag som kommer att kunna tillämpa särreglerna, jämfört med de försäkringsföretag som har dispens enligt nuvarande bestämmelser. Här bör avslutningsvis också nämnas att många av de försäkringsföretag som har dispens enligt nuvarande bestämmel- ser, och som skulle kunna ha svårt att följa ÅRFL inte kommer att omfattas av något regelverk alls. Det är därför lämpligt att före- skrifter om värdering av tillgångar och skulder som är anpassade till den kategori företag som ska följa särreglerna meddelas med stöd av det bemyndigande som redan finns i 1 kap. 4 § ÅRFL. 18.4.3Försäkringstekniska avsättningar och krav på aktuarie Utredningens förslag: Särregleringen ska innehålla en grund- läggande bestämmelse om att ett mindre försäkringsföretags försäkringstekniska avsättningar ska motsvara belopp som krävs för att företaget ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. Reglering av mindre försäkringsföretag Den nuvarande bestämmelsen i 5 kap. 14 § FRL om aktuarie ska tas in i särregleringen för mindre försäkringsföretag. Skäl för utredningens förslag: Särregleringen bör enligt utred- ningen innehålla en motsvarighet till den nuvarande grundläggande bestämmelsen om försäkringstekniska avsättningar i 5 kap. 1 § för- sta stycket FRL, eftersom mindre försäkringsföretag inte ska till- lämpa de bestämmelser om försäkringstekniska avsättningar som införs i FRL till följd av Solvens II-direktivet. Som framgått i avsnitt 18.4.2 ovan kommer de närmare bestämmelserna om beräk- ning och värdering av avsättningar att finnas i ÅRFL och före- skrifter som meddelas med stöd av den lagen. Utredningen föreslår också att den nuvarande bestämmelsen i 5 kap. 14 § första stycket om att de försäkringstekniska utredning- arna och beräkningarna ska utföras under överinseende av en eller flera aktuarier med den insikt och erfarenhet i dessa frågor som fordras med hänsyn till omfattningen och arten av företagets verk- samhet ska ha sin motsvarighet i särregleringen. Även bestämmel- sen i 5 kap. 14 § andra stycket nuvarande FRL om anmälan för regi- strering och det till 5 kap. 14 § första stycket första stycket hörande bemyndigandet i 5 kap. 17 § ska ha sin motsvarighet i sär- regleringen. Utredningen har övervägt att inte införa särregler för beräkning av försäkringstekniska avsättningar, utan istället låta alla försäk- ringsföretag beräkna dessa på samma sätt, dvs. enligt Solvens II- direktivets bestämmelser. Om samma bestämmelser skulle tilläm- pas skulle emellertid mindre försäkringsföretag tvingas värdera sina åtaganden på två olika sätt, ett för att få fram Solvens II-värden och ett för den externa redovisningen. Till detta kommer att utred- ningens förslag till kapitalkrav inte förutsätter en Solvens II- beräkning av de försäkringstekniska avsättningarna. I sak föreslår utredningen alltså att de nuvarande bestämmelserna om beräkning och värdering av försäkringstekniska avsättningar, som finns i såväl FRL som i redovisningsregleringen, ska användas i särregleringen, men vara placerade i redovisningsregleringen. Det nuvarande kravet på att avsättningarna ska grundas på antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats samt driftskostnader som var för sig är betryggande ska alltså vara kvar, och därmed även den implicita buffert som detta medför. Reglering av mindre försäkringsföretag 18.4.4Skuldtäckning och placering av tillgångar Utredningens förslag: ska ha till- gångar som svarar mot de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning och kapitalkravet (skuldtäckningstillgångar). Placeringsreglerna för skuldtäckningstillgångar och övriga tillgångar ska i allt väsentligt utformas efter mönster från nuva- rande regler i FRL, med följande skillnader: –Placeringsreglerna ska – i likhet med vad gällt – gälla för tillgångar som svarar de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning, men också – i motsats till vad gällt – gälla för tillgångar som svarar mot kapitalkravet. –Katalogen med tillåtna tillgångsslag för skuldtäckning ska vara mer begränsad än vad den är i nuvarande FRL. –Begränsningar för olika tillgångars andel av det belopp som ska skuldtäckas ska endast finnas för tillgångar i form av fastig- heter, tomträtter och byggnader samt andelar i företag som äger sådan egendom. –Begränsningarna för enhandsengagemang ska vara något mer långtgående än vad de är i nuvarande FRL. Särregleringen när det gäller placeringsreglerna ska i övrigt innehålla bestämmelser som i allt väsentligt motsvarar de nuva- rande bestämmelserna i om riskspridning, användande av aktier och andelar i dotterföretag, användande av vissa utländska tillgångar, hinder mot användande av tillgångar som belastas av säkerhetsrätt, användande av fastigheter, tillåtelse att använda andra tillgångsslag, undantag, lokalisering av tillgångar, valuta- matchning, placering av tillgångar motsvarande villkorad återbä- ring och fondförsäkringsåtaganden, värdering till verkligt värde, placering av för fondförsäkring och bemyndiganden. –ska få använda derivat för att sänka den finansiella risken i försäkringsföretaget. Derivat som är kopplade till breda aktieindex ska få användas i syfte att effektivisera förvaltningen av företagets tillgångar. Skäl för utredningens förslag: Utredningen föreslår att det ska finnas en bestämmelse om tillåtna tillgångar för skuldtäckning, jfr. den s.k. tillgångskatalogen i nuvarande 6 kap. 3 §. Särregleringen ska också innehålla begränsningar för olika tillgångar, jfr. nuva- rande 6 kap. 12 § nuvarande FRL, och begränsningar för enhands- engagemang, jfr. nuvarande 6 kap. 14 §. Reglering av mindre försäkringsföretag skulle innehålla en allmänt hållen regel om att tillgångarna ska pla- ceras med lämplig riskspridning och andra mer generella uttryck kan det enligt utredningen medföra en ökad risk för att placeringar sker i tillgångar som t.ex. visar sig vara illikvida. Hänsyn har även tagits till att kapitalförvaltningskompetensen i dessa företag i all- mänhet kan förväntas vara begränsad. Se avsnitt 18.2.3. Genom att uttryckligen ange vilka tillgångar som får användas anser utred- ningen att denna risk minimeras. En tillgång som är både likvid och säker är statspapper, som därför ska vara en tillåten placering utan begränsningar, jfr. 6 kap. 3 § 1–4 i nuvarande FRL. Säkerställda obligationer som är utgivna i enlighet med lagen för utgivning av säkerställda obligationer upp- fyller också höga krav och bör tillåtas. Enligt utredningen bör mindre försäkringsföretag också tillåtas använda tillgångar i form av företagsobligationer och liknande instrument, under förutsättning att de är noterade på en reglerad marknad. Fastigheter är ett tillgångsslag som är tillåtet enligt nuvarande bestämmelser. är fastigheter ett exempel på en tillgång som kan vara illikvid, särskilt vid en konjunkturnedgång. Utred- ningen föreslår därför att endast en begränsad andel av de samlade skuldtäckningstillgångarna ska få placeras i fastigheter. Många mindre försäkringsföretag har placeringar i fastigheter, ibland genom ett dotterbolag. Utredningens förslag om att endast aktie- placeringar i aktier som är noterade på reglerad marknad får använ- das skulle medföra att placeringar i dotterbolagsaktier som inte är noterade inte skulle kunna användas som skuldtäckningstillgångar. För att möjliggöra för mindre försäkringsföretag att behålla, eller nyinvestera, i fastigheter genom dotterbolag har utredningen före- slagit det ska vara tillåtet att också använda aktier i fastighetsbolag och handelsbolag, även om de inte är noterade. När det gäller pla- cering i fastigheter föreslår utredningen att sådana placeringar högst får uppgå till av det belopp som ska skuldtäckas. Aktier noterade på en reglerad marknad bör få användas. Det bör dock införas begränsningar för storleken på s.k. enhandsenga- gemang. Värdet av en enskild placering får motsvara högst av det belopp som ska skuldtäckas om placeringen utgörs av aktier från samma emittent eller grupp av emittenter. Det bör här noteras att innehav i aktier ökar kapitalkravet, jfr. avsnitt 18.4.5 och 18.4.6. Reglering av mindre försäkringsföretag Innehav i investeringsfonder ska tillåtas, under förutsättning att fonderna huvudsakligen investerar i sådana tillgångar som får användas för skuldtäckning. Innehav i fonder ska genomlysas, dvs. de indirekta tillgångarna ska tas med vid beräkningen av begränsningar för olika tillgångsslag och tas med vid beräkningen av kapitalkravet. Slutligen föreslår utredningen att också medel på konto i bank eller kassa ska vara en tillåten skuldtäckningstillgång. Mindre försäkringsföretags föreslås får använda derivat för att sänka den finansiella risken i ett försäkringsföretag. När det gäller derivat som ska användas för att effektivisera förvaltningen av företagets tillgångar föreslår utredningen att endast sådana instru- ment som är kopplade till breda aktieindex ska få användas, t.ex. aktieindexderivat kopplade till svenska eller globala marknader. Dessa index är väldiversifierade och bör vara tillåtna. Det kan finnas försäkringsföretag som uppfyller kraven för att vara mindre försäkringsföretag men som har placeringar som inte stämmer överens med utredningens förslag till särregler. Dessa bör under en kortare övergångsperiod kunna få dispens enligt utredningens förslag som framgår av avsnitt 18.4.13. Utredningens bedömning: Kapitalkraven för mindre försäk- ringsföretag bör sättas i nivå med den skyddsnivå som gäller enligt Solvens II-direktivet och bör utgå från företagens mark- nadsrisker och försäkringsrisker. Kapitalkraven bör vara olika utformade för livförsäkringsrö- relse respektive skadeförsäkringsrörelse. Skäl för utredningens bedömning: Utredningens ambition har varit att föreslå enkla bestämmelser, som ger ett gott konsumentskydd. Kapitalkraven bör sättas på samma skyddsnivå som i Solvens II-direktivet, men utformas med utgångspunkt i företagens nuvarande situation. Utredningen föreslår alltså ett för- enklat riskkänsligt kapitalkrav. De åtaganden ett livförsäkringsföretag har skiljer sig från de åta- ganden ett skadeförsäkringsföretag har, vilket medför att kapital- kraven bör utformas något olika. Reglering av mindre försäkringsföretag Utredningens förslag: Ett mindre försäkringsföretag ska , utöver tillgångar som ska motsvara försäkrings- tekniska avsättningar för egen räkning § ha en tillräcklig kapital- bas. Kapitalbasen ska uppgå minst till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens omfattning och art. med tillstånd för direkt skadeför- säkringsrörelse ska ha en kapitalbas som minst utgör summan av följande belopp: 1.Femton procent av de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning. 2.Tjugo procent av företagets innehav i fastigheter, tomträt- ter och byggnader samt andelar eller aktier i företag som äger sådan egendom. av företagets aktieinnehav som inte ingår i 2. 4.Tjugo procent av företagets innehav i obligationer och andra skuldförbindelser som ett publikt aktiebolag eller ett mot- svarande utländskt bolag svarar för. Vid beräkning ska tillgångarna i 2–4 värderas till verkligt värde. Vid beräkning av det belopp som avses i första stycket 4 ska obligationer som uppfyller kraven i lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer inte tas med. med tillstånd för direkt livförsäk- ringsrörelse ska ha en kapitalbas som minst utgör summan av följande belopp: av de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning. 2.Tjugo procent av företagets innehav i fastigheter, tomträt- ter och byggnader samt andelar eller aktier i företag som äger sådan egendom. av företagets aktieinnehav som inte ingår i 2. 4.Tjugo procent för obligationer och andra skuldförbindelser som ett publikt aktiebolag eller ett motsvarande utländskt bolag svarar för. 5.0,av summan av alla positiva risksummor för egen räkning. Vid beräkning ska tillgångarna i 2–4 värderas till verkligt värde. Reglering av mindre försäkringsföretag Vid beräkning av det belopp som avses i första stycket 4 ska obligationer som uppfyller kraven i lagen (2003:1223) om utgiv- ning av säkerställda obligationer inte tas med. Skäl för utredningens förslag: Utredningens förslag till kapital- krav har tagits fram med utgångspunkt i placeringarna och försäk- ringsriskerna hos de försäkringsföretag som bedriver en verk- samhet som skulle kunna omfattas av de föreslagna bestämmel- serna. Utformningen av kapitalkraven får inte leda till regelarbitrage i syfte att undgå kapitalkraven. Avsikten är att uppnå samma säker- het för försäkringstagarna i ett försäkringsföretag som tillämpar Solvens II-direktivet och ett försäkringsföretag som tillämpar sär- reglerna. Utredningen har eftersträvat att uppnå motsvarande trygghet men genom andra, enklare metoder för försäkringsföreta- gen som tillämpar särreglerna. har utredningen försökt att skapa ett regelverk som utgår från den verksamhet som bedrivs enligt nuvarande bestämmelser, för att minska de administrativa kostnaderna för försäkringsföretag som ska anpassa sig till särreg- lerna. Begränsningar för företagen finns både genom att det finns tydliga kapitalkrav och placeringsbegränsningar. Genom att kom- binera ett förenklat riskkänsligt kapitalkrav med placeringsbe- gränsningar och en implicit buffert som skapas genom att de för- säkringstekniska avsättningarna beräknas på ett sätt som är betryg- gande anser utredningen att det ges ett konsumentskydd som mot- svarar det skydd som införs genom Solvens II-direktivet. Utred- ningens uppfattning är att kraven kommer att uppfylla de generella utgångspunkterna utredningen slagit fast i avsnitt 18.1.1. De före- slagna beräkningsmetoderna är dock betydligt mindre precisa och mer schabloniserade än Solvens II-direktivets beräkningsmetoder. Kapitalkravet i procent av försäkringstekniska avsättningar är nytt för skadeförsäkringsföretag, men enkelt att tillämpa. Kravet skulle med utgångspunkt i kända utfall kunna sättas till mellan tolv och femton procent för att säkerställa de åtaganden som försäk- ringsföretagen har. Utredningen har stannat vid att föreslå det högre beloppet för att försäkringsrisken som enligt nuvarande bestämmelser beräknas med premie- och skadeindex ska vara omhändertagen. Kapitalkravet för aktierisker har kalibrerats utifrån utfall i trafikljuset. Utredningen har därutöver funnit det lämpligt att applicera ett kapitalkrav på risker rörande fastighetsinvester- ingar och investeringar i obligationer med kreditrisk. Reglering av mindre försäkringsföretag Kapitalkraven för försäkringsföretag som driver livförsäkrings- rörelse utgår också från försäkringstekniska avsättningar, men är satt till en lägre procent. Enligt nuvarande bestämmelser ska livför- säkringsföretag med traditionell förvaltning enkelt uttryckt ha en kapitalbas som motsvarar av försäkringstekniska avsättningar. Utredningen har valt att föreslå ett något högre belopp för att uppnå motsvarande skyddsnivå som inom Solvens II-direktivet. Marknadsriskerna är desamma för livförsäkringsfö- retag som för skadeförsäkringsföretag. Av tillsynsverktyg trafikljuset framgår att de dominerande riskerna för de livförsäkringsföretag som skulle kunna omfattas av särre- gleringen är ränterisk, driftskostnadsrisk, fastighetsrisk, aktierisk och dödlighetsrisk. Ränterisk och driftkostnadsrisk tas omhand genom det allmänna kapitalkravet för den totala volymen, dvs. en procentsats av försäkringstekniska avsättningar. Marknadsriskerna hanteras på motsvarande sätt som för skadeförsäkringsföretag. De innehav som ett försäkringsföretag har i investeringsfonder måste genomlysas vid beräkningen av kapitalkravet. Kapitalkravet relaterat till positiva risksummor är utformat i enlighet med nuvarande beräkning av solvensmarginal i 7 kap 12§ 3 FRL. Utredningens förslag: Kapitalbasen får omfatta följande poster: 1.inbetalt aktiekapital, garantikapital eller verksamhetskapital, 2.övrigt eget kapital med avdrag för utdelning, och Om inte något annat följer av reglerna i detta kapitel, får i ett enskilt fall besluta att också andra poster än de som anges i första stycket får ingå i, eller dras av, från kapitalbasen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka poster som ska ingå i kapitalba- sen, vilka poster som ska dras av från kapitalbasen samt hur den i övrigt ska beräknas. Reglering av mindre försäkringsföretag Skäl för utredningens förslag: Utredningen föreslår att en bestämmelse som motsvarar de som finns i 7 kap. 2–3 §§ FRL tas in i kapitlet om regler för mindre försäkringsföretag. Utredningens förslag: Kapitalbasen ska alltid minst uppgå till ett garantibelopp, som för skadeförsäkringsrörelse ska uppgå till och för livförsäkringsrörelse uppgå till . Kapitalbasen för ömsesidiga försäkringsbolag och försäk- ringsföreningar som bedriver skadeförsäkringsrörelse ska uppgå till om; 1.bolagsordningen innehåller bestämmelser om uttaxering från delägare, och 2.minst hälften av premieinkomsten kommer från bolagets del- ägare. De belopp som anges i första och andra styckena ska kopplas till till konsumentprisindex. Skäl för utredningens förslag: Bestämmelsen om hur stor kapital- basen ska vara bör enligt utredningens uppfattning kompletteras med en bestämmelse om garantibelopp. Oavsett vilka åtaganden ett försäkringsföretag har och oavsett hur stor omfattningen av rörel- sen är så ska ett försäkringsföretag alltid minst ha ett i förväg bestämt minsta kapital. Det är innebörden av termen garantibe- lopp, vilket alltså är den lägsta tänkbara nivån på kapitalbasen i ett försäkringsföretag som omfattas av särregleringen. Bestämmelser om garantibelopp finns i nuvarande 7 kap. 17– 18 §§ FRL, där det bl.a. framgår att för skadeförsäkringsföretag ska garantibeloppet vara och för direkt livförsäk- ringsrörelse och återförsäkringsrörelse ska garantibeloppet vara . Dessa minimibelopp räknas upp efter förändringar i det europeiska konsumentprisindexet som Europeiska kommissio- nen tillkännager. Kraven uppgår till 2,3 mil- joner euro för skadeförsäkringsföretag och för direkt livförsäkringsrörelse och för återförsäkringsrörelse. Reglering av mindre försäkringsföretag Som framgått ovan i avsnitt 18.2.4 föreslår utredningen att de nuvarande möjligheterna att ansöka om att få dispens och nedsätt- ning av garantikapitalet ska slopas. Ett skadeförsäkringsföretag kan söka dispens hos Finansin- spektionen enligt 1 kap. 19 § FRL från bestämmelser i den lagen. Ett ömsesidigt försäkringsbolag eller en försäkringsförening kan dessutom ansöka om att garantibeloppet sätts ned med högst en fjärdedel enligt 7 kap. 20 § FRL. Det finns således två olika bestämmelser som kan används till grund för nedsättning av garan- tibeloppet, dels en generell bestämmelse om att Finansinspektio- nen kan medge individuella undantag för vissa företag dels en möj- lighet att sätta ner garantibeloppet. Enligt bestämmelserna om ned- sättning av garantibeloppet kan detta sättas ned med högst en fjär- dedel, vilket innebär ett garantibelopp om, före uppräkningar enligt konsumentprisindex, . De mindre skadeför- säkringsföretagen som uppfyller kraven för att få dispens enligt 1 kap. 19 § FRL har av medgetts ett garantibe- lopp om . har medgett s.k. tids- begränsade dispenser, ofta med hänvisning till att det är svårt att ge dispens för längre tidsperioder, inte minst till följd av osäkerhet om hur Solvens II-direktivet skulle komma att se ut. De tidsbegränsade dispenserna har medfört att det varit många mindre skadeförsäkringsföretag4 som återkommande sökt dispens från garantibeloppet, både enligt reglerna om generella undantag och enligt reglerna om dispens från garantibeloppet. kan ha en begränsad verksamhet, vil- ket medför att kapitalkravet (solvensmarginalen) för dessa företag blir låg. Om konsumentskyddet ska behållas på samma nivå som det är på måste mindre försäkringsföretag ha ett lägsta kapi- talkrav som motsvarar nuvarande krav. Det betyder att de minst ska ha ett garantibelopp, även om kapitalkravet skulle kunna vara lägre. Beloppet bör enligt utredningen vara så högt att det ger skydd för försäkringstagarna, men inte vara så högt att det i praktiken inte kommer att finnas kvar några mindre 4 Enligt uppgift från söker cirka 60 företag dispens från kravet på garantibelopp. Reglering av mindre försäkringsföretag försäkringsföretag när de nya reglerna träder i kraft. Utredningen har vid bedömningen av hur stort garantibeloppet ska vara tagit hänsyn till att mindre försäkringsföretag även fortsättningsvis bör kunna drivas som aktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag eller som försäkringsföreningar. Utredningen har också tagit hänsyn till att den begränsade verksamheten kan innebära att det kan vara svårt att i ett akut läge få kapitaltillskott från ägarna. Utredningen föreslår mot bakgrund av vad som angivits ovan att garantibeloppen för mindre skadeförsäkringsföretag fastställs till ett belopp i närheten av den nivå som gäller efter minskning med en fjärdedel enligt bestämmelsen i 7 kap 20 § FRL. Detta skulle medföra ett garantibelopp om cirka 1,7 miljoner euro5. För ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar som uppfyller vissa särskilt angivna krav föreslår utredningen att garan- tibeloppet fastställs till ungefär det belopp enligt vilken individuella dispener medges enligt bestämmelsen i 1 kap 19 § FRL, dvs. Det lägre garantibeloppet kan sättas när det bl.a. finns rätt till uttaxering av medlemmarna. Denna lägre nivå anses ge ett fullgott skydd för försäkringstagarna och de ersätt- ningsberättigade enligt försäkringen under de föreslagna förutsätt- ningarna redan enligt nuvarande bestämmelser.