sou · GZB318 · 2011-03-02 00:00:00 — Om flera län berörs av räddningsinsatser som avses i första stycket får länsstyrelserna komma överens om vilken länsstyrelse som får ta över ansvaret för räddningstjänsten i kommunerna. Om räddningsinsatserna även innefattar statlig räddningstjänst ska länsstyrelserna komma överens om vilken länsstyrelse som ska ansvara för att räddningsinsatserna samordnas. Vid en krissituation ska inom sitt geografiska område vara en sammanhållande funktion mellan lokala aktörer, som exempelvis kommuner, landsting och näringsliv, och den nationella nivån, samt verka för att regionala risk- och sårbarhets- analyser sammanställs2. ska inom den nationella strålskydds- beredskapen samordna de beredskapsåtgärder som krävs för att förebygga, identifiera och detektera nukleära eller radiologiska händelser som kan leda till skador på människors hälsa eller miljön. Myndigheten ska i detta sammanhang upprätthålla och leda en nationell organisation för expertstöd vid nukleära och radiologiska nödsituationer, och svara för teknisk rådgivning till de myndigheter som är ansvariga för hanteringen av konsekvenserna av en olycka i kärnteknisk verksamhet, om den inträffar inom eller utom landet3. Den nationella strålskyddsberedskapen aktiveras genom en sär- skild funktion inom nämligen Tjänste- man i Beredskap (TiB). Begäran om akut experthjälp eller larm om inträffad händelse sker alltid genom SOS Alarm. TiB har dygnetrunt- beredskap och ska svara på sökning från SOS Alarm . Beroende på händelsen ger TiB råd direkt eller aktiverar TiB relevant expertis och lämpliga mätresurser inom den nationella strålskyddsberedskapen. Den nationella strålskyddsberedskapen har en central expert- grupp vid som börjar träda i funktion på begäran av TiB. 1Jfr 4 kap. 6 och 8 §§ lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och för sanering. 2Jfr 7 § förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. 3Jfr 15 § förordningen (2008:452) med instruktion för . Beredskapen i händelse av utsläpp av radioaktiva ämnen SOS Alarm en särskild larmrutin som aktiverar hela den centrala strålskyddsberedskapen direkt och samordnat. har upprättat avtal om expertkom- petens och mätresurser med (), , Försvarsmakten, universitetens radiofysikavdelningar i , , , , och , samt kärnkraftverken i , , och Forsmark. Aktivering av dessa resurser sker på order från Strål- säkerhetsmyndigheten. Vid fara för utsläpp av radioaktiva ämnen har Strålsäkerhets- myndigheten ett särskilt ansvar för att planera och vidta för- beredelser för att skapa förmåga att hantera en kris och för att förebygga sårbarheter och motstå hot och risker4. 1.samverka med länsstyrelserna i deras roll som områdesansvarig myndighet, 2.samverka med övriga statliga myndigheter, kommuner, lands- ting, sammanslutningar och näringsidkare som är berörda, 3.beakta det samarbete som sker inom Europeiska Unionen och internationella forum i frågor som rör samhällets krisberedskap, 4.beakta behovet av forsknings- och utvecklingsinsatser och annan kunskapsinhämtning såsom erfarenhetsåterföring av inträffade händelser, 5.beakta behovet av säkerhet och kompatibilitet i de tekniska system som är nödvändiga för att myndigheterna ska kunna utföra sitt arbete, 6.beakta behovet av deltagande i det samhällsgemensamma radio- kommunikationssystemet för skydd och säkerhet () som förvaltas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och 7.informera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap om sin övningsverksamhet för att den ska kunna samordnas med den övningsverksamhet som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap planerar. Myndigheterna ska vidare delta i den övningsverksamhet som berör deras ansvarsområde. 4 Jfr 11 § förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. Beredskapen i händelse av utsläpp av radioaktiva ämnen Om en nukleär eller radiologisk nödsituation inträffar inom eller utom landet ska ge råd om strålskydd och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Strålsäkerhets- myndighetens råd till ansvariga myndigheter kan till exempel handla om att ge råd till om huruvida de ska rekommendera bönderna att ta in kor från bete, eller att ge läns- styrelsen underlag så att de kan fatta beslut om ifall boende nära kärnkraftverk bör evakueras eller ta jodtabletter. Till grund för råden ligger bland annat mätdata från luftfilter- och gammastatio- nerna som myndigheten har byggt upp och ansvarar för. Enligt föreskrifter5 ska tillståndshavaren till en kärnteknisk anläggning ha en beredskap för att vidta nödvändiga åtgärder vid en driftsstörning eller ett haveri som kan kräva skyddsåtgärder inom eller utanför anläggningens område. Beredskapen ska vara dokumenterad i en beredskapsplan. Plane- ringen omfattar åtgärder vid alla typer av haverier samt åtgärder för att begränsa konsekvenserna av möjliga haveriförlopp. Även kombinationer av händelser beaktas, som t.ex. brand eller sabotage i kombination med radiologisk olycka. Tillståndshavaren ska ha en beredskap för att -klassificera händelser enligt gällande larmkriterier, -larma anläggningens beredskapspersonal, -bedöma risken för och storleken av eventuella utsläpp av radioaktiva ämnen och dess tidsförhållanden, -återföra anläggningen till ett säkert och stabilt läge, samt -lämna information till ansvariga myndigheter om det tekniska läget vid anläggningen. Dessa åtgärder ska tillståndshavaren kunna initiera vid en driftstörning eller vid ett haveri. För att tillståndshavaren ska kunna larma och vidta andra initiala åtgärder i en haverisituation ska det finnas en god samordning mellan en anläggnings störningsinstruktioner och de larmkriterier 5 föreskrifter (SSMFS 2008:1)om säkerhet i kärntekniska anläggningar. Beredskapen i händelse av utsläpp av radioaktiva ämnen som fastställs av . Vidare ska det finnas effektiva interna rutiner i form av checklistor och instruktioner för beslut om hur beredskapspersonalen ska inkallas. De tekniska system som används för larmning av beredskapspersonalen ska provas regelbundet för att kontrollera att de fungerar på det sätt som avses. Tillståndshavaren ska se att det finns personal som är utbildad och övad för beredskapsuppgifterna. För varje uppgift bör det dessutom finnas reserver som säkerställer att det alltid finns perso- nal tillgänglig och som ger den uthållighet som behövs vid lång- variga haveriförlopp. För bedömning av källtermer6 finns hjälpmedel och instruk- tioner för att fastställa mängden av de radioaktiva ämnen som riskerar att frigöras, såväl den mängd som förblir innesluten som den mängd som släpps ut till omgivningen. Det finns vidare en teknisk stödfunktion som kan hjälpa den tjänstgörande driftpersonalen att analysera händelseförloppet och föreslå de åtgärder som kan behöva genomföras också på . Stödfunktionen kan dessutom svara för de arbetsberedningar som behöver göras vid snabbt påkallade reparationer och andra åtgärder som behöver vidtas i anläggningen. Tillståndshavarens insatser vid ett haveri ska kunna styras från ledningslokaler som är förberedda med nödvändig kommunika- tionsutrustning och andra nödvändiga hjälpmedel, tillträdesvägar, strålskydd och skyddsventilation. Kommunikationsutrustningen ska kunna fungera även under svåra radiologiska förhållanden och i ett långtidsförlopp. Beredskapspersonalen vid en anläggning övas regelbundet. Varje anläggning ska ha en utbildnings- och övningsplan som ses över. Varje övning utvärderas på ett systematiskt sätt för att säkerställa dels beredskapens ändamålsenlighet, dels det behov av utbildning som föreligger för beredskapspersonalen. 6 Källterm är den mängd (och sammansättning av) radioaktivitet som kommer ut till omgivningen. Vid ett haveri är källterm den mängd radioaktivitet i reaktorinneslutningen som är tillgänglig för utsläpp. Beredskapen i händelse av utsläpp av radioaktiva ämnen 10.3Kommunernas ansvar för räddningstjänsten Kommunerna ansvarar normalt för räddningstjänsten inom kom- munen. Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning och för sanering efter sådana utsläpp är det dock, som nämnts ovan, som ansvarar för räddningstjänsten. Fordras det omfattande räddningsinsatser i rädd- ningstjänst, får ta över ansvaret för räddningstjänsten i de kommuner som berörs av insatserna. Om räddningsinsatserna även innefattar statlig räddningstjänst, ska ansvara för att räddningsinsatserna samordnas7. En kommun ska ha ett handlingsprogram för räddningstjänsten. I programmet ska målet för kommunens verksamhet anges samt de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser. I programmet ska också anges vilken förmåga kommunen har och avser att skaffa sig för att göra sådana insatser. Som en del av förmågan ska anges vilka resurser kommunen har och avser att skaffa sig. Förmågan ska redovisas såväl med avseende på förhållandena i fred som under höjd beredskap.8 I en kommun ska det finnas en räddningschef. Räddningschefen ansvarar för att räddningstjänsten är ändamålsenligt ordnad. Rädd- ningschefen är också räddningsledare. Till räddningsledare i räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning får endast den utses som har behörighet att vara räddningsledare i och som har erfarenhet av att leda stora räddningsinsatser9. 7Jfr 33 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. 8Jfr 3 kap. 3 och 8 §§ lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. 9Jfr 4 kap. 22 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. 11 Direktåtkomst av driftdata Utredningens förslag: Den som har tillstånd att inneha och driva ett kärnkraftverk har en skyldighet att förebygga skadlig verkan av strålning samt lindra konsekvenserna om olyckor ändå skulle ske. I en haverisituation är tillförlitlig och snabb infor- mation från tillståndshavarna till av yttersta vikt för att myndigheten i sin tur ska kunna ge råd och stöd avseende nödvändiga åtgärder för att minimera risken för skador på människor och miljön. Det kan t.ex. handla om att lämna relevanta råd till räddningsledaren i närområdet vad gäller intag av jodtabletter, utrymning eller betesförbud. Mot bak- grund av de brister som i samband med beredskapsövningar har identifierat avseende informations- överföring bedömer utredningen att bör få bättre verktyg för att kunna göra en snabb och tillförlitlig bedömning av en anläggnings status samt för att göra en prognos och konsekvensbedömning av ett eventuellt radioaktivt utsläpp. Myndighetens möjligheter att i en haverisituation utan dröjsmål få tillgång till relevant data från det drabbade kärnkraftverket kan säkerställas genom krav på automatisk överföring av viktig anläggningsdata direkt från verket till myndighetens beredskapscentral. På så sätt kan myndigheten överblicka anläggningens status och skyndsamt göra egna bedömningar av den s.k. källtermen. Källtermsbedömning är en viktig förutsättning för att kunna göra spridningsanalyser och därmed lämna råd till räddningsledaren. System för automatisk dataöverföring från anläggning till tillsynsmyndighet tillämpas redan vid flera utländska tillsynsmyndigheter. Mot ovanstående bakgrund bedömer utredningen att det är motiverat att föreslå att den som har tillstånd till innehav och drift av en kärnkraftsreaktor är skyldig att se till att Strålsäker- hetsmyndigheten genom en direktöverföring får tillgång till driftdata från reaktorn. På så vis säkerställs att myndigheten har förutsättningar för att göra snabba och välgrundade bedöm- ningar vars syfte är att minimera skadlig verkan av strålning till människor och miljön. Utredningen föreslår därför att det införs en bestämmelse i 12 kap. 22 § som säkerställer att den som har tillstånd till innehav och drift av en kärnkraftsreaktor är skyldig att säkerställa att tillsynsmyndigheten får direktåtkomst till driftdata från reaktorn, om det föreligger risk för skadlig verkan av strålning genom ett reaktorhaveri eller annan sådan omständighet. Risken för allvarliga haverier i kärnkraftverk med stora radioaktiva utsläpp till omgivningen är extremt liten. Trots detta går det inte att utesluta att haverier ändå inträffar. Det sista ledet i en kärn- kraftanläggnings djupförsvar är att förhindra utsläpp av radioaktiva ämnen till omgivningen, som kan ske till följd av driftstörningar och haverier, eller, om detta inte är möjligt, att utsläppen och dess konsekvenser kontrolleras och begränsas genom strategier, anord- ningar och förberedda åtgärder både vid anläggningen och för befolkningen i omgivningen. På ett kärnkraftverk utgör störningsinstruktioner och haveri- hanteringsstrategier viktiga element för att uppnå detta syfte och dessa ska ge en strukturerad vägledning för att: -Diagnostisera anläggningens tekniska status, -Prioritera haverihanteringsåtgärder, -Utvärdera alternativa handlingsvägar, -Verifiera genomförda åtgärder, -Återföra anläggningen till ett säkert läge. Att snabbt kunna bedöma risken för och storleken av eventuella utsläpp av radioaktiva ämnen, så kallad källterm1, och dess tidsför- hållanden är avgörande för tidig och rätt hantering av störningar 1 Källterm är den mängd (och sammansättning av) radioaktivitet som kommer ut till omgiv- ningen. Vid ett haveri är källterm den mängd radioaktivitet i reaktorinneslutningen som är tillgänglig för utsläpp. Det är också nödvändigt att kommunikationen med och informationen till berörda myndigheter med ansvar för befolk- ningsskyddet fungerar på ett bra sätt för att minimera kon- sekvenser för människor och miljö. För att kunna genomföra akuta åtgärder för befolkningsskyddet är samhället beroende av att få information om läget eftersom åtgärderna tar tid att förbereda och genomföra. En tidig varning kräver en förmåga att lämna en tidig prognos för ett eventuellt utsläpp från anläggningen och att denna prognos uttrycks i form av en källterm med påföljande analys av det möjliga radioaktiva utsläppets storlek, sammansättning, riktning och tids- förhållanden. Prognosen behöver därför kunna göras med utgångs- punkt i anläggningens tekniska status, i ett läge redan innan en härdskada har uppstått. En källterm bestäms av följande faktorer: -Typ av inledande händelse, -Status hos säkerhets- och konsekvenslindrande system, -Haveriförloppet i primär- och sekundärsystem samt i inne- slutningen, -Möjliga utsläppsvägar inklusive eventuell avskiljning (dekonta- mineringsfaktor), En metod för realistisk prognos av källterm måste dels innehålla alla ovanstående element, dels möjliggöra en regelbunden uppdate- ring av anläggningsstatus och själva prognosen. En metod för källtermsbedömning bör också ge möjlighet att snabbt undersöka alternativa källtermer och handlingsstrategier med utgångspunkt i möjliga scenarier för haveriutveckling. I görs dessa bedömningar manuellt med hjälp av handböcker och modellhaverier. Dåvarande Statens kärnkraft- inspektion genomförde en granskning av beredskaps- planeringen vid de svenska kärnkraftsanläggningarna och konsta- terade i sin bedömning bland annat att de hjälpmedel som beredskapsorganisationerna har till sitt förfogande för att ta fram bedömningar av eventuella utsläpp och deras tidsförhållanden är otillräckliga. För att förbättra och effektivisera bedömningen av anlägg- ningens tekniska status och källtermen pågår i flera länder, parallellt med förbättringar och vidareutveckling av traditionella störningsinstruktioner och haverihanteringsstrategier, en utveck- ling av mer eller mindre avancerade datorbaserade hjälpmedel, så kallade , . Användningsområdet för dessa system omfattar kontroll- rummet och tekniskt stöd vid den drabbade reaktorn, kärnkraft- verkens övriga beredskapsorganisation (motsvarande kommando- centralen) samt myndigheternas beredskapsorganisationer. I vissa länder, tillexempel , , och , tillämpas redan datoriserade diagnosverktyg, som också kan användas för träning och beredskapsövningar och på så sätt bidra till förbättrad haverihantering. Det finns flera skäl till att intresset för datoriserade hjälpmedel har ökat . Ett skäl är ökad användning av avancerad datorteknologi vid moderniseringar av kärnkraftverk vilket under- lättar behandling av stationsparametrar. En annan viktig anledning är att även den externa beredskapsorganisationen är i behov av effektivare hjälpmedel för att kunna fullfölja sina uppgifter. Flera forsknings- och utvecklingsprojekt har genomförts i olika länder, bland annat som EU-projekt, med syftet att ta fram datoriserade hjälpmedel för förbättrad källtermsbedömning. En anledning till att EU gett stöd till denna utveckling är att det råder obalans mellan verktyg för analys av omgivningskonsekvenser å ena sidan och verktyg för källtermsbedömningar å andra sidan. Medan en bety- dande utveckling har ägt rum när det gäller verktyg för kon- sekvensbedömningar har utvecklingen av hjälpmedel för bedöm- ning av källtermen, vilken ju utgör indata till konsekvensanalysen, halkat efter. När det gäller datoriserade verktyg för haveridiagnostik används både deterministiska och probabilistiska metoder. Precisionen i resultat och verktygets snabbhet är starkt beroende av datorpro- grammet som används för att simulera ett haveri. Utvecklingen av mer och mer mekanistiska datorprogram för haverianalys som datorernas kraft och snabbhet ökar gör att det nu är praktiskt möjligt att använda diagnostiska metoder baserade på neural networks, support vector eller andra typer av inverterade modeller vilka har visat sig ge lovande resultat och skulle kunna användas som komponenter i datoriserade DSS. Vidare bör nämnas att erfarenheter från tidigare beredskaps- övningar på dåvarande visade att brist- fällig och sent inkommande indata upplevdes som en begränsande och störande faktor. Myndigheten hade svårt att tillräckligt snabbt få tillförlitlig information om tillståndet i den drabbade anlägg- ningen och med tillgänglig utrustning kunde det också vara svårt att dokumentera inkommen information på ett stringent och tydligt sätt. Detta i kombination med en pressad situation och otillräckliga tekniska hjälpmedel ledde till att arbetet i analys- gruppen försenades och försvårades. erfarenheter från genomförda beredskaps- övningar visar bl.a. att informationen från kärnkraftverken till myndigheten ofta brister med nuvarande arbetssätt. Såväl informa- tion som indata har i många fall varit både sen och otillräcklig. För att ska kunna fullgöra sina uppgifter i en haverisituation är det av yttersta vikt att myndigheten får en snabb, tillförlitlig och fyllig information. Det kan t.ex. handla om att lämna relevanta råd till räddningsledaren i närområdet vad gäller intag av jodtabletter, utrymning eller betesförbud. Mot bakgrund av de brister som myndigheten har identifierat avseende informa- tionsöverföring samt värdet av en snabb och korrekt information i en regelrätt haverisituation bedömer utredningen att Strålsäker- hetsmyndigheten bör få bättre verktyg för att kunna göra en snabb och tillförlitlig bedömning av en anläggnings status samt en prog- nos och konsekvensbedömning av ett eventuellt radioaktivt utsläpp. Myndighetens möjligheter att snabbt få tillgång till tillförlitlig data från det drabbade kärnkraftverket kan säkerställas genom krav på automatisk överföring av viktig anläggningsdata direkt från verket till myndighetens beredskapscentral. På så sätt kan myndigheten överblicka anläggningens status och skyndsamt göra egna bedömningar av den s.k. källtermen. Denna är en av förutsättningarna för att kunna göra spridningsanalyser och därmed lämna råd till räddningsledaren. Som har nämnts tillämpas redan automatisk dataöverföring från anläggning till tillsynsmyndighet av flera utländska systermyndigheter. Den som har tillstånd att inneha och driva ett kärnkraftverk har en skyldighet att förebygga skadlig verkan av strålning samt lindra konsekvenserna om olyckor ändå skulle ske. Tillförlitlig och snabb information är av yttersta vikt för att ska kunna ge råd och stöd om nödvändiga åtgärder för att mini- mera risken för skador på människor och miljön. Mot den bakgrunden bedömer utredningen att det är motiverat att föreslå att den som har tillstånd till innehav och drift av en kärnkrafts- reaktor är skyldig att se till att genom en direktöverföring får tillgång till driftdata från reaktorn. På så vis säkerställs att myndigheten har förutsättningar för att göra snabba och välgrundade bedömningar vars syfte är att minimera skadlig verkan av strålning till människor och miljön. Eftersom de uppgifter som avses inte rör personuppgifter eller uppgifter som kan leda till ekonomisk skada för företaget kan utredningen inte se några juridiska hinder mot krav på direktöver- föring av uppgifter. Möjligheten till direktåtkomst medför att uppgifterna anses inkomna och förvarade vid myndigheten och att de därmed utgör allmänna handlingar. Hanteringen av uppgifterna måste därför vara förenlig med bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Utredningen förslår mot den bakgrunden att det införs en bestämmelse i 12 kap. 22 § som säkerställer att den som har tillstånd till innehav och drift av en kärnkraftsreaktor är skyldig att säkerställa att tillsynsmyndigheten får direktåtkomst till driftdata från reaktorn, om det föreligger risk för skadlig verkan av strålning genom ett reaktorhaveri eller annan sådan omständighet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör få meddela närmare föreskrifter beträffande omfattningen av driftdata samt om de tekniska krav som ska ställas på direktåtkomsten. 12Icke-spridning av kärnämnen och teknologi Utredningens förslag: Utredningen föreslår en ny lag om kärn- ämneskontroll m.m. omfattande det som är reglerat i kärn- tekniklagen och lagen om internationella inspektioner. Bestämmelserna i lagen om kärnämneskontroll m.m. syftar till att ska leva upp till sina internationella åtaganden inom icke-spridning, främst åtagandena enligt icke-spridnings- fördraget (NPT). förbinder sig att inte tillverka eller förvärva kärnvapen eller andra kärnladdningar och att godta internationella inspektioner. ska inte bidra till att något annat land skaffar sig kärnvapen. Detta uppnås främst genom exportkontroll.1 är bundet av FN-resolutioner inom området, speciellt resolution (2004) som främst syftar till att förhindra spridning av massförstörelse- vapen till icke-statliga aktörer. En lag om kärnämneskontroll m.m. syftar alltså till att ska kunna leva upp till internationella åtaganden inom nedrustning och icke-spridning. Utredningen har inte gått vidare med att föreslå någon omfattande utökning av bestämmelserna på icke-spridnings- området även om detta skulle kunna vara möjligt. Som exempel kan nämnas att det i resolution (2004) bl.a. föreskrivs kontroll av kärnteknisk utrustning. Innan en sådan kontroll införlivas i svensk lagstiftning krävs en analys av hur det skulle kunna ske på bästa sätt och analys av konsekvenserna. Fördelarna av en ny sammanhållande lag om kärnämneskontroll m.m. är att delar av lagstiftningen inom området nukleär icke- spridning kommer att ingå i en och samma lag. Detta ökar tyd- ligheten. En separat lag om kärnämneskontroll m.m. kan 1 Se EU:s rådsförordning 428/2009. Icke-spridning av kärnämnen och teknologi dessutom utformas så att den i största möjliga mån liknar annan lagstiftning för att förhindra spridning av andra massförstörelse- vapen. Lagen kan dessutom enklare anpassas så för att uppfylla delar av resolution (2004) och eventuella andra eller kommande nya krav inom nukleär icke-spridning. Utredningens bedömning: Utredningen gör bedömningen att regeringen bör besluta att de lagändringar som beslutat i 22 kap. 6c § och 7 § och 3 § lagen om kärnteknisk verksamhet (rskr. 1998/99:25) som rör kärnspräng- ningar bör träda i kraft, trots att fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar ännu inte trätt i kraft. Det tog drygt två decennier efter den första kärnsprängningen 1945 innan det fanns ett internationellt fördrag om icke-spridning(NPT) 19682, men tidigt stod det klart vilken viktig strategisk betydelse uran har. infördes de första svenska exportrestriktionerna för uran.