sou · GZB332 · 2011-04-15 00:00:00 — En praktisk lösning skulle i och för sig vara att lagtexten uttryckte lagringskapaciteten i kilobyte. Det skulle förenkla en omvandling till den storhet som är aktuell i det enskilda fallet. Det kan också tänkas att det skulle förenkla en omvandling till det binära systemet, vid behov. Denna lösning framstår dock inte som en modern förändring. Mot bakgrund av detta och då det inte framkommit något som talar för att det finns några egentliga praktiska problem med tillämpningen av bestämmelserna så anser jag att lagtextens nuvarande lydelse borde kunna kvarstå oförändrad. Min bedömning är alltså att lagen även fortsättningsvis bör uttrycka lagringskapaciteten i megabyte. Jag föreslår alltså att ersättningarna i 7 kap. 2 § första stycket i förslaget uttrycks i kronor och minuter respektive megabyte, så att ersättningen utgör för varje möjlig upptagningsminut i p 1, per megabyte lagringsutrymme i p 2 och per megabyte lagringsutrymme i p 3. Därutöver finns det behov av att språkligt modernisera lagtexten i vissa mindre avseenden. 10Skydd för tekniska åtgärder m.m. I 6 a kap. URL finns bestämmelser om skydd för tekniska åtgärder och elektronisk information om rättighetsförvaltning. Bestämmelserna infördes i lagen i samband med genomförandet av och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället, SFS 2005:359, prop. 2004/05:110). Bestämmelserna var då helt nya i den upphovsrättsliga lagstiftningen. Bakgrunden till bestämmelserna var den teknikutveckling som skett och som påverkat upphovsrätten genom ökade möjligheter till utnyttjande av upphovsrättsligt skyddade verk. I förarbetena nämns som exempel på detta att det blivit enkelt att mycket snabbt skapa digitala kopior av skyddade verk och prestationer och överföra dem till allmänheten via sådana globala nätverk som Internet. På detta sätt kunde miljoner människor på olika ställen i världen på få tillgång till kopior som är av samma, eller nästan samma, kvalitet som originalet. Det var mot denna bakgrund som det i artikel 6 och 7 i direktivet togs in bestämmelser om att rättsligt skydd ska ges för sådana tekniska åtgärder som en upphovsman eller en innehavare av en till upphovsrätten närstående rättighet använt för att kontrollera användningen av sitt verk eller sin skyddade prestation samt bestämmelser om skydd för elektronisk information om rättighetsförvaltning. Elektronisk information om rättighetsförvaltning syftar till att underlätta förvaltningen av de rättigheter som är knutna till verket eller prestationen. De nya bestämmelserna samlades i ett nytt kapitel, 6 a kap., i lagen (prop. 2004/05:110 s. 285 f.). Skydd för tekniska åtgärder m.m. I de nuvarande bestämmelserna i 52 b–52 h §§ URL finns således en rad bestämmelser om tekniska åtgärder enligt det följande: inledande bestämmelser och definitioner (52 b §), bestämmelser som begränsar tillämpningsområdet för bestämmelserna om tekniska åtgärder (52 c §), förbud mot kringgående av tekniska åtgärder (52 d §), förbud avseende hantering av hjälpmedel för kringgående av tekniska åtgärder (52 e §), bestämmelser om rätt att i vissa fall använda verk som skyddas av tekniska åtgärder (52 f §), förbud mot att avlägsna eller ändra elektronisk information om rättighetsförvaltning samt förbud mot viss hantering i fall då ett verk eller ett exemplar av ett verk har ändrats med avseende på elektronisk information om rättighetsförvaltning (§). I nuvarande 52 h § anges att bestämmelserna om skydd för tekniska åtgärder m.m. är tillämpliga även på samtliga prestationer som skyddas enligt bestämmelserna om närstående rättigheter i nuvarande 5 kap. URL. Förslag: Bestämmelserna om skydd för tekniska åtgärder och elektronisk information om rättighetsförvaltning tas in i 8 kap. i den nya upphovsrättslagen och ändras språkligt och redaktionellt. Bestämmelserna i kapitlet om skydd för tekniska åtgärder och elektronisk information om rättighetsförvaltning infördes ganska i lagen och är moderna till såväl språk som utformning. Det som kan invändas mot den redaktionella utformningen är att den inledande paragrafen, nuvarande 52 b §, är ganska lång. Den blir mer lättillgänglig om den delas upp. Jag föreslår därför att den delas upp i tre paragrafer. Dessutom bör samtliga paragrafer förses med rubriker. Vissa andra mindre språkliga förändringar behövs också, bl.a. som en följd av en förändrad terminologi i övriga delar i lagförslaget. Uttrycket rättsinnehavare bör följaktligen ändras till den som innehar upphovsrätten (2, 3, 5, 7 och 8 §§ i förslaget). Uttrycken utnyttja respektive förfoga preciseras till framställa exemplar av ett upphovsrättsligt skyddat verk eller tillgängliggöra det för allmänheten (7 och 8 §§ i förslaget). Bestämmelserna om straff, skadestånd, förbud, säkerhets- och skyddsåtgärder (i fortsättningen sanktionsbestämmelserna) finns samlade i 7 kap. URL. Därutöver finns i 6 kap. 51 och 52 §§ URL några särskilda bestämmelser om vitesförbud vid sådan återgivning som kränker den andliga odlingens intressen, det s.k. klassikerskyddet. Dessa bestämmelser motiveras av hänsyn till allmänna kulturintressen och ger bl.a. möjlighet att meddela förbud mot grova förvanskningar av klassiska verk. Sanktionsbestämmelserna i upphovsrättslagen har i allt väsentligt samma innehåll som i de övriga immaterialrättsliga lagarna, bl.a. efter ändringar som gjordes med verkan från (prop. 1993/94:122). Bestämmelserna om intrångsundersökning infördes i lagen som motsvarande bestämmelser infördes i övriga immaterialrättsliga lagar (prop. 1998/99:11). De senaste ändringarna i sanktionsbestämmelserna gjordes till följd av det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivet (och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, EUT L 195, , s. 16) och trädde i kraft . Förslag: Bestämmelserna om sanktioner m.m. (7 kap. URL) delas upp i två kapitel i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om straffansvar, vitesförbud, skadestånd m.m. tas in i 9 kap. i den nya upphovsrättslagen och bestämmelserna om informationsföreläggande och intrångsundersökning samlas i 10 kap. i den nya upphovsrättslagen. Samtliga bestämmelser om straffansvar (53, 57 a och 57 b §§ URL) samlas under en särskild rubrik i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om vitesförbud vid kränkande återgivning av verk (51 och 52 §§ URL) tas in i 9 kap. under rubriken vitesförbud i den nya upphovsrättslagen. Kapitlet om sanktioner innehåller – till följd av de senaste lagändringarna på området – väldigt många paragrafer, närmare bestämt 25 stycken. Det får anses vara ett alltför stort antal paragrafer för ett och samma kapitel, sett till den struktur och den koncentration som eftersträvas i detta förslag. I den nya varumärkeslagen har bestämmelserna, som i allt väsentligt är likalydande i de båda lagarna, delats upp i två kapitel, se 8 kap. och 9 kap. i varumärkeslagen (2010:1877). Motsvarande bör göras i den nya upphovsrättslagen. Lämpligen görs då samma uppdelning, vilket innebär att bestämmelserna om straff, vite, skadestånd m.m. samlas i ett kapitel och bestämmelserna om informationsföreläggande och intrångsundersökning samlas i ett annat. Eftersom bestämmelserna i allt väsentligt är likalydande bör rubrikerna till de enskilda paragraferna så långt det är möjligt överensstämma med rubrikerna i varumärkeslagen. För att ytterligare förbättra strukturen och läsbarheten bör paragraferna i kapitlet om straff, vite och skadestånd m.m. förses med underrubrikerna straffansvar, förverkande, vitesförbud, skadestånd, åtgärder med egendom och hjälpmedel samt spridning av information om dom i mål om intrång. Under rubriken straffansvar bör såväl bestämmelserna i nuvarande 53 § som de som följer av 57 a § och 57 b § i den nuvarande lagen samlas. Bestämmelsen om behandling av personuppgifter, som återfinns i § URL, bör på samma sätt som gjorts i den nya varumärkeslagen (2010:1877) flyttas över till ett annat kapitel. Lämpligen placeras den i 11 kap. Övriga bestämmelser. I många av sanktionsbestämmelserna pekas det ut vilken personkrets som kan få till stånd åtgärderna med anledning av ett intrång. Ett vitesförbud får exempelvis meddelas på yrkande av upphovsmannen eller hans eller hennes rättsinnehavare. Vitesförbud får också meddelas på yrkande av den som på grund av upplåtelse har rätt att utnyttja verket, dvs. på den fysiska eller juridiska person som rätten kan ha övergått till, exempelvis till följd av ett avtal eller dödsfall. Detta är emellertid inte helt lätt att förstå för den som inte är väl insatt i upphovsrätten. Jag föreslår därför att uttrycket rättsinnehavare ersätts med uttrycket den som innehar upphovsrätt till ett verk (se mer om detta i avsnitt 4.1). Uttrycket omfattar såväl upphovsmannen själv som den som upphovsrätten kan ha övergått till. Huvudbestämmelsen om straff (53 §) inleds : Den som beträffande litterärt eller konstnärligt verk vidtar åtgärder, som innebär intrång i den till verket enligt 1 och 2 kap. knutna upphovsrätten eller som strider mot föreskrift enligt 41 § andra stycket eller mot 50 §, döms, om det sker uppsåtligen eller av oaktsamhet, till böter eller fängelse i högst . Detta uttryckssätt framstår som onödigt komplicerat och bör kunna uttryckas enklare utan att någon information går förlorad. I övriga immaterialrättsliga lagar inleds straffbestämmelserna med Gör någon intrång (jfr t.ex. 8 kap. 1 § varumärkeslagen (2010:1877), 57 § patentlagen (1967:837) och 35 § mönsterskyddslagen (1970:485)). Straffbestämmelsen i den nya upphovsrättslagen bör kunna inledas på motsvarande sätt. Det förutsätter dock att inledningen delas upp i två meningar. Som framgått i inledningen finns bestämmelser om vitesförbud i 53 b §, dvs. i 7 kap URL. Därutöver finns i 51 och 52 §§, dvs. i 6 kap URL, några särskilda bestämmelser om vitesförbud vid sådan återgivning som kränker den andliga odlingens intressen, dvs. det s.k. klassikerskyddet. Min utgångspunkt för revisionsarbetet är att bestämmelser som tematiskt eller systematiskt hör samman bör uttryckas i ett sammanhang i den nya upphovsrättslagen. Bestämmelserna om vitesförbud vid kränkande återgivning av verk bör därför tas in i kapitlet om straff, vitesförbud och skadestånd. Bestämmelserna om möjligheten att begära vitesförbud gäller vid intrång i upphovsrätten. Syftet med sådana bestämmelser är ju att få intrånget att upphöra. Vitesförbud kan emellertid enligt 53 b § URL meddelas också vid överträdelse som avses i 53 §. Det innebär att vitesförbud också kan begäras och meddelas för att hindra åtgärder som strider mot en testamentarisk föreskrift enligt 41 § andra stycket URL. Vitesförbud kan emellertid också meddelas vid intrång i det s.k. titelskyddet enligt 50 § URL (se prop. 1993/94:122 s. 73). Ett intrång i titelskyddet eller en överträdelse av en testamentarisk föreskrift kan vidare föranleda att s.k. korrigeringsåtgärder vidtas enligt 55 § URL eller att skadestånd utgår enligt 54 § URL (se prop. 1960:17 s. 294 och 296). Ett intrång i titelskyddet ger dock inte rätt till ersättning enligt 54 § första stycket, eftersom det där förutsätts att ett verk utnyttjas (se NJA 1986 s. 226). Konstruktionen i lagtexten där man anger att de refererade bestämmelserna gäller också vid överträdelse som avses i 53 § är inte så tydlig enligt min uppfattning. För att öka läsbarheten och förståelsen för bestämmelserna bör det tydliggöras i bestämmelserna att de gäller såväl vid intrång i titelskyddet som vid överträdelse av en testamentarisk föreskrift som meddelats av upphovsmannen. Detta bör lämpligen kunna ske genom att uttrycket intrång eller överträdelse av en testamentarisk föreskrift enligt 5 kap. 12 § andra stycket används. Ordet intrång syftar då på såväl intrång i upphovsrätten som intrång i titelskyddet. I nuvarande 52 a § URL finns bestämmelser om rätt till förhandling vid vidaresändning genom kabel. Bestämmelsen infördes i samband med genomförandet av Rådets direktiv /83/EEG av om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel (SFS 1995:447, prop. 1994/95:58). Bestämmelsen syftar till att säkerställa att parterna påbörjar och genomför allvarligt menade förhandlingar angående tillstånd till vidaresändning genom kabel och att sådana förhandlingar inte hindras eller uppehålls utan giltiga skäl. Den är placerad i kapitlet med särskilda bestämmelser, 6 kap URL. I nuvarande kapitel om ansvar och ersättningsskyldighet finns i § en bestämmelse om behandling av personuppgifter. Bestämmelsen infördes i samband med att det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivet genomfördes i svensk rätt (och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter, SFS 2009:109, prop. 2008/09:67). Enligt bestämmelsen krävs inte något undantag enligt 21 § personuppgiftslagen för att personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott enligt nuvarande 53 § ska få behandlas, om behandlingen är nödvändig för att ett rättsligt anspråk ska kunna fastställas, göras gällande eller försvaras. I nuvarande 58 § URL finns forumbestämmelser som anger som exklusivt forum för vissa mål med anknytning till upphovsrättslagstiftningen. Bestämmelserna har funnits på samma plats sedan lagens tillkomst, men har ändrats . I nuvarande 59 § första och andra styckena URL finns åtalsbestämmelser och vissa talerättsbestämmelser. Bestämmelserna har haft samma placering sedan lagens tillkomst, men har ändrats vid några Första stycket avser åtalsbestämmelser. Andra stycket innehåller bestämmelser om rätt för upphovsmannens efterlevande make och vissa arvingar att i vissa fall beivra kränkningar av den ideella rätten och överträdelser av testamentariska föreskrifter enligt nuvarande 41 § andra stycket. Förslag: Bestämmelserna i nuvarande 52 a, och 58 §§ samt 59 § första och andra styckena URL samlas i ett särskilt kapitel, 11 kap., i den nya upphovsrättslagen som får kapitelrubriken övriga bestämmelser. Bestämmelserna om rätt till förhandling vid vidaresändning genom kabel, om behandling av personuppgifter, om behörig domstol samt om åtal och talerätt i vissa fall är placerade dels i kapitlet om särskilda bestämmelser och dels i kapitlet om ansvar och ersättningsskyldighet m.m. När jag nu föreslår en ny struktur i lagen med en annan och ny kapitelindelning har det inte funnits någon naturlig placering för dessa regler. De har inte något direkt samband med andra bestämmelser. Jag föreslår därför att de samlas i ett särskilt kapitel som avser övriga bestämmelser. Vissa mindre språkliga förändringar bör också göras i bestämmelserna. I nuvarande 8 kap. URL finns bestämmelser om upphovsrättslagens tillämpningsområde. 60 § URL avser tillämpningsområdet för upphovsrättsligt skyddade verk och 61 § URL avser de närstående rättigheterna. Bestämmelserna innehåller regler om den svenska anknytning som måste finnas för att lagen ska vara direkt tillämplig på verk och prestationer som skyddas av lagen. Dessa bestämmelser finns på sin ursprungliga plats i lagen. Därutöver finns det i 61 a § URL särskilda bestämmelser om satellitsändningar. I paragrafen behandlas frågan om var den upphovsrättsligt relevanta handlingen äger rum när verk och prestationer sänds ut till allmänheten över satellit. Bestämmelsen infördes när direktiv /83/EEG av om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändningar via kabel genomfördes i svensk rätt. I 62 § URL finns en fullmaktsregel för regeringen att i vissa fall meddela föreskrifter om tillämpningen av upphovsrättslagen med avseende på andra länder. Bestämmelsen är placerad på sin ursprungliga plats i lagen. Förslag: Bestämmelserna om lagens tillämpningsområde i nuvarande 60–62 §§ URL förs in i 12 kap. i den nya upphovsrättslagen och omdisponeras samt delas upp i elva paragrafer. -I 12 kap. 1–3 §§ regleras tillämpningsområdet för bestämmelserna om upphovsrätt m.m. -I 12 kap. 4–9 §§ regleras tillämpningsområdet för bestämmelserna om utövande konstnärer, producenter, fotografer m.fl. -I 12 kap. 10 § regleras de särskilda bestämmelserna om satellitsändningar. -I 12 kap. 11 § regleras fullmaktsregeln för regeringen. Bedömning: Bestämmelsen i nuvarande 61 § första stycket sista meningen URL om tillämpningsområdet för reglerna i 46 § om eftergörandeskydd för ljudupptagningar bör ändras. Bestämmelsen bör i stället avse den exemplarframställningsrätt som gäller enligt 46 § URL. Skälen för förslagen och bedömningen: Mitt uppdrag att se över lagen redaktionellt och språkligt har bl.a. till syfte att göra lagen mer överskådlig och lättillgänglig från redaktionell synpunkt. Som jag redan konstaterat är det viktigt att lagen har en tydlig struktur och en logisk ordning. Detta är särskilt viktigt när det gäller bestämmelser som till sin natur är komplicerade och svårlästa. Bestämmelserna i 8 kap. URL är många men är uppdelade endast i fyra paragrafer. Bestämmelserna är i sig detaljerade och svårtillgängliga. Detta gäller alldeles särskilt 60 och 61 §§ som behandlar tillämpningsområdet för upphovsrätten respektive närstående rättigheter. Dessa paragrafer är indelade i många stycken som i sin tur är ganska omfattande. Jag anser att hela kapitlet skulle bli mycket mer överskådligt om bestämmelserna delades upp i fler paragrafer, indelade efter vilka rättigheter, prestationer eller andra bestämmelser som tillämpningsreglerna avser. Detta innebär att 60 och 61 §§ behöver struktureras om helt och indelas i elva paragrafer. Däremot anser jag att 61 a och 62 §§, som omfattar de särskilda bestämmelserna om utsändning över satellit och om fullmakt för regeringen, kan behålla sin nuvarande struktur, med vissa språkliga förändringar. I mitt uppdrag ingår även att analysera och ta ställning till behovet av följdändringar i lagen på grund av de lagändringar som skett sedan lagens tillkomst. Detta aktualiseras när det gäller bestämmelserna i nuvarande 61 § första stycket URL om tillämpningsområdet för reglerna i 46 §. I den bestämmelsen anges att skydd enligt 46 § för ljudupptagningar och upptagningar av rörliga bilder gäller för sådana upptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i . Skydd ges också åt upptagningar av rörliga bilder som äger rum i . I 61 § första stycket sista meningen anges dock att när det gäller eftergörandeskyddet i 46 § så gäller det alla ljudupptagningar, dvs. Bestämmelsen fick sin utformning i samband med att Rådets direktiv /100/EEG av om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter genomfördes i svensk rätt. innehöll lagen ett skydd mot eftergörande i 46 §. Genom lagändringarna infördes bl.a. även en ensamrätt för utövande konstnärer och framställare av ljud- eller bildupptagningar att göra exemplar av sina prestationer tillgängliga för allmänheten. Det infördes också bestämmelser om regional konsumtion (EES-vid) av spridningsrätten. Regeringen föreslog därvid att regional konsumtion skulle gälla också för upphovsmännens spridningsrätt till vissa verk, nämligen ljudupptagningar av litterära och musikaliska verk samt filmverk. avslog dock regeringens förslag om regional konsumtion av upphovsmännens spridningsrätt, varför global konsumtion i stället infördes för dessa rättigheter (prop. 1994/95:58 s. 34 ff. och bet. 1994/95:LU4 s. 10 ff.). I samband härmed uttalade lagutskottet att därutöver borde en ändring ske i 61 §. Ändringen innebar att den nya regeln i 46 § om spridningsrätt för fonogramproducenter endast skulle tillämpas på producenter med anknytning till . Detta skulle dock gälla med undantag för den särskilda regel som tog sikte på piratkopior av fonogram, vilket innebar att bestämmelsen i 46 § om eftergörande skulle gälla alla ljudupptagningar, dvs. Begreppet eftergörande finns alltså kvar i 61 § första stycket, men har i 46 § ändrats till en exemplarframställningsrätt. Detta skedde i samband med lagändringarna , när och rådets direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället genomfördes. Framställare av ljudupptagningar och upptagningar av rörliga bilder hade alltså en rätt att förhindra eftergörande av upptagningarna men genom nämnda lagändringar ändrades lagtexten till den lydelse 46 § har och innehåller alltså numera en ensamrätt till exemplarframställning av upptagningen och med en hänvisning till vad som anges i 2 § andra stycket. I de ursprungliga lagmotiven angavs bl.a. att eftergörandeskyddet omfattade eftergörande på rent mekanisk väg men även eftergörande med hjälp av elektromagnetiska metoder. Det omfattade dessutom ett skydd mot att upptag- ningen överfördes från en anordning till en annan. Överföringen kunde ske successivt från medium till medium i obegränsad utsträckning, anfördes det (prop. 1960:17 s. 243). I samband med lagändringarna angavs att i jämförelse med upphovsmännens exemplarframställningsrätt enligt dåvarande lydelse av 2 § så var eftergörandeskyddet för framställare av upptagningar av ljud eller rörliga bilder nästan lika omfattande. En betydande skillnad var dock, anfördes det, att de närstående rättighetshavarna saknade skydd mot efterlikning, bearbetning och dylikt (prop. 2004/05:110 s. 265). I det lagstiftningsärendet genomfördes emellertid inga förändringar i 61 § varför, som tidigare nämnts, begreppet eftergörande finns kvar i denna bestämmelse. Jag konstaterar att skyddet mot eftergörande, som framgick av tidigare lydelse av 46 §, inte var detsamma eller lika omfattande som framställarnas skydd enligt den nuvarande lydelsen av bestämmelsen. Nuvarande bestämmelse om ensamrätten till exemplarframställning av upptagningar måste anses innefatta ett eftergörandeskydd. Detta innebär i princip att för den del av rätten som innebär ett eftergörandeskydd så gäller den alla upptagningar oavsett ursprung men för skydd i den del av exemplarframställningsrätten som utvidgades så krävs en svensk anknytning enligt 61 § första stycket. Bestämmelsen i 61 § första stycket sista meningen tar sikte på piratkopior av ljudupptagningar. Jag kan inte se att det finns något skäl till att den ska gälla enbart för vad som kan kallas ett eftergörandeskydd och inte för hela exemplarframställningsrätten. Det är inte troligt att det funnits en avsikt med en sådan diskrepans i den aktuella tillämpningsbestämmelsen. En ändring av bestämmelsen till att i stället avse exemplarframställningsrätten i 46 § innebär dock en materiell förändring av lagens innehåll, vilket inte ryms inom ramen för en redaktionell och språklig översyn av lagen. Utredningsdirektiven ger mig dock utrymme att ta ställning till behovet av följdändringar i upphovsrättslagen på grund av de lagändringar som skett sedan lagens tillkomst. Mot bakgrund av det resonemang jag nu har fört gör jag därför den bedömningen att den aktuella bestämmelsen bör ändras som en följd av de lagändringar som gjordes . Jag anser alltså att tillämpningsregeln i 61 § första stycket sista meningen bör ändras så att bestämmelsen i 46 § om exemplarframställningsrätten gäller alla ljudupptagningar. Något förslag lämnas dock inte i del delen. Förslag: Den nya lagen ska träda i kraft , då lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk ska upphöra att gälla. Lagen ska tillämpas också på verk och prestationer som har kommit till före ikraftträdandet, om inte annat följer av förordnande i övergångsbestämmelserna. Om det i lag eller annan författning hänvisas till bestämmelser i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk som har ersatts genom bestämmelser i denna lag, ska i stället de nya bestämmelserna tillämpas.