sou · GZB310 · 2011-02-02 00:00:00 — I verksamhetsinriktningen för RF 2010–2011 anges att en av idrottens värdegrunder är att verka mot fusk, dopning och en osund ekonomi, mot mobbning, trakasserier och våld såväl på som utanför idrotts- arenan. har ansvar för de antidopningsfrågor som finns uppräknade som arbetsuppgifter för kommissionen i . ligger ansvaret för policyfrågor och resurserna att förverkliga antidopningsarbetet i RS. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Ekonomiskt ansvar och personalansvar Som framgått tidigare är det RS som har ansvaret för att det statliga bidraget används på avsett sätt. Detta gäller även den del av bidra- get som specialdestinerats till antidopningsverksamhet. har enligt stadgarna ett antal specificerade uppgifter men har inte det formella inflytandet över hur pengarna ska fördelas på de olika uppgifterna. Kommissionen har heller inte inflytande över personalen inom antidopningsverksamheten. Detta innebär enligt företrädare för kommissionen att det skulle kunna vara svårt för kommissionen att bedriva en effektiv verksamhet. Det innebär i praktiken också att skulle kunna hindras att utföra sina stadgeenliga uppgifter genom en av RS beslutad omfördelning av verksamheten inom budgeten. Likaledes kan det bli omöjligt för kommissionen att genomföra sin verksamhet om RF-kansliet, som har personalansvaret för personalen inom vid RF-kansliet, avdelar sådan personal för annan verksamhet. Denna otydlighet mellan RS och kommissionen i hur ansvaret för hur antidopningsverksamheten ska bedrivas har funnits . Andra aspekter på ansvarsfördelningen inom RF Ovan redovisade förhållanden om visar att det finns inneboende naturliga motsättningar i organisationen där olika intressen kan leda åt olika håll. De förhållanden som beskrivits ovan komplicerar dock endast i begränsad utsträckning planering och genomförande av verksamheten. Det finns i alla fall en potential att förbättra förutsättningarna för att bedriva antidopningsverksamheten inom idrotten. RS skulle tydligare kunna delegera arbetsuppgifter i antidopningsverksamheten till och ge Anti- dopinggruppen en friare roll i kansliorganisationen för att därigenom kunna underlätta för kommissionen att arbeta på ett effektivare sätt. En fördel innebär det dock att RF med sin samlade kansliorga- nisation har möjlighet att ge stöd i särskilda kompetensfrågor till antidopningsverksamheten och att utföra administrativa uppgifter på ett kostnadseffektivt sätt. Den nuvarande organisatoriska närheten mellan antidopningsverksamheten i RF och specialidrottsförbunden samt distriktsidrottsförbunden har också bidragit till att underlätta dialogen i antidopningsverksamheten. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Flera av de problem som beskrivits ovan med en antidopnings- organisation inom RF kan förbundet komma tillrätta med under förutsättning att det skapas en tydlig antidopningspolicy inom RF. I en sådan policy ska ingå riktlinjer för hur verksamheten ska bedrivas samt delegation av ansvar till antidopningsorganisationen inom RF med ökat budgetansvar och arbetsledande ansvar för personal inom verksamheten. Antidopningsverksamheten skulle då alltjämt kunna regleras inom RF. Kvar finns dock en risk att svensk idrotts trovärdighet skadas – främst internationellt – då såväl idrottsverksamheten som den utre- dande, anmälande och dömande funktionen i antidopningsverk- samheten finns inom samma organisation. Därtill kommer frågan om hur antidopningsverksamheten enligt Världsantidopningskoden ska bedrivas i de idrotter som inte är medlemmar i . Dessa omständigheter talar för att delar av antidopningsverksamheten bör flyttas från RF. Ett argument för staten för att bilda en fri och självständig natio- nell antidopningsorganisation med ett gemensamt ansvar med RF är att omfattas av två internationella konventioner mot dop- ning inom idrotten som medför statliga åtaganden. Vidare anslår staten betydande bidrag till idrottens antidopningsverk- samhet och till idrottsorganisationerna inom RF. Idrottens tro- värdighet är viktig även för staten eftersom den är en förutsättning för den statliga idrottspolitiken som bygger på statens tilltro till den fria och självständiga idrottsrörelsen. Ett starkt argument är också idrottsrörelsens egen önskan att tillskapa en fri och självständig nationell antidopningsorganisation (NADO) med ett gemensamt ansvarstagande mellan idrottsrörelsen och staten. Det anförda talar enligt utredningen starkt för att det bör skapas en fristående nationell antidopningsorganisation. Utredningen kommer längre fram att diskutera om hur denna NADO ska se ut och vilken verksamhet den föreslås bedriva. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten 7.2.5 Arbetsuppgifter inom idrotten för en nationell antidopningsorganisation Förslag: Delar av RF:s antidopningsverksamhet ska skiljas från förbundet och i stället hanteras av en ny fristående nationell antidopningsorganisation. Den fristående nationella antidopningsorganisationen ska ha följande arbetsuppgifter inom idrotten: Upprätta plan för antidopningsarbetet inom idrotten, i samråd med RF utarbeta regelverk för antidopningsarbetet inom idrotten, utarbeta och anta föreskrifter för verksamheten, bedriva dopningskontrollverksamhet, inklusive utredning av förseelser mot dopningsreglerna, publicera den av beslutade listan över förbjudna sub- stanser och metoder, handlägga ansökningar om dispenser och bevilja dispenser för idrottsutövare som av medicinska skäl behöver använda pre- parat som innehåller dopningsklassad substans, anmäla misstänkta förseelser mot dopningsreglerna för bestraff- ning till RF och fatta beslut om avstängning under utredningen där så föreskrivs i regelverket, bedriva informations- och utbildningsverksamhet och annan förebyggande verksamhet mot dopning, delta i internationellt samarbete inom antidopningsområdet inom idrotten, initiera forskning inom antidopningsområdet inom idrotten, och lämna förslag och synpunkter till RF beträffande RF:s värde- grundande verksamhet inom antidopningsområdet. I avsnitten 6.2 och 6.3 har bl.a. redogjorts för de arbetsuppgifter som den danska respektive den norska fristående nationella anti- dopningsorganisationen har. Uppgifterna är i princip desamma men uttrycks på olika sätt. Den uppgiftsbeskrivning som gjorts i Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten överensstämmer i huvudsak med vad som utförs inom Anti- dopinggruppen och i och skulle kunna tjäna som underlag för uppgiftsfördelningen mellan RF och en fri- stående nationell antidopningsorganisation. I har NADO:n uppgiften att anmäla en misstänkt för- seelse mot dopningsreglerna till den beslutande instansen inom Idrettsforbund medan i utredningen beträffande en misstänkt förseelse överlämnas till Idrætsforbund för anmälan och beslut. Ur trovärdighetssynpunkt är det viktigt att den utredande verk- samheten ligger utanför idrotten. Misstanken om en situation där en dopad idrottsutövare inte påförs någon sanktion av nationella skäl som beskrivits ovan, måste undvikas för att upprätthålla idrotts- rörelsens trovärdighet. Med det underlag som samlas in i ett ärende, vilket kommunicerats med den misstänkte, bör den organisation som har ansvar för kontrollverksamheten göra bedömningen om en anmälan avseende förseelse mot idrottens antidopningsregler ska göras eller inte. Uppgiften att utreda och anmäla misstanke om för- seelse mot dopningsreglerna inom idrotten bör därför ingå i upp- räkningen av arbetsuppgifter för NADO:n. I uppgiften bör också ingå att det ska åligga NADO:n att fatta beslut om avstängning under en utredning om misstänkt förseelse enligt regelverket. Mot bakgrund av de positiva erfarenheterna från med en särskild som en del av den norska antidopningsorga- nisationen talar mycket för att en motsvarande anmälningsfunktion ska inrättas i en särskild organisatorisk enhet inom NADO:n. En sådan funktion kan bidra till att stärka kvaliteten i NADO:ns beslut att anmäla misstanke om förseelse mot dopningsreglerna. Om NADO:n anser att beslutet i ett bestraffningsärende av eller inte är i enlighet med Världs- antidopningskodens bestämmelser ska den ha möjlighet att överklaga till och i vissa fall till Court of Arbitration for Sport. I vissa sammanhang påtalas att även den dömande verksam- heten ur trovärdighetssynpunkt borde ligga utanför idrotten. Argu- mentet för detta är vanligtvis att det finns risk att idrottsorga- nisationen skulle kunna överväga att lindra eller hindra bestraffning av dopningsförseelse eftersom avslöjande av en sådan förseelse av vissa kan ses som negativt för idrottens goda rykte och värde gent- emot allmänheten, sponsorer och bidragsgivare. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten är det som dömer i första instans och som dömer i andra instans. Båda nämnderna står utanför inflytande från medlemsförbunden i RF. Som redovisas i avsnitt 2.4 väljs ledamöterna direkt av RF-stämman. Samtliga leda- möter ska vara medlemmar i en idrottsförening. Dessutom ska i båda nämnderna ordförande och vice ordförande ha domarkompe- tens. Vid prövning av ett ärende deltar inte en ledamot som står i något jävsförhållande till den som är föremål för beslut eller den idrottsorganisation den anmälde tillhör. Förutom och det internationella förbundets möjlighet att överklaga till högre instans är också NADO:ns motsvarande möjlighet en garanti för att dop- ningsförseelser bestraffas enligt Världsantidopningskoden. Det är viktigt att idrottens organisationer fortsätter att ta ett betydande ansvar för att upprätthålla en ansvarsfull och rättvis bedömning av den som misstänks för en förseelse mot idrottens dopningsregler. Ansvarsfördelningen där NADO:n ansvarar för att utreda och anmäla brott mot Idrottens antidopningsregler och RF genom i första hand svarar för att besluta om bestraffning anses vara väl avvägd mellan å ena sidan idrottens eget ansvarstagande att besluta om bestraffning för brott mot idrottens eget regelverk, å andra sidan säkerställa rättssäkerheten för såväl den enskilda idrottsut- övaren som idrottsorganisationen genom att en opartisk NADO har gjort utredningen om misstanke om förseelse mot antidopnings- reglerna. Detta är särskilt viktigt eftersom sanktioner för förseelser mot idrottens antidopningsregler är förhållandevis hårda jämfört med sanktioner för andra förseelser mot regelverket inom idrotten. Utredningen anser som framgått ovan att uppgiften att besluta i ett bestraffningsärende mot RF-idrottens antidopningsregler bör finnas kvar inom RF. När det gäller annan idrottsverksamhet som inte ingår i RF men som är bunden av Världsantidopningskoden bör samma krav ställas på organisationen när det gäller att fatta beslut om påföljd beträffande förseelse mot dopningsreglerna. Det regelverk som ska styra antidopningsverksamheten och som ska utgöra en implementering av Världsantidopningskoden bör utformas genom ett samarbete mellan RF och NADO:n. RF:s stad- gar måste klargöra att de i RF ingående specialidrottsförbunden och deras medlemmar är bundna av ett antidopningsreglemente (Idrottens antidopingreglemente). Detta reglemente bör upprättas i samråd mellan RF och NADO:n och antas, liksom ändringar i , av RF-stämman. De föreskrifter, som behövs, bör utarbetas och antas av NADO:n. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Med ledning av de arbetsuppgifter som Antidopinggruppen och inom RF har och de uppgifter som de natio- nella antidopningsorganisationerna främst i och har föreslår utredningen att en fristående nationell antidopningsorganisa- tion i huvudsakligen ska ha följande uppgifter på idrotts- området: Upprätta plan för antidopningsarbetet inom idrotten, i samråd med RF utarbeta regelverk för antidopningsarbetet inom idrotten, utarbeta och anta föreskrifter för verksamheten, bedriva dopningskontrollverksamhet, inklusive utredning av för- seelser mot dopningsreglerna, publicera den av beslutade listan över förbjudna sub- stanser och metoder, handlägga ansökningar om dispenser och bevilja dispenser för idrottsutövare som av medicinska skäl behöver använda preparat som innehåller dopningsklassad substans, anmäla misstänkta förseelser mot dopningsreglerna för bestraff- ning till RF och fatta beslut om avstängning under utredning där så föreskrivs i regelverket, bedriva informations- och utbildningsverksamhet och annan förebyggande verksamhet mot dopning, delta i internationellt samarbete inom antidopningsområdet inom idrotten, initiera forskning inom antidopningsområdet inom idrotten, och lämna förslag och synpunkter till RF beträffande RF:s värde- grundande verksamhet inom antidopningsområdet. Detta innebär att RF alltjämt har att driva en värdegrundande verk- samhet inom antidopningsområdet, att besluta om idrottens anti- dopningsregler, att besluta om åtgärder mot specialidrottsförbund som inte uppfyller sina stadgeenliga skyldigheter att aktivt arbeta för en dopningsfri verksamhet inom förbundet och anslutna före- ningar, att upprätta mål för idrottens antidopningsarbete och att vara dömande instans vid misstänkta förseelser mot dopningsreglerna inom RF-idrotten. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Enligt direktiven ska utredningen utreda i vilken mån en fristående NADO kan bidra till samhällets insatser mot dopning även utanför idrotten. I första hand avses behovet av kunskapsuppbyggnad och informationsspridning och om dessa kan hanteras inom eller utan- för en fristående NADO. I avsnitt 5.3 har utredningen pekat på behov och möjligheter till samordning mellan den antidopningsverksamhet som bedrivs inom idrotten och den som bedrivs utanför idrotten riktad till gym- och träningsanläggningar. En NADO skulle kunna ha en viktig roll såväl inom som utanför idrotten genom den kompetens den för med sig från idrotten och kommer att upparbeta . En NADO kunde ta ett ökat samordningsansvar för aktörer utanför myndighetssfären. NADO:ns samarbete med myndigheter och pågående projekt som arbetar med antidopningsverksamhet och som finansieras av myndigheter skulle kunna leda till en bättre samordning av de gemensamma insatser som görs mot dopning i samhället. har ett ansvar för att följa upp folkhälso- målet som berör dopning vilket är av vikt för att nå framgång i att bekämpa dopningen i samhället. arbete med att engagera drogsamordnare på länsnivå i antidopningsarbetet är betydelsefullt, såväl för att ge stöd åt de lokala drogsamordnarna i kommunerna som för NADO:ns kommande förebyggande anti- dopningsverksamhet riktad till gym- och träningsanläggningar. Utredningen anser att det är av stor betydelse att nå effektivitet och framgång i det förebyggande arbetet mot dopning och föreslår därför att NADO:n och ska samarbeta med varandra, inom ramen för sina uppdrag. Utredningen konstaterar att har ett ansvar i vissa frågor där NADO:n förutses bli en operativ aktör. Rollfördelningen mellan NADO:n och bör därför bli föremål för en framtida dia- log för att undvika otydlighet och onödigt dubbelarbete Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten 7.3.2Verksamheter som kan vara aktuella utanför idrotten Utredningen har tagit del av den aktionsplan som utarbetats av kommittén (S 2002:03). Planen över- lämnades till . En uppgift för kommittén var att föra in arbetet mot dopning i aktionsplanen. Planen innehåller ett antal aktiviteter inom antidopning, som kan vara av intresse för kommande överväganden. Forskning på antidopningsområdet, bl.a. kartläggning av risk- grupper, missbruksmönster m.m. Uppbyggnad av kunskapscentra på nationell, regional och kom- munal nivå. Kunskapsutveckling hos personal vid de brottsbekämpande myndigheterna, dvs. polis, åklagare, advokater, domare och nämndemän. Förebyggande åtgärder, bl.a. riktade samverkansinsatser med gym- och träningsanläggningar. Informations- och opinionsbildande arbete. Dessa aktiviteter kan tas till utgångspunkt för en diskussion om vilka verksamheter inom samhällets antidopningsarbete som skulle kunna samordnas på ett bättre sätt än . Ofta uttrycks ett stort behov av forskning såväl inom det medi- cinska området som inom beteendevetenskapen. Forskningsmedel kan sökas hos olika forskningsråd. Dopingjouren har kontakter med forskare och bedriver viss forskning. Gymnastik- och idrottshög- skolan i ger stöd till idrottsforskning med statliga medel. Att initiera forskning är en av de uppgifter som nämns ovan. Denna uppgift utförs av RF. En NADO med uppgifter även utanför idrotten skulle kunna ha en viktig uppgift i att initiera forskning samt vara ett rådgivande organ i samband med ansökningar om forsk- ning på antidopningsområdet även utanför idrottssfären. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Nedan diskuterar utredningen begreppet kunskapsbank som skiljer sig från begreppet kunskapscentra. Innehållsmässigt beskriver begreppet kunskapsbank att samla kunskap och att tillhandahålla utbildning och information på nationell nivå. Begreppet nationellt har kommit att bli en beskrivning av det arbete som bedriver för effektiva metoder och strate- gier inom antidopning. Dopingjourens verksamhet visar att det finns ett behov av att samla kunskap om dopning. Förutom hos Dopingjouren finns kun- skap inom olika projekt och utredningar samt inom RF:s Anti- dopinggrupp. I Handlingsplan mot doping (Ds 2002:4) föreslogs att en natio- nell kunskapsbank skulle upprättas i vilken skulle samlas och samman- ställas all kunskap om dopning. Dopingjouren ansågs kunna vara en lämplig organisation för att ansvara för utveckling och administra- tion av den föreslagna kunskapsbanken. Dopingjouren har under sin verksamhet samlat mycken kunskap men någon sådan kunskapsbank, som avsågs i Handlingsplanen har jouren inte skapat. Möjligen beror detta på jourens placering inom en sjukhusorganisation som till sin natur har mer medicinska angreppspunkter. När det gäller koncentration av kunskap om vård och behand- ling har (S 2008:04) under hand informerat utredningen om sina planer på att lämna förslag till ett nationellt för vård och behandling av missbruk av dop- ningsmedel. Behovet av att samla övrig kunskap om antidopnings- frågor med inriktning på den förebyggande verksamheten är fort- farande stort. har gett ett betydande stöd till samarbets- projekt för att utveckla modeller för antidopningsarbetet i sam- hället. Det är viktigt att dra lärdomar och möjliggöra spridning av goda exempel och utveckling av den bedrivna projektverksamheten. När NADO:n etableras bör det bli en uppgift för den att i sin verk- samhet riktad till gym- och träningsanläggningar dra lärdom av den bedrivna verksamheten och upparbeta en nationell samling av de metoder och annan kunskap som forskning kring förebyggande och sociologiska aspekter på bruket av dopningsmedel för med sig. En koncentration av sådan kunskap till nationell nivå skulle också kunna användas för en utåtriktad verksamhet. Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten verksamhet även utanför idrotten skulle kunna vara ansvarig för en sådan nationell kunskapsbank. Verksamhet kan skapas antingen genom en förstärkning av delar av Dopingjourens verksamhet genom överflyttning till NADO:n eller genom en nybildning. Om kommande förslag förverkligas finns en tydlig gränsdragning gentemot utredningens förslag till kunskaps- bank som är avgränsad till det förebyggande och kunskapssamlande arbetet mot bruk av dopningsmedel i samhället. Behovet av kunskap om dopning är stort. Utbildning i dopnings- frågor är inte obligatorisk för lärare, skolhälsovårdspersonal, övrig medicinsk personal, personal inom tull och polis, yrkesgrupper verk- samma vid domstolar samt socialarbetare. Där det förekommer utbild- ning i dopningsfrågor skiljer den sig mellan olika lärosäten. Det bör dock noteras att inom polis och tull sker vidareutbildning i dop- ningsfrågor. Dopingjouren bedriver utbildning för medicinsk personal och personal på gym- och träningsanläggningar och enligt önskemål även för andra kategorier, såsom regionala eller kommunala drogsam- ordnare, skolpersonal och personal inom den sociala sektorn. Utbildningen tar sikte på ökad kunskap om missbruk av dop- ningsmedel, enligt lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel (dopningslagen). Tonvikten ligger på anabola androgena steroider (AAS) och konsekvenser av bruket. Den i avsnitt 5.2.4 omnämnda gruppen Prevention av dopning i (PRODIS) har för avsikt att ta fram ett utbildningsmaterial för personal och gym- och träningsanläggningar m.fl. utifrån det material som STockholm förebygger Alkohol- och Drogproblem (STAD), se samma avsnitt, tagit fram i sitt projekt mot dopning. Idrottsrörelsen har sin utbildnings- och informationsverksamhet vänd huvudsakligen mot men även till samhället i övrigt genom information om idrottens anti- dopningsarbete till medier m.fl. Med den koncentration av kunskap som föreslås samlas hos NADO:n finns ett bra underlag för att bedriva utbildning. Någon ensamrätt för NADO:n att bedriva sådan utbildning är emellertid vare sig möjlig eller lämplig. Snarare öppnar det för NADO:n att utforma utbildningsmaterial och – utöver egen bedriven utbildning Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten på nationell nivå – genomföra utbildning för utbildare främst inom idrotten och för personal vid gym- och träningsanläggningar. Förebyggande åtgärder riktade till gym- och träningsanläggningar I olika sammanhang har diskuterats möjligheter att bedriva före- byggande arbete på gym- och träningsanläggningar genom bl.a. information till tränare och instruktörer och till dem som tränar i anläggningen. I och bedrivs sådant arbete inom de nationella antidopningsorganisationerna. I arbetet riktat till anlägg- ningarna ingår också dopningskontroller. De i avsnitt 5.2.4 redo- visade projekten visar att det finns ett sådant intresse, såväl från kommuner och landsting som från gym- och träningsanläggningar. De möten utredningen haft med företrädare för gym- och tränings- anläggningar har också visat på ett starkt intresse att kombinera dopningskontroller med andra förebyggande åtgärder. Inom idrotten bedrivs ett sådant förebyggande arbete . När det gäller dopningskontroller har de av idrotten utbil- dade dopningskontrollanterna en kompetens och utrustning som få andra besitter. Idrottens upparbetade kompetens att genomföra dopningskontroller är en viktig förutsättning för den nya NADO:n att genomföra kontrollverksamhet även utanför idrotten. Mer om möjligheten att genomföra dopningskontroller utanför idrotten på gym- och träningsanläggningar finns i kapitel 9. Övrig informations- och rådgivande verksamhet har under detta avsnitt skrivits om information och utbild- ning. Då har dock inte den informations- och rådgivningsverksamhet som bedrivs av Dopingjourens berörts. I avsnitt 5.2.3 beskrivs Dopingjourens verksamhet, bl.a. deras rikstäckande jourinforma- tionsverksamhet i dopningsfrågor genom telefon och Internet. Utredningen anser att ansvaret för en kunskapsbank ska ges till NADO:n och det är naturligt att jourinformationsverksamhet genom telefon och Internet ingår i detta. Jourverksamheten i sig ger näm- ligen kunskap om vad som sker i samhället på dopningsområdet och kan på så sätt komplettera redan befintliga uppgifter i kunskaps- banken och ger möjlighet till en utveckling av Internetbaserad Utformningen av den framtida antidopningsverksamheten Dock bör noteras att en ökad andel av Dopingjourens telefonrådgivning berör rent medicinska frågor som bäst hanteras inom ramen för vård och behandling. 7.3.3Uppgifter utom idrotten för en nationell antidopningsorganisation Förslag: När det gäller samhället i övrigt ska den fristående nationella antidopningsorganisationen ha följande arbetsuppgifter: Initiera forskning om antidopningsfrågor i samhället och ge råd inför sådan forskning, bygga upp och fortlöpande uppdatera en nationell kunskaps- bank inom antidopningsområdet, bedriva förebyggande åtgärder riktade till gym- och tränings- anläggningar,