sou · GZB368 · 2011-10-21 00:00:00 — Om ett företag inte genomför den plan som avses i första stycket får kräva att solvenskapitalkravet beräknas med användning av standardformeln. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelserna i artikel 118.1 i Solvens II-direktivet framgår att ett försäkringsföretag som inte längre uppfyller kraven i artiklarna 120–125, utan dröjsmål ska ge in en plan till tillsynsmyndigheten för att på nytt uppnå överens- stämmelse inom skälig tid, eller visa att effekterna av den bristande överensstämmelsen är oväsentliga. Av bestämmelserna i artikel 118.2 följer att tillsynsmyndigheterna får kräva att ett försäkrings- företag som inte genomför den plan som avses i artikel 118.1 istäl- let ska beräkna solvenskapitalkravet enligt standardformeln. Bestämmelserna saknar motsvarighet i de äldre direktiven, och bör med någon språklig justering införas i svensk lag. Någon skill- nad i sak är inte avsedd. Kravet på försäkringsföretagen att under de angivna förutsättningarna ge in en plan till bör dock placeras i 16 kap. i den föreslagna lagen, eftersom den delen av bestämmelserna riktar sig direkt till företagen. Bestämmel- sens krav på en viss plan för åtgärdande av brister bör inte sam- manblandas med kraven på åtgärdsplan vid bristande uppfyllande av solvenskapitalkravet, se avsnitt 14.1.4. 13.8.2Krav på beräkning med intern modell Utredningens förslag: får besluta att ett försäkringsföretag ska använda en fullständig eller partiell intern modell för beräkning av solvenskapitalkravet om företagets riskprofil avviker väsentligt från de antaganden som ligger till grund för standardformelns beräkning och det är olämpligt att beräkna solvenskapitalkravet för företaget enligt denna. Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelserna i artikel 119 i Solvens II-direktivet framgår att tillsynsmyndigheten får kräva att ett företag som beräknar sitt solvenskapitalkrav enligt standard- formeln istället ska använda en intern modell för att beräkna sol- venskapitalkravet eller relevanta riskmoduler som ingår i det. En förutsättning för att ett sådant krav ska kunna ställas från tillsyns- myndigheten är dock att det är olämpligt att beräkna solvenskapi- talkravet i enlighet med standardformeln, eftersom det berörda företagets riskprofil avviker väsentligt från de antaganden som ligger till grund för beräkningen enligt standardformeln. En till- synsmyndighets beslut ska enligt den aktuella bestämmelsen med- delas i form av ett s.k. motiverat beslut. Av bestämmelsen framgår inte vilka tidsramar som ska gälla för framtagandet av en intern modell. Enligt utredningen får detta uppfattas på det sättet att det ytterst kommer att bli en fråga om en avvägning mellan å den ena sidan vad som är praktiskt möjligt att kräva och å den andra sidan vilken påverkan avvikelserna i riskprofil har på skyddet för försäkringstagare och andra ersättningsberätti- gade i det enskilda fallet. Bestämmelsen i artikel 119 saknar motsvarighet i de äldre direk- tiven och bör med vissa språkliga justeringar tas in i svensk lag. De språkliga justeringarna innebär ingen ändring i sak. Krav på att beslut ska vara motiverade framgår av bestämmelser i 20 § förvaltningslagen. lagändring med anledning av kravet på ett motiverat beslut i artikel 119 föreligger således inte enligt utredningen. 13.8.3Krav på verifierande beräkningar Utredningens förslag: får besluta att ett försäkringsföretag som använder en intern modell ska göra en uppskattning av solvenskapitalkravet med användning av stan- dardformeln. En sådan beräkning ska ges in till Finansinspek- tionen. får besluta att ett försäkringsföretag som använder en intern modell ska verifiera kalibreringen av sin interna modell och kontrollera att dess specifikation överrensstämmer med allmänt accepterad marknadspraxis, genom användning av relevanta referensportföljer och antaganden som bygger på externa uppgifter. Skäl för utredningens förslag: Enligt artikel 112.7 i Solvens II- direktivet får tillsynsmyndigheten, efter det att myndigheten givit ett försäkringsföretag sitt godkännande att tillämpa en intern modell, genom ett motiverat beslut ålägga företaget att till myn- digheten överlämna en skattning av solvenskapitalkravet som utar- betats i enlighet med standardformeln. Av bestämmelserna i artikel 122.4 framgår att tillsynsmyndig- heterna får kräva att försäkringsföretagen tillämpar sina respektive interna modeller på relevanta referensportföljer med antaganden som bygger på externa uppgifter för att verifiera kalibreringen av den interna modellen och kontrollera att dess specifikation över- ensstämmer med allmänt accepterad marknadspraxis. Bestämmelserna i artiklarna 112.7 och 122.4 saknar motsvarig- het i de äldre direktiven och bör med någon språklig justering tas in i svensk lag. De språkliga justeringarna innebär inte någon ändring i sak. Krav på att beslut ska vara motiverade framgår av bestämmelser i 20 § förvaltningslagen. Något behov av lagändring med anledning av kravet på ett motiverat beslut i artikel 112.7 föreligger således inte enligt utredningen. Utredningens förslag: får vid sin bedöm- ning av ett försäkringsföretags ansökan om att få använda en partiell intern modell besluta att företaget ska ge in en över- gångsplan för att utvidga modellens tillämpningsområde. Beslut enligt första stycket får fattas om företagets ansökan endast avser 1.vissa underkategorier av en viss risk, 2.vissa affärsenheter inom företaget, med avseende på en viss kategori av risk, eller 3.endast delar av de områden som avses i 1 eller 2. En övergångsplan ska innehålla uppgift om hur företaget plane- rar att utvidga tillämpningsområdet till andra underkategorier eller affärsenheter för att se till att modellen omfattar en över- vägande del av företagets försäkringsverksamhet som berörs av den specifika riskkategorin. Skäl för utredningens förslag: Enligt artikel 113.2 i Solvens II- direktivet får tillsynsmyndigheten vid sin bedömning av ett försäk- ringsföretags ansökan om användning av en partiell intern modell som endast avser vissa undergrupper av en specifik riskmodul, vissa affärsenheter inom ett försäkringsföretag med avseende på en spe- cifik riskmodul eller delar av båda dessa områden kräva att företa- get överlämnar en realistisk övergångsplan för att utvidga tillämp- ningsområdet för modellen. Enligt den aktuella bestämmelsen ska en övergångsplan inne- hålla uppgifter om på vilket sätt företaget planerar att utvidga till- lämpningsområdet av modellen till andra underkategorier av risker eller andra affärsenheter för att se till att modellen omfattar en övervägande del av den försäkringsverksamhet som berörs av den specifika riskmodulen. Bestämmelsen i artikel 113.2 saknar motsvarighet i de äldre direktiven och bör med någon språklig justering tas in i svensk lag. De språkliga justeringarna är inte avsedda att innebära någon änd- ring i sak. 13.9.1Inskränkningar i ett försäkringsföretags förfoganderätt över tillgångar Utredningens förslag: Bestämmelserna i nuvarande 16 kap. 7 § första stycket 2 och 3 FRL bör justeras på sätt som innebär att ges möjlighet att begränsa ett försäkrings- företags förfoganderätt eller förbjuda företaget att förfoga över sina tillgångar om företaget inte uppfyller solvens- eller minimi- kapitalkravet. Vid fall av bristande uppfyllande av solvenskapi- talkravet ska det dock förutsättas att det föreligger särskilda omständigheter som ger anledning att befara att företagets finansiella ställning kommer att försämras ytterligare. Utredningens bedömning: I övrigt tillgodoser befintlig lag- stiftning Solvens II-direktivets bestämmelser om möjligheten för att, efter begäran från ett försäkrings- företags hemmedlemsstat eller annars, besluta om inskränk- ningar i företagets förfoganderätt över dess tillgångar när det inte uppfyller solvens- eller minimikapitalkravet. Bestämmel- serna i Solvens II-direktivet om möjligheten för Finansinspek- tionen att besluta om inskränkningar i ett försäkringsföretags förfoganderätt över sina tillgångar till följd av bristande efter- levnad av kravet på försäkringstekniska avsättningar, tillgodoses redan av bestämmelser i försäkringsrörelselagen och i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verk- samhet i . Skäl för utredningens bedömning och förslag: Av bestämmelserna i artikel 137 i Solvens II-direktivet framgår att tillsynsmyndigheten i försäkringsföretagets hemland får förbjuda företaget att fritt förfoga över sina tillgångar, om företaget inte följer direktivets bestämmelser om försäkringstekniska avsätt- ningar. Förbud får enligt artikeln endast meddelas efter det att till- synsmyndigheten i hemlandet har underrättat tillsynsmyndighet- erna i värdmedlemsstaterna om sin avsikt. Enligt artikeln ska till- synsmyndigheten i hemlandet också ange vilka tillgångar som ska omfattas av åtgärden. Bestämmelserna i artikel 137 har stora likheter med artikel 20.1 i Första skadedirektivet, artikel 37.1 i Konsoliderade livdirektivet och artikel 42.1 i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 7 § FRL och 3 kap. 7 § LUFT. Det bör dock anmärkas att 16 kap. 7 § FRL, till skillnad från artikel 137 i direktivet, innehåller en begränsning till tillgångar i . Utredningen ser inte något skäl för att bibehålla en sådan begränsning och föreslår därför att den stryks. Mot denna bakgrund bör även uppgiften om denna begränsning i nuvarande 16 kap. 2 § första stycket strykas. Utred- ningen anser inte att det i övrigt finns något behov av lagändringar till följd av att innehållet i artikel 137 inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. Av bestämmelsen i artikel 138.5 i direktivet framgår att till- synsmyndigheten, i fall då företaget inte uppfyller solvenskapital- kravet, helt eller delvis får begränsa ett företags rätt att fritt förfoga över sina tillgångar, om särskilda omständigheter föreligger och tillsynsmyndigheten bedömer att det berörda företagets finansiella ställning kommer att ytterligare försämras. Den tillsynsmyndighet som beslutar om inskränkningar i företagets förfoganderätt ska underrätta tillsynsmyndigheterna i värdmedlemsstaterna om alla åtgärder den har vidtagit. Dessa myndigheter ska, på begäran av tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten, vidta samma åtgärder. Tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten ska också ange vilka tillgångar som ska omfattas av inskränkningarna. Bestämmelserna i artikel 138.5 har stora likheter med artikel 20.2 andra stycket och 20.5 i Första skadedirektivet, artikel 13.2 i Tredje skadedirektivet, artikel 37.2 andra och femte styckena i Konsoliderade livdirektivet och artikel 42.2 andra och fjärde styck- ena i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genomförts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 7 § FRL och 3 kap. 7 § LUFT. Utredningen anser inte att det finns något annat behov av lagändringar till följd av innehållet i artikel 138.5 än att innehållet i nuvarande 16 kap. 7 § FRL justeras så att nu aktuella möjlighet uppkommer om ett försäkringsföretag inte upp- fyller solvenskapitalkravet. Av bestämmelserna i artikel 139.3 i direktivet framgår att till- synsmyndigheten i hemlandet, i fall då företaget inte uppfyller minimikapitalkravet, helt eller delvis får inskränka ett försäkrings- företags rätt att fritt förfoga över sina tillgångar. Den tillsynsmyn- dighet som beslutar om inskränkningar i företagets förfoganderätt ska underrätta tillsynsmyndigheterna i eventuella värdländer om alla åtgärder den har vidtagit. Dessa myndigheter ska, på begäran av tillsynsmyndigheten i hemlandet, vidta samma åtgärder. Tillsyns- myndigheterna i hemlandet ska ange vilka tillgångar som ska omfattas av åtgärderna. Bestämmelserna i artikel 139.3 har stora likheter med artikel 20.3 i Första skadedirektivet, artikel 37.3 andra stycket i Konsoli- derade livdirektivet och artikel 42.3 andra stycket i Återförsäk- ringsdirektivet. I dessa äldre direktiv utlöstes motsvarande ingri- pandeåtgärder när solvensmarginalen gick under garantibeloppet. Dessa artiklar har genomförts genom bestämmelser i nuvarande 16 kap. 7 och 12 §§ FRL samt 3 kap. 7 § LUFT. Utredningen anser inte att det finns något annat behov av lagändringar till följd av innehållet i artikel 139.3 än att innehållet i nuvarande 16 kap. 7 § FRL justeras så att nu aktuella möjlighet upp- kommer om ett försäkringsföretag inte uppfyller minimikapitalkravet. Inskränkningar efter begäran från annan tillsynsmyndighet Av bestämmelserna i artikel 140 i direktivet framgår att medlems- staterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga i enlighet med nationell lagstiftning för att kunna förbjuda försäkringsföretag att fritt förfoga över tillgångar som är belägna inom deras territorier om företagets hemmedlemsstat begär det. En sådan förfogande- inskränkning kan ske i de fall som anges i artiklarna 137-139 och 144.2 samt kan omfatta de tillgångar som hemmedlemsstaten ska ange. I artikel 137–139 återfinns bestämmelser om möjligheten att använda förfogandeförbud vid bristande efterlevnad av kraven på försäkringstekniska avsättningar, solvenskapitalkravet respektive minimikapitalkravet, och i artikel 144.2 återfinns bestämmelser om möjligheten att använda förfogandeförbud i samband med återkal- lelse av tillstånd. Det kan noteras att sista ledet i artikel 140 rimligen måste för- stås som en upplysning om den skyldighet som hemmedlemsstaten har enligt artiklarna 137–139 och 144.2, dvs. att ange vilka till- gångar som ska omfattas av förfogandeförbudet, och att den skyl- digheten måste ha fullgjorts för att ett förbud ska kunna meddelas i . Bestämmelserna i artikel 140 har stora likheter med artikel 20a.3 i Första skadedirektivet, artikel 38.3 i Konsoliderade livdirektivet och artikel 43.4 i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genomförts genom bestämmelser i 3 kap. 7 § LUFT. Utredningen anser inte att det finns något behov av lagändringar till följd av att innehållet i artikel 140 inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. 13.9.2Krav på åtgärder när ett försäkringsföretag inte uppfyller solvenskapitalkravet Utredningens förslag: Om ett försäkringsföretag inte uppfyller solvenskapitalkravet ska förelägga företaget att från konstaterandet uppfylla solvenskapi- talkravet. Om det är lämpligt får förlänga tidsfristen . Skäl för utredningens förslag: Av bestämmelsen i artikel 138.3 Solvens II-direktivet framgår att tillsynsmyndigheten ska kräva att ett försäkringsföretag som inte uppfyller solvenskapitalkravet ska vidta nödvändiga åtgärder för att från konstate- randet av att solvenskapitalkravet inte efterlevdes avhjälpa denna situation, antingen genom att återupprätta den tidigare nivån på den medräkningsbara kapitalbas som täcker solvenskapitalkravet eller genom reduceringar i sin riskprofil för att följa solvenskapital- kravet. Av artikelns andra stycke framgår att tillsynsmyndigheten får förlänga tidsfristen , om så är lämpligt. Bestämmelsen saknar motsvarighet i de äldre direktiven, och bör enligt utredningen införas i svensk lag. Enligt utredningen är det dock inte nödvändigt att det i lagen anges hur företaget återigen kan uppfylla solvenskapitalkravet, dvs. genom tillskott av medel eller genom ändrad riskprofil, eftersom det får anses självklart att ett uppfyllande endast kan ske genom agerande i enlighet med något av dessa sätt. Det bör anmärkas att det saknas närmare ledning för pröv- ningen av lämpligheten i en förlängning av tidsfristen i direktivet. Det får emellertid antas att sådan ledning, om det anses nödvän- digt, kommer att lämnas som ett inslag i Solvens II-regleringens fortsatta utveckling, se avsnitt 5. 13.9.3Särbestämmelser vid exceptionella omständigheter Utredningens förslag: Vid ett exceptionellt kursfall på finans- marknaderna får förlänga tidsfristen i avsnitt 13.9.2 med en lämplig period. Ett försäkringsföretag ska under en sådan tidsfrist ge in en lägesrapport till . I läges- rapporten ska företaget redogöra för vilka åtgärder som har vid- tagits och hur arbetet fortskrider med att åter uppfylla solvens- kapitalkravet. Förlängningen av tidsfristen enligt första stycket ska inte längre gälla om ett försäkringsföretags lägesrapport enligt andra stycket visar att det inte har skett några väsentliga framsteg med att åter uppfylla solvenskapitalkravet från den dag då bristen på uppfyllande av solvenskapitalkravet konstaterades till den dag då lägesrapporten gavs in. Skäl för utredningens förslag: Enligt bestämmelsen i artikel 138.4 första stycket i Solvens II-direktivet får tillsynsmyndigheten vid ett exceptionellt kursfall på finansmarknaderna förlänga den tidsperiod som avses i artikel 138.3 andra stycket med en lämplig period. Vid en sådan förlängning ska alla relevanta faktorer beaktas. Av bestäm- melsen i artikel 138.4 andra stycket framgår att det berörda försäk- ringsföretaget ska lämna in en lägesrapport till sin tillsynsmyndighet. I lägesrapporten ska företaget redogöra för vilka åtgärder som har vidtagits och hur arbetet fortskrider med att åter- skapa nivån på den medräkningsbara kapitalbasen enligt solvens- kapitalkravet eller med att reducera riskprofilen för att följa sol- venskapitalkravet. Enligt bestämmelsen i artikel 138.4 tredje stycket framgår att en förlängning av tidsfristen i första stycket inte längre ska gälla om en inlämnad lägesrapport visar att det inte har skett några väsent- liga framsteg med att återskapa nivån på den medräkningsbara kapitalbasen enligt solvenskapitalkravet eller med att reducera risk- profilen för att följa solvenskapitalkravet, från det datum då bristen på efterlevnad av solvenskapitalkravet konstaterades till det datum då lägesrapporten inlämnades. Av artikel 143 följer att kommissionen ska anta genomförande- åtgärder som anger vilka faktorer som ska beaktas i enlighet med artikel 138.4 inklusive den maximala tidsperiod som avses i artikel 138.4 första stycket, uttryckt , som ska vara den- samma för alla försäkringsföretag. En upplysning om detta bör tas in i lagen. Bestämmelserna i artikel 138.4 har ingen motsvarighet i de äldre direktiven, och bör med någon språklig justering införas i svensk lag. I likhet med vad som angetts i avsnitt 13.9.2 är det enligt utredningen inte nödvändigt att det i lagen anges hur företaget återigen kan uppfylla solvenskapitalkravet, dvs. genom tillskott av medel eller genom ändrad riskprofil, eftersom det får anses själv- klart att ett uppfyllande endast kan ske genom agerande i enlighet med något av dessa sätt. De språkliga justeringarna är inte avsedda att medföra någon ändring i sak. 13.9.4Finansinspektionens befogenheter vid försämrad finansiell ställning Utredningens bedömning: Bestämmelserna i tivet om befogenhet att vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att garantera försäkringstagarnas intres- sen enligt försäkringsavtal, eller vid förpliktelser enligt återför- säkringsavtal tillgodoses redan av bestämmelser i försäkrings- rörelselagen och i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i . Skäl för utredningens bedömning: Av bestämmelserna i artikel 141 i Solvens II-direktivet framgår att tillsynsmyndigheten ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att garantera försäkrings- tagarnas intressen när det rör sig om försäkringsavtal eller förplik- telser enligt återförsäkringsavtal om ett försäkringsföretags sol- venssituation fortsätter att försämras, utan att det påverkar de övriga ingripandemöjligheterna i artiklarna 138 och 139. I artikeln anges även att åtgärderna ska vara proportionella och därmed åter- spegla graden och varaktigheten av försämringen av det berörda försäkringsföretagets solvenssituation. Av artikel 143 följer att kommissionen, när det är nödvändigt för att förbättra överensstämmelsen, får anta genomförandeåtgär- der för att ytterligare specificera åtgärder under artikel 141. Kom- missionen ska därvid vara uppmärksam på att inte förorsaka s.k. procykliska effekter. En upplysning om förekomsten av genom- förandeåtgärder bör tas in i lagen. Bestämmelserna i artikel 141 har stora likheter med artikel 20a 2 i Första skadedirektivet och artikel 38.2 i Konsoliderade livdirekti- vet. Dessa artiklar har genomförts i nuvarande 16 kap. FRL och 3 kap. De åtgärder som därigenom är tillgängliga för Finans- inspektionen bedöms vara tillräckliga. Utredningen anser mot denna bakgrund att det inte finns något behov av lagändringar. Mot bakgrund av de skäl som redovisats i avsnitt 5.3 om pro- portionalitetsprincipen anser utredningen att lagtexten inte bör innehålla några uttryckliga krav på att åtgärderna ska vara propor- , och återspegla varaktigheten och försämringen av före- tagets solvenssituation. 13.9.5Förbud mot att i vissa fall utfärda intyg Utredningens bedömning: Bestämmelserna om hinder för till- synsmyndigheten att utfärda intyg i samband med bestånds- överlåtelse i Solvens II-direktivet tillgodoses redan av bestäm- melser i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepen- sionsinstituts verksamhet i . Skäl för utredningens bedömning: Enligt artikel 142.2 i Solvens II-direktivet får en tillsynsmyndighet som har krävt att ett försäk- ringsföretag ska lämna in en åtgärdsplan eller en finansiell sane- ringsplan inte utfärda ett sådant intyg som behövs för att företaget ska få tillstånd att genomföra en beståndsöverlåtelse, om tillsyns- myndigheten anser att försäkringstagarnas rättigheter eller återför- säkringsföretagets avtalsrättsliga skyldigheter hotas. I sammanhanget kan anmärkas att de beståndsöverlåtelser som bestämmelsen angår är överlåtelser av försäkringsbestånd där mot- tagande respektive överlåtande företag finns i olika medlemsstater. Bestämmelserna i artikel 142.2 har stora likheter med artikel 20a 5 i Första skadedirektivet, artikel 38.5 i Konsoliderade livdirektivet och artikel 43.6 i Återförsäkringsdirektivet. Dessa artiklar har genom- förts genom 9 kap. 2 och 3 §§ LUFT. Utredningen anser inte att det finns något behov av lagändringar till följd av att innehållet i artikel 142.2 inte är exakt likalydande med innehållet i de äldre artiklarna. Utredningens förslag: De nuvarande bestämmelserna i 16 kap. 9 § första stycket 2 och 4 FRL bör justeras på sätt som innebär att ett försäkringsföretags tillstånd får återkallas om företaget inte har börjat driva sådan rörelse som tillståndet avser från det att tillståndet gavs, eller om företaget inte har drivit försäkringsrörelse av sex måna- der. I tillägg till nu gällande regler föreslås därutöver att Finans- inspektionen ska återkalla ett försäkringsföretags tillstånd om företaget inte uppfyller minimikapitalkravet och företagets finansiella saneringsplan är uppenbart otillräcklig eller om före- taget inte från den tidpunkt då företaget inte längre uppfyllde minimikapitalkravet har vidtagit de åtgärder som finns angivna i en godkänd finansiell saneringsplan. Utredningens bedömning: I övrigt finns det inget behov av lagändringar med anledning av bestämmelserna i direktivet om när får återkalla ett tillstånd att bedriva försäkringsrörelse. Utredningen anser inte heller att det behövs några lagändringar med anledning av bestämmelserna i direktivet om skyldigheten för att under- rätta tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsländerna. Skäl för utredningens bedömning och förslag: Bestämmelserna om när får återkalla ett tillstånd Av bestämmelserna i artikel 144.1 första stycket i Solvens II-direk- tivet framgår när tillsynsmyndigheten i hemlandet får återkalla ett tillstånd. Återkallelse får ske när det berörda företaget inte utnytt- jar tillståndet (a), avstår från att utnyttja tillståndet (a), inte längre bedriver verksamheten (a), inte längre uppfyller villkoren för tillståndet (b) och när det berörda företaget allvarligt åsidosätter sina skyldigheter enligt de bestämmelser som gäller för företaget (c). Av bestämmelsen i artikel 144.1 andra stycket fram- går när tillsynsmyndigheten i hemlandet ska återkalla ett tillstånd.