sou · GZB361 · 2011-09-29 00:00:00 — , fram , tog utredarna emot och besvarade mer än 700 telefon- samtal och brev från personer som inte tidigare hört av sig eller intervjuats. Till detta kom också ett oräkneligt antal samtal från personer som intervjuats av utredningen och som ville informeras om vad som händer . Bakgrund, uppdrag, organisation och avgränsningar Arbetet i utredningen har inneburit stora känslomässiga påfrest- ningar för de anställda. Det har funnits tillgång till professionell hjälp för att förstå och bearbeta informationen från intervju- personerna och sina egna reaktioner. Det är ur arbetsmiljösynpunkt fullständigt självklart att ett sådant här arbete kräver goda psyko- sociala förutsättningar. Också handläggarna i den av föreslagna nämnden/myndigheten bör få tillgång till psykosocialt stöd i arbetet. Expertgruppens uppgift har främst varit att ge utredningen råd och stöd om metodfrågor, avgränsningar och etik i utredningsarbetet. Expertgruppen har bestått av sex personer, varav fem är forskare från barn- och ungdomspsykiatri, barns behov och rättigheter, socialt arbete samt historia. En är arkivarie. Möten med expert- gruppen har skett tre till . Referensgruppen har under arbetet med slutrapporten bestått av representanter för föreningarna Stulen Barndom och Samhällets styvbarn. Möten med referensgruppen har skett tre till . 2Utredningens definition av vanvård I utredningens delrapport diskuterade vi vanvård ur ett historiskt perspektiv och sökte svaret på frågan; vad är vanvård.1 I direktiven till utredningen talar man om handlingar som även vid tiden för händelsen skulle ha bedömts som allvarliga övergrepp och vanvård.2 I utredningens arbete har vanvård delats in i övergrepp och för- summelse. Utredningen ägnade inledningsvis arbete åt att försöka åstad- komma en definition av vanvård. Dessa försök fick större utrymme i delrapporten och den intresserade läsaren hänvisas dit. Vi är medvetna om att behandling av barn har varierat men har ändå valt en tidsobunden vanvårdsdefinition. 2.1.1Synen på barn och barnuppfostran har förändrats över tid Inledningsvis undersökte vi vad som har varit oacceptabla hand- lingar mot barn . Ett sätt att ringa in detta är att under- söka vad som har varit brottsliga handlingar mot barn. Då det stod klart att brottsliga handlingar har varit ett snävare begrepp än acceptabla handlingar, dvs. att det funnits handlingar som ansetts oacceptabla utan att någon kunnat fällas för dem. 1För en utförligare beskrivning hänvisas till SOU 2009:99, Utredningen om vanvård i den sociala barnavården, Vanvård i social barnavård : delbetänkande, , , 2009. Kapitel 4–5, sid. 97-134. Utredningens definition av vanvård Därför utgör lagtexterna ingen lämplig utgångspunkt för en defini- tion. Kartläggningen av vanvården i delrapporten visade att det var ytterst sällsynt att personer kom till utredningen och berättade att de utsatts för handlingar som var accepterade uppfostringsmetoder i sin tid. Om exempelvis ett fosterbarn ensamt fick arbeta hårt i fosterfamiljens jordbruk ansåg vi att barnet blev skadligt utnyttjat i arbete. Men om alla i familjen, inklusive de biologiska barnen, fick arbeta i jordbruket kanske det inte uppfattades som att foster- barnet utnyttjades. Det var vardag för alla och fosterbarnet särbe- handlades inte. Om arbetet inverkade menligt på utbildning och hälsa var det vanvård, även om det delades av flera. Arbetet med att definiera vanvård ledde fram till några strategiska ställningstaganden: För det första kan det inte ha betydelse för utredningens val av vanvårdskategorier om det finns en samsyn eller forskningsmässigt stöd för att övergreppen eller försummelsen skulle vara skadliga för barnet. Sådana samband är nämligen ofta svåra att belägga och måste i detta sammanhang lämnas därhän. Vi avstår således ifrån att vid registreringen av vanvård bedöma om exempelvis inlåsning är skadligare än kroppsaga eller om ett sexu- ellt övergrepp är skadligare än att ha blivit utnyttjad i hårt kropps- arbete under hela barndomen. Vi tar inte heller ställning till om det alls är skadligt för ett barn att aldrig få julklappar eller att bli kallad horunge av sina fosterföräldrar. För det andra skedde den vanvård som intervjupersonerna berättat om under olika tider. Lagar och allmänt rättsmedvetande, idéer om barnuppfostran, religion och samhälle skilde sig från dagens värderingar. För själva registreringen av vanvården har vi dock inte tagit hänsyn till detta. Vi återger det som intervjuperso- nerna berättat om. För det tredje ledde arbetet med att definiera vanvård fram till att vi antog ett barnrättsbaserat perspektiv i stället för lagar, forsk- ningsresultat och analys av förhärskande idéer och värderingssystem. FN:s konvention om barnets rättigheter () blev vägledande. En uttalad veten- skaplig/juridisk ansats fick således ge vika för en barnrättsbaserad Utredningens definition av vanvård och normativ hållning i fråga om utredningens vanvårdsdefinitioner. Det är därför händelser utan hänsyn till eventuell skadlighet, inte upplevelser, som intervjupersonerna berättat om, som har registrerats. 2.2Vanvård delas in i övergrepp och försummelse Utredningens definition av vanvård utgår således från Barnkon- ventionen. Det bemötande av ett enskilt barn som i något avseende avviker från de rättigheter som stadgas i konventionen definieras som vanvård av utredningen. Barnets rättigheter har operationalise- rats och kategoriserats för varje intervjuperson. Den struktur som utredningen använder sorterar vanvård i två grupper, övergrepp och försummelse. Övergrepp delas in i; fysiskt/emotionella övergrepp och sexuella övergrepp. Utredningen har inte funnit det meningsfullt att skilja på fysiska övergrepp och emotionella övergrepp trots att flera för- sök har gjorts i den riktningen. Tanken är att alla övergrepp in- nehåller komponenter av emotionella kränkningar. De fysiska/emotionella övergreppen är indelade i; fysiskt våld med tillhygge, övrigt fysiskt våld, skadligt tvång, regler och straff, hot och hotfulla situationer, integritetskränkning, särbehandling och orättvisor. De sexuella övergreppen är indelade i hands on övergrepp som innebär beröring/ penetrering av offret och hands off övergrepp, där offret inte är utsatt för fysisk beröring. Försummelse delas in i; otillräcklig omvårdnad i fosterhem/ institution, otillräcklig tillsyn av fosterföräldrar eller institutions- personal samt bristfällig skolgång. 2.3Vanvårdskategorier i en databas För att det skulle bli möjligt att analysera den vanvård som inter- vjupersonerna hade berättat om konstruerade vi en databas för att notera vanvården från varje intervju. Då blev det möjligt att ta fram resultat för varje kategori av övergrepp och försummelse. Kategorierna för vanvård i databasen är ordnade i en struktur där det överordnade begreppet vanvård är uppdelat i två underka- tegorier: övergrepp och försummelse. Övergreppen är i sin tur upp- delade på fysiska/emotionella övergrepp och sexuella övergrepp. Utredningens definition av vanvård Efter figur 1 följer definitioner av varje kategori som återfinns i diagrammets olika boxar. fys våld med tillhygge tillsynsynssvikt ff/inst tvång/regler/straff 2.4.1Definition fysiskt våld med tillhygge Intervjupersonernas beskrivning av avsiktligt våld riktat mot bar- nets kropp där förövaren antingen höll i det tillhygge som användes för att utöva våldet, kastade föremål mot barnet, band barnet eller besköt barnet. 2.4.2Definition övrigt fysiskt våld Intervjupersonernas beskrivning av avsiktligt våld riktat mot bar- nets kropp utan tillhygge som kunde innebära: slagen med öppen eller knuten hand, sparkad/trampad/knäad, knuffad/kastad, skakad/fasthållen, nedtryckt, lyft/dragen, skallad, nypt, bespottad, Utredningens definition av vanvård kvävd, bränd, dränkt, skållad, kyld, biten, urinerad på, riven, skrub- bad blodig. Barn jagad med bil, hund som hetsades mot barn, barn som tvingades skada sig själv med exempelvis rakblad, är gränsfall men betraktas inte i detta sammanhang som våld med tillhygge och fal- ler således under denna kategori, övrigt fysiskt våld. 2.4.3Definition hot/hotfulla situationer Situationer , händelser, stämningar och hotelser, uttalade eller outtalade, där intervjupersonerna beskriver hur de som barn upplevt stark rädsla, oro eller förvirring. 2.4.4Definition skadligt utnyttjad i arbete Intervjupersonernas beskrivning av hur de som barn utnyttjades i hårt/tungt arbete i exempelvis jordbruk, skogsbruk, hushållsarbete eller annan verksamhet, på ett sådant sätt att det hade menlig inverkan på barnets hälsa, utveckling och skolarbete. 2.4.5Definition integritetskränkning, särbehandling och orättvisor Intervjupersonernas beskrivningar av att ha varit utsatt för något av följande. 2.Berövad/begränsad kontakt med närstående, 4.Berövad kulturell/politisk/religiös identitet, 6.Förnedrad och orättvis behandlad, 7.Socialt isolerad/begränsad rörelsefrihet, 8.Kontroll av kommunikation/dagbok/telefon/post, 9.Berövad ägodel eller djur, Utredningens definition av vanvård Intervjupersonernas beskrivningar av handlingar eller situationer med sexuell innebörd där en vuxen eller ung person utnyttjade dem som barn för att tillfredsställa egna sexuella behov. Sexuella övergrepp kan delas in i två olika typer: Hands-off, övergrepp utan fysisk kontakt kan innebära; blott- ning, voyeurism,3 sexprat samt exponering för pornografiskt material. Hands-on, övergrepp med fysisk kontakt kan vara; ofrivillig kroppslig närhet, beröring, kyssar, smekningar och omfam- ningar, beröring av brösten, genitalia och/eller anus, onani, oral- sex, att föra in finger, föremål eller penis i anus eller vagina. Det kan också vara att barnet uppmuntras/tvingas att mot sin vilja beröra förövaren och/eller utöva sexuella handlingar på förövaren. 2.4.7Definition fysiskt och/eller psykiskt skadligt tvång, regler och straff Uttalad eller outtalad ordning för barnets beteende/uppförande och dagliga livsföring som av intervjupersonen beskrivits som fysiskt och/eller psykiskt skadlig, eventuellt åtföljda av bestraff- ningar som av intervjupersonen beskrivits som psykiskt och/eller fysiskt skadliga. Intervjupersonernas beskrivningar av eftersatt skolgång samt den som vårdar barnets, underlåtenhet/oförmåga/ovilja att tillgodose barnets grundläggande behov, att garantera och befrämja barnets trygghet, säkerhet och utveckling i psykologiskt, medicinskt, soci- alt och fysiskt avseende. 3 Fackuttryck för smygtittning/fönstertittning. Utredningens definition av vanvård Med otillräcklig omvårdnad avses sådant som fosterföräldrarna eller institutionspersonalen främst ansvarar för; att exempelvis inte ha fått medicin eller läkarvård vid sjukdom, inte ha fått gå till tandläka- ren, inte haft tillgång till tvål och tandborste, inte kunnat äta sig mätt, fått gå i omoderna, trasiga, för kalla kläder, inte haft egen säng, etc. Med otillräcklig tillsyn avses att de som är satta att vårda barnet inte har haft uppsikt; barnet har fått visats i farliga miljöer, haft till- gång till alkohol och narkotika i placeringen, varit utsatt för mobb- ning och pennalism av andra barn, kunnat avvika i perioder utan att någon brytt sig, etc. Otillräcklig skolgång innebär till exempel att barnet inte kunnat fullgöra obligatorisk skola, nekats fortsatta studier efter folk- skola/grundskola, inte fått stöd och hjälp med att sköta skol- arbetet. Möjlighet att registrera otillräcklig skolgång på grund av skador/blåmärken till följd av misshandel finns också. Undermålig kvalitet på den undervisning som ibland bedrevs i skolor knutna till olika institutioner finns även som vanvårdskategori under denna rubrik. 3Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia Ett av syftena med att tillsätta var att de vuxna personer som i barndomen drabbats av övergrepp och för- summelse skulle få upprättelse. Det förväntades en rapport som dels ska ge upprättelse åt de drabbade, dels ge lärdom för framti- den.1 I uppdraget har legat att redovisa både intervjuer och tillgängliga arkivhandlingar. I detta kapitel och i kapitel 6 redovisas utred- ningens erfarenheter från arbetet med arkivhandlingar och vilken betydelse de kan ha haft för intervjupersonerna och deras berät- telser om vanvård. 3.1Muntliga källor kompletteras med arkivhandlingar Utredningens resultat baseras främst på muntliga källor. Det är vad människor uppger att de minns som utredningen registrerat. Ett annat perspektiv, ibland kompletterande ibland motsägelsefullt, ges genom att studera barnavårdsnämndens eller berät- telse om det enskilda barnet. För att göra detta får vi söka oss till en annan typ av material – arkivhandlingar, i vilka anteckningar, beslut och journaler från /socialtjänst, barnhem, barn- och ungdomspsykiatri eller andra instanser finns bevarade. De personer som utredningen intervjuat har tillfrågats om de vill att utredningen ska beställa material från arkiv och om utred- ningen får ta del av det inhämtade materialet. Somliga har önskat att arkivhandlingarna skulle skickas direkt hem till dem, men de flesta har gett utredningen sin tillåtelse att granska akterna. 1 Dir. 2006:75. Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia har vanvårdsutredningen ett stort och unikt material som består av både intervjuer och arkivhandlingar. Liksom muntliga källor rymmer också arkivhandlingar brister. De källkritiska problemen med den sociala barnavårdens akter handlar om vem som kommer till tals och vem som inte gör det. Vem har mandat att uttala sig om andra? Vem blir inte tillfrågad? För vem skrivs journalanteckningar och andra anteckningar i akten? Hur utformas blanketter och formulär och vad ger det tjänste- männen utrymme att skriva om? Ytterligare problem uppstår då akter försvunnit eller gallrats på felaktigt sätt. I det här kapitlet diskuteras styrkor och svagheter i arkivhand- lingarna och de erfarenheter utredningen har gjort av arkivhanter- ingen i . Vilken betydelse kan arkivhandlingarna ha för den enskildes historia och upprättelse? I kapitel 6 belyses genom fall- studier hur arkivhandlingarnas version och intervjupersonernas berättelser kan komplettera och skilja sig från varandra. Eftersom utredningen har intervjuat personer från alla delar av landet kommer arkivhandlingarna från flera olika kommuner. Det har gett oss inblickar i hur olika arkivhantering och handläggning kan se ut. I forskningen är sådana erfarenheter begränsade. Vetenskapliga studier är oftast avgränsade till ett eller några geografiska områden inom ett land. De studier som finns bekräftar våra iakttagelser nämligen att akternas kvalitet varierar avsevärt Kapitlet är uppdelat i fyra delar där vi redogör för: 1.vilka generella riktlinjer som har funnits med avseende på vad barnavårdsakter och socialakter bör innehålla, 2.vilka brister med arkivhandlingar som har påtalats i forskning, 3.vilka riktlinjer som funnits för vad som bör bevaras och gallras, 4.några allmänna reflektioner kring utredningens erfarenheter av att rekvirera arkivhandlingar och vilka möjligheter till upp- rättelse som eventuellt kan rymmas i arkivhandlingarna. 3.2Vad bör barnavårdsakter och socialakter innehålla? Arkivhandlingar som vi hämtat in kan vara upprättade eller . Under denna långa tid har både myndigheternas praxis och innehållet i akterna förändrats. Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia Vi har tagit reda på om det funnits generella riktlinjer för vilka uppgifter som ska finnas med i utredningar till grund för beslut att omhänderta och placera barn. Hur har dessa riktlinjer i så fall för- ändrats? Det är väsentligt att undersöka detta för att förstå vad som eventuellt saknas i de akter som hämtats in och det urval vi har specialstuderat. Lagstiftning och gallringsregler för den här typen av material har studerats. Lagtexterna är knapphändiga när det gäller detaljerade uppgifter om vad som ska ingå i en utredning. Däremot har det funnits stadgor, kungörelser, råd och anvisningar samt allmänna råd med tydligare uppgifter om vad som bör dokumenteras. Vi kan också konstatera att gallringsföreskrifterna som kom till i samband med socialtjänstreformen var otydliga. Det är troligt att akter därför gallrats felaktigt. Samhällets barnavård (SFS 1924:361) Avsnittet baseras på vad som står i lagens kapitel 1 (Om barna- vårdsnämnd. Verksamhetsområde och uppgifter), kapitel 2 (Om uppsikt över samhällets barnavård) samt kapitel 3 (Om barns omhändertagande och barnavårdsnämndens därmed samman- hängande verksamhet). I 17–18 §§ behandlas anmälan till och undersökning av barna- vårdsnämnden. Efter att en anmälan inkommit till nämnden, dess ordförande eller ledamot skulle ordföranden eller där det finns kretsombud oförtövat (utan dröjsmål) inhämta kännedom om barnets lev- nadsförhållanden och andra inverkande omständigheter. Om barnet går eller har gått i skola bör lärare eller lärarinna kal- las till överläggning om barnet. De framgår inte i lagstiftningen om det innebär att ett skriftligt yttrande från läraren bör finnas med i utredningen. Om det finns anledning att tro att sjukdom, andlig eller kropps- lig svaghet är orsaken till att ett barn bör omhändertas ska yttrande från läkare inhämtas. Om barnet tillhör en främmande tros- bekännelse och församlingens ledare är bosatt inom kommunen ska han få tillfälle att yttra sig. Under 24–25 §§ anges hur själva omhändertagandet ska gå till. Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia Både föräldrar och barn ska ges tillfälle att yttra sig muntligt eller skriftligt om barnavårdsnämnden planerar att besluta om skyddsuppfostran (tvångsomhändertagande). Delgivningsbeslut, dvs. beslut om barns omhändertagande, ska ges till föräldrarna och detta delgivningsbeslut ska förvaras i nämn- dens handlingar. I samband med att föräldrarna får delgivningsbeslutet ska de också avkrävas en skriftlig förklaring (medgivande eller inte medgi- vande) huruvida de samtycker till nämndens beslut. Denna för- ska bevaras bland nämndens handlingar. Föräldrar och barn ska alltid ges möjligheten att yttra sig över nämndens planerade beslut om omhändertagande men det finns inget i lagtexten som anger att ett sådant yttrande bör sparas. När lag arbetades om tillkom stadgor som preciserade kraven på barnavårdsnämnder, barnhem och fos- terhem. En ändring innebar att barn som vårdades hos andra utan att ersättning utgick kom att räknas som fosterbarn och därför skulle stå under barnavårdsnämndens tillsyn.2 Fosterbarnsinspektören3, skulle föra noggranna anteckningar vid sina besök i fosterhemmen. Minst en gång skulle barna- vårdsnämnden delges vad som framkommit vid tillsynsbesöken.4 Maj:ts stadga om barnavårdsanstalter från fö- reskrev att det skulle föras en förteckning över de barn som togs in på en barnavårdsanstalt.5 Avsnittet baseras på vad som står i kapitel 1 (Inledande bestäm- melser), kapitel 2 (), kapitel 3 (Förfarandet i ären- den hos barnavårdsnämnden) samt kapitel 4 (ingripanden). barnavårdslag (SFS 1960:97) innehåller färre detaljer om vad som ska tas upp i en utredning inför en eventuell placering 249 § Lag angående ändring av lagen (nr 361) om samhällets barnavård och ungdomsskydd (barnavårdslag), (1945:503). Se även , , Samhället och barnen: svensk lagstiftning till skydd och stöd för barn, , 1946, s. 231, 233. 3Tjänsteman hos barnavårdsnämnden med uppgift att rekrytera, utreda och utöva tillsyn över fosterbarnsvården i kommunen. 411 § Kungl. Maj:ts stadga om fosterbarnsvård och fosterbarnskontroll (1945:509). 515 § Kungl. Maj:ts stadga om barnavårdsanstalter (1945:507). Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia än tidigare lag; vad som framkommit vid utredningen av betydelse i ärendet ska upptecknas i protokoll eller tillvaratagas på annat betryggande sätt. (3 kap, 14 §). Om ärendet gäller ingripande enligt 25 § (omhändertagande) eller 50 § (förbud för biologiska föräldrar att ta barnet från foster- hemmet) ska läkarintyg anskaffas. Alla barn som skulle omhänder- tas skulle alltså undersökas av läkare. Om utredningen gäller barnavårdsnämndens ingripande eller fosterbarnsvård bör den omfatta hembesök (18 §), men det står dock inget om hur hembesöket ska dokumenteras. avgör ett ärende ska barn och föräld- rar till barn och föräldrar till barn underrättas om vad som har framkommit och ges tillfälle att yttra sig. Detta kunde frångås om ärendet behövde avgöras snabbt. Be- gär den som är berättigad att yttra sig att bli muntligen hörd inför nämnden, ska förhör med honom anordnas, om ej särskilda skäl föranleder annat. (19 §). Beslut från barnavårdsnämnden ska (i den mån det inte anses obehövligt) innehålla de skäl som beslutet grundar sig på (21 §). Beslutet ska meddelas den det berör skriftligt. Den som fått beslutet ska skriftligen förklara (medge) om han samtycker till att beslutet verkställs. Till skillnad års lag finns det en skrivning om att allt som har betydelse för ärendet ska nedtecknas i protokoll eller bevaras på annat sätt. barnavårdslag nämner inget om att lärare eller le- dare/föreståndare för annan trosbekännelse ska lämna uppgifter för utredningen. Kungörelsen om fosterbarnsvård6 preciserade hur ett ärende skulle dokumenteras ett barn var omhändertaget. Skriv- ningarna påminde till viss del om det som funnits i stadgorna , men de hade blivit mer detaljerade. Fosterbarnsinspektören skulle föra anteckningar om tillsynen på ett av fastställt formulär. Minst en gång skulle barnavårdsnämnden delges vad som framkommit under till- Maj:ts kungörelse om fosterbarnsvård (1960:594). Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia Om fosterbarnsinspektören avgick från sitt uppdrag skulle handlingarna ofördröjligen överlämnas till barnavårdsnämnden.7 Av stadgan för barnavårdsanstalter framgick att barnhemmen hade en rapporteringsskyldighet till länsstyrelsen.8 Varje kvartal skulle barnhemmen meddela vilka barn som vår- dats sammanhängande . Namn, födelsedatum, tid- punkt och anledning till intagning, samt uppgift om varför barnet fortfarande vårdades skulle meddelas. Journaler skulle föras över alla barn. Det påpekades särskilt att journalen skulle innehålla beslut om isolering och orsakerna till att isolering hade tillämpats. 3.4.3Råd och anvisningar från Villkoren för dokumentationen preciserades ytterligare i Socialsty- relsens Råd och anvisningar. Anteckningarna skulle vara omfattande och redogöra för bar- nens förhållanden i fosterhemmen. Ett särskilt avsnitt om fosterbarnsinspektörens uppdrag illustre- rar vad som skulle dokumenteras och återges därför i sin helhet: I kungörelsen 15 § 1 st. sägs, att fosterbarnsinspektör skall föra anteckningar rörande tillsynen enligt formulär, som fastställes av . Även om en fosterbarnsinspektör tycker sig känna fosterbarnen så bra, att hon inte har något behov av att föra anteckningar, är hon alltså skyldig att föra sådana. Anteckningarna är icke avsedda som stöd för fosterbarnsinspektörens minne. Enligt kungörelsen 15 § 2 st. skall an- teckningarna i utdrag eller på annat lämpligt sätt delgivas barnavårds- nämnden så snart anledning därtill finnes och minst en gång . Genom fosterbarnsinspektörens anteckningar skall barnavårdsnämn- den skaffa sig information om de fosterbarn, som står under nämndens tillsyn. Även skall genom fosterbarnsinspektörens an- teckningar kunna skaffa sig en bild av fosterbarns förhållanden. Därtill kommer, att en nytillträdande fosterbarnsinspektör för att få känne- dom om sina ärenden är beroende av sin företrädares anteckningar. 715 § Kungl. Maj:ts kungörelse om fosterbarnsvård (1960:594). 820, 21 § Kungl. Maj:ts stadga för barnavårdsanstalter (1960:595). Arkivhandlingar som källa till den sociala barnavårdens historia Av de sagda framgår, att fosterbarnsinspektörens anteckningar inte bör vara för knapphändiga. En anteckning som ingen anmärkning el- ler allt väl är icke tillräckligt upplysande.